Which is a stronger grad school reference: non-PhD lecturer who knows me fairly well or professor I don't interact with much outside the classroom?
Do people who haven't had much or any interaction with the outside world experience the same emotions to sad or happy music as we've come to know it?
מהי התייחסות חזקה יותר לבית הספר לתואר ראשון: מרצה שאינו דוקטורט שמכיר אותי די טוב או פרופסור שאני לא מתקשר איתו הרבה מחוץ לכיתה?
האם אנשים שלא היו להם הרבה או כל אינטראקציה עם העולם החיצון חווים את אותם רגשות למוזיקה עצובה או שמחה כפי שלמדנו להכיר אותה?