Why don't we value people when they alive instead feeling sad after they dead?
Over 4,000 people from my country (Nepal) have died because of an earthquake. I don't feel sad and therefore I don't want to donate. What's wrong with my emotions?
למה אנחנו לא מעריכים אנשים כשהם בחיים במקום להרגיש עצובים אחרי שהם מתים?
למעלה מ-4,000 אנשים מהמדינה שלי (נפאל) מתו בגלל רעידת אדמה. אני לא מרגיש עצוב ולכן אני לא רוצה לתרום. מה רע ברגשות שלי?