Is it best practice for a psychologist or psychiatrist to identify, diagnose, and treat their own mental illness? Or to judge that they do not have a mental illness?
How do psychologists/psychiatrists deal with their own mental problems?
האם מומלץ לפסיכולוג או פסיכיאטר לזהות, לאבחן ולטפל במחלת הנפש שלהם? או לשפוט שאין להם מחלת נפש?
איך פסיכולוגים/פסיכיאטרים מתמודדים עם הבעיות הנפשיות של עצמם?