Are we missing the beauty of innocence in children, due to the internet?
Are we really alive due to the fact that we are made of empty space?
האם אנחנו מפספסים את היופי של התמימות אצל ילדים, בגלל האינטרנט?
האם אנו באמת חיים בשל העובדה שאנו עשויים מחלל ריק?