Do professors with two-body problems often end up at lower-ranked institutions than they otherwise would go to if they didn't have two-body problems to deal with?
Is the decline of fluid intelligence with age one of many reasons why professors often don't end up learning new programming languages like Python?
האם פרופסורים עם בעיות דו-גוף מגיעים לרוב במוסדות בעלי דירוג נמוך יותר ממה שהם היו הולכים אליהם אם לא היו להם בעיות דו-גוף להתמודד איתן?
האם הירידה של האינטליגנציה הנוזלית עם הגיל היא אחת מני סיבות רבות לכך שלעתים קרובות פרופסורים לא לומדים בסופו של דבר שפות תכנות חדשות כמו Python?