Which do you think is worse? Saying something and wishing that you hadn't or saying nothing and wishing that you had? Why?
Have you ever wondered which hurts the most: saying something and wishing you had not, or saying nothing and wishing you had?
מה לדעתך יותר גרוע? אומר משהו ומייחלת שלא אמרת או לא אומרת כלום ומייחלת שהיה לך? למה?
האם אי פעם תהיתם מה הכי כואב: להגיד משהו ולהיחל שלא, או לא להגיד כלום ולאחל שהיה לכם?