How do you feel about assisted suicide?
How do parents think and feel about the suicide of a child, decades after it has happened? How did it change you? Is the grief finally decreasing?
איך אתה מרגיש לגבי סיוע להתאבדות?
איך הורים חושבים ומרגישים לגבי התאבדות של ילד, עשרות שנים אחרי שזה התרחש? איך זה שינה אותך? האם הצער סוף סוף פוחת?