Do a lot of people just get into relationships to combat the idea of loneliness?
Visual perception (and dreaming) occurs in frames (we blink), but this is not the case with hearing. How does this affect our perception of time?
האם הרבה אנשים פשוט נכנסים למערכות יחסים כדי להילחם ברעיון של בדידות?
תפיסה חזותית (וחלימה) מתרחשת במסגרות (אנחנו ממצמצים), אבל זה לא המקרה עם שמיעה. איך זה משפיע על תפיסת הזמן שלנו?