text:
 - ana
                                  udskrift
                                        af
                    sø- og handelsrettens dombog
                                  ──────────
den 18. oktober 2000 kl. 10.00 blev af retten i sagen
p-0028-99
kirsten nejrup
(advokat torsten pedersen)
   mod
v.b.e. finans aps
under konkurs
(advokat frantz palludan)
afsagt sålydende
                                     d o m:
under denne sag, der er anlagt den 21. juli 1999, har sagsøgeren, kirsten nejrup, nedlagt
påstand om, at boet, v.b.e. finans aps under konkurs, "tilpligtes at anerkende, at selskabet
ikke har været og ikke er berettiget til at opkræve betaling i henhold til gældsbrev nr. 78191
hos sagsøger."
                                                - 2 -
boet har påstået frifindelse.
sagens omstændigheder:
v.b.e. finans aps blev ved dekret af 14. december 1995 taget under konkursbehandling. forud
for konkursen drev selskabet virksomhed med finansiering af timeshareanparter, som blev
solgt af rågeleje klit a/s. dette selskab blev taget under konkursbehandling den 18. august
1995. begge selskaber var 100 % ejet af v.b.e. holding a/s, der blev taget under
konkursbehandling 1. august 1995. kurator i alle tre konkursboer er advokat frantz palludan.
ved slutseddel af 20. februar 1993 indgik sagsøgeren med feriecentret rågeleje klit a/s en
aftale om køb af en timeshareanpart vedrørende en lejlighed beliggende i feriecentret rågeleje
klit. af slutsedlen, der bærer overskriften "v.b.e. time share", fremgår det, at anparten blev
tegnet for uge 46 og kostede 45.000 kr., hvortil kom omkostningerne ved handlens berigtigelse
på 3.810 kr. ifølge slutsedlen betalte sagsøgeren samtidig med aftalens indgåelse 1.370 kr.,
mens restbeløbet skulle finansieres ved optagelse af sælgerfinansiering med en løbetid på 15
år.
samme dag underskrev sagsøgeren gældsbrev nr. 78191 stort 52.524 kr. til v.b.e. finans aps,
der den 22. februar 1993 afregnede låneprovenuet på 48.810 kr. til rågeleje klit a/s. det
hedder bl.a. i gældsbrevet:
"brugsretten til sommerejerlejligheden bortfalder, såfremt ydelserne på nærværende
gældsbrev udebliver."
den 7. januar 1994 blev endeligt skøde mellem sagsøgeren og feriecentret rågeleje klit a/s
tinglyst. v.b.e time share stod som anmelder af skødet.
i skødet anføres bl.a.:
                                "... endeligt skøde
undertegnede feriecentret rågeleje klit a/s. møngevej 1, 3210 vejby sælger, overdrager og
endeligt skøder herved til medundertegnede:
                                  kirsten nejrup
...
                                                - 3 -
1/52 af ejerlejlighed nr. 20 af matr.nr. 3 a rågeleje by, blistrup ... beliggende rågeleje
strandvej 91, 3210 vejby, på følgende nærmere vilkår:
...
køber har alene brugsret til den købte anpart i uge 46 i overensstemmelse med feriecentrets
timeshare kalender.
...
overtagelsesdagen er fastsat til den 20-02-93 fra hvilken dato ejerlejlighedsanparten henligger
for købers regning og risiko i enhver henseende.
..."
græsted-gilleleje kommune har i forbindelse med ejendomsværdipåtegningen på skødet
anført:
"i henhold til lov nr. 207 af 25. maj 1983, må ejendommen kun benyttes som sommerhus."
skødet er lyst i tingbogens adkomstrubrik.
i en skrivelse af 4. februar 1995 fra sagsøgeren til v.b.e. finans aps, hvor sagsøgeren
anmodede om nedsættelse af den månedlige ydelse, hedder det bl.a.:
"...
jeg er også blevet fortalt at i følge planstyrelsens love må i ikke sælge ugerne i
vinterperioderne i rågeleje.
..."
herefter skrev sagsøgeren igen til v.b.e. finans aps den 3. august 1997 og anmodede om
nedsættelse af ydelsen, idet hun samtidig bl.a. anførte:
"...
jeg ønsker som nævnt i brevet til frantz palludan at få ophævet mit køb, da jeg jo har købt
under falske forudsætninger.
..."
i en skrivelse af 20. september 1997 fra sagsøgeren til kurator frantz palludan anføres bl.a.:
                                               - 4 -
"...
jeg vil ud af min gæld, da jeg jo som tidligere nævnt har købt under falske forudsætninger,
idet jeg ikke kan bruge lejligheden ifølge planlovens ⌡ 40.
..."
i en skrivelse af 22. januar 1998 fra sagsøgerens advokat, torsten pedersen, til rågeleje klit
a/s under konkurs hedder det bl.a.:
"...
af udskrift for forhandlingsprotokollen for ejerforeningen feriecenter rågeleje klit af 30. april
1997 fremgår det, at græsted-gilleleje kommune har afvist at give en generel dispensation til
anvendelse af centret i vinterugerne.
i skrivelse af 5. august 1997 fra lind og cadovius oplyses det, at det påtænkes at drive
"hoteldrift" fra feriecentret.
min klient ønskede at erhverve en timeshare lejlighed som lovligt kunne benyttes og ikke et
hotelværelse.
under disse ændrede forudsætninger er min klient ikke interesseret i at fastholde købet,
hvorfor dette ophæves, idet sælger ikke har opfyldt handelsvilkårene, nemlig overdragelse af
en timeshare lejlighed, som forudsattes at kunne benyttes lovligt i den købte uge.
..."
ved skrivelse af 28. februar 1998 protesterede boet imod ophævelsen af handlen, og anførte
som begrundelse, at ophævelsen var ubegrundet og fremkommet for sent.
den 24. februar 1999 meddelte udvalget for teknik og miljø for græsted-gilleleje kommune
dispensation fra lokalplanen, således at feriecentret blev tillagt hotelstatus med den virkning,
at bebyggelsen også kunne bebos i vinterhalvåret.
boet har fremlagt et kontoudtog for perioden 1. januar 1996 til 1. november 1999, der viser, at
sagsøgeren har betalt ydelser på lånet fra 1. januar 1996 til 1. januar 1998.
efter retssagens anlæg har sælger, rågeleje klit a/s under konkurs, taget timeshareanparten
tilbage, idet konkursboet har anerkendt, at salgsgenstanden led af en hæveberettigende
                                                 - 5 -
væsentlig, oprindelig mangel, idet lejligheden ved handlens indgåelse ikke lovligt kunne be-
nyttes til beboelse i vinterhalvåret.
forklaringer:
kirsten nejrup har forklaret, at hun har arbejdet som pædagog siden 1963. hun har ikke
beskæftiget sig med tal, siden hun forlod folkeskolen. hun kom i kontakt med v.b.e.-
koncernen på en messe i forum i oktober 1992, hvor ansatte fra selskaberne stod og hev fat i
folk. hun blev tilbudt at købe en lejlighed og fik samtidig en invitation til et gratis weekend
ophold i rågeleje, hvor hun kunne se lejlighederne. hun tog derop i februar 1993 sammen med
en veninde og blev indkvarteret i en lejlighed, der var større, end den hun købte. de blev budt
på øl, vin og vand, mens marianne og søren, der optrådte som medarbejdere for foretagendet,
og som også havde været til stede i forum, fortalte om de fantastiske lejligheder. hun fik at
vide, at det sagtens kunne lade sig gøre at bytte lejligheden til noget mere attraktivt. samtidig
blev hun tilbudt en flybillet til florida, men fik den byttet til en rejse for tre til spanien. prisen
for lejligheden var 45.000 kr. salgsomkostningerne blev gennemgået med hende, og hun blev
spurgt om, hvordan hun ville betale, og om hun ville låne pengene. marianne sagde: "du kan
låne pengene gennem os". hun kunne godt se, at det blev dyrere, hvis hun lånte pengene
gennem dem, men hun tænkte, at det var det nemmeste, fordi hun altid kunne indfri lånet
gennem dem. slutsedler og gældsbreve lå på bordet i stakke. hun blev ikke præsenteret for
andre finansieringsmuligheder. det var hendes indtryk, at slutsedlen og gældsbrevet blev
indgået med det samme foretagende.
det varede meget længe, før hun fik tinglyst skødet, og hun hæftede sig ikke nærmere ved
dets indhold. hendes veninde, der også købte en lejlighed, fortalte hende i begyndelsen af
1995, at en advokat havde oplyst, at lejligheden ikke måtte benyttes om vinteren. hun vidste
godt, at man ikke måtte bo i sommerhuse om vinteren, men hun forbandt ikke time share
lejligheden med sommerhuse. hun har ringet mange gange til rågeleje klit, hvor hun talte
med medarbejderne, bl.a. med marianne og henrik, samt med jørgen christensen. hun har og-
så ringet til v.b.e. finans og er uden videre blevet stillet om til rågeleje klit. hun talte med
marianne og henrik om, at det var for dårligt, at hun ikke kunne få byttet lejligheden til et
andet tidspunkt, og at det ikke levede op til, hvad der var lovet. hun talte også med dem om
at udsætte eller nedsætte ydelsen. hun ønskede at få ydelsen nedsat for bedre at få tid til at
undersøge, hvordan hun kunne komme ud af forholdet igen. hun betalte ikke i
november/december 1995 på tidspunktet omkring afholdelse af generalforsamlingen i
                                               - 6 -
forbindelse med konkursen. i brevene af 4. februar 1995 og 29. september 1997 refererer hun
til venindens oplysninger. at der gik to år mellem hendes henvendelser skyldtes, at hun i den
mellemliggende periode på grund af sygdom ikke havde kunnet tage sig af sagen. hun har
aldrig benyttet lejligheden i uge 46, og det er aldrig lykkedes hende at bytte den til noget mere
attraktivt på et andet tidspunkt. én enkelt gang har hun fået byttet lejligheden til et ophold et
andet sted i danmark i uge 46.
jørgen christensen har forklaret, at han og hans familie var ejer af v.b.e. holding a/s, der
ejede datterselskaberne rågeleje klit a/s og v.b.e. finans aps. rågeleje klit, som er selve
feriecentret, ligger rågeleje strandvej 91. alle selskaberne blev administreret samlet fra
møngevej 1 i vejby, der også var selskabernes hjemsted. regnskab og bogføring foregik fra
møngevej. bogføringen for de respektive selskaber var adskilt, men der var mellemregninger
selskaberne imellem. selskaberne havde eget personale, men de enkelte ansatte udførte
arbejde for flere af selskaberne uafhængigt af hvilket selskab, der havde ansat dem. man
gjorde ikke noget aktivt for at vise omverdenen, at der var flere selskaber, idet man ønskede
at optræde som en helhed udadtil. f.eks anvendte selskaberne det samme telefonnummer.
marianne olsen var ansat både i feriecentret rågeleje klit og i administrationen for rågeleje
klit a/s, men hun har aldrig været ansat i v.b.e. finans aps. han vil tro, at marianne olsen
har udarbejdet lånedokumentet og formidlet lånet. "v.b.e. time share", som er nævnt i
slutsedlen, er ikke noget firma, men en slags overskrift.
procedure:
sagsøgeren har gjort gældende, at købet af timeshareanparten er omfattet af lov om
kreditkøb direkte eller analogt, da der er tale om en brugsret. formelt har sagsøgeren købt
1/52 del af en fast ejendom, men reelt har sagsøgeren alene erhvervet en brugsret, hvilket
fremgår af såvel gældsbrevet som skødet. det fremgår endvidere af gældsbrevet, at denne
brugsret bortfalder, såfremt ydelserne udebliver. sagsøgeren har således ikke ved aftalen fået
en ejers rådighed over det købte. forholdet svarer derimod til, at sagsøgeren havde købt et
ophold på et hotelværelse, og må snarere betegnes som et køb af en tjenesteydelse.
købsaftalen er derfor omfattet af kreditaftaleloven.
i medfør af kreditaftalelovens ⌡ 33, stk. 1 og 2, eller som følge af, at der foreligger
identifikation mellem rågeleje klit a/s og v.b.e. finans aps, kan sagsøgeren rejse de samme
indsigelser overfor financieren, v.b.e. finans aps, som der ville kunne være rejst over for sæl-
                                               - 7 -
geren af timeshareanparten, rågeleje klit a/s. det fremgår af sagsøgerens forklaring, at hun
gennem sine henvendelser i sagen har oplevet det som værende ét og samme selskab. dette
stemmer overens med jørgen christen- sens forklaring om forholdet selskaberne imellem samt
udadtil. finansieringen af lånet var tæt knyttet til varen, og der var sammenfald mellem
slutseddel og gælds- brev, der blev udfyldt samtidig. der har reelt ikke været nogen
differentiering mellem sælger og financier, og set ud fra en forbrugers synspunkt foreligger der
identifikation mellem disse.
det bestrides, at sagsøgeren har udvist passivitet. da sagsøgeren blev klar over problemet
vedrørende planloven i februar 1995, gjorde hun straks indsigelse overfor v.b.e. finans aps.
det skyldes alene sygdom, at sagsøgeren først rettede henvendelse igen ved skrivelse af 3.
august 1997, hvor hun anfører, at hun ønsker at hæve købet. at dette sker over for v.b.e.
finans aps har ingen betydning, da det må lægges til grund, at der er identitet mellem dette
selskab og rågeleje klit a/s. der bør ikke anlægges en streng juridisk vurdering af sagsøge-
rens håndtering af sagen. sagsøgeren er forbruger og har handlet efter sin bedste
overbevisning. boet har endvidere søgt at afhjælpe manglen ved at søge lovliggørelse af
forholdet, og det må være rimeligt, at sagsøgeren i første omgang afventer og ser, hvad dette
medfører.
konkursboet har anført, at rågeleje klit a/s under konkurs har taget timeshareanparten
tilbage i erkendelse af, at den led af en hævebegrundende væsentlig oprindelig mangel. det
gøres imidlertid gældende, at sagsøgeren ved aftalen har erhvervet en fast ejendom, hvorfor
sagsøgerens mangelsindsigelse overfor rågeleje klit a/s under konkurs ikke kan gøres
gældende overfor v.b.e. finans aps under konkurs i medfør af kreditaftalelovens
bestemmelser, idet denne lov ikke finder anvendelse ved køb af fast ejendom. såvel skødet
som tingbogen, hvor sagsøgerens ret er lyst i adkomstrubrikken, viser, at sagsøgeren har
erhvervet ejendomsret over en fast ejendom. til den ideelle anpart er der knyttet en brugsret,
men indskrænkningen af brugsretten til én uge medfører ikke, at der er tale om en
tjenesteydelse. sagsøgeren kan alene rette sin indsigelse mod sælger af timeshareanparten.
det bestrides, at sagsøgeren kan rejse mangelsindsigelse over for v.b.e. finans aps under
konkurs under påberåbelse af, at der foreligger identifikation mellem dette bo og rågeleje klit
a/s under konkurs. retspraksis vedrørende selskabsretlig identifikation er ikke entydig, bortset
fra de tilfælde, hvor der er sket en sådan sammenblanding af de pågældende selskabers
midler, at en adskillelse ikke er mulig. jørgen christensen har forklaret, at de forskellige
                                              - 8 -
selskaber har haft adskilt bogholderi og regnskab. at der har været mellemregninger
selskaberne imellem har ingen betydning, da dette er sædvanligt i en koncernstruktur. selvom
der på dokumenterne er anvendt det samme logo, v.b.e., fremgår det af disse, at der er tale
om forskellige selskaber. der er derfor ikke grundlag for identifikation mellem de to boer.
selvom sagsøgeren måtte kunne rejse indsigelse overfor boet, gøres det gældende, at
sagsøgeren har fortabt retten dertil som følge af passivitet. sagsøgeren blev bekendt med
manglen i begyndelsen af 1995, men først i begyndelsen af 1998 hævede sagsøgeren handlen.
dette sammenholdt med, at sagsøgeren betalte ydelserne på lånet i den mellemliggende
periode, må tages som udtryk for, at sagsøgeren ikke fandt forholdet væsentligt, og boet har
indrettet sig i tillid hertil.
skifterettens bemærkninger:
det fremgår af skødet, der er lyst i adkomstrubrikken i tingbogen, at sagsøgeren har erhvervet
1/52 af ejerlejlighed nr. 20. der er endvidere ingen af sagens øvrige oplysninger, der taler
imod, at den formelle adkomst ikke skulle være et dækkende udtryk for de reelle forhold. det
kan derfor lægges til grund, at sagsøgeren ved købet af timeshareanparten erhvervede ejen-
domsretten til en fast ejendom og ikke kun en brugsret. kreditaftaleloven finder derfor ikke
anvendelse i forholdet mellem parterne.
selvom det ikke udtrykkeligt er gjort gældende af sagsøgeren, finder retten, at det ligger
indenfor sagsøgerens anbringende om selskabsretlig identifikation, at retten tager stilling til,
om sagsøgeren på andet grundlag end kreditaftaleloven kan rejse indsigelse over for v.b.e.
finans aps.
ekstinktion af indsigelser forudsætter god tro hos den, der gør ekstinktion gældende.
hverken ledelsen eller de ansatte i v.b.e.-koncernen kan have været i tvivl om, at
planlovgivningen var til hinder for beboelse i lejlighederne i vinterhalvåret.
som det fremgår af jørgen christensens forklaring sammenholdt med sagsøgerens forklaring,
arbejdede koncernens ansatte for hele koncernen, uanset i hvilket selskab de var ansat. i den
foreliggende sag kan det herefter i overensstemmelse med sagsøgerens forklaring lægges til
grund, at marianne olsen stod for såvel salget af anparten som den samtidige formidling af
                                                 - 9 -
finansieringen.
under disse omstændigheder er den grundlæggende betingelse for at afskære sagsøgeren fra
at gøre sine indsigelser gældende over for finansieringsselskabets konkursbo - nemlig at der
forelå god tro hos finansierings selskabet - ikke til stede.
spørgsmålet er herefter, hvorvidt sagsøgeren på grund af passivitet har fortabt sine
indsigelser.
sagsøgeren rettede i 1995 henvendelse til v.b.e. finans aps, straks efter at hun var blevet
opmærksom på problemerne i forhold til planlovens regler.
derpå gik der ca. 2 ½ år, uden at sagsøgeren reagerede skriftligt. skifteretten finder det
ubetænkeligt at lægge til grund, at den manglende reaktion i vid udstrækning kan tilskrives
sygdom hos sagsøgeren, ikke at hun accepterede fortsat at være bundet af aftalerne.
der kan i tilfælde som det foreliggende, hvor det først efterhånden går op for en forbruger, at
en ydelse er uden reel værdi, eller ligefrem repræsenterer en negativ økonomisk værdi, ikke
stilles alt for store krav i henseende til tidspunktet for reklamation eller indholdet af denne, jf.
princippet i købelovens § 82. herved bemærkes, at det foreliggende tilfælde ikke som andre
anparts- og kommanditistprojekter, der har været behandlet i retspraksis, drejer sig om aktiv
forretningsdrift med mulighed for gevinst. handlens indhold bærer tværtimod fra først af præg
af mangel på ethvert fornuftigt perspektiv set fra køberens synspunkt, og dens gennemførelse
på baggrund af løfte om udlandsrejser som uvedkommende tilgift er betegnende. der er derfor
ikke grundlag for at afskære sagsøgerens indsigelser på grund af passivitet.
efter det anførte tages sagsøgerens påstand til følge.
                                 thi kendes for ret:
sagsøgte, v.b.e. finans aps under konkurs, tilpligtes at anerkende, at selskabet ikke har
været og ikke er berettiget til at opkræve betaling i henhold til gældsbrev nr. 78191 hos
sagsøgeren, kirsten nejrup.
                                            - 10 -
v.b.e. finans aps under konkurs betaler 6.800 kr. i sagsomkostninger til kirsten nejrup.
                              jørgen als andersen
                                    (sign.)
                       udskriftens rigtighed bekræftes
                      p. j. v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt mandag den 30. april 2012
sag 304/2010
(1. afdeling)
danske bank a/s
(advokat svend erik holm)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat h. c. vinten)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 5. afdeling den 21. september 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, poul søgaard, marianne
højgaard pedersen, henrik waaben og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, danske bank a/s, har gentaget sin påstand.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
af afskrivningslovens § 14, stk. 2, nr. 2, fremgår, at der ikke kan foretages afskrivning på
bygninger, der anvendes til virksomhed som pengeinstitut, realkreditinstitut m.v.
den del af bygningen, som danske bank a/s ønsker at foretage afskrivning på, benyttes til
kurser og efteruddannelse for danske bank-koncernens egne ansatte. højesteret tiltræder, at
denne aktivitet har en sådan naturlig og nødvendig tilknytning til de aktiviteter, der udføres i
koncernen, at den må anses for en integreret del af virksomheden. der kan derfor ikke foreta-
ges afskrivning, jf. afskrivningslovens § 14, stk. 2, nr. 2.
                                               - 2 -
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal danske bank a/s betale 40.000 kr. til skatteministe-
riet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
- mko
                                         udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 14. november 2017
f-2-17
                                    s som mandatar for
                                    p1
                                    (advokat anton gramstrup larsen)
                                    mod
                                    x
                                    (advokat peter blenstrup nielsen)
sagens baggrund og parternes påstande
sagen drejer sig om, hvorvidt afskedigelsen af p1 under henvisning til hendes manglende
fremmøde til en sygefraværssamtale efter sygedagpengelovens § 7a var usaglig, og om stør-
relsen af en eventuel godtgørelse.
s har som mandatar for p1 nedlagt påstand om, at x til s som mandatar for p1, skal betale
39.153,21 kr., subsidiært et mindre beløb, med tillæg af procesrenter fra den 15. oktober 2016.
                                                     -2-
x har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
p1 (herefter p1) tiltrådte den … 2014 på tandklinikken i … i et 20-timers tidsbegrænset
flexjob, der i december 2015 blev gjort tidsubegrænset.
af klinikkens personalehåndbog, der blev udleveret sammen med ansættelseskontrakten,
fremgår bl.a.:
       ”5.1 længerevarende sygdom – sygefraværssamtale
       efter en sygdomsperiode på mere end 14 dage, vil x kontakte dig m.h.p. en sygefraværssamta-
       le. ifølge sygedagpengeloven, har din arbejdsgiver pligt til at afholde en sådan samtale, for at
       skabe klarhed over din mulighed for at genoptage arbejdet helt eller delvist. sygefraværssamta-
       len skal afholdes indenfor de første 4 uger af din sygdomsperiode.
       såfremt en medarbejder nægter at deltage i en sygefraværssamtale med x eller på forlangende
       ikke fremsender lægelig dokumentation for sygefravær, vil det kunne medføre ansættelses-
       mæssige konsekvenser.”
den 8. juni 2015 blev der afholdt medarbejdersamtale mellem p1 og tandlæge x. det fremgår
af referatet, at der var en god stemning på klinikken, og at p1 var glad for sit job og for sam-
arbejdet med x.
den 5. april 2016 blev der afholdt møde mellem p1 og tandlæge x. af mødereferatet fremgår
bl.a.:
       ”p1 udtrykker, at hun har behov for dette møde, idet der ikke er tid i hverdagen til at få alt sagt.
       p1 følte sidst hun udtrykte et behov midt på dagen er blive affærdiget pga arbejdet. derfor er vi
       her nu.
       x mener, at p1 ganske ofte har ytret sig om sine meninger angående sine arbejdsopgaver og
       deslige. indtil flere gange har p1 udtrykt at hun er følsom og tager ”bekymringer” på sine
       skuldre. p1 ved at hun ikke er god til at klare travlhed som hun kan forveksle med stress. p1 har
       et behov for at kunne få små pauser i løbet af sin arbejdsdag pga fleksjobber. x mener at vi ind-
       til flere gange har haft snakke/møder af varighed 30-60 min efter arbejdstid. det benægter p1
       ikke, men har nu behov for at ytre sig igen.
                                                       -3-
       p1 føler sig forskelsbehandlet i forhold til sine kollegaer. også mhp at kunne få lavet gratis
       tandbehandling i arbejdstiden (får løn samtidig). p1 føler sig udenfor. p1 føler, at hun ikke altid
       bliver informeret om, alt der sker på klinikken; ex. hvis kollega er syg/skal til læge. p1 ønsker
       sms om morgenen ved sygdom eller anden fravær fra kolleger.
       p1 tør ikke spørge kollega om hjælp, da hun har oplevet at blive svaret surt til.
       p1 føler ofte et arbejdspres, når hun er på klinik, idet hun har svært ved at nå sterile indimel-
       lem. p1 vil gerne have kollegers hjælp. p1 tør ikke spørge om hjælp, da hun har erfaret det ikke
       faldt i god jord. p1 vil gerne være del af et team.
       p1 oplever i stigende grad ikke at føle glæde ved at møde op på sit job.
       p1 siger glad for x som chef. p1 vil gerne vi alle har det godt.”
af socialrådgiver p2’s journalnotat fra samtale den 2. juni 2016 mellem hende og p1 fremgår
bl.a., at p1 følte sig stresset og mobbet af sine kollegaer, og at der ikke blev taget de nødven-
dige skånehensyn. det blev aftalt, at p1 selv skulle forsøge at tale med sin chef om proble-
merne.
den 8. juli 2016 havde p1 og x en samtale umiddelbart efter, at klinikken var lukket.
ved e-mail af 13. juli 2016 fra p1 til socialrådgiver p2 bad p1 om at blive kontaktet, da hun
var meget ked af det efter samtalen den 8. juli 2016 med x, hvor der ifølge p1 var faldet nogle
hårde ord.
den 15. august 2016 sygemeldte p1 sig fra sit job på tandklinikken.
af socialrådgiver p2’s journalnotat fra samtale af 17. august 2017 mellem hende og p1 frem-
går:
       ”samtale med p1 som oplyser, at hun har meget dårlige psykiske forhold på arbejdspladsen.
       både chefen og kollegaerne behandler hende ikke særlig godt. hun har forsøgt at tage en snak
       med sin chef omkring det, men p1føler bare, at det har forværret situationen.
       p1 fortæller at chefen tit er efter hende, og at hun får meget kort snor ift. de andre ansatte. lige-
       som arbejdsgiver hele tiden holder øje med hende.
                                                    -4-
     før sommerferien kom arbejdsgiver med en kommentar om, at det måske nok var bedre, at hun
     (p1) blev fyret. p1 har været meget ked af, at gå på ferie med denne trussel hængende i luften.
     p1 er meget berørt over situationen og ut. anbefaler derfor p1, at gå til egen læge og drøfte situ-
     ationen med lægen, endvidere anbefaler ut. at hun tager kontakt til sin fagforening igen.”
fredag den 26. august 2016 skrev x følgende sms til p1:
     ”hej p1
     håber det går fremad 😃
     jeg har lige forsøgt at ringe dig op. lagt en besked på mobilsvar.
     jeg ringer til dig mandag for at få en aftale med dig om en sygefraværssamtale.
     god weekend og god bedring.
     mvh
     x”
mandag den 29. august 2016 svarede p1:
     ”hej x det går ikke rigtigt men jeg prøve ser positivt fremad. i næste uge jeg skal til læge og du
     høre fra mig i løbet af ugen. jeg var til [mra] skanning i dag og derfor min mobil var slukket.
     undskyld det sene svar.
     med venlig hilsen p1”
samme eftermiddag svarede x:
     ”hej p1.
     lagt besked på din svarer. som din arbejdsgiver har jeg pligt til at afholde en sygefraværssam-
     tale med dig. jeg tænker næste uge, hvor du sikker må være mere afklaret mht. hvornår du kan
     starte igen. hvad siger du til at komme til … næste man d … kl. 17.00 til en snak med mig?
     god bedring.
     kh
     x. ☺”
den 30. august 2016 svarede p1:
     ”hej x
     tak for beskeden og sms ☺ jeg har drøftet med lægen og min sagsbehandler om det møde, du
     gerne vil have på mandag og jeg føler ikke jeg kan deltage for jeg er stadig meget ked af det
     over den snak vi to havde inden sommerferie. det var bestemt ikke min mening at gør dig sur
     den dag, men jeg var chokere over hvor sur du blev. jeg har desværre ikke haft en god sommer-
     ferie pga det og derfor har [jeg] det stadig skidt når jeg tænke på det. min læge er tilbage fra
                                                    -5-
      kursus på mandag og du hører fra mig vedr. sygemelding. undskyld det sene svar. med venlig
      hilsen p1”
af brev af 1. september 2016 fra x til p1 overbragt med bud fremgår, at x som arbejdsgiver
ifølge sygedagpengelovens § 7a har pligt til at afholde sygefraværssamtalen, og at denne skal
være afviklet indenfor de første fire uger efter sygefraværets første dag. x fastholdt derfor
afholdelsen af sygefraværssamtalen den 5. september 2016 og tilbød, at mødet alternativt
kunne afholdes på p1’s bopæl. det fremgår videre af brevet:
      ”… jeg er lidt forundret over indholdet af din sms af 30. august 2016, idet jeg får indtryk af, at
      du ikke vil møde op på dit arbejde, fordi du er ked af det, men er du rent faktisk syg?
      jeg vil hermed tillige afvise, at den snak du tog initiativ til i døråbningen umiddelbart før en
      weekend op til min 3 ugers ferie, kan have ødelagt din ferie og være årsag til at du ikke møder
      på arbejde.
      du mødte på arbejde ugen derefter på klinik med p3.
      i medfør af funktionærlovens § 5, stk. 4, bedes du hurtigst muligt fremskaffe en lægeerklæring
      om din sygdom, og jeg betaler alle udgifter herved, idet lægen blot, kan sende sin faktura til
      klinikken.
      formålet med vores møde den 5. september 2016 er en fastholdelsessamtale, det vil sige, at vi
      skal undersøge muligheden for, at du kommer tilbage på arbejdspladsen.
      i den forbindelse skal jeg fremhæve, at jeg netop har haft flere møder med dig, samt haft mæg-
      lingsmøder mellem dig og dine kollegaer, som du har haft konflikt med.
      din arbejdsplads mangler din arbejdskraft, da vi kun er få ansatte, så jeg ønsker en hurtig afkla-
      ring af, om du kommer tilbage på din arbejdsplads?”
af socialrådgiver p2’s journalnotat den 2. september 2016 fremgår bl.a.:
      ”løbende telefonisk henvendelse fra p1 som oplyser, at hun nu er sygemeldt og at arbejdsgiver
      vil have hende til sygesamtale på mandag 05-09. p1 oplyser, at hun ikke har det godt med at
      deltage i samtalen, samt at hun ikke tænker at der er mulighed for tilbagevenden til jobbet. …
      p1 spørger til om hun kan sige nej til deltagelse i sygesamtalen. ut. har drøftet det på sagsmøde
      med faglig koordinator, som godt mener, at man kan sige nej til deltagelse i sygesamtale. efter
      aftale med p1 har ut. fået mundtligt samtykke til at kontakt hendes fagforening s for at drøfte
      situationen. …”
af sms af 5. september 2016 fra p1 til x fremgår:
                                                    -6-
       ”hej x tak for brevet. jeg kommer ikke til møde i dag. i morgen har jeg tid til læge for at snak
       med hende samt sende lægeerklæring til dig. med venlig hilsen p1”
samme dag svarede x på sms:
       ”hej p1.
       du har pligt til at komme til møde … til en snak med mig i dag for at vi kan finde ud af hvad
       der skal ske. mødet har til formål at hjælpe dig til at komme tilbage på din arbejdsplads.”
p1 svarede umiddelbart efter:
     ”hej x jeg forsøg at deltage i sygfraværssamtale. og i morgen som sagt jeg skal til læge og her-
     med forsendelse lægeerklæring til dig.
     mvh p1”
x svarede:
       ”hej igen.
       ok og fint. ses.
       mvh x”
p1 videresendte x’ sms om, at hun havde pligt til at deltage i sygefraværssamtalen til sin so-
cialrådgiver, og oplyste i den forbindelse, at hun følte sig tvunget til at skulle deltage i sam-
talen. p1 og socialrådgiver p2 var derefter i telefonisk kontakt, og p2 oplyste i den forbindel-
se, at s havde bekræftet, at man lovligt kan udeblive fra en sygefraværssamtale, såfremt man
er for syg til at deltage.
p1 mødte ikke til sygefraværssamtalen den 5. september 2016.
senere samme dag skrev x via sms:
       ”jeg har nu forgæves siddet og ventet på dig i 1 time p1. jeg kan konstatere at du åbenbart ikke
       vil komme for at snakke med mig.
       med venlig hilsen x”
                                                     -7-
af lægeerklæring om uarbejdsdygtighed af 6. september 2016 udstedt af p1’s egen læge
fremgår, at lægen har tilset p1 første gang de 16. august 2016, og at uarbejdsdygtigheden
forventes at vare 2-3 uger fra den 6. september 2016.
af statusattest af samme dag også udstedt af p1’s egen læge til jobcenter … fremgår:
      ”mht skulderen er situationen uændret fra tidligere. der skal forsat tages hensyn til belastnin-
      gen af skulderen. mht sårbarheden har p1 oplevet at hun bliver forfordelt i forhold til kolleger-
      ne, at der bliver gjort forskel og at hun ikke bliver hørt. det gør selvfølgeligt at hendes sårbar-
      hed bliver mere udtalt. jeg har derfor svært ved at se hende på nuværende arbejdsplads igen.
      derimod mener jeg ikke at hun generelt vil have svært ved psykisk at klare sig på en anden
      tandklinik.
      p1 har reageret meget kraftigt på det arbejdsmiljø hun har arbejdet under, ikke kun fra maj
      2016, men har omtalt problemerne for mig flere gange tidligere.
      mht behandlingen kunne hun evt have gavn af nogen psykologsamtaler. derudover mener jeg
      at der som omtalt er behov for skift af arbejdsplads.”
den 7. september 2016 blev p1 opsagt fra sin stilling med fratrædelse til den 31. december
2016, og fra den 26. oktober 2016 blev hun fritstillet i opsigelsesperioden.
den 8. september 2016 modtog x lægeerklæringen om uarbejdsdygtighed.
i perioden efter opsigelsen havde parterne sms-korrespondance om p1’s aflevering af nøg-
lerne til klinikken. p1 oplyste i den forbindelse, at hun gerne vil aflevere nøglerne personligt,
så hun kunne sige farvel til klinikkens personale. parterne udvekslede desuden hilsner, hvor
de ønskede hinanden glædelig jul og godt nytår.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af p1 og x.
p1 har forklaret bl.a., at hun for nogle år siden blev visiteret til fleksjob på grund af en skul-
derskade, der gør, at hun har brug for pauser i sit arbejde. hendes særlige skånehensyn blev
gennemgået med x, da hun blev ansat.
                                                 -8-
det gik rigtig godt hos x i 2015. i starten arbejdede hun ikke 100% effektivt, men efter et
stykke tid kom hun efter det.
en af grundene til, at hun følte sig forskelsbehandlet, var, at hun i slutningen af 2015 i mod-
sætning til hendes kolleger ikke længere kunne få gratis tandbehandlinger i arbejdstiden.
det fyldte meget for hende, og hun var følelsesmæssigt påvirket af det.
der var særligt travlt i 2016, fordi x havde overtaget klinikken. der var derfor ekstra pres på
alle, og hun fik ikke længere de nødvendige pauser. hver gang hun holdt pause, blev der
ringet efter hende, hvilket medførte, at hun blev stresset.
stemningen med kollegaerne var meget op og ned. hun fik flere gange et skarpt svar med
høj stemme, hvis hun bad om hjælp, hvilket gjorde det svært for hende at blive ved med at
bede om hjælp.
i starten af april 2016 havde hun et møde med x. det var ikke altid, at x ville tale med hende,
hvis hun havde problemer. hun ønskede at forskelsbehandlingen skulle ophøre, og at der
skulle være et velfungerende samarbejde på klinikken. hun var glad for x som chef. efter
mødet talte hun lidt med sin kollega. det gik herefter ok.
i juni 2016 henvendte hun sig til sin socialrådgiver. hun var stresset, fordi hun stadig følte
sig forskelsbehandlet. socialrådgiveren anbefalede, at hun tog endnu en snak med sin ar-
bejdsgiver med henblik på at finde en løsning på problemerne.
hun tog derfor fat i x fredag den 8. juli 2016 om eftermiddagen. det var x’ sidste dag inden
sommerferien, og der var ingen patienter tilbage i klinikken. x stod eller sad ved computeren
og skrev journal. hun fortalte, hvordan hun havde det. x rejste sig op og sagde med lidt høj
stemme, at x efterhånden hellere ville betale for at komme af med hende end at høre på alt
hendes brok.
                                                 -9-
hun mødte på arbejde den efterfølgende uge. hun havde det meget skidt, men den anden
tandlæge, p3, havde gjort hende en tjeneste i forhold til ferieplanlægning, og hun ville ikke
svigte hende. efter den uge startede hendes egen ferie.
ferien var hård. hun var deprimeret, og det var svært at skjule det for familien. hun ville
helt bestemt gerne tilbage på arbejdet, men hun blev mere og mere stresset og deprimeret.
hun kunne ikke klare noget som helst, og det blev værre, jo tættere hun kom på at skulle til-
bage på arbejde. hun sygemeldte sig derfor den 15. august 2016 ved feriens afslutning.
hun var til læge den 16. august 2016. lægen kunne se, at hun ikke havde det godt og sagde,
at hun skulle være sygemeldt, fordi hun kunne ikke gå på arbejde.
sms’en fra x den 26. august 2016 var den første kontakt efter hendes sygemelding. på det
tidspunkt led hun af hovedpine og svimmelhed. der var ikke nogen forklaring på det, og
hun blev derfor scannet.
da hun i en sms til x skrev, at hun ”var ked af det”, var hun meget deprimeret. hun var
samtidig flov over det og brugte derfor udtrykket ”ked af det” i stedet.
når hun i samme sms skrev, at hun havde drøftet sin deltagelse i sygefraværssamtalen med
lægen, mente hun, at hun havde været i kontakt med lægen. hun husker ikke, om hun har
talt med lægen om mødet, og hun husker heller ikke, om lægen havde sagt, at hun ikke kun-
ne deltage. ved nærmere eftertanke skrev hun til lægen den 29. august 2016 via lægevejen,
der er en e-mail tjeneste, at hun var for syg til at deltage. sekretæren svarede, at lægen var på
kursus, og at hun skulle ringe til lægen i konsultationstiden mandag den 5. september 2016,
når lægen var tilbage, hvilket hun gjorde.
hun havde det meget skidt, da hun modtog brevet om, at hun skulle møde op til sygefra-
værssamtale, og hun kontaktede derfor sin socialrådgiver. på det tidspunkt kunne hun ikke
overskue at skulle tilbage på jobbet. hun magtede ikke at deltage i sygefraværssamtalen på
                                                  - 10 -
grund af sin depression. hun har ikke på noget tidspunkt sagt, at hun ikke ville tilbage til
arbejdet.
hun skrev om formiddagen den 5. september 2016, at hun ikke kom, fordi hun var alt for
syg og ikke magtede det. det var sådan hun selv opfattede det, og sådan hun havde det.
efter x havde insisteret på at afholde mødet, kontaktede hun igen sin socialrådgiver, der op-
lyste, at hun godt kunne blive hjemme, hvis hun var for syg til at komme til mødet.
hun skrev imidlertid til x, at hun ville forsøge at komme. hun havde det rigtig skidt og ville
prøve at få det bedre og så møde op, hvis hun kunne. men det gik slet ikke. hun gik helt
ned, og hun lagde sig under dynen og magtede ingenting. hun var ikke i en tilstand, hvor
hun kunne tale med x.
hun så ikke de beskeder, x sendte om eftermiddagen, og det var ikke hendes intention, at
lade x vente. hun troede, at hendes mand havde sendt en sms til x, og at han på hendes
vegne havde beklaget, at hun ikke kom.
hun var til lægen den 6. september 2016. det var lægen, der skønnede, at det ville tage 2-3
uger, før at hun ville være klar til at vende tilbage til arbejdet.
det er rigtigt, at der står i lægens statusattest til kommunen, at et arbejdspladsskift var nød-
vendigt. hun har aldrig sagt, at hun ikke ville tilbage. det var lægens vurdering.
hun er ikke af lægen blevet diagnosticeret med en depression.
efter sin fratrædelse fik hun ikke afleveret nøglerne med det samme, da hun gerne ville sige
personligt farvel. hun fik det bedre og afleverede nøglerne personligt i starten af oktober
2016.
hun har ikke fået nyt arbejde eller nyt fleksjob efter opsigelsesperiodens udløb.
                                                  - 11 -
x har forklaret bl.a., at hun er uddannet tandlæge, og at hun kom til klinikken i … i 2011
med henblik på at overtage den. den … 2012 købte hun 50% af klinikken og siden … 2015
har hun været eneejer. den tidligere ejer er ansat af hende. derudover har hun en tandplejer
og tre klinikassistenter ansat.
det er svært at få klinikassistenter på 20 timer, og det var derfor en god løsning for klinikken
at få ansat p1 i fleksjob. samarbejdet med p1 forløb godt det første halve år. p1 er en sårbar
person, og hun har brugt rigtig mange ressourcer på at få p1 til at fungere på klinikken. hun
havde imidlertid ikke mulighed for at tage 20-30 minutter ud af en hektisk hverdag, hver
gang p1 henvendte sig og havde brug for at snakke, og derfor holdt de mødet i starten af
april 2016.
hun mener ikke, at hun har forskelsbehandlet p1 i forhold til de øvrige klinikassistenter, der
slet ikke har haft samme tandplejemæssige behov som p1. hun har ikke nægtet p1 gratis be-
handling, der har bare ikke været en ledig stol i p1’s arbejdstid.
den 8. juli 2016 om eftermiddagen var hun og p1 alene tilbage på klinikken. hun havde
travlt med gøre sig klar til sin ferie, da p1 stillede sig op i døren og klagede over hende, hen-
des måde at tale på, og at hun følte sig forskelsbehandlet på grund af den manglende gratis
tandbehandling. hun blev helt målløs og følte sig urimeligt behandlet. hun har altid talt
blidt og pænt til p1. hun blev sur og svarede nok skarpt, men hun har ikke på nogen måde
sagt noget, der kunne give p1 anledning til at tro, at hun ville blive fyret. stemningen var ik-
ke god, men de sluttede samtalen af og sagde god weekend og god ferie til hinanden.
da p1’s sygemelding viste sig at være længerevarende, indkaldte hun p1 til en sygefraværs-
samtale. hun ville gerne have p1 i tale, og hun ville gerne have hende tilbage.
hun forsøgte flere gange at ringe til p1, men hendes opkald blev ikke besvaret. hun forstod
ikke, hvorfor p1 gemte sig for hende, og hun havde vanskeligt ved at forstå, at p1 ikke kunne
arbejde, fordi hun var ked af det.
                                                   - 12 -
de andre medarbejdere på klinikken løb enormt stærkt i p1’s fravær, og hun havde brug for
at finde ud af, om hun skulle hyre vikar osv. hun valgte derfor formelt at indkalde p1 til sy-
gefraværssamtalen.
hun havde ikke talt med p1 i perioden frem til den planlagte sygefraværssamtale den 5. sep-
tember 2016. formålet med samtalen var at finde en løsning, så p1 hurtigst muligt kunne
komme tilbage på arbejdet. hun var meget indstillet på at finde en løsning, og hun er sikker
på, at de kunne have fundet en, hvis p1 var mødt.
hun følte sig taget ved næsen, da p1 ikke kom, og hun anede ikke, hvad hun skulle stille op
for at få p1 i tale. det var tydeligt for hende, at p1 ikke ønskede at tale med hende, og at p1
på det tidspunkt havde besluttet sig for ikke at ville tilbage til klinikken. det var derfor hun
sendte opsigelsen. hun havde fået nok. et nyt møde ville ikke have ført til noget. hun over-
vejede ikke at afholde samtalen telefonisk. hun havde ringet til p1 flere gange i løbet af hen-
des fravær, men p1 ringede aldrig tilbage. hun overvejede heller ikke at vente med at af-
skedige p1, indtil hun havde modtaget lægelig dokumentation. på det tidspunkt opfattede
hun mulighederne som udtømte.
hun syntes selv, at hun under p1’s ansættelse har gjort rigtigt meget for hende. hun har al-
drig fået anden forklaring på p1’s fravær end, at hun var ked af det. hun vidste, at p1 var
sårbar, men ikke at det krævede mere end nogle pauser ind imellem, og hun sørgede altid
for at korrigere p1 meget pænt. hun har ikke hørt om, at p1 skulle have en depression.
parternes synspunkter
for sagsøger, s som mandatar for p1, er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse
med påstandsdokumentet af 31. august 2017, hvoraf fremgår bl.a.:
       ”til støtte for den nedlagte påstand om godtgørelse for urimelig opsigelse, jf. funktionærlovens
       § 2b, gøres det gældende, at opsigelsen af p1 med baggrund i hendes udeblivelse fra en syge-
       fraværssamtale ikke er rimeligt begrundet i hverken p1’s eller tandlæge x’ forhold, idet hun
                                              - 13 -
grundet sygdom havde lovligt forfald til samtalen, og idet udeblivelse fra første sygefraværs-
samtale i henhold sygedagpengelovens § 7a ikke kan begrunde opsigelse.
det gøres endvidere gældende, at tandlæge x i forbindelse med indkaldelsen til sygesamtalen
ikke fulgte den i sygedagpengelovens § 7a, stk. 2, foreskrevne procedure, idet hun forsømte at
foreslå, at sygesamtalen blev gennemført telefonisk. herudover var p1 for syg til at gennemføre
sygesamtalen, hvorfor der ikke var pligt til, at samtalen skulle gennemføres.
det gøres gældende, at såfremt tandlæge x betvivlede, at p1 var for syg til at gennemføre den
ønskede sygesamtale, skulle hun have udbedt sig lægelig dokumentation herfor. allerede fordi
tandlæge x ikke anmodede herom, kan udeblivelsen fra mødet ikke anses som en misligholdel-
se af ansættelsesforholdet, der kan berettige til ansættelsesretlige konsekvenser og slet ikke til
opsigelse.
det gøres endvidere gældende, at p1’s manglende fremmøde til den indkaldte sygesamtale ikke
med rimelighed kunne anses som udtryk for, at hun generelt ikke ønskede at vende tilbage til
arbejdet. det forhold, at p1 på grund af sygdom ikke magtede at deltage i mødet, kan på ingen
måde sidestilles med stiltiende at have tilkendegivet, at hun definitivt ikke længere ville arbejde
hos tandlæge x.
subsidiært gøres det gældende, at opsigelse på den anførte baggrund under alle omstændighe-
der ikke kunne ske uden en forudgående advarsel herom med en klar angivelse af et nyt møde-
tidspunkt samt en tilkendegivelse om, at en fornyet udeblivelse ville få konsekvenser i form af
en opsigelse.
det gøres følgeligt gældende, at der skal tilkendes p1 en godtgørelse i medfør af funktionærlo-
vens § 2b.
i forhold til udmålingen af godtgørelsen gøres det gældende, at p1 skal tilkendes maksimal
godtgørelse i medfør af funktionærlovens § 2b eller subsidiært en skønsmæssig fastsat lavere
godtgørelse, men en godtgørelse i den høje ende af skalaen med henvisning til, at det bør indgå
som et moment i udmålingen af godtgørelsen, at p1 udover den udbetalte løn fra sagsøgte mod-
tog et fleksløntilskud.
ansatte i fleksjob etableret før 1. januar 2013, hvor den fleksjobansatte fik udbetalt den samlede
løn fra arbejdsgiveren, modtog tidligere, hvis de var blevet afskediget usagligt, godtgørelse i
henhold til funktionærlovens § 2b af både lønnen og værdien af fleksløntilskuddet. ændringen
af fleksjobordningen har, uden at lovgiver har forholdt sig hertil, medført, at beregningsgrund-
laget i forhold til godtgørelse efter funktionærlovens § 2b er blevet mindre. for at afbøde denne
konsekvens skal der udmåles en godtgørelse efter funktionærlovens § 2b i den høje ende af ska-
laen.
såfremt en godtgørelse til p1 alene fastsættes med baggrund i den faktiske udbetalte løn og
uden hensyntagen til det udbetalte fleksløntilskud, der kompenserer for den nedsatte arbejds-
                                                    - 14 -
      evne, vil godtgørelsens størrelse være væsentlig mindre ved urimelige afskedigelser af fleksjob-
      ansatte end ordinært ansatte. dermed vil den lave udmålte godtgørelse gøre det ”billigere” for
      arbejdsgivere at afskedige fleksjobbere end ordinært ansatte, hvilket vil være udtryk for indi-
      rekte diskrimination af fleksjobbere/handicappede, jf. beskæftigelsesdirektivets artikel 2 og den
      europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder.
      subsidiært gøres det gældende, at p1 modtog en månedsløn, som uden fleksløntilskuddet må
      betragtes som en lav månedlig indkomst, hvilket skal medføre, at godtgørelsen efter funktio-
      nærlovens § 2b udmåles i den høje ende af skalaen.
      til støtte for rentepåstanden henvises til rentelovens § 3. ”
for sagsøgte, tandlæge x, er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med på-
standsdokumentet af 21. august 2017, hvoraf fremgår bl.a.:
          ”det gøres gældende,
          at   det på det kraftigste må bestrides, at sagsøgte den 8. juli 2016 har sagt til sagsøgeren, at
               hun kunne blive fyret,
          at   alene sagsøgeren har bevisbyrden for, at sagsøgte den 8. juli 2016 har sagt til sagsøge-
               ren, at hun kan blive fyret,
          at   godtgørelse efter funktionærlovens § 2b alene udgør løn incl. pensionsbidrag fra ar-
               bejdsgiveren,
          at   flexydelse udbetalt fra udbetaling danmark er en ydelse, udelukkende direkte til sag-
               søgeren og har intet med sagsøgers løn at gøre,
          at   en eventuel godtgørelse til sagsøgeren efter funktionærlovens § 2b maksimalt kan tage
               udgangspunkt i en månedsløn på kr. 13.051,07.
          at   det bestrides, at sagsøgte nogensinde har modtaget en sms (bilag 10, side 4) fra sagsø-
               gerens mand omkring den 5. september 2016,
          at   årsagen til at sagsøgeren ikke møder på arbejde efter 15. august 2016 er, at hun ikke vil
               være sammen med sagsøgte,
          at   sagsøgeren ikke har været syg efter den 15. august 2016, men blot ikke har villet være
               sammen med sagsøgte,
          at   sagsøgte for at få problemet løst med, at sagsøgeren ikke vil være sammen med sagsøg-
               te, indkalder hende til et møde den 5. september 2016 kl. 17.00 for at få problemet løst,
          at   når sagsøgeren ikke vil komme til et møde med sagsøgte den 5. september 2016 kl. 17.00
               for at drøfte, hvordan hun kommer tilbage til arbejdspladsen og er sammen med sag-
               søgte, har sagsøgte intet andet valg end at afskedige sagsøgeren,
          at   det ikke ville have tjent noget formål at indkalde sagsøgeren til et nyt møde efter den 5.
               september 2016, når problemet er, at sagsøgeren ikke vil være samme med sagsøgte.
          at   sagsøgte har ydet en stor indsats for at få sagsøgeren til at trives og virke i sagsøgtes
               virksomhed,
          at   det af bilag 22, notat af 2. september 2016, udarbejdet af p2, og slutattest af 6. september
               2016 tydeligt fremgår, at sagsøgeren ikke ville tilbage til sin arbejdsplads,
                                                   - 15 -
         at   det ikke havde ført til noget resultat at gennemføre en sygefraværssamtale med sagsø-
              geren, når sagsøgeren ikke vil tilbage på arbejdspladsen,
         at   sagsøgeren i replik erkender, at sms i bilag 10, side 4, aldrig er modtaget af sagsøgte.
         at   sagsøgerens korte anciennitet på 1 år og 10 måneders ansættelse hos sagsøgte udeluk-
              ker, at der kan udmåles maksimal godtgørelse efter funktionærlovens § 2b i nærværen-
              de sag,
         at   der ikke i nærværende sag er ekstraordinære forhold vedrørende afskedigelsen af sag-
              søgeren, hvilket også i sig selv udelukker udmåling af maksimal godtgørelse efter § 2b,
         at   ved ændring af lov om udbetaling af løntilskud for personer i fleksjob ikke er anført i
              lovens forarbejder, at der skal gælde ny praksis for udbetaling af § 2b-erstatning til per-
              soner i fleksjob,
         at   det er uden betydning for eventuel udmåling af § 2b-erstatning i nærværende sag, at
              folketinget muligvis har vedtaget en lov, som diskriminerer personer med handicap i
              fleksjob ved udmåling af § 2b-erstatning, i det der i givet fald er tale om en beslutning
              som alene folketinget er ansvarlig for,
         at   sagsøgte ikke har udført diskriminerende handlinger i nærværende sag og ikke haft
              indflydelse på at folketinget har ændret loven om udbetaling af fleksydelse, således
              kommunen nu udbetaler beløb direkte til lønmodtageren,
         at   hvis retten i nærværende sag ”kompenserer” for ændring af regler om udbetaling af
              fleksydelse direkte til lønmodtageren ved at udmåle en eventuel højere 2b-erstatning i
              forhold til sædvanlig praksis, må det sidestilles med, at retten i nærværende sag påta-
              ger sig lovgivende magt, hvilket er i strid med grundlovens § 3, idet alene folketinget
              har lovgivende magt,
         at   alene folketinget skal forholde sig til retfærdighed, hvorimod domstolene alene skal
              forholde sig til gældende lovgivning.
         at   det bestrides, at sagsøgeren har krav på nogen former for § 2b-erstatning, men for det
              tilfælde at retten måtte komme frem til, at sagsøgeren har krav på § 2b-erstatning gøres
              det gældende, at den skal udmåles i den lave ende af skalaen og maks. udgøre et beløb
              mellem kr. 6.500,00 – 13.000,00.”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
det er ubestridt, at p1 var sygemeldt fra sit job som tandklinikassistent, da hun den 7. sep-
tember 2016 blev afskediget med henvisning til, at hun den 5. september 2016 var udeblevet
fra en varslet sygefraværssamtale med sin arbejdsgiver.
ud fra parternes forklaringer samt bevisførelsen i øvrigt lægger retten til grund, at x i perio-
den fra p1’s sygemelding den 15. august 2016 og til afskedigelsen den 7. september 2016 flere
gange uden held havde forsøgt at komme telefonisk i kontakt med p1. det lykkedes således
ikke for x at etablere en dialog med p1 om mulighederne for hendes tilbagevenden til ar-
                                                - 16 -
bejdspladsen, og parternes kommunikation i perioden bestod alene af de fremlagte sms’er og
to breve fra x, hvoraf det ene af brevene var opsigelsen.
dommerne henrik rothe, lise krüger andersen og sanne claudius stadil udtaler herefter:
i denne sparsomme kommunikation brugte p1 ordene ”ked af det” til at beskrive grundlaget
for sin sygemelding over for sin arbejdsgiver. p1 kommenterede ikke x’ tilbud om, at syge-
fraværssamtalen kunne afholdes på p1’s bopæl og gav ikke forud for sygefraværssamtalen
udtryk for at være for syg til at deltage i samtalen. tværtimod skrev hun i den sidste sms til
sin arbejdsgiver inden samtalen, at hun ville prøve at komme. alligevel udeblev p1 fra sam-
talen uden at melde afbud, og gav heller ikke efterfølgende sin arbejdsgiver besked om bag-
grunden for sin udeblivelse.
på denne baggrund finder vi, at x som arbejdsgiver med føje kunne gå ud fra, at p1 hverken
ønskede at deltage i en sygefraværssamtale eller ønskede at vende tilbage til sin arbejds-
plads, hvilket understøttes af referaterne fra p1’s samtaler med hendes socialrådgiver og
hendes læge.
hertil kommer, at det er ganske udokumenteret, at p1 var for syg til at deltage i sygefraværs-
samtalen.
under disse omstændigheder finder vi, at x havde ret til at skride til afskedigelse uden først
at give en advarsel, og at afskedigelsen dermed var rimeligt begrundet, jf. funktionærlovens
§ 2b.
dommerne mette skov larsen og byrial bjørst udtaler:
p1 skrev den 30. august 2016 til x, at hun ikke kunne deltage i sygefraværssamtalen, da hun
var meget ked af det og stadig havde det skidt ovenpå deres samtale før sommerferien. den
5. september 2016 skrev hun, at hun ikke kom til mødet samme dag og skulle til lægen dagen
efter for at få en lægeerklæring. da x svarede, at hun havde pligt til at møde, svarede p1 til-
bage, at hun ville forsøge at komme.
                                               - 17 -
selvom p1 herefter udeblev uden at melde afbud, er det vores opfattelse, at x ikke på grund-
lag af ovennævnte med rette har kunnet tage udeblivelsen fra samtalen som udtryk for, at p1
ikke ønskede at deltage i en sygefraværssamtale. vi finder således ikke, at forløbet har beret-
tiget x til at afskedige p1 uden en forudgående advarsel, og der har derfor ikke været til-
strækkeligt grundlag for afskedigelsen.
der afsiges dom efter stemmeflertallet, og der er derfor ikke anledning til at tage stilling til
spørgsmålet om godtgørelse.
                                       thi kendes for ret:
x frifindes.
s som mandatar for p1 skal inden 14 dage betale 30.000 kr. i sagsomkostninger til x.
lise krüger andersen                       henrik rothe                  mette skov larsen
                         byrial bjørst                     sanne claudius stadil
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                    sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 18. maj 2016
sag 65/2015
(1. afdeling)
rf holding aps
(advokat bente møll pedersen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat søren horsbøl jensen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 23. afdeling den 13. marts 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, niels grubbe, marianne højgaard
pedersen, henrik waaben og jens kruse mikkelsen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
rf holding aps har oplyst, at der efter lovgivningen i luxembourg som udgangspunkt ikke
gælder et krav om lovpligtig revision af regnskaber for selskaber af samme type som lmr in-
vestments s.à.r.l. under sagens behandling for højesteret har rf holding imidlertid fået revi-
sionsfirmaet kpmg – som efter det oplyste ikke er koncernens sædvanlige revisionsfirma
globalt – til at revidere lmr investments regnskaber for årene 2006, 2007 og 2008.
det fremgår af de årsrapporter, som kpmg har revideret pr. 13. oktober 2015, at lmr in-
vestments ikke har udloddet udbytte til sit moderselskab, hqr investments inc., i årene 2006-
2008 eller senere – heller ikke de fordringer på beløb svarende til i alt 62.874.867 kr., som er
                                               - 2 -
det omtvistede udbytte fra lmr investments datterselskab, rf holding. fordringerne indgår
som en del af lmr investments finansielle aktiver på selskabets balance ved udgangen af
både 2006, 2007 og 2008. det fremgår endvidere af afsnittet om efterfølgende begivenheder
(”subsequent events”) i årsrapporten for 2006, at lmr investments den 1. december 2009
overdrog de udloddede fordringer på hqr investments – inkl. renter på i alt 1.560.393 eur –
til rc investments llc til delvis nedbringelse af lmr investments gæld til dette selskab.
anbringender
rf holding aps har supplerende anført bl.a., at udbytte alene kan dække over betalinger til
direkte aktionærer, jf. ligningslovens § 16 a, stk. 1, og et aktionærforhold er således en forud-
sætning for, at der kan være tale om udbytte. landsrettens dom bryder med en fast og langva-
rig praksis for fastlæggelse af rette indkomstmodtager af udbytte, hvorefter rette indkomst-
modtager af et udbytte altid er den aktuelle aktionær, uanset om udbyttet udloddes til en indi-
rekte aktionær eller tredjemand, der anses for at have modtaget indkomsten fra aktionæren.
begrænset skattepligt efter selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra c, forudsætter efter ordlyden,
at udbyttet kvalificeres som omfattet af ligningslovens § 16 a, stk. 1, og ligningslovens § 16
a, stk. 2, definerer udbytte som ”alt, hvad der af selskabet udloddes til aktuelle aktionærer”.
ifølge kildeskattelovens § 65, stk. 1, 3. pkt., henregnes til udbytte alt, hvad der af selskabet
udloddes til aktionærer. der er ikke i de nævnte bestemmelser sprogligt belæg for at beskatte
en udlodning, der kvalificeres som ”udbytte”, hos andre end den direkte aktionær. indførelsen
af særregler om mellemholdingselskaber i aktieavancebeskatningslovens § 4 a, stk. 3, og § 4
b, stk. 2, bekræfter denne opfattelse.
det fastholdes, at det beroede på en fejl, at udbyttet oprindeligt ikke var medtaget i regnskabet
for lmr investments for 2006. det fastholdes endvidere, at udbyttet – der ikke var et kontant
udbytte – faktisk blev udloddet til lmr investments, der har haft økonomisk gavn af den ud-
loddede fordring. lmr investments har ikke efter modtagelsen af udbyttet eller i øvrigt ud-
loddet udbytte til sit moderselskab, hqr investments, hvilket bekræftes i de nu reviderede
årsrapporter for lmr investments for årene 2006, 2007 og 2008.
skatteministeriet har supplerende anført bl.a., at sagens omstændigheder skaber en formod-
ning for, at de udloddede fordringer blev ledt uden om lmr investments og tilbage til hqr
                                                - 3 -
investments. for at formodningen kan anses for afkræftet, må det kræves, at rf holding for
det første dokumenterer, at udbyttet og de deraf flydende renter blev bogført oprindeligt, og at
internt regnskabsmateriale ikke alene kan gøre det, fordi det ikke har været kendt for omver-
denen.
rf holding har ikke godtgjort, at udbyttet og de deraf flydende renter oprindeligt blev bog-
ført korrekt. der foreligger ingen dokumentation for, at rentetilskrivninger løbende blev bog-
ført over eksempelvis en mellemregningskonto med hqr investments. rf holding kan ikke
løfte sin bevisbyrde ved at fremlægge den ændrede årsrapport for 2006 og årsrapporter for
efterfølgende indkomstår, som selskabet ensidigt har fået et revisionsfirma til at revidere –
navnlig ikke i det foreliggende tilfælde, hvor revisionsfirmaets konklusioner alene er baseret
på de dokumenter, der er fremlagt i sagen. forklaringerne for landsretten om, hvorfor udlod-
ningen af fordringerne og de påløbne renter af fordringerne ikke blev indtægtsført og bogført
korrekt, hænger ikke sammen og kan derfor ikke lægges til grund.
det påhviler ikke skatteministeriet at fremlægge ”dokumentation” for, at udbyttet blev ført
uden om eller strømmede igennem lmr investments. rf holding har ikke nærmere beskre-
vet, hvori i en sådan ”dokumentation” skulle bestå, men det kan ikke være dokumentation for
bankoverførsler eller lignende. koncernens måde at gribe tingene an på, herunder den kon-
cerninterne finansiering, var nemlig kendetegnet ved, at der ikke skete pengeoverførsler, men
at der alene var tale om bogholderiposteringer.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om rf holding aps var forpligtet til at indeholde udbytteskat i forbindelse med
beslutningen den 8. juni 2006 om udlodning af et udbytte på 62.874.867 kr. til sit modersel-
skab, lmr investments s.à.r.l., der har hjemsted i luxembourg, og om rf holding i givet
fald hæfter over for det offentlige for betaling af den ikke opkrævede udbytteskat (kildeskat)
på dengang 28 % af udbyttet svarende til 17.604.962 kr. udbyttet blev udloddet i form af for-
dringer på lmr investments moderselskab, hqr investments inc., der havde hjemsted på
cayman islands.
efter kildeskattelovens § 65, stk. 1, skal et selskab indeholde udbytteskat i forbindelse med
enhver vedtagelse eller beslutning om udbetaling eller godskrivning af udbytte af aktier eller
                                                 - 4 -
andele i selskabet. dette gjaldt dog ikke, hvis udbyttet blev oppebåret af et udenlandsk mo-
derselskab, der opfyldte visse betingelser, og hvis beskatning skulle frafaldes enten efter eu’s
moder-/datterselskabsdirektiv (2011/96/eu) eller efter en dobbeltbeskatningsoverenskomst,
jf. de dagældende bestemmelser i kildeskattelovens § 65, stk. 5, og selskabsskattelovens § 2,
stk. 1, litra c.
det fremgår af sagen, at rf holding selv anså beslutningen af 8. juni 2006 for en udlodning
af udbytte. højesteret finder, at det følger af ordlyden af kildeskattelovens § 65, stk. 5, og sel-
skabsskattelovens § 2, stk. 1, litra c, at fritagelse for pligten til at indeholde udbytteskat af et
udbytte forudsætter, at udbyttet modtages (oppebæres) af et udenlandsk moderselskab, som
opfylder kravene i selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra c.
højesteret tiltræder af de grunde, som landsretten har anført, at rf holding ikke har godt-
gjort, at selskabet faktisk udloddede udbyttet til lmr investments, og lægger til grund, at
udbyttet blev ledt uden om dette selskab. det kan ikke føre til en ændret bevisvurdering, at
der efter landsrettens dom er udarbejdet reviderede årsrapporter for lmr investments for
årene 2006, 2007 og 2008 på grundlag af de bilag, der allerede er fremlagt under denne sag.
højesteret tiltræder herefter, at rf holding ikke har godtgjort, at udbyttet er modtaget af et
udenlandsk moderselskab, som opfyldte kravene til at fritage rf holding for at indeholde
udbytteskat.
højesteret tiltræder endvidere, at rf holding er ansvarlig for betalingen af den ikke inde-
holdte udbytteskat, jf. kildeskattelovens § 69, stk. 1.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal rf holding aps betale 750.000 kr. til skatteministe-
riet.
                                               - 5 -
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.