Why am I so focused on happiness rather than working on school?
Why do most people focus on addressing/discussing problems rather than executing solutions?
למה אני כל כך מרוכז באושר במקום לעבוד בבית הספר?
מדוע רוב האנשים מתמקדים בטיפול/דיון בבעיות במקום בביצוע פתרונות?