Why do I feel gratified when I see the person suffering who was responsible for me having to leave my own home utterly penniless and helpless?
Why is it so hard to articulate my feelings? I am scared of people thinking negatively of me or seeing me as a bad person
מדוע אני מרגיש מרוצה כשאני רואה את האדם הסובל שהיה אחראי עליי נאלץ לעזוב את ביתי חסר פרוטה וחסר אונים לחלוטין?
למה כל כך קשה לבטא את הרגשות שלי? אני מפחד מאנשים שיחשבו עלי בצורה שלילית או יראו בי אדם רע