How do I avoid becoming the kid who sits alone at lunch in school?
Why do I feel like people pity me when I eat lunch alone? Is it even something to be pitied?
איך אני נמנע מלהפוך לילד שיושב לבד בצהריים בבית הספר?
למה אני מרגיש שאנשים מרחמים עליי כשאני אוכל ארוחת צהריים לבד? זה בכלל משהו שצריך לרחם עליו?