"Can one be ""over-moral""? Aristotle said philosophy should lead to eudamonia, ""the good life"". But doesn't morality also inhibit happiness?"
I have been letting go, all the while. Now I stopped and so, the good life is nowhere. Is it my fault?
"האם אפשר להיות ""מוסרי יתר""? אריסטו אמר שהפילוסופיה צריכה להוביל לאודמוניה, "החיים הטובים"". אבל האם המוסר לא מעכב גם אושר?"
שחררתי, כל הזמן. עכשיו הפסקתי וכך, החיים הטובים אינם בשום מקום. האם זו אשמתי?