text:
                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 22. august 2017
sag 25/2017
(2. afdeling)
a
(advokat kirstine kryger dyekjær, beskikket)
mod
b
(advokat karen marie jespersen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af skifteretten i viborg den 2. november 2015 og af vestre
landsrets 10. afdeling den 9. september 2016.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, vibeke rønne, jens peter
christensen, oliver talevski og lars apostoli.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, a, har påstået stadfæstelse af skifteretten i viborgs dom.
indstævnte, b, har påstået stadfæstelse af vestre landsrets dom.
retsgrundlag
af bestemmelserne i § 28 og § 29 i lov om ægteskabets retsvirkninger (lovbekendtgørelse nr.
1814 af 23. december 2015) fremgår:
       ”kapitel 4
       om ægtepagter og andre retshandler mellem ægtefæller
                                                 - 2 -
      § 28. ved ægtepagt kan ægtefæller aftale:
       1) at hver ægtefælle ved bodeling efter separation eller skilsmisse beholder, hvad den-
            ne ejer, men at der er formuefællesskab ved dødsboskifte (skilsmissesæreje), og
       2) i forbindelse med en aftale om skilsmissesæreje, at ejendelene ved dødsboskifte
            skal forbeholdes en ægtefælle eller dennes arvinger (fuldstændigt særeje).
            stk. 2. en aftale efter stk. 1 kan angå en del af ægtefællernes ejendele, kan tids-
            begrænses og kan træffes alene med henblik på en af ægtefællernes død.
            stk. 3. en aftale efter stk. 1 omfatter, hvad der træder i stedet for de ejendele, af-
            talen vedrører, og indtægter af disse ejendele, medmindre andet er bestemt i aftalen.
      § 29. ægtefæller kan med de begrænsninger, som loven medfører, indgå retshandler
      med hinanden om ejendele, som nogen af dem råder over, og pådrage sig forpligtelser
      overfor hinanden.”
den gældende bestemmelse i retsvirkningslovens § 28 blev indført ved en lovændring i 1990
(lov nr. 396 af 13. juni 1990). i bemærkningerne til lovforslaget hedder det bl.a. (folketings-
tidende 1989-90, tillæg a, lovforslag nr. l 23, spalte 778-779):
      ”den legale formueordning mellem ægtefæller samt de eksisterende muligheder for at
      ændre denne ved oprettelse af ægtepagt har gennem tiderne været taget op til overvejel-
      se af flere udvalg. den seneste betænkning om spørgsmålet er betænkning nr. 716/1974,
      afgivet af ægteskabsudvalget af 1969.
      af betænkningen fremgår (s. 9 og s. 17), at udvalget nåede til den konklusion, at den
      gældende ligedelingsordning mellem ægtefæller bør opretholdes som den grundlæggen-
      de hovedregel, men at der bør være en vidtgående adgang for ægtefæller til at aftale in-
      dividuelle ordninger.
      på denne baggrund foreslås en ændring af retsvirkningslovens § 28 med henblik på at
      give ægtefæller større frihed til at træffe aftale om deres formueforhold. forslaget svarer
      til lovudkastet i den ovennævnte betænkning fra 1974.
      forslaget indebærer,
      at             en ægtepagt om fravigelse fra ligedelings reglen som udgangspunkt kun
                     skal gælde for separation og skilsmisse (”skilsmissesæreje”),
      at             ægtefæller i forbindelse med en aftale, der skal gælde for separation eller
                     skilsmisse, skal kunne aftale en fravigelse fra ligedelingsreglen også for
                     tilfælde af dødsfald (”fuldstændigt særeje”), og
      at             aftalerne skal kunne begrænses til en del af formuen, begrænses til den ene
                     ægtefælles død og kunne tidsbegrænses.
      …
      en bestemmelse om særeje efter nr. 1 eller nr. 2 kan i overensstemmelse med den fore-
      slåede § 28, stk. 2, begrænses til kun at angå en del af ægtefællernes ejendele. der kan
      således ligesom idag aftales særeje vedrørende bestemte, nærmere specificerede gen-
                                              - 3 -
      stande, men som noget nyt kan der efter forslaget også aftales ”brøkdelssæreje”, altså at
      en nærmere angiven brøk af den pågældende ægtefælles nettoformue skal være særeje.”
af side 17-20 i ægteskabsudvalgets betænkning 3 om formueordningen (betænkning nr.
716/1974), fremgår bl.a.:
      ”aftale om afvigelser fra lovens
      ligedelingsprincip
      der er enighed i udvalget om, at der - uanset hvilket formuesystem der gælder i medfør
      af lovens hovedregel - skal være vidtgående adgang for ægtefællerne til at aftale indi-
      viduelle ordninger.
      det er den overvejende opfattelse i udvalget,
      at en ægtepagt om fravigelse fra ligedelingsreglen kun skal gælde for separation og
      skilsmisse, medmindre andet er aftalt (”skilsmissesæreje”),
      at ægtefæller i forbindelse med en aftale, der skal gælde for separation eller skilsmisse
      (”skilsmissesæreje”), skal kunne aftale en fravigelse fra ligedelingsreglen også for til-
      fælde af dødsfald (”fuldstændigt særeje”), og
      at aftalerne skal kunne begrænses til en del af formuen, begrænses til den ene ægtefæl-
      les død, og muligvis tidsbegrænses.”
      …
      betingelser og begrænsninger
      udvalget finder, at aftaler om ”skilsmissesæreje” og ”fuldstændigt særeje”, som det er
      tilfældet med ægtepagter efter de gældende regler, skal kunne begrænses til kun at angå
      en del af formuen, herunder f.eks. kun den ene ægtefælles formue eller enkelte ejendele.
      hvis ægtepagter angår bestemte ejendele, f.eks. en fast ejendom, indbo eller værdipapi-
      rer, bør det ved en fortegnelse i ægtepagten specificeres, hvilke genstande aftalen om-
      fatter, men der er ikke noget i vejen for, at aftalen omfatter en brøkdel af formuen uden
      nærmere specifikation. derudover skal en ægtepagt om fuldstændigt særeje kunne be-
      grænses til kun at gælde, hvis en bestemt af ægtefællerne dør først. f.eks. kan det af-
      tales, at særejet kun skal have virkning, hvis manden dør før hustruen, medens lovens
      almindelige ligedeling skal anvendes, hvis hustruen dør først.
      endelig finder nogle af udvalgets medlemmer, at en tidsbegrænsning skal være mulig,
      således at man ved den aftalte periodes udløb falder tilbage på den lovbestemte lige-
      delingsordning eller på en anden ordning, der i forvejen er aftalt. dette har fundet ud-
      tryk i lovskitsens § 17, stk. 2.
      udvalget har yderligere overvejet, om ægtepagten bør kunne indeholde særlige betin-
      gelser. blandt de yderligere betingelser, der kunne tænkes opstillet, kan som eksempler
      i flæng nævnes, at aftalen kun skal gælde:
      så længe ægtefællerne er barnløse,
      indtil ægtefællerne får fælles bopæl,
      indtil ægtefællerne begynder en påtænkt fælles virksomhed,
      så længe begge ægtefæller har erhvervsarbejde (og deres respektive indtægter overstiger
      …),
                                               - 4 -
      hvis skilsmisse eller separation skyldes en ødelæggelse af forholdet mellem ægtefæller-
      ne, der hovedsagelig beror på den ene ægtefælles forhold, eller
      ved skilsmisse på grund af utroskab.
      såfremt man ønsker at give ægtefællerne en betydelig aftalefrihed, må det kræve en
      særlig begrundelse at nægte adgang til at indsætte betingelser i ægtepagten.
      …
      mod en fri adgang til at indsætte betingelser kan anføres, at betingelser kan skabe usik-
      kerhed hos en ægtefælle om den økonomiske situation. som eksemplerne viser, vil man
      endvidere ved hjælp af betingelser åbne mulighed for, at ægtefællerne så at sige genind-
      fører skyldprincippet på områder, hvor lovgivningen tilsigter at ophæve dette princip.
      udvalgets flertal finder herefter ikke, at der bør være adgang til at indsætte særlige be-
      tingelser i ægtepagter, og foreslår, at dette finder udtryk i lovteksten, ved at de tilladte
      betingelser og tidsbegrænsninger opregnes udtrykkeligt i lovskitsens § 17, stk. 2.”
retsvirkningsloven ophæves ved lov nr. 548 af 30. maj 2017 om ægtefællers økonomiske
forhold, der træder i kraft den 1. januar 2018. det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget,
der er baseret på et udkast i retsvirkningslovsudvalgets betænkning nr. 1552/2015, at
spørgsmålet om indførelse af fuld aftalefrihed med hensyn til ægtepagter og adgang til aftale
om kompensation for vilkår om særeje blev overvejet. i bemærkningerne til lovforslaget hed-
der det bl.a. (lovforslag nr. l 178 af 29. marts 2017):
      ”3.8.2. retsvirkningslovsudvalgets overvejelser
      …
      ægtepagter indgås ofte på et tidspunkt, hvor parterne anser skilsmisse for usandsynlig.
      uanset at hensynet til den økonomisk svage ægtefælle ikke har samme vægt som ved
      retsvirkningslovens ikrafttræden i 1925, er der efter udvalgets opfattelse fortsat et behov
      for at beskytte en ægtefælle mod at indgå aftaler, hvis konsekvenser kan være vanske-
      lige at overskue, og som stiller vedkommende økonomisk urimeligt ved en formue-
      deling.
      …
      fuld frihed til at indgå aftaler om deling vil efter udvalgets opfattelse formentlig føre til,
      at aftaler om særeje ville blive kombineret med aftaler om, at den ene ægtefælle ved
      skilsmisse skal betale et beløb til den anden, aftaler om, hvem der skal udtage hvilke ak-
      tiver, og aftaler om, hvem der skal betale hvilke gældsposter. sådanne aftaler, hvor der
      ikke klart tages stilling til sammenhængen mellem aftalens enkelte elementer, vil gøre
      det meget vanskeligt at fastlægge indholdet af aftalen.
      udvalget finder det derfor mest hensigtsmæssigt at fastholde den nuværende model,
      hvor det i loven udtømmende opregnes, hvilke forhåndsaftaler om formuedeling, der
      gyldigt kan indgås.
      …
                                         - 5 -
3.9. andre forhåndsaftaler om formuedelingen
3.9.1. gældende ret
efter gældende ret kan ægtefæller ikke indgå andre bindende forhåndsaftaler om delin-
gen af deres formue, end de aftaler om særeje, der følger af retsvirkningslovens § 28 (se
punkt 3.8.), samt muligheden efter retsvirkningslovens § 16 h, stk. 2, for at aftale, at
værdien af en alders-, kapital- eller ratepensionsordning skal indgå i delingen af fælles-
boet ved skifte i anledning af separation, skilsmisse eller bosondring. om alderspension
henvises til punkt 3.16.1.2.
det er uafklaret, i hvilket omfang ægtefæller gyldigt kan indgå en forhåndsaftale om ud-
tagelse af aktiver efter ægtefælleskiftelovens § 63 (se punkt 3.20.) og om kompensation
efter ægtefælleskiftelovens § 67 til en økonomisk dårligt stillede ægtefælle (se punkt
3.18.).
begrundelsen for, at ægtefæller ikke kan indgå forhåndsaftaler om kompensationer
m.v., er, at lovgivningen om ægtefællers økonomiske forhold har til formål at beskytte
den økonomisk svage ægtefælle, som ikke på forhånd bør kunne give afkald på denne
beskyttelse. herved undgås det, at ægtefæller indgår aftaler, som er uoverskuelige på af-
taletidspunktet, og det undgås, at ægtefæller kommer i en situation, hvor de ikke kan
overskue konsekvensen af f.eks. at give forhåndsafkald på formuedeling eller kompen-
sation ved en eventuel skilsmisse mange år senere.
3.9.2. retsvirkningslovsudvalgets overvejelser
retsvirkningslovsudvalget foreslår, at det ikke skal være muligt at indgå forhåndsaftaler
om formuedelingen ud over de muligheder, der fastlægges i loven. udvalget foreslår så-
ledes, at ægtefæller ikke ved aftale skal kunne fravige reglerne i lov om ægtefællers
økonomiske forhold. dette indebærer bl.a., at en ægtefælle ikke på forhånd skal kunne
give afkald på retten til forsørgelse, krydsende udtagelsesret, regulerings- og misbrugs-
krav og kompensation. der henvises til punkt 3.9.2.3.
…
3.9.2.3. forhåndsaftaler om kompensation, reguleringskrav m.v.
udvalget har overvejet, om det bør være muligt for ægtefæller at indgå en forhånds-
aftale om kompensation til en ægtefælle, der har medvirket til at forøge eller bevare den
anden ægtefælles særeje, eller som er urimeligt økonomisk stillet. der henvises til punkt
3.18.
dette kunne være med til at forebygge tvister ved delingen og sikre, at en økonomisk
svag ægtefælle får et vist beløb uden at være tvunget til at føre retssag herom.
udvalget finder imidlertid ikke, at det bør være muligt på forhånd at indgå aftaler, der
stiller en økonomisk svag ægtefælle dårligere, end de foreslåede kompensationsregler,
der har til formål at beskytte den pågældende, ville føre til. et sådant forhåndssamtykke
til at blive "økonomisk ringe stillet“ eller et forhåndsafkald på del i den værdistigning,
man har været med til at skabe, vil være vanskeligt at overskue og ville kunne føre til
urimelige resultater.
                                               - 6 -
      herefter har udvalget overvejet, om forhåndsaftaler om kompensation skal tillades un-
      der forudsætning af, at en ægtefælle ikke derved stilles dårligere end efter kompensa-
      tionsreglerne.
      tilsvarende kan en ægtefælle, der istandsætter den anden ægtefælles særejeejendom og
      derved medvirker til at forøge dens værdi, sikre sig del i værditilvæksten ved, at ægte-
      fællerne aftaler, at ejendommen skal være brøkdelssæreje. i så fald skal den del af ejen-
      dommens værdi, der er delingsformue, ligedeles.
      udvalget anfører, at sådanne aftaler ikke vil være til hinder for, at den pågældende æg-
      tefælle efter kompensationsreglerne tilkendes et større beløb end efter aftalen.
      som anført i punkt 3.8.2.3. finder udvalget, at der ikke bør være mulighed for at aftale
      særeje, der kun har virkning ved død. en kompensationsaftale vil i endnu højere grad
      end dødsfaldssæreje kunne anvendes af en ægtefælle, der ønsker at beholde sin formue i
      tilfælde af separation eller skilsmisse, men ønsker at fratage sine livsarvinger arven ved
      sin død.
      …
      sammenfattende finder udvalget, at de foreslåede regler om aftaler om særeje giver æg-
      tefællerne tilstrækkelige muligheder for at finde en løsning, der passer til den pågæl-
      dende situation. udvalget finder derfor, at reglerne om regulerings- og misbrugskrav
      samt kompensation ikke skal kunne fraviges ved forhåndsaftaler.
      3.9.3. børne- og socialministeriets overvejelser
      børne- og socialministeriet er enig med retsvirkningslovsudvalget i, at lov om ægte-
      fællers økonomiske forhold skal indeholde en bestemmelse om, at ægtefæller ikke ved
      aftale kan fravige reglerne i loven ud over de aftalemuligheder, som loven indeholder,
      navnlig mulighederne for at aftale særeje og forhåndsaftaler om inddragelse af bestemte
      aktiver i formuedelingen. bestemmelsen vil bl.a. indebære, at ægtefæller ikke på for-
      hånd kan indgå aftaler om udtagelsesret, regulerings- og misbrugskrav (punkt 3.17.) og
      kompensationskrav (punkt 3.18.).”
ægtefælleskiftelovens § 67, stk. 1, har følgende ordlyd:
      ”har en ægtefælle haft særeje, kan det, hvis ægtefællernes formueforhold, ægteskabets
      varighed og omstændighederne i øvrigt i særlig grad taler for det, efter påstand af den
      anden ægtefælle bestemmes, at den ene ægtefælle skal yde den anden et beløb for at sik-
      re, at denne ikke stilles urimeligt ringe i økonomisk henseende efter en separation eller
      skilsmisse. denne regel anvendes også med hensyn til rettigheder, der er uoverdragelige
      eller i øvrigt af personlig art, og som ikke indgår i bodelingen.”
anbringender
a har supplerende anført navnlig, at retsvirkningsloven ikke er til hinder for, at der indgås
aftaler om kompensation i forbindelse med oprettelsen af en ægtepagt om særeje. der er tale
                                                - 7 -
om en social beskyttelseslov, som skal beskytte den økonomisk svage part, og det må derfor
have formodningen imod sig, at man kan indfortolke en ugyldighedsbestemmelse i loven, som
altid vil begunstige den økonomisk stærke part.
kompensationsaftalen er indgået med hjemmel i retsvirkningslovens § 29 og er ikke udtryk
for en ændring af særejeformen. begge parter har indrettet sig i tillid til aftalen, som ikke blev
drøftet i tiden fra den blev indgået, til parterne blev skilt, og som blev udarbejdet med advo-
katbistand efter længere drøftelser. ordlyden, der er klar og utvetydig, medfører, at a har krav
på beløbet på 1.016.938 kr.
hvis kompensationsaftalen tilsidesættes som ugyldig, skal kompensation fastsættes i medfør
af de almindelige regler i ægtefælleskiftelovens § 67. i lyset af ægteskabets varighed, ægte-
fællernes formueforhold og omstændighederne i øvrigt kan beløbet passende fastsættes til
1.016.938 kr.
b har supplerende anført navnlig, at retsvirkningslovens § 28 indeholder en udtømmende
angivelse af ægtefællers muligheder for på forhånd at træffe aftale om fravigelse af reglen om
almindeligt formuefællesskab med henblik på det økonomiske opgør på et skifte som følge af
skilsmisse. det fremgår udtrykkeligt af lovens § 29, at ægtefællers aftaler i strid med § 28 er
ugyldige. parternes kompensationsaftale er ugyldig, fordi den ikke er omfattet af de
muligheder, der følger af § 28. aftalen angår alene parternes økonomiske opgør i tilfælde af
separation eller skilsmisse, som ikke var aktuel på tidspunktet for aftalens indgåelse. det
spiller ingen rolle for aftalens gyldighed, at den er indgået i form af en ægtepagt, som er ting-
lyst.
i lyset af ægtefællernes økonomiske forhold er der ikke grundlag for en større kompensation i
medfør af ægtefælleskiftelovens § 67 end det beløb på 200.000 kr., som a blev tilkendt ved
landsrettens dom.
højesterets begrundelse og resultat
problemstilling
                                                - 8 -
kort før indgåelsen af ægteskab den 15. april 2006 oprettede parterne en ægtepagt om skils-
missesæreje. ifølge ægtepagten var a i tilfælde af separation eller skilsmisse berettiget til
kompensation for sin indsats i bs landbrug, således at hun efter 3 års ægteskab erhvervede ret
til en del af værdien af hans ejendom. parterne er enige om, at resultatet af beregningsreglen i
ægtepagten i den foreliggende situation, hvor de blev separeret i 2014, udgør et beløb på
1.016.938 kr.
sagen angår gyldigheden af det nævnte vilkår i ægtepagten. anses vilkåret for ugyldigt, angår
sagen størrelsen af den kompensation, som b skal yde til a i medfør af ægtefælleskiftelovens
§ 67.
a har heller ikke for højesteret gjort gældende, at ægtepagtens vilkår om skilsmissesæreje er
ugyldigt, hvis det anfægtede vilkår tilsidesættes.
kompensationsvilkårets gyldighed
efter retsvirkningslovens § 29 kan ægtefæller indgå formueretlige aftaler med hinanden. så-
danne aftaler må dog ikke være i strid med de begrænsninger, som loven medfører, herunder
de begrænsninger, der følger af § 28 vedrørende aftaler om ægtefællernes formueforhold i
tilfælde af separation eller skilsmisse mv.
som fastslået ved højesterets dom af 23. september 1998 (ufr 1998.1674) skal en aftale om
ægtefællers formueforhold i tilfælde af separation eller skilsmisse, der afviger fra lovens ho-
vedregel om almindeligt formuefællesskab, have sikker hjemmel i retsvirkningslovens § 28.
bestemmelsen i § 28 indeholder en udtømmende angivelse af de muligheder for afvigelse fra
hovedreglen om almindeligt formuefællesskab, der gyldigt kan aftales.
ægtefæller har adgang til at træffe aftale om skilsmissesæreje, jf. § 28, stk. 1, nr. 1, og en så-
dan aftale kan alene begrænses eller betinges inden for de rammer, der følger af § 28, stk. 2.
aftalen kan således begrænses til en del af ægtefællernes ejendele eller tidsbegrænses.
i ægtepagten af 7. april 2006 har parterne ikke alene aftalt skilsmissesæreje, men også indsat
et vilkår om et beløb til a i tilfælde af separation eller skilsmisse, beregnet som en nærmere
fastsat del af værdien af bs faste ejendom, afhængigt af ægteskabets varighed. højesteret
                                                - 9 -
finder, at vilkåret angår formuedelingen mellem parterne på skifte i tilfælde af separation eller
skilsmisse, og det skal derfor holde sig inden for de rammer, der følger af retsvirkningslovens
§ 28.
vilkåret indebærer, at en del af bs særeje skal deles, således at der, afhængigt af ægteskabets
varighed, sker en overførsel herfra til as særeje. dette ligger uden for de rammer for en
individuel formueordning, der følger af retsvirkningslovens § 28, og vilkåret er derfor ikke
gyldigt.
kompensation efter ægtefælleskiftelovens § 67
da vilkåret er ugyldigt, er parterne enige om, at a har krav på kompensation i henhold til
ægtefælleskiftelovens § 67. efter denne bestemmelse kan kompensation fastsættes under
hensyn til ægtefællernes formueforhold, ægteskabets varighed og omstændighederne i øvrigt
for at sikre, at den ene ægtefælle ikke stilles urimeligt ringe i økonomisk henseende efter
separation eller skilsmisse.
det ugyldige vilkår om et beløb til a havde sammenhæng med ægtefællernes aftale om
skilsmissesæreje. vilkåret tilsigtede at stille hende væsentligt bedre end lovens almindelige
regler og havde ikke til formål at omgå regler om beskyttelse af arvinger, kreditorer eller
andre. højesteret finder, at disse omstændigheder må have betydning for fastsættelsen af
kompensationens størrelse.
herefter og under hensyn til ægteskabets varighed og ægtefællernes formueforhold finder
højesteret, at kompensationsbeløbet i henhold til ægtefælleskiftelovens § 67 passende kan
fastsættes til 600.000 kr.
højesteret tiltræder, at betingelserne for krav om rente fra et tidligere tidspunkt end sagens
anlæg ikke er opfyldt, jf. rentelovens § 3.
konklusion
højesteret stadfæster landsrettens dom med den ændring, at kompensationsbeløbet fastsættes
til i alt 600.000 kr.
                                                - 10 -
efter sagens særlige karakter og udfald skal ingen af parterne betale sagsomkostninger for
skifteret, landsret eller højesteret til den anden part eller til statskassen. b skal heller ikke
erstatte statskassens udgifter til fri proces for skifteretten.
                                        thi kendes for ret:
b skal til a betale i alt 600.000 kr. med procesrente fra den 19. september 2014.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for skifteret, landsret eller højesteret til den
anden part eller til statskassen.
det idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                              højesterets dom
                       afsagt mandag den 28. november 2011
sag 355/2010
(2. afdeling)
advokat a
(selv)
mod
justitsministeriet
(kammeradvokaten ved advokat henrik nedergaard thomsen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 9. afdeling den 14. december 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, per walsøe, lene pagter kristensen,
niels grubbe og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, advokat a, har nedlagt følgende påstande:
1.       hjemvisning til landsretten, subsidiært frifindelse.
2.       justitsministeriets advokat skal betale sagsomkostninger for landsretten og højesteret,
         jf. retsplejelovens § 319.
indstævnte, justitsministeriet, har over for advokat as påstand 1 gentaget sine påstande om, at
advokat a frakendes retten til at udøve advokatvirksomhed indtil videre, subsidiært pålægges
en mindre sanktion.
over for advokat as påstand 2 er påstået frifindelse.
anbringender
advokat a har ikke for højesteret gjort gældende, at kammeradvokaten er inhabil.
til støtte for den principale påstand under påstand 1 om hjemvisning af sagen til landsretten
har han gjort gældende, at hans anbringender, herunder navnlig om betydningen af den euro-
                                                - 2 -
pæiske menneskerettighedskonventions beskyttelse af ytringsfriheden og af fn’s børnekon-
ventions beskyttelse af barnets ret til information, ikke er fyldestgørende gengivet i landsret-
tens dom. landsretten har heller ikke taget ordentligt stilling til disse anbringender i dommens
præmisser og i den forbindelse begrundet, hvorfor der kan foretages indgreb i hans ytringsfri-
hed, sådan som det kræves efter menneskerettighedskonventionen.
til støtte for den subsidiære påstand under påstand 1 om frifindelse har advokat a navnlig
anført, at sagerne om samtalen med barnet m.v. og om modarbejdelse af tvangsmæssig under-
søgelse af en pige m.v. ligesom flere tidligere klagesager mod ham vedrører hans ytringsfri-
hed som advokat, jf. den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10, og børns ret
til at modtage information, jf. børnekonventionens artikler 12 og 13. advokatnævnets afgørel-
ser indebærer et indgreb i hans ytringsfrihed i strid med menneskerettighedskonventionens
artikel 10, idet betingelserne efter artikel 10, stk. 2, ikke er opfyldt. han har herved navnlig
anført, at indgreb i ytringsfriheden skal være proportionale og begrundet i væsentlige hensyn i
et demokratisk samfund i overensstemmelse med menneskerettighedsdomstolens praksis. en
sådan begrundelse har advokatnævnet og landsretten ikke givet, og der vil heller ikke kunne
gives en holdbar begrundelse. endvidere er menneskerettighedskonventionens krav om, at
begrænsninger i ytringsfriheden skal følge af en specifik norm, ikke opfyldt med retsplejelo-
vens begreb ”god advokatskik”.
i sagen om samtalen med drengen må der lægges vægt på, at drengen ønskede samtalen, at
selve forældremyndighedssagen blev vundet af hans klient, og at den ”mægling”, han foretog
i samtalen med drengen, blev en succes i den forstand, at drengen i dag har et godt forhold til
moderen, selv om forældremyndigheden blev overført til faderen. der må også lægges vægt
på, at det, som stod i brevet til dommeren, lige så godt kunne have stået i et processkrift, hvil-
ket ikke ville have kunnet kritiseres, og retten følte sig rent faktisk heller ikke utilbørligt på-
virket af henvendelsen. endvidere forbyder forældreansvarsloven ikke, at andre end domme-
ren taler med barnet under en forældremyndighedssag.
i sagen vedrørende pigen, der skulle tvangsmæssigt undersøges, må der lægges vægt på, at
hun på opholdstedet i jylland uden hjemmel var blevet berøvet sin kontakt- og terrænfrihed,
og at hverken han eller hun kunne få ordentlige informationer om, hvorfor hun var anbragt
der. i den situation var det relevant, at han som valgt advokat for pigen gjorde det klart for
hende, at hun ikke havde pligt til at sige noget til de ansatte på stedet. der må også lægges
vægt på, at den mistanke om misbrug, der var rettet mod moderens samlever, og som var en
                                                - 3 -
hovedårsag til kommunens beslutning om tvangsmæssig undersøgelse af pigen, viste sig at
være grundløs. i en sag af denne karakter må en advokat have en rimelig margin med hensyn
til, hvad han kan gøre for at få myndighederne i tale. det er ikke forkert at gøre en medarbej-
der opmærksom på, at der kan blive tale om et personligt erstatningsansvar for myndighedens
afgørelser, idet dette er en mulighed efter erstatningsansvarslovens § 19, stk. 3.
i sagen om mangelfulde prisoplysninger må der også lægges vægt på, at klagen alene kom
frem, fordi kammeradvokaten opfordrede klageren til det.
generelt må der ved vurderingen af forholdene lægges vægt på, at han er en ihærdig og givet-
vis meget besværlig advokat for myndighederne i de mange sager, han fører, men dette må
ikke medføre, at han behandles strengere end andre advokater.
der må også ske frifindelse, fordi advokatnævnets sagsbehandling har været mangelfuld,
bl.a. fordi han blev frataget ordet under den mundtlige forhandling.
til støtte for påstand 2 har advokat a navnlig anført, at kammeradvokaten er skyld i, at sagen
er svulmet op og har taget lang tid, fordi han ikke har villet svare klart på, i hvilket omfang
ministeriet er enig i advokat as opfattelse af de relevante retlige og faktiske omstændigheder i
sagen.
justitsministeriet har anført, at landsrettens dom ikke er behæftet med fejl eller mangler, der
kan begrunde, at sagen hjemvises til landsretten. dommen indeholder en korrekt og fyldestgø-
rende gengivelse af advokat as og justitsministeriets anbringender, herunder vedrørende be-
tydningen af den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10 om retten til ytrings-
frihed. i landsrettens præmisser er der udtrykkelig taget stilling til anbringenderne vedrørende
ytringsfrihed, og landsretten har foretaget en fuldstændig materiel prøvelse af advokatnæv-
nets kendelse af 17. marts 2009.
advokatnævnets sagsbehandling har heller ikke været behæftet med mangler, der kan be-
grunde, at kendelsen af 17. marts 2009 er ugyldig. advokatnævnets sagsoplysning har ikke
været mangelfuld, og advokat a har haft fornøden mulighed for at fremkomme med alle rele-
vante oplysninger og anbringender. der har ikke været mangler ved advokatrådets anklage-
skrift eller materialesamling, der kan medføre, at advokatnævnets kendelse er ugyldig, hvortil
kommer, at eventuelle fejl i materiale fremlagt af anklageren ikke i sig selv kan medføre
                                               - 4 -
ugyldighed, idet anklagerens indlæg m.v. alene er partsindlæg. det kan heller ikke medføre
ugyldighed, at advokat a efter at være begyndt at gentage, hvad forsvareren og han selv
havde sagt, efter 20 minutter og flere opfordringer til at runde af til sidst blev frataget ordet af
nævnets formand under nævnets møde om sagen den 19. februar 2009.
siden advokatnævnets kendelse i 2009 er der truffet endelige domstolsafgørelser i alle de
fem tidligere nævnsafgørelser om sanktioner m.v., der på kendelsestidspunktet verserede ved
domstolene, og afgørelserne i disse sager kan i det omfang, de er stadfæstet, indgå i højeste-
rets bedømmelse af den foreliggende sag. subsidiært gøres det gældende, at advokat as tidli-
gere overtrædelser af advokatreglerne m.v. har et sådant omfang og en sådan grovhed, at de
sammen med de tre overtrædelser i den foreliggende sag kan begrunde, at retten til at drive
advokatvirksomhed frakendes, selv om der ses bort fra de tidligere afgørelser, der ikke var
endelige på kendelsestidspunktet.
hverken reglerne om god advokatskik generelt eller advokatnævnets kendelse af 17. marts
2009 indebærer en krænkelse af advokat as ytringsfrihed. de elementer i kendelsen og tidli-
gere afgørelser, der vedrører hans udtalelser, drejer sig om trusler og nedsættende udtalelser
m.v., som ikke er beskyttet mod indgreb.
advokat a har overtrådt advokatpligterne i de tre aktuelle klagesager af de grunde, som ad-
vokatnævnet har anført. i relation til sag nr. 2 har det ikke betydning for vurderingen af advo-
kat as adfærd som advokat, at byretten ved dom af 13. oktober 2008 ophævede kommunens
beslutning om tvangsmæssig undersøgelse af pigen. advokatnævnet var også bekendt med
denne dom, jf. mindretallets votum.
advokat as gentagne overtrædelser af advokatpligterne siden 1998 har en systematisk ka-
rakter. de tre aktuelle overtrædelser er af grov karakter, og sammenholdt med de tidligere
overtrædelser, som til dels er sammenlignelige, giver de et sikkert grundlag for at antage, at
han ikke fremover vil udøve advokatvirksomhed på forsvarlig måde. de tidligere sanktioner
har ikke fået advokat a til at ændre adfærd. hans overtrædelser er tværtimod blevet stadig
grovere. også efter advokatnævnets kendelse af 17. marts 2009 er han fortsat med den ad-
færd, der dannede grundlag for kendelsen og tidligere sanktioner, hvilket har ført til, at han
efterfølgende på ny er blevet indklaget for nævnet. der er således ikke udsigt til, at en mindre
indgribende sanktion end en frakendelse af retten til at drive advokatvirksomhed indtil videre
vil kunne bringe hans pligtforsømmelser effektivt til ophør. subsidiært bør der fastsættes en
                                                 - 5 -
anden meget følelig disciplinær sanktion, jf. retsplejelovens § 147 c, stk. 1 og 3, men en min-
dre sanktion end en tidsbestemt frakendelse må forventes at være virkningsløs over for advo-
kat a.
i forhold til advokat as påstand 2 bestrides det, at kammeradvokaten ved pligtstridig opførsel
har forårsaget omkostninger i forbindelse med sagens behandling, jf. retsplejelovens § 319.
supplerende sagsfremstilling
der er for højesteret fremlagt procesmateriale vedrørende to verserende klagesager mod ad-
vokat a (advokatnævnets sagsnumre … og …). sagerne vedrører henholdsvis klage over
udtalelser om at ville gøre en embedsmand erstatningsansvarlig for en myndighedsafgørelse
og klage over salærkrav og sagsførelse i forbindelse med en sag om ansøgning om
opholdstilladelse her i landet.
vestre landsret afsagde den 29. juni 2011 dom i ankesagen vedrørende advokatnævnets
kendelse af 9. oktober 2006. ved dommen blev advokat a frifundet. i præmisserne hedder det
bl.a.:
       ”det lægges til grund, at b og c – som var henholdvis d’ forretningsfører i litauen og
       ægtefælle – var rejst her til landet, at de havde et møde med d, og at de herefter havde
       et møde med advokat a, hvorunder de fortalte, at d ønskede at få a som forsvarer eller
       at få et møde med ham. advokat a kontaktede på dette grundlag d i arresten, idet han
       samtidig pr. mail orienterede bl.a. den beskikkede forsvarer, advokat kjeld christensen.
       som sagen således foreligger for landsretten, er der ikke grundlag for at antage, at ad-
       vokat a har tilsidesat god advokatskik ved at rette henvendelse til d. landsretten tager
       derfor advokat as påstand om frifindelse til følge.”
højesterets begrundelse og resultat
påstandene om ophævelse af landsrettens dom eller advokatnævnets kendelse
højesteret finder, at landsrettens behandling af sagen og affattelse af dommen ikke har været
behæftet med mangler, der kan medføre ophævelse og hjemvisning. advokat as påstand
herom tages derfor ikke til følge.
endvidere tiltræder højesteret, at der ikke er påvist omstændigheder ved advokatnævnets
behandling af sagen, der kan give grundlag for ophævelse af advokatnævnets kendelse.
                                               - 6 -
samtale med et barn i forældremyndighedssag m.v.
fire dommere – per walsøe, lene pagter kristensen, niels grubbe og lars hjortnæs – udta-
ler:
under forberedelsen af sagen skulle dommeren efter forældreansvarsloven have en samtale
med barnet efter reglerne i retsplejelovens § 450 c og § 450 d, hvorefter samtalen holdes,
uden at forældrene er til stede, medmindre retten bestemmer andet, men således at der eventu-
elt deltager en børnesagkyndig eller en bisidder for barnet. forældrene gøres kun bekendt med
hovedindholdet af samtalen, og dette skal endda undlades, hvis afgørende hensyn til barnet
taler imod det. advokat a afholdt imidlertid en samtale med barnet og udfærdigede et referat
af barnets udtalelser, som han sendte til retten og til moderens advokat. vi finder, at dette for-
hold indebærer en grov tilsidesættelse af god advokatskik.
dommer peter blok udtaler:
jeg finder af de grunde, der er anført af advokatnævnets mindretal, at advokat a vel har
handlet i strid med god advokatskik, men at overtrædelsen ikke kan betegnes som grov.
afgørelsen vedrørende dette spørgsmål træffes efter stemmeflertallet.
herefter udtaler samtlige dommere:
advokat a har anført, at hans handlinger er omfattet af beskyttelsen af ytringsfriheden efter
den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10 og derfor er legitime. ytringsfrihe-
den er imidlertid begrænset ved bestemmelsen i retsplejelovens § 126 om iagttagelse af god
advokatskik sammenholdt med reglerne om børnesamtaler i forældreansvarsloven og retsple-
jelovens § 450 c og § 450 d. højesteret finder, at denne begrænsning må anses for nødvendig
i et demokratisk samfund for at beskytte barnets og forældrenes rettigheder, og at begræns-
ningen står i rimeligt forhold til dette formål. artikel 10 i menneskerettighedskonventionen
kan derfor ikke føre til at anse advokat as handlinger for lovlige.
heller ikke bestemmelserne i fn’s børnekonventions artikel 12 og artikel 13 legitimerer ad-
vokat as handlinger.
                                               - 7 -
modarbejdelse af tvangsmæssig undersøgelse af et barn samt politianmeldelse og sagsanlæg
af de grunde, der er anført af advokatnævnets flertal, tiltræder højesteret ligesom landsret-
ten, at advokat a med hensyn til opfordringen om en orientering til pigen i e-mail af 6. marts
2008, med hensyn til politianmeldelsen og med hensyn til udtagelsen af stævning mod med-
arbejderen ved kommunen og lederen af institutionen har handlet i strid med god advokatskik,
og at disse forhold har karakter af en grov overtrædelse af god advokatskik.
advokat a har anført, at hans handlinger er omfattet af beskyttelsen af ytringsfriheden efter
den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10 og derfor er legitime. ytringsfrihe-
den er imidlertid begrænset ved bestemmelsen i retsplejelovens § 126 om iagttagelse af god
advokatskik. højesteret finder, at denne begrænsning må anses for nødvendig i et demokratisk
samfund for at beskytte andres rettigheder, og at begrænsningen står i rimeligt forhold til for-
målet. det bemærkes herved, at begrænsningen ikke på nogen måde har hindret advokat a og
hans klienter i at kritisere og anfægte de trufne afgørelser, herunder ved at indbringe dem for
højere administrativ instans eller for domstolene. artikel 10 i menneskerettighedskonventio-
nen kan derfor ikke føre til at anse advokat as handlinger for lovlige.
heller ikke bestemmelserne i fn’s børnekonventions artikel 12 og artikel 13 legitimerer ad-
vokat as handlinger.
manglende prisoplysning m.v.
af de grunde, der er anført af advokatnævnets flertal, tiltræder højesteret, at advokat a har
tilsidesat god advokatskik, men højesteret finder, at tilsidesættelsen ikke kan anses for grov.
fastsættelse af sanktionen
ved fastsættelsen af sanktionen må der lægges vægt på de omstændigheder, som er anført af
landsretten, herunder at forhold 2, som bl.a. omfatter en grundløs politianmeldelse og et
grundløst sagsanlæg mod sagsbehandlere i den offentlige forvaltning personligt, har karakter
af gentagelse ikke alene i forhold til advokatnævnets kendelse af 12. oktober 2004 og næv-
nets kendelse af 27. juni 2006, jf. højesterets dom af 8. april 2009 (ufr 2009.1815), men
også i forhold til afgørelserne i østre landsrets domme af 21. september 2006 og 17. april
                                               - 8 -
2007 om at pålægge advokat a at betale sagsomkostninger som følge af pligtstridigt forhold,
jf. retsplejelovens § 319.
der må imidlertid samtidig lægges vægt på, at advokat a ikke forud for de nu begåede for-
hold er pålagt store bøder med gentagelsesvirkning, idet der som anført af landsretten har væ-
ret tale om 7 bøder på 5.000 kr. og 1 bøde på 10.000 kr. det bemærkes herved, at den bøde på
25.000 kr., som advokat a blev pålagt ved advokatnævnets kendelse af 27. juni 2006, blev
nedsat til 5.000 kr. ved den nævnte højesteretsdom af 8. april 2009.
det må også indgå i vurderingen, at der fortrinsvis har været tale om tilfælde, hvor advokat a
har overskredet grænserne for, hvad der kan anses for berettiget til varetagelse af hans klients
interesser.
efter en samlet vurdering finder højesteret herefter, at der ikke er tilstrækkeligt grundlag for i
medfør af retsplejelovens § 147 c, stk. 3, at frakende advokat a retten til at udøve advokat-
virksomhed, heller ikke for et begrænset tidsrum.
advokat a bør imidlertid nu idømmes en bøde af betydelig størrelse med henblik på at ind-
skærpe alvoren i de gentagne tilsidesættelser af god advokatskik, herunder navnlig de gen-
tagne tilfælde af grundløse sagsanlæg m.v. eller trusler herom rettet mod sagsbehandlere i den
offentlige forvaltning personligt. højesteret finder, at bøden passende kan fastsættes til 50.000
kr.
sagsomkostninger
højesteret finder ikke noget grundlag for at fastslå, at kammeradvokaten har forårsaget om-
kostninger ved pligtstridig adfærd, jf. retsplejelovens § 319. advokat as påstand om, at ju-
stitsministeriets advokat skal pålægges at betale sagsomkostninger, tages derfor ikke til følge.
efter sagens udfald skal ingen af parterne betale sagsomkostninger for landsret eller højeste-
ret til den anden part.
                                    thi kendes for ret:
advokat a pålægges en bøde til statskassen på 50.000 kr.
                                              - 9 -
justitsministeriets advokat frifindes for den nedlagte påstand om betaling af sagsomkostnin-
ger.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for landsret eller højesteret til den anden part.


text:
dom
afsagt den 14. oktober 2015 af østre landsrets 22. afdeling
(landsdommerne arne brandt, lene jensen og gerd sinding (kst.) med domsmænd).
22. afd. nr. s-2303-14:
anklagemyndigheden
mod
1) t a/s
(advokat christian lundgren
ved advokat hans jakob folker)
2) a
(cpr.nr. …)
(advokat mikael bernhoft, besk.)
københavns byrets dom af 8. august 2014 (ss 1-17052/2013) er anket af t a/s og a med
påstand om frifindelse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået domfældelse efter anklageskriftet samt skærpelse.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af de tiltalte t a/s ved direktør b og a
samt af vidnerne m, h, q, j, k, p, c, l, i og n, der alle har forklaret i det væsentlige som i
byretten.
de i byretten af vidnerne e, g, r, d, f og o afgivne forklaringer samt s’ afgivne forklaring
til brug for sagen i byretten er dokumenteret i medfør af retsplejelovens § 923.
tiltalte t a/s ved direktør b har supplerende forklaret blandt andet, at emea og fda er
henholdsvis det europæiske og det amerikanske sundhedsagentur. han fulgte selv …-studiet
tæt. t a/s havde 8 studier, flest i fase i. i 2010 var [lægemiddel] et af de lægemidler, som
havde størst potentiale, men et lægemiddel mod fedme havde næsten et endnu større potenti-
                                                 - 2 -
ale. med [lægemiddel] var det første gang, de var så tæt på at få et middel på markedet. i t
a/s var der i 2010 ca. 200 medarbejdere. i 2010 havde han ikke sin gang i virksomheden
bortset fra til bestyrelsesmøder.
t a/s har ingen indvirkning på aktiekurserne, men selvfølgelig ved alle, at positive oplysnin-
ger påvirker kurserne positivt. a blev administrerende direktør uden lægefaglig baggrund. da
de skulle have mange forhandlinger med sundhedsmyndighederne, var det nødvendigt med en
person, som havde mange erfaringer på området. de kom i den forbindelse i kontakt med s,
som havde et godt renomme. s havde en særstatus, idet han refererede direkte til bestyrelses-
formanden og kunne deltage og deltog i alle bestyrelsesmøder. a lavede typisk introduktionen
på bestyrelsesmøderne, men det var s, der som medicinsk direktør fremlagde for bestyrelsen.
til bestyrelsesmødet den 2. februar 2010 havde s lavet powerpoint, som de alle prøvede at
forstå. på bestyrelsesmødet manglede 2 af de lægefaglige medlemmer. det var kun …, som
var med som lægefagligt bestyrelsesmedlem. de lagde meget vægt på s’ medicinske faglig-
hed. a havde ikke instruktionsbeføjelser over for s, hvilket var usædvanligt. to udenforstå-
ende - primary investigators - havde gået det hele igennem, herunder den statistiske analyse.
de pågældende bakkede s op og tiltrådte udkastet til selskabsmeddelelse nr. 01-10. de følte
sig derfor på helt sikker grund. h kom ikke fra det svenske selskab, men var ansat af s. der
var ingen, heller ikke s, som på mødet nævnte noget om cagn-justeringer. han er sikker på,
at ordet ”cagn” ikke blev nævnt, ellers ville folk have spurgt ind til begrebets betydning. i
forhold til selskabsmeddelelser var a den, som havde med det praktiske at gøre. a udfærdi-
gede således udkast til selskabsmeddelelser, men det var den samlede bestyrelse, som god-
kendte den endelige udgave, og som bemyndigede a til at udsende den. der har altid været
små eller store rettelser til udkast. til selskabsmeddelelse nr. 01-10 af 3. februar 2010 var der
kun ét udkast. han husker ikke, om der var rettelser til udkastet, men eventuelle rettelser har
ikke været væsentlige.
referatet af mødet den 2. februar 2010 blev først udsendt ca. 1 måned efter mødet. det skulle
godkendes på et møde den 10. marts 2010, hvor alle 3 lægefaglige medlemmer var til stede.
der blev kun ændret i referatet vedrørende det, som var anført om cagn-justeringer, fordi
dette ikke havde været nævnt på bestyrelsesmødet. s redegjorde på mødet for, at cagn-juste-
ringer var ”state of the art” og måden, man gjorde det på. ingen kunne forstå, hvordan a
                                                 - 3 -
kunne være kommet frem til det, som stod i referatet. a havde indledt bestyrelsesmødet den 2.
februar 2010 og havde herefter givet ordet til s, og a kom ikke til orde igen. der blev ikke på
bestyrelsesmødet sagt noget om en intern diskussion.
det var først den 27. april 2010, han blev opmærksom på, at der måske var et problem med
selskabsmeddelelsen af 3. februar 2010. om morgenen fik de at vide, at a dagen før havde
haft møde med v, hvorefter det var blevet besluttet, at der skulle afholdes et bestyrelsesmøde.
i den korrigerende selskabsmeddelelse nr.11-10 fremgår det, at ”justeringen for individuelle
forskelle i patienternes behandlingskorrigerede cagn var beskrevet i studieprotokollen på
forhånd, men som en sensitivitetsanalyse og ikke som en del af den primære analyse. i lyset
heraf er den statistiske konklusion blevet revurderet…”, hvilket indhold vist nok kom fra
nda-folk. det afgørende var, om de havde nået primary endpoint. de fik at vide, at den nye
konklusion var sådan, som de oprindeligt skulle have forstået den.
de ville gerne have været orienteret af a om, at nogen i organisationen mente, at justeringen
for cagn ikke var i orden. de tre lægefaglige medlemmer i bestyrelsen havde ikke været
inde over det. han ved dog ikke, om det havde gjort en forskel. efterfølgende lavede de en
videnskabelig komité i bestyrelsen for at få et bedre grundlag. havde de gjort det inden den 2.
februar 2010, havde det måske gjort en forskel, men det er rent gætværk. de havde ikke læn-
gere tillid til s. et studie afsluttes med en final study rapport, men den var ikke færdig inden
mødet den 2. februar 2010. der var kun tale om foreløbige studier.
de havde interne regler i selskabet om, hvordan medarbejderne handlede aktier, og hvordan
man gav oplysninger til fondsbørsen. det er en fast rutine i t a/s at gennemgå reglerne
herom én gang om året. de var ”velpolstrede” i 2010 og havde ikke som sådan akut behov for
en stigning i aktiekursen. de solgte heller ikke aktier efter meddelelse nr. 01-10. deres formål
var at skabe værdi på lang sigt. fondsbørsen stillede spørgsmål efter den korrigerende med-
delelse nr. 11-10. de fik en ”næse” og troede, at det var afslutningen på sagen. erhvervssty-
relsen stillede de samme spørgsmål. herefter blev de politianmeldt.
ved selskabsmeddelelse nr. 01-10 meddelte de børsen det, som var børsmæssigt relevant,
hvilket var de oplysninger, som havde betydning for sundhedsmyndighederne. han kan ikke
                                               - 4 -
se andet end, at de gjorde det rigtige, da de udsendte selskabsmeddelelsen. oplysningerne var
klinisk relevante, og midlet havde en effekt. de har været optaget af at være så korrekte som
mulige, og de er derfor også blevet beskyldt for at være for detaljerede i deres selskabsmed-
delelser. han syntes, at markedet overreagerede på selskabsmeddelelsen, men det er ikke op
til t a/s, hvordan markedet reagerer. t a/s havde ingen interesse i kurserne på kort sigt.
også det andet udkast til selskabsmeddelelse ville være blevet opfattet positivt af markedet. t
a/s er under afvikling, men afventer nærværende sag. selskabet har 1½ mand ansat og har en
kontantbeholdning på ca. 70 mio. kr. og andre værdier for ca. 55 mio. kr. selskabet har nok
også en børsmæssig værdi.
tiltalte a har supplerende forklaret blandt andet, at al medicinsk kommunikation skulle gå
igennem s. s have en særlig rolle og refererede direkte til bestyrelsen med hensyn til forsk-
ning. h var projektleder og varetog alle praktiske forhold i …-studiet. han havde ikke selv
nogen rolle i studierne. han var administrerende direktør og skulle lede firmaet. han blev
løbende orienteret om studiet. han kendte ikke dengang studieprotokollen og havde ikke set
den, men han kendte hovedpunkterne. primary endpoint er studiets overordnede målsætning.
midt i januar 2010 fik han oplyst p-værdien på 0,042, men der manglede nogle analyser. den
29. januar 2010 oplyste s ham om cagn og de væsentligste konklusioner. s sagde, at resul-
tatet nu var i hus. det så positivt ud. der manglede dog nogle analyser og en melding fra to
uafhængige statistikere. det var op til s, hvor hurtigt de skulle gå ud med en meddelelse. det
afhang også af primary investigators. når man afblænder et studie, må resultaterne kun drøf-
tes med dem, som står på insiderlisten, der er en lille gruppe.
p-værdien har en vis betydning for, om midlet får succes. p-værdien refererede på daværende
tidspunkt til den primære analyse. cagn var i 2010 en co-variant, som skulle inddrages. i dag
indgår cagn i den primære analyse og ikke som en sensitivitetsanalyse. huntingtons sygdom
er en sjælden sygdom, og denne omstændighed medfører lempeligere vilkår for godkendelse
hos myndighederne. om p-værdien er nået har derfor ikke en altafgørende betydning, men
myndighederne vil tillægge værdien en vis vægt. primary endpoint fremgår ikke af studie-
protokollen. hans rolle var at sikre, at de udsagn, som t a/s kom ud med, også var korrekte.
han forventede en positiv reaktion på selskabsmeddelelse nr. 01-10.
                                                - 5 -
han kendte ikke data, da mailkorrespondancen den 13. januar 2010, der vedrørte registre-
ringsforløbet, fandt sted. de have to studier i gang. han mente, at de skulle nøjes med to stu-
dier. den 13. januar 2010 var lige omkring afslutningen af studiet. da han samme dato skrev
til s om, at de skulle være dristige, var det i forhold til myndighederne. konklusionen var, at
de havde positive data. han mener, at det var den 15. januar 2010, han fik oplyst foreløbige
resultater af studiet.
datamødet den 2. februar 2010, som fandt sted inden bestyrelsesmødet samme dag, var med
deltagelse af de to primary investigators, som havde en slags revisorrolle, og som skulle gen-
nemgå data. de pågældende skulle efterfølgende præsentere dataene på markedet og på en
videnskabelig konference i usa. s var formand på mødet. han var selv kun med, fordi de
skulle ud med en selskabsmeddelelse. de to primary investigators blev fløjet ind til mødet,
der foregik hos deres søstervirksomhed nogle få kilometer væk. oplysningerne om studiet
skulle holdes så tæt som muligt. på mødet deltog fra direktionen k og han selv. endvidere
deltog s, h, i, j, q, u og p. u startede med at fremlægge. primary investigators spurgte hur-
tigt ind til cagn-analysen, hvorefter h tog over. det var et positivt møde, hvor p-værdien
blev fremlagt både med og uden cagn-justering. i slutningen af mødet talte de om selskabs-
meddelelsen, og den blev forelagt og godkendt af n.
på direktionsmødet den 1. februar 2010 deltog s, k, l, i, j og n. s fortalte om data. de to
selskabsmeddelelser blev drøftet. n præsenterede de to meddelelser. han kendte dem ikke i
forvejen. det var usædvanligt, at der forelå to udkast. n har nok fået input til meddelelserne
fra h og s. han har sikkert selv kommenteret på input undervejs, men ikke til det tekniske. h
var ikke med på direktionsmødet, og han have ingen samtaler med hende. han havde kun
samtaler med s.
det første udkast til selskabsmeddelelse nr. 01-10 indeholdt oplysninger om, at primary end-
point ikke var nået. s sagde imidlertid, at endpoint var nået. hvis cagn kunne indgå i den
primære analyse, så var det rigtigt at korrigere herfor for ikke at gøre det for kompliceret.
overskriften i begge udkast var den samme, og begge meddelelser var positive og inkluderede
cagn. man skulle få dage efter til en konference i usa, hvorfor han spurgte s, om det også
var den konklusion - at primary endpoint var nået – som ville blive præsenteret på konferen-
cen. det bekræftede s.
                                              - 6 -
nederst i hans talepapir til bestyrelsesmødet den 2. februar 2010 stod der om cagn, som var
oplysninger, han havde fået fra s. talepapiret blev kun brugt til hans intro, idet s tog over.
han husker det som, at cagn blev nævnt på mødet, men der var ikke optimale forhold, idet 3
eksterne personer deltog i mødet pr. telefon. der var på forhånd sendt slides ud, som s gen-
nemgik.
der var ingen snak på gangene om problemer med oplysningerne i selskabsmeddelelsen af 3.
februar 2010. der var derimod en løbende dialog om, hvorvidt der var tilstrækkeligt til en
registrering.
efter selskabsmeddelelse nr. 01-10 af 3. februar 2010 blev han ikke kontaktet af h omkring
meddelelsen. mailkorrespondancen mellem dem den 16. februar 2010 var i forbindelse med et
andet studie – x. efter udsendelsen af meddelelsen fejrede de det traditionen tro med cham-
pagne. s og h deltog i fejringen. det var h, som forberedte præsentationen til konferencen i
palm springs.
den eksterne rapport var han ikke involveret i. bestyrelsen var ikke informeret om, at rap-
porten blev indhentet. han talte med s om rapporten, men s fastholdt, at primary endpoint var
nået. han kunne imidlertid ikke selv lide, at der var to forskellige opfattelser af studiets kon-
klusioner. han ønskede derfor at kontakte bestyrelsen, fordi det kunne få børsmæssig betyd-
ning, men s var imod. s var voldsomt nervøs, idet han frygtede for sit job, ligesom han var
nervøs på grund af den diskussion, som var opstået på grund af den eksterne rapport og på
grund af skepsis fra to af hans medarbejdere. s var på det tidspunkt ikke på god fod med be-
styrelsen og de lægefaglige medlemmer.
ordlyden i den korrigerende meddelelse nr. 11-10 af 28. april 2010 kom fra bestyrelsen. han
var med i diskussionen, men ikke med til at formulere den. han underskrev meddelelsen som
en formalitet i overensstemmelse med den dengang gældende praksis. s sagde, at der var be-
læg for begge meddelelser. s holdt fast i sin konklusion. bestyrelsen syntes derimod, at der lå
for meget i den anden vægtskål til, at man kunne fastholde den oprindelige konklusion. i april
2010 havde han fået oplyst, at man manglede eksakte cagn-data for ca. 10 % af patienterne,
                                                - 7 -
hvilket var en fejl i projektet. der kom således endnu et lod i den vægtskål, som talte for den
korrigerende meddelelse.
han kan ikke genkende indholdet af ps mail af 3. maj 2010 til c. p var på datamødet den 2.
februar 2010 ekstrem positiv, og han havde ingen forbehold. p er statistiker og skal ikke kon-
kludere, om endpoint var nået. han ved ikke, om p kendte studieprotokollen.
han fratrådte sin stilling hos t a/s kort tid efter selskabsmeddelelse nr. 11-10 blev udsendt
den 28. april 2010. hans fratræden havde ikke noget med balladen omkring selskabsmedde-
lelserne at gøre, men han fik tilbudt et drømmejob i en større medicinalvirksomhed.
han har ikke som forklaret af q deltaget i et møde, hvor s holdt en afstemning om, hvorvidt
primary endpoint var nået. han havde i 5 år arbejdet tæt sammen med s, der aldrig havde
svigtet i sin lægefaglige bedømmelse, hvorfor han lænede sig op ad s. da de holdt bestyrel-
sesmøde, var cagn ikke et kontroversielt emne. der var ingen bestyrelsesmedlemmer med
lægelige kompetence, som deltog i mødet, og de havde dagen forinden vendt cagn med flere
eksperter, så hvorfor skulle han fremføre cagn på mødet. s tog sig af præsentationen på mø-
det. det var ikke q, som indhentede nda-rapporten. nda-rapporten blev indhentet i for-
længelse af studiet i overensstemmelse med, hvad de havde bebudet i selskabsmeddelelsen.
han godkendte budgettet til rapporten.
nærværende sag har slidt på familieforholdet. han og hustruen er gået fra hinanden. han bor
alene med sine to børn. han havde en årlig løn i t a/s på 2-3 mio. kr. han tjente således ca.
100.000 kr. netto om måneden. han havde tillige aktieoptioner.
vidnet m har supplerende forklaret blandt andet, at i forhold til byrettens referat af hans for-
klaring, så var konklusionen rettelig, at primary endpoint var nået. han var med til at stifte t
a/s i 1989. han var som forskningschef en del af direktionen sammen med l, k og s. han er
ikke selv klinisk forsker. s tog sig af det kliniske. han hørte om resultaterne på et møde, som
han deltog i, hvor direktionen var til stede og skulle have præsenteret data for første gang. det
fandt sted fredagen før, at selskabsmeddelelsen kom om mandagen. a og s var med til mødet.
professor … var ikke med til mødet. der var tale om et internt møde. om mandagen var der et
opfølgende møde, hvor han ikke deltog. på mødet om fredagen var det først en statistiker,
                                                 - 8 -
som stod for præsentationen, derefter h. på mødet var man ikke færdig med at analysere. der
skulle hen over weekenden foregå en masse analyser. han hørte det beskrevet som, at det ved-
rørte det co-primære endpoint. cagn var en analyse, som skulle lægges oven i den primære
analyse. han mener, at dette blev præsenteret af s. som han har forstået det, var det også en
del af protokollen. han kendte ikke protokollen. han mener bestemt, at der på mødet blev
refereret til protokollen, først af statistikeren så af h og derefter af s. der var ingen uoverens-
stemmelser på den videnskabelige front. s var overordnet ansvarlig for den kliniske udvik-
ling. s var overordnet i forhold til h. stemningen på mødet vedrørende studiets resultater var
overvejende positiv, idet stoffet virkede. der var også en bekymring, fordi man ikke havde
nået under de 0,025.
han rejste inden, at selskabsmeddelelsen blev sendt ud. efter selskabsmeddelelsen havde han
et møde med s, hvor s orienterede ham om investigator-mødet. s, som normalt er en lukket
person, var meget begejstret og forklarede, at primary investigators havde været meget begej-
stret for dataene. han blev også selv meget begejstret. de drøftede, at det var meget heldigt, at
de nye data om cagn havde bragt dem til primary endpoint. han havde en telefonsamtale
med a mandag aften, inden selskabsmeddelelsen kom ud om tirsdagen. a gav ham kort kon-
klusionen om, at med de nye data havde de nået primary endpoint. han var overbevist om, at
alle var lige begejstret for konklusionen og bakkede op om data. han så den præsentation,
som skulle bruges på den videnskabelige konference i palm springs, og det var den samme,
som var blevet præsenteret for dem, dvs. at p-værdien var under 0,025. han deltog ikke selv i
konferencen. den faglige integritet er den vigtigste på en sådan konference. data er derfor
100 % korrekte, ellers vil det betyde, at man er ude af forskningsverdenen. på sådan en konfe-
rence fortæller man, at primary endpoint er nået. han er sikker på, at de pågældende stadig
mener, at dataene var korrekte.
han havde sin daglige gang i t a/s. da der kom en ekstern rapport om det regulatoriske, blev
han opmærksom på, at der kunne være et problem. s sagde, at han var uenig med dem, som
havde udfærdiget rapporten.
vidnet h har supplerende forklaret blandt andet, at studieprotokollen indeholder teorier og
handlinger. når et studie er i fase iii, skal man have en teori på plads og have undersøgt, om
                                                 - 9 -
teorien holder. mange ting kan påvirke et resultat. derfor foretager man yderligere analyser,
f.eks. en cagn-analyse, men denne var ikke en del af den primære analyse.
hun har været med i udviklingen af hele studieprotokollen. hun var projektleder og stod for
studiegruppen inden for t a/s. hun indsamlede ikke data. i var læge og en del af t a/s. hvis
der kom bivirkninger, var det ham, som tog stilling til, om der skulle ændres i protokollen.
han var meget involveret i protokollen. professor … var læge og testede studiet. … har skre-
vet selve teksten i protokollen, men efter deres instruktioner. i protokollen er cagn-analysen
anført under de yderligere tests, men den er ikke en del af den primære analyse. i den stati-
stiske rapport og også i studieprotokollen ses det meget tydeligt, at cagn ikke er en del af
den primære analyse. de fik det første udkast af den statistiske analyse fra u. hun kunne kon-
statere, at de havde et interessant resultat med cagn-analysen, hvorfor hun sagde til s, at der
måske var noget at gå videre med. de vidste fra statistikeren ps beregninger, at de ikke havde
nået det primære eller de sekundære mål. da de fik rapporten fra statistikeren u, fremgik det
også tydeligt, at de ikke havde nået primary endpoint.
på mødet i januar 2010 blev sliden ”game over” præsenteret internt for projektgruppen. a
deltog ikke. projektlederne og andre nøglepersoner fik forevist udkast til selskabsmeddelelse
nr. 01-10. hun fremkom med sine synspunkter til udkastene. da selskabsmeddelelsen kom
ud, havde man allerede besluttet at tage cagn-analysen med, og det var hun imod. det var
løgn, når man skrev, at primary endpoint var nået.
hun deltog på datamødet den 2. februar 2010. primary investigators sagde tillykke, fordi
midlet havde en virkning, selv om den var begrænset. man kan ikke sige, at man godkender
resultatet, idet resultatet er, som det er. efter mødet viste n udkast til selskabsmeddelelse til
primary investigators, som skulle godkende citaterne.
efterfølgende skulle de drøfte en vej frem. hun lavede nogle slides til et møde, der vist nok
fandt sted i marts 2010. a sagde, at de ikke orkede en fortsat diskussion om primary endpoint.
hun prøvede at drive et projekt frem samtidig med, at der var misinformationer i det offent-
lige rum om det samme projekt. det var vanskeligt. det var q, som sagde, at når t a/s ikke
ville lytte til dem, så måtte de have en ekstern rapport. de prøvede at presse s til at ændre
holdning. de tog kun de ting op i nda-rapporten, som ikke indebar risiko for deres job. hun
                                             - 10 -
har siddet i flere møder, hvor nda-rapporten er blevet drøftet. frem til den korrigerende sel-
skabsmeddelelse nr. 11-10 havde der ikke været yderligere analyser. at primary endpoint var
nået, var ikke sandt, og det vidste man. den der løj, var den, som havde ansvaret for sel-
skabsmeddelelse nr. 01-10.
hun deltog ikke på konferencen i palm springs heller ikke over internettet eller via telefon.
en del af det materiale, som blev præsenteret i palm springs, var noget af det, som hun havde
været med til at udarbejde. hun har kun hørt om, hvad der blev præsenteret. hun ville aldrig
skrive primary endpoint på en slide, hvis primary endpoint ikke var nået. det er hende og q,
som har udarbejdet oplægget til nda-rapporten, som var et forsøg på at præsentere det offi-
cielle standpunkt og alle korrekte data med det håb, at en konsulent kunne nå til den samme
konklusion som dem, nemlig at primary endpoint ikke var nået. de var nødt til i rapporten at
præsentere det på samme måde, som t a/s ville præsentere det over for myndighederne. hun
fik rammerne til rapporten fra s, men ingen instruktioner. man kan ikke af rapporten udlede,
at mermaihd-studiet havde nået primary endpoint. t a/s’ officielle holdning var, at primary
endpoint var nået efter regulering for cagn, men denne holdning delte hun ikke. man var
nødt til at præsentere t a/s’ holdning i rapporten for at få en ekstern bedømmelse af den. i
rapporten argumenteres der for cagn, som har en bedre modeleffekt.
hun forsøgte at gøre noget ved fejlkonklusionen. hun talte med s, og hun forsøgte at disku-
tere med sine kolleger, blandt andre q. hun bad f, som var personalerepræsentant i bestyrel-
sen, gøre noget. på det tidspunkt havde q forsøgt at tale med en anden person i bestyrelsen,
uden at der var kommet noget ud af det. dette fandt sted kort tid inden, at den korrigerende
selskabsmeddelelse blev sendt ud. hun gik ikke direkte til a, men alle involverede kendte til
diskussionen.
vidnet q har supplerende forklaret blandt andet, at statistikeren us perspektiv var, om pri-
mary endpoint var nået eller ej. den eneste, som har ansvaret for, om et studie er lykkedes, er
statistikeren, og han sagde, at man ikke havde nået primary endpoint. den anden statistiker,
som deltog, og som var uafhængig, svarede det samme. begge statistikere var således ikke i
tvivl om, at man ikke havde nået primary endpoint.
                                                - 11 -
på datamødet den 2. februar 2010 blev dataene fremlagt åbent med de rette analyser. man så
på cagn-analysen, som var en interessant observation, der kunne føre til, at man kunne op-
stille nye hypoteser. der var en diskussion om den kliniske relevans, og klinikerne fandt, at
cagn-analysen havde en vis klinisk relevans. dette har imidlertid intet at gøre med, om man
har nået primary endpoint.
han deltog i et møde på as kontor, før selskabsmeddelelse nr. 01-10 blev udsendt. det var en
absurd situation, hvor man nærmest skulle stemme om, hvorvidt man havde nået primary
endpoint. hans opfattelse var, at statistikeren u var den, som skulle afgøre dette spørgsmål,
og u sagde meget stærkt, at primary endpoint ikke var nået. han syntes ikke, at man skulle
diskutere, om statistikeren havde ret eller ej. især hans chef og a ville have et bredere per-
spektiv, og for dem var det således ikke så vigtigt, om man havde nået primary endpoint.
nda-rapporten blev til på hans initiativ. når man fremviser et resultat, som ikke er korrekt,
kan der være patienter, som bliver overbeviste om at tage noget medicin på baggrund af ukor-
rekte oplysninger. desuden er der en registreringsproces at tage hensyn til. da han modtog
nda-rapporten og havde talt med nda-folk om deres konklusioner, tog han spørgsmålet om
den ukorrekte selskabsmeddelelse op internt. a sagde til ham, at han ikke skulle tage spørgs-
målet op i større fora, idet det ville blive for kompliceret, og idet alle havde forskellige ind-
gangsvinkler til det. der var ikke tale om, at der op til den korrigerende selskabsmeddelelse
nr. 11-10 havde været yderligere analyser. han og h havde udarbejdet oplægget til nda-rap-
porten. de forsøgte at skrive teksterne i oplægget så uklare, at oplysningerne med sikkerhed
nåede udenfor t a/s. debatten var betændt. hvis de havde beskrevet fakta med klare ord, så
tror han ikke, at rapporten ville have forladt t a/s. den statistiske analyse, som indeholdt den
korrekte analyse af, at primary endpoint ikke var nået, blev vist medsendt rapporten. det var
tydeligt, at ledelsen efter udsendelsen af selskabsmeddelelse nr. 01-10 ikke ønskede en debat
om primary endpoint.
vidnet j har supplerende forklaret blandt andet, at det i forhold til byrettens referat af hans
forklaring rettelig er således, at s havde stor indsigt, og at h ikke var med i palm springs.
s baserede sin konklusion om, at primary endpoint var nået, på blandt andet guidelines og
statistikernes præsentation. han kendte ikke selv studieprotokollen i detaljer, men noget af
                                             - 12 -
den. han deltog i en kommunikation med s om selskabsmeddelelse nr. 01-10. diskussionen
om cagn-analysen fandt sted, inden den pågældende selskabsmeddelelse blev sendt ud. på et
møde, hvor u tog sig af præsentationen, diskuterede man cagn. cagn skulle med som en
del af analysen, hvilket han i forvejen vidste fra litteraturen. det var sandt, at man havde nået
primary endpoint.
kort tid efter udsendelsen af selskabsmeddelelse nr. 01-10 og inden konferencen i palm
springs talte man om, at man ville indhente en ekstern rapport. det var s eller q, som havde
en kontakt til en ledende person i nda. det er nogle bestemte mennesker i et studie, som be-
stemmer, om primary endpoint er nået. dette er både en medicinsk og en statistisk vurdering.
vidnet k har supplerende forklaret blandt andet, at man på et møde sidst i januar 2010 disku-
terede, om primary endpoint var nået. det var korrekt at inkludere cagn heri. s regnede
med, at dataene var nok til at få en myndighedsgodkendelse. der blev oplyst p-værdier både
med og uden cagn. der var bred enighed om, at det skulle være den korte version af udka-
stene til selskabsmeddelelse, som skulle sendes ud. de diskuterede både primary endpoint og
primary objective. man brugte sædvanligvis udtrykket primary endpoint, men han havde in-
gen stærke holdninger hertil. han forlod mødet inden, at den endelige version blev besluttet.
a skulle selvfølgelig godkende den endelige selskabsmeddelelse, men det var ikke a, som
skulle træffe den medicinske beslutning om, hvorvidt primary endpoint var nået.
vidnet p har supplerende forklaret blandt andet, at studiet blev afblændet den 11. januar 2010.
han stod selv for den primære analyse. us statistiske rapport forelå den 29. januar 2010. stu-
diet var fejlet på primary endpoint.
rapporten inkluderede cagn-justeringen. efter rapporten lavede han yderligere beregninger
ud over det, som var præspecificeret, for at bygge en intern forståelse op og hente læring fra
studiet. han korrigerede således for andre faktorer, f.eks. køn og alder.
på datamødet den 2. februar 2010 lavede u en præsentation af såvel den primære analyse som
sensitivitetsanalysen. de talte om, at primary endpoint ikke var nået. han blev derfor overra-
sket over selskabsmeddelelse nr. 01-10, idet det ikke var det rigtige resultat, som blev meldt
ud.
                                               - 13 -
han henvendte sig til bestyrelsesformanden, c, i brev af 3. maj 2010, idet den korrigerende
selskabsmeddelelse pegede på, at det var statistikerne, som ikke havde gjort deres arbejde
godt nok, og det var han ikke glad for. der var ikke tale om et nyt resultat, idet der ikke var
blevet rokket ved resultatet fra den 11. januar 2010.
vidnet c har supplerende forklaret blandt andet, at på bestyrelsesmødet den 2. februar 2010,
som foregik som et telefonmøde, var det primært s, der førte ordet. man var nået til det punkt,
hvor man havde nok data fra statistikerne til at offentliggøre et resultat. s stod som medicinsk
direktør på mål for det medicinske. a er økonom og lænede sig derfor op ad, hvad s sagde.
primary investigators talte meget positivt om lægemidlet, hvilket han tillagde stor betydning.
s deltog i alle bestyrelsesmøder. det var bestyrelsen, som godkendte selskabsmeddelelserne.
det var praksis, at a som den administrerende direktør skrev meddelelserne under, men dette
ændrede ikke på rollefordelingen mellem s og a.
han blev stik hamrende tosset, da han hørte, at der var begået en fejl. han mente, at skylden
lå hos s, hvorfor han fyrede ham. han havde ikke grundlag for overvejelser om, hvorvidt a
havde begået fejl. han gik til v i bestyrelse, fordi pågældende var ekspert mht. cagn-juste-
ringen. bestyrelsen var dybt involveret med henblik på at udrede sandheden og mht. den kor-
rigerende selskabsmeddelelse.
vidnet l har supplerende forklaret blandt andet, at det, han i byretten fik foreholdt fra sin for-
klaring til politirapport, er rigtigt. han spurgte således s, om man kunne løfte sentivitetsana-
lysen med cagn-justeringen op til den primære analyse, hvilket s svarede bekræftende på.
cagn var beskrevet i studieprotokollen. han spurgte også s, om der var andre metoder, og s
svarede, at der var andre metoder, som kunne vise endnu bedre resultater, end hvis man an-
vendte cagn-justeringen. på mødet sagde s, at primary objective var nået. da han næste dag
så, at der i selskabsmeddelelsen stod primary endpoint og ikke primary objective, blev han
overrasket.
vidnet i har supplerende forklaret blandt andet, at det i forhold til byrettens referat af hans
forklaring rettelig ikke var h, som stod for præsentationen i palm springs, men han fik mate-
rialet fra hende.
                                              - 14 -
han er medicinsk doktor og obducent på karolinska institutet. han har 15 års erfaring inden
for det farmaceutiske. han er en af opfinderne af [lægemiddel]. han deltog i udformningen af
studieprotokollen, han gennemgik bivirkningsrapporteringen, og han deltog i projektmøder.
når man har afblændet et studie, skal man udarbejde et skrift, ”protocol approval sheet”,
som skal skrives under af en række personer blandt andre cmo’en.
den statistiske analyseprotokol, som er et mere detaljeret og teknisk dokument, er ufuldstæn-
digt skrevet. det fremgår ikke af teksten heri, om cagn er en sensitivitetsanalyse eller ej. i
studieprotokollen er der intet, som indikerer, at cagn er en sensitivitetsanalyse. man kan
inddrage cagn-analysen ved vurderingen af, om man har nået primary endpoint. analysen er
vigtig og kan tages med i konklusionen. guidelines giver ikke svar på, hvordan man når frem
til primary endpoint, og om cagn indgår som en del af analysen.
på mødet i januar 2010 havde man ikke nogen fast konklusion. han kan ikke huske, at s
skulle have sagt, at primary endpoint var nået. han syntes ikke, at dette var vigtigt, idet det
var helheden af resultatet, som var det vigtigste. der var meget, som støttede, at lægemidlet
fungerede. det var s’ konklusion, at man havde nået primary endpoint.
han deltog i bestyrelsesmødet den 2. februar 2010. han så på et tidspunkt udkast til sel-
skabsmeddelelse, hvori stod, at man have nået primary endpoint. der var ingen grund for ham
til at stille spørgsmål ved s’ konklusion. han kan ikke huske, om cagn blev nævnt på mø-
det.
han deltog i konferencen i palm springs sammen med blandt andre …, h og s. det var en
videnskabelig konference for medicinsk faglige personer og forskere. på konferencen blev der
præsenteret en slide, som han havde fået af h. kurven viste den primære analyse ved at in-
kludere cagn. han ved ikke, om cagn blev nævnt som en signifikant effekt eller som, at
primary endpoint var nået.
han opfattede ikke, at der var kritiske diskussioner vedrørende studiets resultat. i palm
springs hørte han heller ikke kritik fra h. efter nda-rapporten blev kontakten med h meget
kold, og der blev mildest talt en dårlig stemning i firmaet.
                                             - 15 -
han vidste, at h og q havde været kritiske i forhold til s’ konklusioner, men det anså han for
naturligt i et videnskabeligt miljø. han var ikke involveret i den korrigerende selskabsmed-
delelse.
vidnet n har supplerende forklaret blandt andet, at hun i forhold til byrettens referat af hendes
forklaring rettelig ikke vidste noget om sensitivitetsanalysen, og om den var statistisk signifi-
kant. der blev på mødet den 2. februar 2010 kun forelagt ét udkast til selskabsmeddelelse, og
det var det, som var mindst detaljeret. udkast til meddelelsen kom fra s og blev forelagt pri-
mary investigators, som godkendte det i meddelelsen, de var blevet citeret for at have sagt.
sideløbende var der fra h kommet et udkast til selskabsmeddelelse, der indeholdt flere detal-
jer, som hun ikke forstod indholdet af. a og s var enige med hende i kritikken. man tog alli-
gevel begge udkast med, men blev enige om ikke at gå ud med h version. den selskabsmed-
delelse, som blev sendt ud, blev ”signet af” af s som fagperson. s’ udmelding ”perfect appro-
ved” var vigtig for meddelelsen. … fik også forelagt meddelelsen.
efter offentliggørelsen af selskabsmeddelelse nr. 01-10 sendte hun samme dag en mail ud,
fordi hun havde den primære kontakt til aktiemarkedet. når hun i mailen skrev ”congratu-
lations to us all”, var det ikke møntet på markedet, men på det opnåede resultat af studiet.
landsrettens begrundelse og resultat
forhold 1
t a/s er et børsnoteret biotekselskab, som forsker i medicin. selskabet afsluttede i 2010 et
fase iii studie, der skulle danne baggrund for en markedsføringstilladelse af lægemidlet [læ-
gemiddel] mod huntingtons sygdom (mermaihd-studie).
det kan efter bevisførelsen, herunder de fremviste videoklip og sydbanks aktiekommentar af
22. januar 2010 lægges til grund, at markedet havde store forventninger til …-studiet. ifølge
aktiekommentaren fra sydbank forventede man mindst en fordobling af aktiekursen ved posi-
tive [lægemiddel]-data og vurderede, at markedet ville reagere negativt, hvis t a/s ikke for-
måede at få et produkt på markedet efter meget lang tid som biotekselskab.
ved selskabsmeddelelse nr. 01-10 af 3. februar 2010 oplyste t a/s, at …-studiet havde mødt
primary endpoint om at vise effekt på frivillig motorisk formåen.
                                               - 16 -
det er som anført af byretten uomtvistet, at resultatet af …-studiet var intern viden, som sel-
skabet var forpligtet til at offentliggøre, og at selskabsmeddelelsen var egnet til at påvirke
aktiekursen, jf. værdipapirhandelslovens § 27, stk. 1, jf. § 34, stk. 2, og § 38, stk. 1, nr. 1.
selskabsmeddelelsen fik aktiekursen til at stige fra 85 kr. den 2. februar 2010 til 168 kr. den
3. februar 2010 og til 224 kr. den 5. februar 2010. det fremgår af finanstilsynets skrivelse af
28. august 2013, at selskabets markedsværdi fra den 2. februar 2010 til den 3. februar 2010
steg med over 2 mia. kr. (fra 2.072.258.180 kr. til 4.095.757.344 kr.).
det tiltrædes som nærmere anført af byretten, at det i studieprotokollen prædefinerede pri-
mary endpoint ikke var nået, og at de efterfølgende beregninger, der efter justering for cagn
(forskelle i patienternes genetiske disponering for huntingtons sygdom) resulterede i, at pri-
mary endpoint var mødt, ikke var en del af den primære analyse, men indgik i protokollen
som en sensitivitetsanalyse.
det fremgår af sundhedsstyrelsens brev af 26. marts 2013 vedrørende svar på spørgsmål stil-
let af bagmandspolitiet, at ”signifikansniveau og p-værdi er statistiske termer som anvendes i
kliniske forsøg…. det er tilladt at ændre de statistiske analyser i et planlagt forsøg, hvis der
opnås godkendelser fra den etiske komite og lægemiddelmyndigheden. der bør ikke foretages
ændringer i de primære analyser efter data er afblindet og statistisk bearbejdet…. det er tilladt
at udføre såkaldte post hoc analyser, dvs. analyser som ikke var planlagt i studieprotokollen,
men viser sig relevante, når data foreligger (sensitivitetsanalyser og analyser af sub-populati-
oner falder i denne kategori). ved sådanne analyser kan man opnå en p-værdi som er forskel-
lig fra den oprindelige, da der er anvendt en ny statistisk model til at beregne p-værdien. det
skal fremgå transperant af offentliggørelser, at der er tale om post-hoc analyser.”
da det af selskabsmeddelelse nr. 01-10 ikke fremgik, at primary endpoint kun var mødt, hvis
man justerede for cagn som en sensitivitetsanalyse, og da der er tale om offentliggørelse af
et forskningsresultat i et medicinalfirma, var oplysningerne i selskabsmeddelelsen egnet til at
give urigtige eller vildledende signaler, jf. værdipapirhandelslovens § 38, stk. 1, nr. 1.
                                                    - 17 -
også efter bevisførelsen for landsretten, herunder s’ forklaring om, at han advarede a mod
risikoen ved at vælge denne selskabsmeddelelse frem for den selskabsmeddelelse, som oply-
ste, at primary endpoint kun var mødt, hvis der blev justeret for cagn, og af de grunde, som
er anført af byretten, er det bevist, at a havde kendskab til, at studiets primære analyse var
fejlet, at oplysningerne i meddelelsen var ukorrekte og vildledende, og at oplysningen om, at
primary endpoint var mødt, kunne få mærkbar betydning for kursdannelsen. det kan efter
bevisførelsen endvidere lægges til grund, at a ikke inden udsendelsen af selskabsmeddelelse
nr. 01-10 sørgede for, at selskabets bestyrelse blev korrekt informeret. a var derfor i kraft af
sin stilling som administrerende direktør den, der reelt på selskabets vegne traf afgørelse om
at udsende selskabsmeddelelse nr. 01-10.
på denne baggrund tiltrædes det, at t a/s er fundet skyldig i kursmanipulation, jf. værdipa-
pirhandelslovens § 39, stk. 1, jf. § 38, stk. 1, nr. 1.
det tiltrædes ligeledes af de grunde, som er anført af byretten, at der ikke er tale om kursma-
nipulation af særlig grov beskaffenhed efter den dagældende værdipapirhandelslovs § 94, stk.
1, 2. pkt.
bøden, der fastsættes efter værdipapirhandelslovens § 94, stk. 1, 1. pkt. (nu § 94, stk. 1), og
stk. 2, jf. § 39, stk. 1, jf. § 38, stk. 1, nr. 1, og § 93, stk. 6, findes passende udmålt til 5 mio. kr.
der er ved udmålingen lagt vægt på blandt andet, at selskabsmeddelelsen havde særdeles stor
påvirkning på selskabets markedsværdi, at overtrædelsen af forbuddet havde en varighed af
57 børsdage, at der var tale om et forskningsresultat af t a/s’ primære aktivitet, og at sel-
skabets egenkapital i 2010 var på 994,1 mio. kr., men i dag er på under 100 mio. kr. der er
endvidere lagt vægt på, at landsretten ikke har fundet, at forholdet skal henføres under værdi-
papirhandelslovens § 94, stk. 1, 2. pkt., om kursmanipulation af særlig grov beskaffenhed.
forhold 2
a udnyttede efter udsendelse af selskabsmeddelelse nr. 01-10 den 3. februar 2010 en teg-
ningsoption (warrant program), idet han den 16. marts 2010 tegnede aktier, som han solgte
den 18. marts 2010.
                                             - 18 -
købet og salget af aktierne fandt således ikke sted umiddelbart efter udsendelse af selskabs-
meddelelse nr. 01-10, og der findes ikke i øvrigt grundlag for at fastslå, at baggrunden for as
dispositioner, der endte med udsendelse af selskabsmeddelelse nr. 01-10, var at berige sig selv
som beskrevet i forhold 2.
det findes heller ikke godtgjort, at as dispositioner havde et andet sigte end at varetage sel-
skabets interesser.
på denne baggrund, og således som tiltalen er rejst, finder landsretten ikke tilstrækkeligt
grundlag for at dømme a for aktiesalget eller fastslå, at a som administrerende direktør i t
a/s er selvstændig strafferetlig ansvarlig for sine dispositioner i forhold 1.
a frifindes derfor.
                                   thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t a/s stadfæstes.
a frifindes.
t a/s skal betale sagens omkostninger for landsretten.
statskassen skal vedrørende a betale sagens omkostninger for begge retter.