How can I tell something to my psychologist that makes me cry my eyes out when I even think about that 'something' at home?
How can I stop beating myself up over the fact that I have to leave my dogs at home when I go out?
איך אני יכול לספר משהו לפסיכולוג שלי שגורם לי לבכות בעיניים כשאני בכלל חושב על ה'משהו' הזה בבית?
איך אני יכול להפסיק להרביץ לעצמי בגלל העובדה שאני צריך להשאיר את הכלבים שלי בבית כשאני יוצא?