Do you believe that the truth comes out in anger or do you believe we say things we don't mean because we are angry?
Is the whole atheism vs. theism debate focused on HOW we come to believe unfounded truths as opposed to WHAT unfounded truths we believe in?
האם אתה מאמין שהאמת יוצאת לאור בכעס או שאתה מאמין שאנחנו אומרים דברים שאנחנו לא מתכוונים בגלל שאנחנו כועסים?
האם כל הוויכוח על אתאיזם מול תיאיזם מתמקד באיך אנחנו מגיעים להאמין באמיתות לא מבוססות לעומת באילו אמיתות לא מבוססות אנחנו מאמינים?