I am 25 years old girl and I lost my best friend. I still cry for that . Is this normal?
To moral absolutists: Are there any instances where you suspect you might be on the wrong side of the absolute moral truth?
אני ילדה בת 25 ואיבדתי את החבר הכי טוב שלי. אני עדיין בוכה על זה. האם זה נורמלי?
לאבסולוטיסטים מוסריים: האם יש מקרים שבהם אתה חושד שאתה עלול להיות בצד הלא נכון של האמת המוסרית המוחלטת?