What are some interesting similarities and differences in how great entrepreneurs and popular godmen/evangelists/prophets recruit people?
Why do people tend to find Socratic questioning annoying and how can one engage in quality Socratic dialogue?
מה הם כמה קווי דמיון והבדלים מעניינים באופן שבו יזמים גדולים ואנשי אלוהים/אוונגליסטים/נביאים פופולריים מגייסים אנשים?
מדוע אנשים נוטים למצוא שאלות סוקרטיות מעצבנות וכיצד ניתן לנהל דיאלוג סוקרטי איכותי?