text:
                             højesterets dom
                      afsagt torsdag den 29. september 2016
sag 277/2015
(2. afdeling)
hk/danmark som mandatar for
a,
b og
c
(advokat michael møllegaard jessen for alle)
mod
transport- og bygningsministeriet
(kammeradvokaten ved advokat niels banke)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 21. afdeling den 8. december 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jens peter christensen,
lars hjortnæs, jan schans christensen og kurt rasmussen.
påstande
appellanterne, hk/danmark som mandatar for a, b og c, har nedlagt påstand om, at ind-
stævnte, transport- og bygningsministeriet, til hver af dem skal betale 25.000 kr. med proces-
rente fra sagernes anlæg.
transport- og bygningsministeriet har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
højesteret tiltræder, at helbredsoplysningsloven ikke finder anvendelse, da indhentelse af hel-
bredsoplysninger er reguleret i tjenestemandslovgivningen, herunder cirkulære nr. 12402 af 1.
                                               - 2 -
september 2001 om afsked af tjenestemænd i staten og folkekirken m.fl. på grund af svagelig-
hed og sygefravær. af cirkulæret fremgår bl.a., at ansættelsesmyndigheden indleder en sag
om eventuel afsked på grund af svagelighed ved at anmode personalestyrelsen om en udta-
lelse om tjenestemandens krav på pension, jf. § 6, stk. 1. anmodningen til personalestyrelsen
skal bl.a. vedlægges en lægeerklæring, jf. § 6, stk. 4, og efter § 7, stk. 2, skal helbredserklæ-
ringer mv. sendes til ansættelsesmyndigheden i lukket kuvert stilet til helbredsnævnet eller
direkte til nævnet.
det var derfor ikke i sig selv en fejl, at banedanmark bad om lægeerklæringer. i det omfang,
der ikke forelå fornødent samtykke, var det derimod en fejl, at banedanmark gjorde sig be-
kendt med indholdet i lægeerklæringerne.
der er mellem parterne enighed om, at der vedrørende a og b er sket overtrædelse af person-
dataloven, og at banedanmark har behandlet og gemt helbredsoplysninger i strid med reg-
lerne.
med disse bemærkninger, og i øvrigt af de grunde, som landsretten har anført, stadfæster hø-
jesteret dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal hk/danmark som mandatar for a, b og c for hver
betale 25.000 kr., samlet 75.000 kr., til transport- og bygningsministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb, der forrentes efter rentelovens § 8 a, skal betales inden 14
dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
 -
                                   udskrift
                                       af
                    sø- og handelsrettens dombog
                                   ──────────
den 22. februar 2000 blev af retten i sagen
p-0012-99
skatteministeriet, told- og
skattestyrelsen
(advokat jacob pinborg)
   mod
toft & madsen holding aps
under konkurs
(advokat bo vadt christensen)
afsagt sålydende
                                     d o m:
sagen vedrører spørgsmålet om, hvorvidt skatteministe- riets krav i den foreliggende sag, der
er en "bruttoafregningssag" i forbindelse med selskabstømning, er et separatistkrav efter
konkurslovens § 82.
påstandene
                                              - 2 -
anmelderen, skatteministeriet, told- og skattestyrelsen, har nedlagt endelig påstand om, at
sagsøgte tilpligtes at anerkende, at anmelderen er separatist for det af lilli og allan
christiansen indbetalte beløb, kr. 432.800,79 med tillæg af de renter, som boet har indvundet
af dette beløb.
konkursboet har nedlagt endelig påstand om frifindelse mod anerkendelse af et simpelt krav,
jf. konkurslovens § 97, stort kr. 385.676,00 med tillæg af renter frem til konkursdagen.
sagens omstændigheder
den 12. juni 1992 solgte indehaverne af selskabet allan christensen, tønder aps, dette som
kontant overskudsselskab til be-to holding aps. selskabet blev i forbindelse med salget tømt
for midler og skiftede navn til toft & madsen holding aps.
be-to holding aps videresolgte uden at oplyse om de skattekrav, der påhvilede selskabet, den
1. juli 1993 selskabet til søren madsen, som påbegyndte drift af malervirksomhed.
i slutningen af 1994 blev søren madsen opmærksom på, at der bestod en større skattegæld fra
tidligere, og da der i øvrigt opstod anden gæld i selskabet, blev aktivite- terne standset, da
selskabet var insolvent.
den 22. august 1995 blev selskabet taget under konkursbehandling efter erhvervs- og
selskabsstyrelsens begæring om opløsning af selskabet.
den 10. juni 1997 udtog konkursboet stævning mod sælgerne og det medvirkende
pengeinstitut. anmelderen indestod for omkostningerne vedrørende sagen.
stævningen blev oprindelig udtaget for 1.202.756,55 kr. svarende til de kreditorkrav, der var
kendt i konkurs- boet.
den 16. juli 1998 anmeldte anmelderen erstatningskravet på 385.676,00 med tillæg af rente
som separatistkrav i konkursboet.
den anlagte retssag sluttedes som forligt, ved at sælgerne den 12. november 1998 til
                                               - 3 -
kammeradvokaten indbetalte kr. 385.676,00, svarende til selskabskatte- kravet, med tillæg af
procesrente fra sagsanlægget til betalingstidspunktet til konkursboet, i alt 432.800,79 kr.
kammeradvokaten, der havde ført sagen på boets vegne, videresendte beløbet til kurator den
16. november 1998.
der er ikke konstateret yderligere aktiver i boet.
den 20. januar 1999 blev den af konkursboet anlagte sag hævet, og der blev ved vestre
landsrets beslutning tillagt sælgerne sagsomkostninger med 12.000 kr. beløbet blev betalt af
anmelderen og er efter det oplyste ikke afregnet over for boet.
ud over anmelderens selskabsskattekrav er der anmeldt følgende krav i boet:
lønmodtagernes garantifond              kr. 166.137,00
a-skat heraf                            kr.   6.708,00
manglende afregnet a-skat,
moms m.v. fra malervirksomheden        kr.  98.686,00
vareleverandører                        kr. 395.234,00
regreskrav advokat anders hansen kr. 1.202.756,55
alene selskabsskattekravet vedrører tiden, før selskabet blev overdraget først gang. de i øvrigt
anmeldte krav er ikke prøvet.
der er enighed om, at aftalerne om samarbejdet mellem told & skat, kammeradvokaten og
kuratorer om erstatnings- og straffesager i forbindelse med selskabstømninger (herefter:
kuratoraftalen) ikke indeholder elementer, der er af selvstændig betydning for afgørelsen af
nærværende sag.
procedure
anmelderen har anført, at man oprindelig var enig med kurator i, at et konkursramt selskab
havde lidt et tab ved at blive tømt for aktiver ved salget og følgelig havde et krav mod
sælgerne af selskabet, således at skattevæsenet alene var indirekte skadelidt. højesterets
afgørelse i satairsagen i foråret 1997 bevirkede imidlertid, at synspunktet måtte revideres.
                                                 - 4 -
højesteret slog bl.a. fast, at erstatningskravet i selskabstømmersager for så vidt angår
bruttosager var begrænset til det rene skattekrav. sælgerne kan således ikke mødes med krav
fra andre kreditorer end skattevæs- enet.
om erstatningskravet er skattevæsenets, eller om kon- kursboet også kan anlægge
erstatningssag mod sælgeren, beror på, om der eksisterer et konkurrenceforhold mellem skat-
tevæsenets og konkursboets krav mod sælgeren.
konkursboets krav mod sælgerne er det krav, selskabet har lidt ved at blive tømt. selskabet
har ikke i sig selv nogen erstatningsretlig interesse i at være i besiddelse af penge. alene
selskabets kreditorer har denne interesse. da efterfølgende kreditorer, der uforsigtigt har ydet
kredit til et tomt selskab, ikke kan kræve erstatning for deres tab, har konkursboet ikke selv et
erstatningskrav mod sælgerne. konkursboet har heller ikke anlagt sag om erstatning på
baggrund af efterfølgende kreditorers tab. havde konkursboet haft et sådant erstatningskrav,
havde boet i satairsagen i det hele fået medhold. højesteret fastslog imidlertid alene erstat-
ningsansvar for skattevæsenets krav, herunder for sagsomkostninger, men ikke for
boomkostninger, idet den erstatningssøgende reelt var skattevæsenet, og højesteret udtalte,
at satair holding havde pådraget sig erstatningsansvar over for skattevæsenet. den
erstatningsretligt beskyttede interesse var således skattevæsenets alene, og skattevæsenet er
derfor den egentlige kreditor for det erstatningskrav, der rejses mod sælgerne i bruttosager.
den efterfølgende højesteretspraksis i bruttosager støtter dette, jf. bl.a. dommen refereret i
ufr 1999.1185, hvor højesteret ligeledes omtaler erstat ningsansvaret som værende et ansvar
over for skattevæsenet og ikke selskabet, og dommen refereret i ufr 1998. 1120 h. når det er
konkursboet/kreditorerne, der har den erstatningsretligt beskyttede interesse, fremgår dette
tillige klart af højesterets formuleringer, jf. tfs 1999.2967 og højesterets dom af 6. oktober
1999 i sag nr. 314/1996. der er således konsekvens i terminologien.
da skattevæsenet er den egentlige kreditor, og da der ikke består en konkurrencesituation
mellem konkursboet og anmelderen i bruttosager, er erstatningskravet ikke en del af
konkursmassen. konkursboet er derfor ikke tillagt fortrinsret til at inddrive fordringen i medfør
af konkurslovens § 137, jf. bl.a. retten på frederiksbergs dom af 17. december 1999 (bs
9800888-3), hvor sagen var anlagt af skatteministeriet. at kreditorer ikke altid behandles lige,
er ikke nyt, idet f.eks. en skadelidt aktionær kan anlægge sag uden om et selskab eller et
selskabs konkursbo, når den ansvarspådragende handling ikke har ramt selve selskabet, men
alene eller i særlig grad den enkelte aktionær.
                                                - 5 -
sælgerne tilsidesatte ved salget af allan christensen, tønder aps anmelderens interesser og
har derfor pådraget sig erstatningsansvar for anmelderens tab. tabet udgøres af den skat på
385.676,00 kr. med renter, som selskabet skylder, og er det tab, som lilli og allan christensen
har betalt erstatning for. anmelderen er således kreditor for det erstatningskrav på kr.
385.676,00 med renter, som er inddrevet hos lilli og allan christensen. da fordringen
tilkommer anmelderen, har denne i medfør af konkurslovens § 82 krav på at få udleveret det
oppebårne beløb.
konkursboet efterlades således uden midler, og boets omkostninger må betales af statskassen,
ligesom de efterfølgende kreditorer ikke får nogen dividende.
det gør ingen forskel, at kravet i henhold til kuratoraftalen er inddrevet af boet.
såfremt anmelderen ikke er separatist for erstatnings- kravene, vil skattevæsenet lide et
betydeligt provenu- tab, idet erstatningen skal deles med kreditorer, der er kommer til efter
salget af det tømte selskab. da det senere etablerede selskab som følge heraf vil have midler,
må erstatningskravet mod sælgeren nedsættes. anmelderens samlede tab i
selskabstømmersagerne kan således ikke indhentes ved, at der rettes større krav mod andre
ansvarshavende, da der ikke kan rejses yderligere krav overfor andre involverede, end der kan
overfor sælgeren.
hertil kommer, at det er muligt, at advokat anders hansen skal have andel i det
erstatningskrav, der er inddrevet. det vil i så fald være fordi, advokat anders hansen har
handlet ansvarspådragende i forbindelse med salget af selskabet og pådraget sig
erstatningspligt for det tab, skattevæsenet i den anledning har lidt. denne konsekvens er
udtryk for et uholdbart resultat, navnlig ud fra en samlet betragtning over
selskabstømmerkomplek- set som helhed.
konkursboet har anført, at formålet med konkursinsti- tuttet er universel kreditorforfølgning på
bekostning af individuel, og at formålet med selve konkursen er at realisere aktiver og inddrive
fordringer for at fordele aktiverne ligeligt mellem kreditorerne i henhold til konkursordenen.
ved fastlæggelse af konkursordenen i 1969 blev der foretaget et opgør med de fortrinsstillede,
offentlige krav, således at offentlige kreditorer ligestilledes med private kreditorer, jf.
betænkning nr. 423 af 1966, og der forudsattes meget tungtvejende grunde for at fravige
                                               - 6 -
dette princip.
det fremgår videre af betænkningen s. 24, at man med fjernelsen af det offentliges
separatistrettigheder alene ønskede at bevare separatistret for egentlige panterettigheder og
ejendomsret.
om en enkelt kreditor kan stille sig uden for konkurs- ordenen afhænger således af, om der er
opnået en separatiststilling, og af om denne anmeldes i konkursboet, jf. konkurslovens § 82.
konkurslovens § 82 tager sigte på fysiske genstande eller konkret individualiserbare pen
gebeløb, der kan identificeres som tilhørende tredjemand, og i øvrigt på rettigheder, der er
sikret ved overholdelse af de almindeligt gældende sikringsakter. bestemmelsen tager ikke
sigte på at regulere spørgsmålet om, hvem der er rette kreditor for en forring, men har alene
til formål at sikre separatistretigheden for den tredjemand, der via opfyldelse af sikingsakter
allerede har ejendomsret eller panteret. af forarbejderne til bestemmelsen, jf. betænkning nr.
606 1971, fremgår, at der stilles strenge krav til etablering heraf, jf. bl.a. dommen refereret i
ufr 1985.856, hvor sø- og handels- retten ikke fandt, at der forelå separatistret for aktiein-
dehavere.
anmelderens krav mod selskabet opstod, da selskabet ikke opfyldte sin forpligtelse til betaling
af selskabsskat.
at erstatningskravet i bruttosagerne alene er selve skattekravet, ændrer ikke på, at
skattekravet er en fordring mod det konkursramte selskab, hvorfor konkursboet er debitor for
kravet. skattekravet og erstatningskravet er ikke identiske, men svarer til hinanden, fordi skat-
tekravet var det eneste krav, da det konkursramte selskab blev solgt. selskabet er skadelidt,
idet selskabets midler forsvandt, da de blev brugt til at købe selskabet med, og det er
selskabets midler, der skal beskyttes mod selvfinansiering. hertil kommer, at den i
nærværende sag foreliggende problemstilling om, hvem kravet tilhørte, ikke forelå for
højesteret i satairsagen, og højesterets præmisser skal ses i lyset af, at skattevæsenet var
eneste kreditor i konkursboet.
at der i satirdommen fastslås et culpaansvar for sælgeren, fører ikke til en panteret for
anmelderen. anmelderen har hverken dokumenteret ejendomsret eller panteret til
konkursboets erstatningskrav mod sælgerne og har dermed ikke opnået nogen separatistret i
konkursboet.
                                                   - 7 -
konkursboet har i medfør af konkurslovens § 137 for- trinsret til at rejse og inddrive
erstatningskrav mod sælgerne. anmelderen kan først rejse krav mod disse, når og hvis
konkursboet opgiver sit erstatningskrav, og kun såfremt anmelderen kan dokumentere et
selvstændigt hæftelsesgrundlag over for sælgerne samt forpligtelse til for sælgerne udover det
allerede betalte beløb at indbetalte yderligere beløb til anmelderen. at konkursboet har denne
fortrinsstilling, er ikke nyt eller specielt for selskabstømmersager, jf. bl.a. dommene refereret i
sø- og handelsretstidende 1960 nr. 96, ufr 1925.876 og ufr 1980.825.
det følger også af principperne i aktieselskabslovens §§ 142 og 144, stk. 1 og stk. 4, at
kompetencen til at gøre krav gældende mod aktionærer tilkommer generalforsam- lingen,
hvilket medfører, at kompetencen efter afsigelse af konkursdekret tilkommer konkursboet.
konkursboet var sagsøger i sagen mod sælgerne og blev dømt til at betale
sagsomkostningerne. at anmelderen betalte dem i første omgang, var alene en rent praktisk
foranstaltning, da det er boets udgift.
læst i sammenhæng kan præmisserne i satairdommen ikke tages til indtægt for et synspunkt
om, at anmelderens inddrivelse af erstatningskrav hos sælgerne har forrang forud for
konkursboets inddrivelseskrav. konkursboet er ikke inkassobureau for kreditorer, jf. bl.a. østre
landsrets 9. afdelings dom af 12. april 1999 dom (sag b 2066/95), hvor det blev fastslået, at
skattevæsenets erstatningskrav i selskabstømmersagen ikke var fortrinsberettiget i det
sagsøgende konkursbo, og at aktiver i konkursboet skulle fordeles blandt kreditorerne i hen-
hold til konkursordenen, samt dommene refereret i ufr 1972.869, tfs 1999.379 og ufr
1998.1137, som alle vedrørte konkursboets forrang for enkelte kreditorer. i dommen refereret
i tfr 1999.897 fastslog højesteret erstatningskrav, men tog ikke stilling til bg banks krav.
havde kravet været skattevæsenets og ikke konkursboets, havde der været al mulig grund til
at tage stilling til bg banks krav.
der eksisterer derfor ikke et konkurrenceforhold mellem anmelderen og konkursboet
vedrørende erstatningskravet mod sælgerne, hvorfor det af sælgerne indbetalte beløb skal
indgå i konkursboets masse.
om anmelderen vil lide et provenutab, er uden betydning for sagen. situationen adskiller sig
ikke fra enhver anden konkursbehandling, hvor anmelderen i lighed med andre kreditorer ofte
                                               - 8 -
må notere et provenuetab, når der ikke opnås fuld dækning til konkursboets kreditorer. hertil
kommer, at anmelderens anslåede provenutab er udokumenteret og må anses for at være
forkert anslået.
forrang for anmelderen vil være en tilsidesættelse af konkursordenen, idet anmelderen derved
som kreditor opnår særskilt adgang til en del af konkursboets aktiver. det vil medføre
uoverskuelige konsekvenser og en uholdbar retsstilling, hvis de enkelte kreditorer selv kan
rejse erstatningskrav i konkurrence med konkursboet, eller hvis der skulle kunne anmeldes
separatistkrav fra de enkelte kreditorers side over for de erstatningsbeløb, et konkursbo
inddriver.
skifterettens bemærkninger:
det er utvivlsomt, at midler, der uberettiget fjernes fra et selskab, af selskabet eller dets
konkursbo kan søges tilbage fra den eller dem, der har fjernet midlerne. det er ligeledes
utvivlsomt, at selskabet eller dets konkursbo kan kræve erstatning for bortfjernelsen hos
nogen, der kan anses for ansvarlig herfor. i hvert fald i den ydre form har boet i det forelig-
gende tilfælde inddrevet et erstatningskrav.
indtil afsigelsen af højesterets dom i satairsagen var det da også den almindelige antagelse, at
beløb, konkursboerne efter de tømte selskaber inddrev fra selskabssælgere eller andre, tilhørte
boerne i alle tilfælde, også i tilfælde som det foreliggende, hvor "bruttoafregningsmetoden" har
været benyttet, og hvor grundlaget for søgsmål mod sælgere og andre skal søges i dansk rets
almindelige erstatningsregler.
efter skifterettens opfattelse kan hverken højesterets dom i satairsagen eller retspraksis i
forlængelse heraf fortolkes således, at det ved afgørelserne har været hensigten, at det i
realiteten skulle være skattevæsenet, der fik tilkendt erstatning, med den virkning at de
pågældende erstatningsbeløb efter de dømmende retters opfattelse ikke burde indgå i de
respektive konkursboers almindelige masse.
herefter og idet det i øvrigt af anmelderen anførte ikke kan føre til andet resultat, tager
skifteretten konkursboets påstand til følge.
                                              - 9 -
                             thi kendes for ret:
1. konkursboet, toft & madsen holding aps, frifindes for anmelderen, skatteministeriet, told-
og skattestyrelsens påstand om, at boet skal anerkende, at anmelderen har status som
separatist.
2. konkursboet skal anerkende anmelderens krav som simpelt, jfr. konkurslovens § 97, med
385.676,00 kr. med tillæg af renter frem til konkursdagen.
3. inden 14 dage fra afsigelsen af denne dom skal anmelderen betale 30 000 kr. i
sagsomkostninger til boet.
                               jørgen als andersen
                                     (sign.)
                        udskriftens rigtighed bekræftes
                       p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
h008300g - msl
                                     udskrift
                                          af
                      sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 25. april 2003 blev af retten i sagen
h-83-02
vesta forsikring a/s
(advokat hans abildstrøm)
  mod
vognmandsforretningen
henry møller a/s
(advokat jesper windahl)
afsagt sålydende
                                       d o m:
indledning og påstande
sagens spørgsmål er om vognmandsforretningen henry møller a/s (herefter henry
møller) som udførende fragtfører er ansvarlig for et tab som følge af røveri af en
transport, jf. cmr-lovens § 24. henry møller har gjort gældende at tabet som følge
af røveriet skyldtes forhold som fragtføreren ikke kunne undgå, eller hvis følger han
ikke kunne afværge. vesta forsikring as (herefter vesta) der var vareforsikrer for de
                                         - 2 -
røvede varer, har gjort gældende at henry møller ikke har godtgjort at tabet af va-
rerne skyldtes sådanne forhold.
vesta har nedlagt påstand om at henry møller skal betale 842.731,40 nok med
rente 5 % p.a. fra den 19. oktober 2000.
henry møller har påstået frifindelse.
sagen er anlagt den 31. maj 2002.
sagsfremstilling
i henhold til cmr-fragtbreve af 30. maj 2000 påtog intercargo norge as sig at
transportere nogle partier torsk, henholdsvis saltet, frosset og tørret, fra ålesund til
købere i tre byer i italien, cosenza, matera og bari. den samlede fakturaværdi var
841.085,50 nok. varerne skulle i henhold til fakturaerne leveres til køberne den 6.
juni 2000. transporten blev udført af henry møller hvis chauffør axel müller kørte
varerne til italien. han ankom til parkeringspladsen mascherone ovest i nærheden af
rom søndag den 4. juni 2000 om morgenen. på grund af kørselsrestriktioner forblev
han på parkeringspladsen resten af den 4. juni. kort efter midnat den 5. juni 2000
kørte han videre mod syd. i forbindelse med en standsning efter nogen tids kørsel
blev han overfaldet, og lasten blev frarøvet ham.
axel müller afgav forklaring til politiet i napoli om formiddagen den 5. juni 2000.
spørgsmålene blev stillet og besvaret ved hjælp af en engelsk tolk der var tjenstgø-
rende ved politiets udlændingekontor i napoli. af rapporten og oversættelserne til
dansk og norsk fremgår følgende:
axel müller forklarede at han taler engelsk. efter at have læsset varerne kørte han
mod italien, og den 4. juni 2000 kl. 06.00 kom han til autogrill mascherone ovest
hvor han holdt pause indtil kl. 01.30 den 5. juni 2000. efter at have kørt ca. 100-120
km i den hensigt at nå cosenza foretog han omkring kl. 03.00 langs med samme
motorvej en pause for at spise noget og hvile sig endnu lidt, idet han følte at det var
                                            - 3 -
nødvendigt. efter at han havde lagt sig til at sove i kabinen, i køjen, lagde han ca. en
time efter at han var standset, mærke til tre mænd inde i selve kabinen. de to havde
ansigtet fuldstændig dækket af elefanthuer. den tredje havde ansigtet udækket og var
meget tyk. den ene elefanthue var sort. han kunne ikke huske farven på den anden,
men den var ikke sort. de tre der kom ind i kabinen, overraskede ham mens han
endnu var døsig. før han overhovedet nåede at komme rigtig til bevidsthed, gav ger-
ningsmanden med den sorte elefanthue ham et knytnæveslag på læberne og ramte
ham i nakken med en eller anden genstand som han ikke havde mulighed for at se.
straks efter hindrede de tre gerningsmænd ham i at bevæge sig idet de bandt ham om
håndled og ankler med klæbebånd. gerningsmanden med elefanthuen, hvis farve han
ikke kunne huske, steg ud af bilen. de to andre hvoraf den meget tykke allerede
havde anbragt sig i førersædet, anbragte samme type klæbebånd over hans øjne såle-
des at han ikke kunne se dem i ansigtet. de to gerningsmænd kørte videre i 20-30
minutter med en hastighed han ikke er klar over. de standsede i 20-30 minutter, uden
tvivl for at fjerne varerne. axel müller befandt sig under forløbet i køjen uden at
kunne bevæge sig. aflæsningen blev foretaget med gaffeltruck. efter at de havde
foretaget aflæsning, kørte de med lastbilen i 20-30 minutter hvorefter de forsvandt
efterladende axel müller i lastbilen. han fik befriet sine ankler for bånd og fik lige-
ledes gjort øjnene fri og nåede frem til en bar ca. 500 m borte hvor det lykkedes ham
at få de tilstedeværende til at forstå at han havde brug for hjælp fra politiet. han
vendte tilbage til lastbilen, og kort efter kom der en politipatrulje som kørte ham til
hospitalet og senere til politistationen hvor afhøringen fandt sted.
han var ikke i stand til at angive gerningsmændenes højde. de to hvis ansigter var
dækket af elefanthuer, var af middelhøjde. han var ikke i stand til at genkende ger-
ningsmændene på eventuelle fotografier.
gerningsmændene der blev i bilen, talte tre eller fire gange i mobiltelefon. axel
müller opfattede ikke hvad de sagde, eller hvem de talte med.
klæbebåndet var noget de pågældende havde medbragt. den slags var der ikke i bi-
len.
                                           - 4 -
i den tid han opholdt sig på mascherone ovests område, begav han sig kun to gange
til baren, den ene gang omkring kl. 10.00 den 4. juni 2000 og den anden gang 30
minutter efter for at købe henholdsvis en is og en flaske vand.
ud over varerne blev axel müller frarøvet et beløb svarende til ca. 1.000 usd og en
faxmaskine. gerningsmændene må også have fjernet fartskriveren som han havde
skiftet den 4. juni 2000 kl. 06.00.
politirapporten er foruden af den afhørende betjent og tolken underskrevet af axel
müller der fik udleveret en kopi.
af en oversigt over tankstationer m.v. på den pågældende motorvej fremgår at
mascherone ligger 535,5 km fra milano. der er tankstationer ved la macchia 610,8
km fra milano og casilina 659 km fra milano. en bevogtet plads ved capua ligger
719,4 km fra milano.
ved brev af 19. oktober 2000 krævede vesta erstatning af intercargo norge as.
kravet blev opgjort til fakturaværdien, 841.085,50 nok, med tillæg af omkostninger
ved opgørelsen af tabet, 1646 nok, eller i alt 842.731,50 nok. tabsopgørelsen er
ikke bestridt.
ved brev af 6. februar 2001 meddelte if... skadesforsikring der er ansvarsforsikrer
for henry møller:
      ”endelig er det lykkedes os at få et kort telefonmøde med chaufføren aksel
      møller [axel müller], hvor han afklarede omstændighederne.
      chaufføren startede den sidste del af transporten til midnat mellem søndag og
      mandag efter kørselsfri søndag. efter at have kørt et par timer fik aksel dårlig
      mave og måtte søge aftræde på naturens vegne, på en holdeplads langs motor-
      vejen. han følte sig ikke klar til at køre videre pga. af mavetilfældet og lagde
                                              - 5 -
      sig til at hvile i bilen. efter kort tid faldt han i søvn. aksel plejede aldrig at have
      sådanne akutte maveproblemer.
      efter 15 – 20 minutter blev sideruden smadret i den aflåste kabine, og tre røvere
      frarøvede køretøjet efter slagsmål. aksel fik flere blodige sår i ansigtet.
      efter hjemkomst til danmark fik chaufføren psykolog-behandling samt læge-
      behandling for skader efter slagsmålet i bilen. aksel har stadig mén efter hæn-
      delsen og søger arbejdsskadeerstatning.
      set i lyset af ovennævnte forhold mener vi ikke at vognmanden kan gøres an-
      svarlig for følgerne af røveriet jfr. cmr-lovens § 24 m.fl. og må desværre af-
      vise deres krav.”
afvisningen af erstatningsansvar blev fastholdt ved faxbrev af 27. august 2001.
forklaringer
axel müller har i retten i frederikshavn 12. marts 2002 forklaret at han i juni 2000
var ansat som chauffør hos vognmandsfirmaet henry møller a/s. lørdag morgen
den 3. juni 2000 kl. 09.15 hentede han en trailer i frederikshavn. traileren skulle
køres til italien. han kørte gennem danmark, tyskland og østrig. i italien kørte han
frem til en rasteplads nord for rom hvor han ankom søndag morgen kl. 07.00. der er
kørselsforbud i italien på søndage fra kl. 07.00 til kl. 24.00. i ventetiden tankede han
bilen og gjorde holdt på parkeringspladsen. han sov til middag hvorefter han så en
film og gik en tur. ved aftenstid gik han på rastepladsens restaurant og spiste aftens-
mad. til aftensmaden drak han vand. det er sjældent at han går ud og spiser når han
er ude. det sker som regel kun når han er sammen med andre chauffører. han gik en
tur og lagde sig igen til at sove. han havde regnet ud at han skulle køre fra rasteplad-
sen omkring kl. 01.00 for at være fremme ved første kunde næste morgen kl. 07.00.
den første kunde var i en by i sydspidsen af italien. han må køre i 4 - 4 1/2 time
hvorefter han skal gøre holdt i 45 minutter. det var der taget hensyn til ved planlæg-
ningen af køretiden. han havde hjemmefra planlagt køreruten, men ikke hvor der
                                           - 6 -
skulle holdes pauser. det er umuligt når man ikke ved hvordan trafiksituationen er.
på parkeringspladsen lagde han ikke mærke til noget specielt. han talte kun med
nogle danskere, men de kørte straks igen. han talte ikke med nogen italienere. han
kørte omkring kl. 01.00 og vil antage at han kørte ca. 1 time til 1 1/2 da han blev
ramt af et maveonde og diarre. han skulle på toilettet og gjorde derfor holdt på en
plads for at besørge i en skov. han kunne ikke køre så langt at han kunne nå frem til
en rasteplads. han havde ikke mærket noget til maveondet da han forlod rastepladsen
ved rom. det opstod først da han var begyndt at køre. det første han mærkede, var
at han fik opkastningsfornemmelser. efter han havde været i skoven, havde han det
stadig dårligt og lagde sig i køjen for at sunde sig. han følte ikke [...] at han kunne
køre, men på den anden side havde han heller ikke tid til at holde stille. han faldt i
søvn. han ved ikke hvor lang tid han sov, men han tror ikke det var særlig lang tid.
han vågnede ved at det gav et ordentlig knald, og der kom glas i førerhuset. der kom
3 mænd med hætter ind førerhuset. han slog den forreste i hovedet. de 2 andre holdt
ham mens den tredje startede bilen. han gjorde modstand, men kunne ikke komme
fri. på grund af astma tabte han pusten. de kørte stærkt og kørte ned ad en bakke.
det kunne han høre på bilens motor. han fik pusten og gjorde modstand overfor ham
der holdt ham. han fik ham skubbet over mod chaufføren. han fik et ordentlig slag i
hovedet og mistede bevidstheden. da han vågnede, lå han i køjen og var bundet på
hænder og fødder. han var bundet med en ledning fra telefonen og med noget tape.
kun spidserne af fingrene var fri. han havde endvidere fået bind for øjnene og kunne
intet se. de 2 var stadig i bilen, og han blev truet. han blev bange. pludselig gik der
panik i de 2 fordi de ikke kunne finde via-kortet. det er et kort man skal bruge for at
komme fra motorvejen. de rodede i en kasse og fandt kortet i hans pas. de kørte af
motorvejen og ud på nogle små veje. han har ingen fornemmelse af hvor lang tid der
gik. de nåede frem til et sted hvor han hørte en jernlåge blive åbnet og nogle hunde
gø. der var nogen der begyndte at læsse af med truck. da bilen var tømt, kørte de.
lastbilen blev parkeret, og begge personer stod ud. han var alene og fik gjort sig fri
med en kniv som han havde i et skab. han fik fjernet bindet for øjnene og det der
holdt benene sammen. armene kunne han ikke få fri. bilen var parkeret midt på ve-
jen i en by. det var en 4-sporet vej. han havde blod ned over sig, og der var ikke
nogen af de forbipasserende der ville hjælpe ham. han fik hjælp på en restaurant
hvorfra der blev ringet efter politiet. da han kom tilbage til bilen, holdt politiet ved
bilen. de kunne ikke engelsk. politiet kørte ham på sygehuset. han havde kun be-
grænsede skader i ansigtet. det blod han havde på sig, stammede fra den ene røver.
                                          - 7 -
han var kun på sygehuset i 20 minutter, og politiet kørte ham tilbage til lastbilen.
sammen med politiet kørte han til politistationen. han blev afhørt, men de kunne
ikke forstå hinanden. først omkring kl. 10.00 kom der en tolk der kunne engelsk. det
var politiet der stillede spørgsmålene. tolken skulle noget kl. 14.00, så politiet måtte
til sidst skynde sig at skrive ned. rapporten var skrevet på italiensk, og han skrev
under uden at forstå indholdet. først om aftenen fik han noget at spise. vidnet blev
foreholdt indholdet af politirapporten. han kunne ikke forklare på engelsk at han
skulle i skoven. han kunne ikke fortælle politiet at han var syg. han har ikke sagt at
han gjorde holdt for at spise. han havde kun kørt 1 1/2 time efter at han havde holdt
pause i 18 timer. røverne tog diagramarket fra køreuret. han ringede hjem fra politi-
stationen efter at tolken var kommet. han talte med ida rafn og fortalte at han var
blevet røvet. han husker ikke indholdet af samtalen i øvrigt. han fik - så vidt han
husker - kun lov at ringe til vognmanden. efter tolken var gået, skulle han vente på at
politiet hentede en videofilm fra parkeringspladsen nord for rom. de ville være til-
bage kl. 18.00. han der havde nøglen til videorummet, var gået hjem. de fik ikke set
filmen. han blev af politiet kørt tilbage til lastbilen. røverne havde taget telefonen,
telefax, fjernsyn og 8.200 kr. som han havde med i kørepenge. hans egen telefon var
ødelagt. i køjen fandt han den ene maske som røverne havde på, og noget tape. det
tog politiet med. politiet fulgte ham ud til motorvejen hvor politiet slap ham. han
kørte ind på en rasteplads. han havde stadig sine egne penge og kunne ringe til ida
rafn. ida rafn bad ham køre til barcelona og hente et læs is. bilen ville vognmanden
først reparere når han kom hjem. han kunne ikke sove og besluttede sig for at køre
direkte hjem. han kontaktede sos og fik talt med en læge der fandt det uforsvarligt
at han skulle køre hjem. han kørte nordpå hvor han mødte en anden chauffør. han
fløj hjem fra bologna. han kom hjem kort før midnat natten mellem tirsdag og ons-
dag. han blev hentet af sine forældre og sin søn, og de kørte ham over til hans tidli-
gere hustru. han ringede til thomas lyman fra italien. det var ham der arrangerede
det med den ekstra chauffør.
i oktober talte han med lars skaar der gerne ville tale om uheldet. han fortalte skaar
det samme som han har fortalt i dag. skaar skrev noget ned. han husker ikke om han
læste det igennem.
                                            - 8 -
axel müller blev i retten foreholdt et referat af en samtale den 31. oktober 2000 ud-
arbejdet af vesta forsikring a/s ved lars skaar. referatet er ikke fremlagt i sø- og
handelsretten. i forbindelse med foreholdet forklarede axel müller at han ikke
havde forklaret at han gjorde holdt fordi han var træt. han gjorde holdt fordi det var
nødvendigt. han var bekendt med at man ikke gjorde holdt sådanne steder, både på
grund af risikoen for overfald og på grund af farlige trafiksituationer. han kører sta-
dig lastbil, men kører aldrig til italien. han har fået psykologbehandling efter over-
faldet, og han har fået det bedre.
på spørgsmål fra vestas advokat forklarede axel müller at han var bekendt med risi-
koen for overfald i italien og også var bekendt med forholdsreglerne, herunder at
pauser bør holdes på kontrollerede og sikrede parkeringspladser. den plads han holdt
på i rom, var en tv-overvåget plads. da han forlod rastepladsen i rom, havde han
ikke planlagt hvor han skulle holde næste pause. han er ikke så kendt i syditalien.
det at varerne skulle leveres kl. 07.00 om morgenen, var noget han selv havde plan-
lagt. i følge transportaftalen skulle han levere det i løbet af mandagen, men han har et
princip om altid at være fremme ved arbejdstids start. han mener at han skulle fire
steder hen for at levere varer. han taler udmærket engelsk. han har ikke forklaret til
politiet at han holdt ind for at spise. den rapport skaar lavede, læste han vist nok
igennem og bekræftede at det var sådan det var gået til. han fortalte ikke politiet at
han havde slået en af røverne. hos lægen talte de ikke om maveproblemerne. efter
røveriet var han ikke på toilettet. i danmark var han hos lægen på grund af smerter i
armen. han talte ikke med lægen om mavesmerterne. da han holdt ind, overvejede
han ikke at rekvirere hjælp. han har aldrig tidligere været udsat for overfald. han har
kørt lastbil i 30 år. han kan ikke huske om han fortalte ida og thomas om mave-
smerterne. da han havde besøg af skaar, var ægtefællen i køkkenet. han er sikker på
at han ikke har forklaret at han holdt ind på grund af træthed. han kan ikke efter kun
1 1/2 times kørsel være træt og slet ikke efter at have holdt pause i 18 timer. der må
være sket en fejlfortolkning af politirapporten. hvis han havde været i god tid, ville
han have brugt det overskydende tid på det sted hvor varerne skulle leveres. derved
ville han have fået mere køretid i den sidste ende.
lizzie müller har i retten i frederikshavn 12. marts 2002 forklaret at hun tidligere
har været gift med axel müller. de har boet sammen i 30 år indtil for 3 år siden.
                                           - 9 -
axel müller har altid været lastbilchauffør. hun ringede til axel efter overfaldet. det
var tirsdag morgen. deres søn havde ringet og fortalt om overfaldet. de talte sammen
i ca. 1/2 time. det var enten i telefonen eller da axel kom hjem, at han fortalte at han
havde fået dårlig mave og var nødt til at [gøre] [...] holdt. hun tog ud til ham om
natten, og de talte om det der var sket. han tog med hende hjem. de talte flere gange
om oplevelsen. han var meget præget af oplevelsen. han plejer normalt ikke at være
syg. lars skaar ringede flere gange til hende for at tale med axel. han kom på besøg
hos hende hvor axel var til stede. hun var til stede da de talte sammen, og hun hørte
noget af det de talte om. de talte sammen i 1 1/2 til 2 timer. hun mener at axel for-
talte at han gjorde holdt på grund af dårlig mave. hun har ikke hørt axel fortælle at
han stoppede fordi han var træt og slap. hun tror heller ikke at han ville holde ind af
den grund efter en længere pause. hans faglige forfængelighed gør at han ville være
præcis om morgenen på ankomststedet. han har fået psykologbehandling. det var
selve overfaldet der stod stærkt hos dem når de talte sammen. så årsagen til at han
gjorde holdt, var ikke det væsentlige. axel har fortalt om sprogvanskeligheder og
vanskelighederne under afhøringen.
lizzie müller har på vestas advokats spørgsmål forklaret at axel ikke klagede over
mavesmerter da han kom hjem. hun var enten i køkkenet eller i stuen da skaar kom
ud på eftermiddagen. hun mener bestemt at axel talte om maveonde. de talte om
overfaldet, og de så på et kort. der lå papirer på bordet da de talte sammen.
thomas lyman har i retten i frederikshavn 12. marts 2002 forklaret at han er ansat
som afdelingsleder i transportafdelingen i firmaet intercargo scandinavia a/s i had-
sten. hans arbejde består i at disponere biler rundt i europa. firmaet har egne trailere
og chartrer vognmænd. han bestilte vognmandsfirmaet henry møller a/s til trans-
porten. han talte med ida møller. vognmandsfirmaet henry møller a/s var ikke det
vognmandsfirma de normalt brugte. de havde arbejdet sammen i ca. 3 måneder, og
det var kun axel müller der havde kørt for dem. han var en god og erfaren chauffør
der overholdt aftaler. italien er speciel på grund af risikoen for overfald. det bliver
chaufførerne informeret om, og det bliver også præciseret at de helst bør gøre holdt
på bevogtede parkeringspladser. for chaufførerne kan det være svært at finde be-
vogtede pladser. axel müller kørte i weekenden og skulle levere mandag. han hu-
sker ikke om de talte sammen i løbet af weekenden. axel ringede efter overfaldet, og
                                          - 10 -
de talte om oplevelsen. axel fortalte at han var holdt ind i en parkeringslomme. vid-
net spurgte strakt hvorfor. axel fortalte at han var blevet dårlig. han spurgte specifikt
fordi det var et usædvanligt sted at gøre holdt. axel fortalte at det var på grund af
dårlig mave. vidnet havde i løbet af mandag morgen ringet flere gange til axel uden
at opnå kontakt. han havde ringet til ida, fordi han var blevet urolig. firmaet havde
på det tidspunkt en bil i rom med 2 chauffører, hvor den ene chauffør kørte axels bil
hjem. han har ingen erfaring med politiet i italien. hvis man fra danmark skal til-
kalde hjælp i italien, er det hans opfattelse at det kan være svært at opnå kontakt, og
der vil gå lang tid.
thomas lyman har på vestas advokats spørgsmål forklaret at axel fortalte at han
havde fået dårlig mave da han kørte ned mod napoli, og derfor var holdt ind i en
parkeringslomme. på grund af reglerne om køre/hviletid kan det være svært for
chaufførerne at finde en sikker og bevogtet plads. der er en bestemt plads ved napoli
som vidnet anbefaler chaufførerne. generelt er det et problem med sikkerheden i
italien. de opfordrer chaufførerne til, når de skal til syditalien, at gøre holdt på en
sikret plads i norditalien. der er mange der gør holdt på rastepladsen nord for rom
hvor der er god sikkerhed, og hvor der holder mange lastbiler. fra rom til bestem-
melsesstedet er det vidnets indtryk at der er ca. 9 timers transport. han ville ikke selv
stoppe ved napoli. vidnet har talt med lars skaar. han ved ikke om de talte om
axels sygdom med maven, men det har han sikkert gjort. vidnet har ikke set den
forklaring der er gengivet til politirapport. den leveringstid der er angivet i fragtbre-
vet, er dagen og ikke nærmere. vidnet ser gerne at de (chaufførerne) har læsset af
inden siesta således at de kan nå at læsse samme dag til hjemvejen. han har selv væ-
ret chauffør i adskillige år og har også kørt i italien. han har selv været udsat for et
røveri.
ida rafn har i retten i frederikshavn 12. marts 2002 forklaret at hun er indehaver af
vognmandsforretningen henry møller a/s. det har hun været siden starten af
90´erne. inden da var hun ansat på kontoret og har altid arbejdet i firmaet. axel
müller var ansat i firmaet i 5 år fra 1995 til 2000. han er en stabil og erfaren chauf-
før. han er aldrig syg og meget pligtopfyldende. transporten blev bestilt af inter-
cargo der disponerer axel müllers bil. hun var ikke bekymret for at sende axel
müller til italien. da axel ringede hjem, gjorde han det fra politistationen. han for-
                                           - 11 -
talte at han havde fået det dårligt i maven og måtte stoppe. det ville have været for-
kert af ham at fortsætte når han havde det dårligt. han fortalte at han havde været i
skoven og bagefter måtte lægge sig. samtalen fra politistationen tog ikke ret lang tid.
axel var meget påvirket af situationen og lød ikke som han plejede. hun blander sig
ikke i planlægningen af transporten. det er et forhold mellem chaufføren og speditø-
ren. efter axel kom hjem, fortalte han igen om at han var blevet syg. hvis han havde
ringet hjem og sagt at han var blevet syg, ville det være umuligt at få politiets hjælp.
selvom man kontakter politiet, ville de ikke have hjulpet. firmaet kører ikke længere
til italien.
børge rasmussen har i retten i frederikshavn 12. marts 2002 forklaret at han er fol-
kepensionist og har en dags arbejde om ugen hos vognmandsforretningen henry
møller a/s. inden han blev pensioneret, var han ansat i firmaet som driftsleder. nu
beskæftiger han sig blandt andet med forsikringsanmeldelser. han talte med axel
müller da denne kom hjem. han spurgte hvorfor han var holdt ind på pladsen. axel
fortalte at han var blevet utilpas med maven og skulle ud. derfor gjorde han holdt på
en mindre parkeringsplads. han fortalte også at han måtte ligge i køjen for at sunde
sig. axel er normalt ikke syg, og han er en erfaren og robust eksportchauffør. hvis
man på grund af pludselig sygdom i italien skal have hjælp, er det nødvendigt at
kontakte enten udenrigsministeriet eller deres organisation.
lars skaar har under domsforhandlingen forklaret at han leder en opklaringsenhed i
vesta. vesta har mange forsikringssager vedrørende kørsel i italien hvor der er stor
risiko for røverier, bl.a. af fisketransporter. han udfærdigede sidste år en rapport om
fisketransporter til italien. i forbindelse med rapporten undersøgte han holdepladser
fra rom til napoli. han konstaterede at mascherone ovest ikke er bevogtet. det er
en almindelig tankstation med en restaurant. axel müller kunne have kørt ca. 20 mi-
nutter længere og gjort ophold på en bevogtet plads ved rom, ardeatina, som vidnet
anbefaler. mellem rom og napoli er flere holdepladser såsom la macchia og casi-
lina, men de er ikke bevogtede. den første bevogtede plads er capua, lidt nord for
napoli. endvidere er der en bevogtet plads i napoli. vidnets undersøgelser viser at
det havde været muligt for axel müller at planlægge turen således at han kun benyt-
tede bevogtede pladser til ophold, hvilket er foreskrevet i forsikringsbetingelserne,
samtidig med at han respekterede køre- og hviletidsbestemmelserne. efter vidnets
                                          - 12 -
opfattelse er det normalt at en lastbil kører med en gennemsnitlig hastighed på 80
km/t i italien. risikoen for røveri øges syd for rom. røverier sker om natten. vidnet
har ikke hørt om tilfælde af røveri mellem kl. 7 og kl. 20.
vidnet rettede henvendelse til axel müller den 31. oktober 2000. han havde forin-
den talt med thomas lyman, intercargo, og aftalt møde med axel. da de mødtes,
sagde vidnet til axel at han kom for at få oplysninger om tilfældet således at de, ve-
sta, kunne vejlede andre, og for at fastlægge faktum i sagen. axel redegjorde for
hændelsen. han nævnte ikke noget om et sygdomstilfælde. axel sagde at han stand-
sede fordi han var træt og slap. vidnet spurgte ikke hvorfor han efter det lange op-
hold i rom var træt og slap. vidnet skrev axels forklaring på sin medbragte compu-
ter, og axel læste forklaringen igennem. han fik ikke en kopi af forklaringen.
vidnet hørte første gang om et sygdomstilfælde som årsag til standsningen i en e-
mail fra intercargo. han husker ikke datoen for e-mailen.
anbringender
vesta har anført at det fremgår af axel müllers forklaring for retten i frederikshavn
at han tilbagelagde strækningen fra frederikshavn til rom – en strækning på ca.
2200 km - på knap 22 timer hvorefter han gjorde ophold på en ubevogtet plads skønt
det var muligt at komme til at holde på en bevogtet plads lidt længere fremme. det
tyder ikke på en ansvarsbevidst chauffør med styr på planlægningen. henry møller
har ikke godtgjort hvad der var årsag til standsningen der muliggjorde røveriet, og
denne tvivl må på afgørende måde komme henry møller til skade. det er ikke godt-
gjort at standsningen var nødvendiggjort af et pludseligt opstået, uforudseligt mave-
tilfælde. der er intet oplyst om sygdom som standsningsårsag i politirapporten, og
heller ikke leif skaar fik noget at vide om dette da han henvendte sig den 31. okto-
ber 2000. sygdomstilfældet er ikke underbygget med lægelige oplysninger. der må
lægges betydelig større vægt på disse begivenhedsnære oplysninger end de oplysnin-
ger af efterrationaliserende karakter som fremkom i brevet af 6. februar 2001 og un-
der forklaringerne i retten, længe efter begivenhederne den 5. juni 2000. det kan ikke
afvises at thomas lyman fik de oplysninger han forklarede om i retten, men han har
                                         - 13 -
ikke videregivet dem til vesta der således blev afskåret fra at foretage nærmere un-
dersøgelser til belysning af den anførte skadesårsag. om forklaringerne i retten må
også anføres at der er markante uoverensstemmelser mellem forklaringen til politiet
om begivenhedsforløbet og forklaringen i retten, og disse uoverensstemmelser vedrø-
rer ikke perifere dele af forløbet.
forklaringen på standsningen kan derfor ligeså vel skyldes at axel müller som følge
af den forcerede kørsel den 3. - 4. juni 2000 fra frederikshavn til rom var overtræt,
og det viste sig ved træthed og slaphed kort efter påbegyndelsen af den videre kørsel
den 5. juni. standsningen skyldes således dårlig planlægning af kørslen. at den var
dårligt planlagt, viser også axel müllers forklaring i retten, herunder de vage angi-
velser om hvornår han skulle nå frem til den første kunde, og om at han havde plan-
lagt køreruten hjemmefra, men ikke hvor der skulle holdes pauser – dette uagtet han
vidste at han måtte køre i 4 - 4 1/2 time. i øvrigt var axel müller ikke kendt i sydita-
lien. alligevel stod han selv for ”planlægningen”. det havde under de givne om-
stændigheder nok været mere nærliggende om arbejdsgiveren havde deltaget i plan-
lægningen
henry møller har gjort gældende at der ved sagens afgørelse må lægges afgørende
vægt på de fem vidneforklaringer der blev afgivet i retten, særligt axel müllers. det
må herefter lægges til grund at axel müller standsede og opholdt sig kortere tid på
stedet fordi han pludseligt blev syg og ikke kunne køre videre. det meddelte han til
ida rafn og thomas lyman så snart det var muligt. han fortalte det også til lizzie
müller og børge rasmussen, formentlig kort efter hjemkomsten. det er ikke klarlagt
hvorfor lars skaar ikke har opfattet hvad axel müller må have meddelt ham, men
det bør ikke komme sagsøgte til skade. intercargo meddelte sagsøgeren hvad der var
årsagen til standsningen og dermed til tabet, i en e-mail til sagsøgeren som denne
ikke har fremlagt. meddelelse er dernæst givet i brevet af 6. februar 2001.
sagen vedrører ikke de ofte forekommende tilfælde hvor en chauffør uden rimelig
grund gør holdt på en ubevogtet eller utilstrækkeligt bevogtet parkeringsplads. for-
holdet er det at axel müller kørte ind til siden fordi han følte det nødvendigt på
grund af det pludseligt opståede mavetilfælde. at det var nødvendigt, fremgår også
af politirapporten. denne går ikke ind på årsagen til eller baggrunden for nødvendig-
                                          - 14 -
heden. det kan skyldes sproglige problemer, eller det kan skyldes at rapporten efter
formålet med den ikke fokuserer på årsagen til standsningen. rapportens formål er at
være bistand til efterforskningen af det strafbare forhold. årsagen til at axel müller
befandt sig på gerningsstedet, er ud fra denne synsvinkel af mindre betydning.
den forklaring som sagsøgeren vil læse ud af politirapporten, er ikke sandsynlig. det
er ganske urimeligt at antage at en chauffør der har hvilet sig i ca. 18 timer, skulle
have behov for at standse, spise og hvile sig efter én eller halvanden times kørsel.
det kan ikke skyldes at han havde kørt meget den foregående dag, om lørdagen, for
der er ikke oplysninger der tyder på at axel müller følte sig sløj eller uoplagt ved
afgangen fra mascherone. der er heller ikke grund til at tro at en erfaren chauffør
ville holde ind til vejsiden, medmindre han havde tvingende grunde til det. axel
müllers forklaring om mavetilfældet må derfor lægges til grund, og heraf følger atter
at tabet ikke kunne afværges, for det var selvsagt ikke muligt for en enkelt mand,
oven i købet med ildebefindende, at afværge de tre røveres angreb.
rettens begrundelse og resultat
sagen beror på en vurdering af om axel müllers standsning skyldtes et pludseligt
opstået mavetilfælde som nødvendiggjorde standsning og ophold, eller om stands-
ningen skyldtes andre forhold, dvs. en pause i kørslen der ikke var nødvendig. hvis
årsagen var et mavetilfælde som beskrevet af axel müller i forklaringen afgivet for
retten i frederikshavn, må det føre til frifindelse af henry møller, jf. cmr-lovens §
24, stk. 2, idet tabet på grund af røveriet i så fald beror på forhold som fragtføreren
ikke kunne undgå, eller hvis følger han ikke kunne afværge.
sygdommen eller mavetilfældet er ikke omtalt i den italienske politirapport. retten
er enig med sagsøgeren i at begivenhedsnære udsagn ofte må tillægges større vægt
end senere udsagn. der må imidlertid også foretages en kvalitativ vurdering af kil-
derne. i det foreliggende tilfælde må det således tages i betragtning at politirappor-
ten, som er den første registrering af begivenhedsforløbet, er resultatet af en tolkning
af udsagn fremsat på engelsk af en person med dansk som modersmål til en italiensk-
sproget engelsk tolk hvis nærmere kvalifikationer ikke er oplyst. det må endvidere
                                         - 15 -
indgå i overvejelserne at politirapportens hovedformål som anført af sagsøgte må
antages at være at fastlægge kendsgerninger der kan tjene til opklaringen af røveriet.
i denne sammenhæng må årsagen til at chaufføren afbrød kørslen, være af mindre
betydning. det er derfor forståeligt hvis dette forhold ikke har været genstand for
nærmere udspørgen eller undersøgelser, og det synes ikke at være tilfældet: ifølge
rapporten har axel müller forklaret at han standsede for at spise noget og hvile lidt,
idet han følte at det var nødvendigt (”... in quanto ne sentivo la necessità”), men der
er ikke stillet spørgsmål om hvorledes denne nødvendighed kunne opstå kort tid efter
det langvarige ophold på pladsen mascherone ovest.
axel müller forklarede ikke om mavetilfældet på en sådan måde at det gik op for
lars skaar under samtalen den 31. oktober 2000 at det kunne være forklaringen på
standsningen. lars skaar fik den opfattelse at axel müllers standsning skyldtes at
han var træt og slap. dette udsagn gav imidlertid ikke lars skaar anledning til at
stille yderligere spørgsmål. efter de oplysninger der foreligger for retten, er der ikke
grundlag for at fastslå at axel müller ikke omtalte sygdomstilfældet for lars skaar.
det er usikkert på hvilket tidspunkt vesta modtog skriftlig underretning om at det var
henry møllers opfattelse at standsningen skyldtes et pludseligt opstået sygdomstil-
fælde. lars skaar har forklaret at han første gang hørte om et sygdomstilfælde som
årsag til standsningen i en e-mail fra intercargo. mailen er ikke fremlagt i sagen, og
dens dato er ikke oplyst. mailen gav ikke lars skaar anledning til at foretage yderli-
gere undersøgelser.
retten må derfor komme til at der må lægges mest vægt på den forklaring som axel
müller afgav i retten i frederikshavn. forklaringen er afgivet under ansvar og i over-
værelse af og under medvirken af advokater for begge parter. forklaringen støttes af
de vidneforklaringer der blev afgivet af lizzie müller, thomas lyman, ida rafn og
børge rasmussen. forklaringen er konsistent og sandsynlig – bortset fra at det frem-
går af forklaringen at axel müller skal have tilbagelagt strækningen fra frederiks-
havn til rom på ca. 22 timer. det forekommer usandsynligt, men det er uden større
betydning for det spørgsmål der foreligger til afgørelse, da det må antages at axel
müller er blevet restitueret under opholdet på mascherone ovest uanset omfanget af
det eller de foregående døgns kørsel. uden sygdomstilfældet som forklaring frem-
                                         - 16 -
træder standsningen som helt ubegrundet idet axel müller der var en erfaren chauf-
før med kendskab til de risici der er forbundet med transporter i italien, bortset fra
sygdomstilfældet ikke havde grund til at standse efter kort tids kørsel, efter at han
havde haft et langvarigt ophold med rigelige muligheder for at spise og hvile sig.
på dette grundlag finder retten at det må fastslås at årsagen til standsningen var det
pludseligt opståede sygdomstilfælde. der er ikke grundlag for at antage at axel
müller kunne have handlet anderledes i den opståede situation. tabet skyldes derfor
forhold som fragtføreren ikke kunne undgå, eller hvis følger han ikke kunne afværge.
herefter frifindes henry møller.
ved fastsættelse af sagsomkostninger er der foruden sagsgenstandens værdi taget
hensyn til den tid der er anvendt under den anticiperede bevisførelse for retten i fre-
derikshavn.
                                  thi kendes for ret:
vognmandsforretningen henry møller a/s frifindes for den af vesta forsikring a/s
nedlagte påstand.
inden 14 dage efter denne dom skal vesta forsikring a/s til vognmandsforretningen
henry møller a/s betale 50.000 kr. i sagsomkostninger.
                                      jens feilberg
   kaj nielsen                                                          benny jepsen
              - 17 -
              (sign.)
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                             afsagt fredag den 1. juni 2012
sag 99/2010
(1. afdeling)
ernst & young statsautoriseret revisionsaktieselskab
(advokat hans severin hansen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat h. c. vinten)
biintervenient til støtte for ernst & young:
fsr - danske revisorer
(advokat hans severin hansen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 16. februar 2010.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: peter blok, per walsøe, marianne højgaard
pedersen, jens peter christensen, henrik waaben, hanne schmidt og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, ernst & young statsautoriseret revisionsaktieselskab, har gentaget sin påstand.
skatteministeriet har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
procesaftalen, der blev indgået i landsretten, gælder også for højesteret. der er i aftalen hen-
vist til følgende dele af højesterets præmisser i thrane-sagen, der er gengivet i ugeskrift for
retsvæsen 2000 s. 365/2:
       ”højesterets bemærkninger
       indledningsvis tages stilling til, om der har foreligget selvfinansiering:
                                                - 2 -
      i overensstemmelse med poul fischers instruks af 9/10 1991 blev købesummen for
      overskudsselskabet af købers bank den 10/10 1991 trukket på køberselskabets konto og
      via nationalbanken overført til sælgers pengeinstitut. denne overførsel var betinget af,
      at sælgers pengeinstitut samme dag via nationalbanken overførte overskudsselskabets
      pengebeholdning til banken. efter modtagelse af denne pengebeholdning og indsættelse
      heraf på en konto i overskudsselskabets navn blev trækket på køberselskabets konto til
      betaling af købesummen – som angivet i poul fischers instruks – samme dag udlignet
      ved overførsel fra overskudsselskabets konto. højesteret tiltræder herefter, at købet af
      selskabet blev finansieret af dettes egne midler, og at forbuddet mod selvfinansiering i
      den dagældende anpartsselskabslovs § 84, stk. 2 (nu § 49, stk. 2) herved blev overtrådt.
      …
      med hensyn til bedømmelsen af else thranes ansvar er det ubestridt, at hun må identifi-
      ceres med sine rådgivere, advokat flemming johnsen og revisor dreymann hansen, og
      at disse anbefalede salget og forestod dets gennemførelse.
      af de grunde, som er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at salget af
      overskudsselskabet ikke havde karakter af en normal forretningsmæssig disposition. i
      forhold til, hvad der ville komme til udbetaling ved likvidation af selskabet i henhold til
      den udarbejdede balance, opnåede else thrane ved salget et merprovenue på 1 mio. kr.
      svarende til 55 pct. af den latente skattebyrde. under disse omstændigheder havde else
      thrane og hendes rådgivere ved salget en særlig anledning til at være opmærksom på ri-
      sikoen for tilsidesættelse af skattevæsenets interesser.
      else thrane og hendes rådgivere måtte indse, at der ved salget af overskudsselskabet
      bestod en ikke ubetydelig risiko for, at den latente skattebyrde ikke ville kunne udsky-
      des eller elimineres, og at risikoen herfor og for tab for skattevæsenet ville være særlig
      stor, hvis købesummen for overskudsselskabet blev betalt med dettes egne midler. for
      else thrane og hendes rådgivere måtte det allerede som følge af den aftalte national-
      bankoverførsel af købesum og selskabets midler samme dag fremstå som en nærlig-
      gende mulighed, at der ved det foreliggende salg ville ske selvfinansiering. else thrane
      og hendes rådgivere gjorde imidlertid ikke noget reelt for at afværge skattevæsenets ri-
      siko.
      på denne baggrund tiltræder højesteret, at else thrane, advokat flemming johnsen og
      revisor dreymann hansen ved salget af overskudsselskabet på uforsvarlig måde tilside-
      satte skattevæsenets interesser, og at også de derfor er erstatningsansvarlige for skatte-
      væsenets tab.”
retsgrundlag
i ligningsvejledningen for 2009 er i afsnit e.a.2.5 driftstab bl.a. anført:
      ”hvor der er tale om driftstab, der består i tab eller forringelse af aktiver, må spørgs-
      målet om fradragsret afgøres for de enkelte aktivgrupper, idet et fælles synspunkt næppe
      lader sig opstille. hvor et driftstab fremkommer ved, at der påføres den skattepligtige et
      nyt passiv eller pålægges ham en betalingspligt, er det en forudsætning for fradrag, at
                                                 - 3 -
       tabet er påført den pågældende som et udslag af en naturlig driftsrisiko forbundet med
       driften af den pågældendes virksomhed.”
i afsnit e.b.3.9 erstatningsydelser er under overskriften ”normal driftsrisiko” bl.a. anført:
       ”udgifter til erstatninger kan fradrages i det omfang, de kan betegnes som driftsom-
       kostninger i henhold til sl § 6, stk. 1, litra a, dvs., anvendt til at erhverve, sikre og ved-
       ligeholde indkomsten.
       udgangspunktet for fradrag for erstatningsbeløb er derfor, at de kan fradrages, hvis de
       er pådraget i forbindelse med drift af erhvervsvirksomhed og er et udslag af en normal
       driftsrisiko ved udøvelsen af den pågældende erhvervsvirksomhed.
       …
       afgørelsen beror på en konkret vurdering. uanset om man i en konkret sag når frem til,
       at den erhvervsdrivende faktisk har handlet groft uagtsomt, er dette forhold alene ikke
       tilstrækkeligt til at nægte fradrag for den idømte erstatningsydelse, se præmisserne i tfs
       1987, 59 hrd, der er nævnt nedenfor under den refererede praksis.
       …
       den omstændighed, at erstatningsansvaret er pådraget ved en strafbar handling, udeluk-
       ker ikke i sig selv fradragsret. efter praksis er der dog som regel ikke fradrag for erstat-
       ningsydelser, der udbetales på grundlag af indehaverens forsætlige eller groft uagt-
       somme erstatningspådragende handlinger.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår en situation, hvor ernst & young statsautoriseret revisionsaktieselskab i 8 til-
fælde har betalt erstatning til dækning af statens skattekrav som følge af, at revisorer i selska-
bet har været rådgivere for sælgere af overskudsselskaber, hvis midler køberne efterfølgende
har tilegnet sig. højesteret finder, at der består en sådan sammenhæng mellem revisionssel-
skabets erstatningspligt og selskabets regresfordringer mod køberne af overskudsselskaberne,
at fradrag for tab på regresfordringerne i medfør af kursgevinstlovens § 3 kun kan anerkendes
i det omfang, revisionsselskabet har ret til at fradrage de betalte erstatninger som driftstab i
medfør af statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. det sidstnævnte spørgsmål må derfor anses for
sagens hovedspørgsmål.
efter parternes procesaftale skal det lægges til grund, at revisorerne i de 8 sager om selskabs-
tømning, som denne sag omfatter, i forbindelse med salget af overskudsselskaberne har udvist
en adfærd af en sådan karakter, at de har pådraget revisionsselskabet erstatningsansvar i
                                                 - 4 -
samme omfang og på samme måde som fastslået for revisor i højesterets dom af 24. novem-
ber 1999 i den såkaldte thrane-sag (ugeskrift for retsvæsen 2000 s. 365/2).
højesteret anfører i denne dom, at ”salget af overskudsselskabet ikke havde karakter af en
normal forretningsmæssig disposition”. denne udtalelse sigter til salgets karakter for sælgeren
og nævnes som et af de forhold, som bevirkede, at sælgeren og dennes rådgivere ved salget
havde en særlig anledning til at være opmærksom på risikoen for tilsidesættelse af skattevæ-
senets interesser.
revisorernes bistand i de omhandlede 8 sager har efter det oplyste bestået i udarbejdelse af
perioderegnskab, drøftelser med klienten, vurdering af købesummens størrelse samt i et enkelt
tilfælde indhentelse af købstilbud. det må således lægges til grund, at bistanden har bestået i
udførelse af opgaver, som efter deres art er sædvanlige for en revisor.
i dommen i thrane-sagen anfører højesteret endvidere, at sælgerens revisor – ligesom sælge-
ren selv og sælgerens advokat – ”ved salget af overskudsselskabet på uforsvarlig måde til-
sidesatte skattevæsenets interesser.” heri kan alene indlægges, at de pågældende havde
handlet uagtsomt. højesteret har herefter ikke grundlag for at fastslå, at nogen af revisorerne i
de 8 selskabstømmersager, som er omfattet af denne sag, har handlet groft uagtsomt eller for-
sætligt.
da det således må lægges til grund, at erstatningspligten er opstået i forbindelse med udfø-
relse af sædvanlige revisoropgaver, og at revisorerne alene har gjort sig skyldige i simpel
uagtsomhed, må de betalte erstatninger anses for at være udslag af en normal risiko ved drif-
ten af en revisionsvirksomhed. der er derfor tale om et driftstab, som er fradragsberettiget
efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. det følger herefter af det indledningsvis anførte, at
fradraget i den foreliggende situation, hvor regresfordringerne mod køberne af overskudssel-
skaberne ubestridt er uerholdelige, tillige kan begrundes i kursgevinstlovens § 3.
det af skatteministeriet anførte om, at en ret til at foretage skattemæssige fradrag af erstatnin-
gerne indebærer, at staten som skadelidt ikke vil modtage fuld erstatning, kan ikke føre til et
andet resultat. dette følger allerede af, at anvendelsen af statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a,
på driftstab i form af betalte erstatninger ikke kan være afhængig af, om det er staten eller en
                                              - 5 -
tredjemand, som er skadelidt. heller ikke det af ministeriet påberåbte romerretlige princip kan
føre til et andet resultat.
højesteret tager herefter ernst & young´s påstand til følge.
i sagsomkostninger for begge retter skal skatteministeriet betale 135.000 kr., hvoraf 125.000
kr. er til dækning af advokatudgift og 10.000 kr. er til dækning af retsafgifter. ved fastsættel-
sen af beløbet til dækning af advokatudgift er der ud over sagens værdi lagt vægt på dens be-
tydning og omfang.
                                     thi kendes for ret:
skatteministeriet skal anerkende, at ernst & young statsautoriseret revisionsaktieselskabs
skattepligtige indkomst for skatteårene 2000 og 2001 nedsættes med henholdsvis 277.650 kr.
og 367.021 kr.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal skatteministeriet inden 14 dage efter denne
højesteretsdoms afsigelse betale 135.000 kr. til ernst & young statsautoriseret revisionsak-
tieselskab. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
 jem
                                       udskrift
                                           af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                       kendelse
afsagt den 5. februar 2015.
b-67-14
s aps under konkurs
(advokat michael serring)
mod
x
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet efter
s aps. selskabet blev taget under konkursbehandling den 20. maj 2014, og advokat michael
serring blev samtidig udpeget som kurator. x har ifølge en fuldstændig rapport fra er-
hvervsstyrelsen siden den 12. februar 2014 og frem til konkursdekrets afsigelse været regi-
streret som direktør i selskabet.
påstande
                                                                 -2-
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 17. september 2014 har kurator nedlagt
påstand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet med følgebrev er i henhold til skriftlig fuldmagt fra x forkyndt for p1 den 4.
december 2014. følgebrevet indeholdt en svarfrist på 14 dage fra forkyndelsen. x har ikke
svaret på rettens henvendelser og har således hverken nedlagt en påstand eller anmodet om
mundtlig behandling. sagen er herefter behandlet på skriftligt grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift bl.a.:
       ”… selskabets forhold – fristdag m.v.
       s aps blev stiftet 8. januar 2014 ... p2 var angivet som stifter af selskabet.
       derudover var p2 registreret som direktør for selskabet i perioden fra selskabets stiftelse 8. januar 2014 til 12. februar
       2014, hvorefter x indtrådte som direktør for selskabet indtil konkursen. selskabets virksomhed må antages reelt at
       være ledet af p1.
       selskabet har ikke haft nogen bestyrelse, og der har ikke været registreret andre personer i selskabets direktion.
       det registrerede formål for s aps var ”cafe og restaurationsvirksomhed”. selskabets registrerede adresse var …..,
       skovlunde.
       på mødet i skifteretten … 2014 … i forbindelse med konkursdekretets afsigelse mødte p1 på selskabets vegne, angive-
       ligt i henhold til fuldmagt fra x. på mødet oplyste p1, at selskabet havde drevet en café under navnet ”firma 1” fra
       adressen ….., skovlunde.
       ved gennemgang af anmeldelser fra kreditorer m.v. … og oplysninger modtaget fra to tidligere ansatte lader det til,
       at selskabet - udover at drive firma1 fra den registrerede adresse - har drevet eller haft tilknytning til (i hvert fald)
       virksomheder betegnet
           firma2
           firma3
           firma4
           firma5
           firma6
           firma7
           firma8
           firma9
       p1 oplyste i forbindelse med konkursdekretets afsigelse, at selskabets virksomhed ophørte pr. 1. maj 2014, som følge af
       at selskabet var ude af stand til at betale løn til ansatte. en person, som oplyste at være tidligere ansat i selskabet,
                                                       -3-
indgav konkursbegæring mod selskabet …, der blev modtaget i skifteretten 2. maj 2014. på grundlag af den indgivne
konkursbegæring blev selskabet taget under konkursbehandling 20. maj 2014 med 2. maj 2014 som fristdag.
selskabets kapitalgrundlag m.v.
ifølge registreringerne hos erhvervsstyrelsen blev s aps stiftet med en anpartskapital på nom. kr. 50.000 ....
anpartskapitalen på nom. kr. 50.000 blev ifølge registreringerne hos erhvervsstyrelsen tegnet til kurs 300, svarende
til i alt kr. 150.000. anpartskapitalen blev indskudt i form af værdier.
ifølge vurderingsberetningen … bestod den indskudte kapital af forretningen ”firma10” med tilhørende inventar,
goodwill og varelager. aktiverne, der blev indskudt, blev vurderet til i alt kr. 150.000, hvoraf inventar udgjorde kr.
50.000, goodwill udgjorde kr. 99.500, og varelager udgjorde kr. 500.
selskabsstiftelsen blev anmeldt og digitalt underskrevet af registreret revisor p3. p3 afgav også erklæring (vurde-
ringsberetning) om kapitalens tilstedeværelse (at de indskudte aktivers værdi mindst svarede til pålydende værdi af
anpartskapitalen med tillæg af overkurs).
som dokumentation for de indskudte aktiver og værdien heraf har p3 fremsendt kopi af kontrakt angående køb af for-
retningen ”firma10” …, beliggende ….., humlebæk.
købekontrakten blev indgået mellem selskab1 aps, som sælger og ”selskab2 aps” som køber. ifølge kontrakten over-
tog køber forretningen pr. 1. februar 2014, dog således at forretningen fra 1. december 2013 henstod for købers reg-
ning og risiko. købesummen var fastsat til kr. 150.000, der skulle afdrages med kr. 3.000 pr. måned, første gang 1. fe-
bruar 2014. fordringen mod ”selskab3 aps” blev overdraget til selskab4 aps …, der er moderselskab for selskab1
aps.
købekontrakten er dateret 24. november 2013. kontrakten blev underskrevet af p4 (tidligere p4a) på vegne selskab1
aps. på vegne ”selskab3 aps” fremstår det ikke klart, hvem der har underskrevet kontrakten. ved at sammenholde
p1s underskrift på et andet dokument … med underskriften på købekontrakten må det formodes, at p1 har under-
skrevet på vegne ”selskab3 aps”.
p3 har oplyst, at han i forbindelse med selskabsstiftelsen lagde vægt på købekontrakten. da handlen var foretaget af
uafhængige parter en måned forud for stiftelsen af s aps, så revisor p3 ingen grund til at anfægte værdiansættelsen
af de indskudte aktiver.
p3 har fremsendt en ”inventar liste for firma11” …. listen danner grundlag for værdiansættelsen af inventar i kø-
bekontrakten. det væsentligste aktiv på listen består i en emhætte til en anført værdi på kr. 32.500. da emhætten var
indføjet i lejemålet i ….., repræsenterede den ingen værdi for s aps ved drift af virksomhed andetsteds.
udover emhætten indføjet i lejemålet bestod det overdragne inventar i salatbar, kebabmaskine, vaskebord, friture, kø-
leskab m.v. på et møde 21. juli 2014 på selskabets adresse ….., skovlunde oplyste p1, at inventaret burde befinde sig
på kebabforretningens gamle adresse i ...... på samme møde oplyste p4 på vegne udlejer, der også ejer ….., at udover
emhætten og kebabmaskinen befandt de pågældende aktiver sig vist ikke på adressen. dette bestyrkes af, at p1 22. maj
2014 overfor udlejers advokat … oplyste, at lejemålene ….. og ….., skovlunde – foruden en række andre lejemål - var
tømte.
endvidere fremgår det af købekontrakten …, at goodwill blev overdraget for kr. 99.500. det har formodningen imod
sig, at goodwill hidrørende fra ”firma10” repræsenterede så høj værdi. navnlig har goodwill relateret til ”firma10”
ingen værdi i relation til drift af ”firma1” fra en adresse i skovlunde.
                                                         -4-
i forbindelse med konkursbehandlingen er der via p1 udleveret kopi af lånedokumenter dateret 22. november 2013,
hvoraf det fremgår, at selskab4 aps ydede ”selskab5 aps” et lån på kr. 400.000 til køb af ”firma12” .... lånet blev
angiveligt udbetalt ved overførsel til selskab1 aps med henvisning til ”købekontrakt af den 20/11-2013”. til sikker-
hed for lånet skulle selskab4 aps have sikkerhed i depositum, goodwill, indretning, inventar, varelager og lejerettig-
heder i butikken. der er ikke tinglyst virksomhedspant eller løsørepant (i henhold til tinglysningslovens § 47 b, stk. 2)
for s aps. låneaftalen var betinget af underskrivelsen af et frivilligt forlig …, hvorved ”selskab5 aps” erkendte at
skylde selskab4 aps kr. 400.000. det frivillige forlig lader til at være underskrevet af p1. jeg har ikke modtaget kopi
af en eventuel købekontrakt angående ”firma12”.
på baggrund af de ovenstående forhold må selskabet antages at være stiftet uden reelle aktiver.
selskabets stiftelse m.v.
p2 var angivet som stifter af s aps og var registreret som direktør for selskabet i perioden fra 8. januar 2014 til 12.
februar 2014.
p2 har anmeldt p1, registreret revisor p3 og p4 til københavns vestegns politi … for bedrageri som følge af identi-
tetstyveri i forbindelse med stiftelsen af s aps.
p2 har forklaret …, at p1 var hendes arbejdsgiver. i december 2013 pågik drøftelser mellem p2 og p1 angående et
eventuelt medejerskab for p2 af en café beliggende i ….. p2 har forklaret, at hun udbad sig dokumenter udleveret til
gennemsyn, inden hun ville indgå endelig aftale om et potentielt medejerskab og underskrive dokumenter til brug for
etablering af et sådant samarbejde. ifølge p2 udbad p1 sig kopi af hendes sygesikringsbevis og kørekort, således at p1
kunne få udarbejdet oplæg til dokumenter. kopi af sygesikringsbevis og kørekort blev udleveret til p1.
stiftelsen af s aps blev anmeldt og digitalt underskrevet af registreret revisor p3 16. januar 2014 …, bl.a. på bag-
grund af kopi af p2s sygesikringsbevis og kørekort.
efterfølgende blev p2 bekendt med, at hun var registreret som stifter af og direktør for s aps. hun udbad sig at blive
afregistreret fra selskabet, og hun blev afregistreret som direktør for selskabet pr. 12. februar 2014.
dette tyder på, at p2 var tiltænkt at skulle virke som stråmand.
med virkning pr. 12. februar 2014 blev x registreret som direktør for s aps. x er efter det oplyste p1s kæreste. p2
har oplyst, at x – så vidt p2 er orienteret - ikke var bekendt med og ikke havde indvilliget i, at hun indtrådte som di-
rektør for s aps.
det har ikke været muligt i forbindelse med konkursbehandlingen at komme i kontakt med x.
selskabets lejemål
der foreligger en erhvervslejekontrakt …, dateret 18. november 2013, mellem selskab6 a/s, c/o selskab4 aps, på den
ene side, og ”selskab5 aps” på den anden side. lejekontrakten lader til at være underskrevet af p1 på lejers vegne.
lejekontrakten angår en cafe beliggende ….., skovlunde. lejemålet skulle træde i kraft 1. januar 2014. ved et tillæg
til erhvervslejekontrakten …, dateret 3. februar 2014, blev lejemålet afstået til s aps. tillægget lader til at være un-
derskrevet af p1 på selskabets vegne.
                                                         -5-
bankforhold
på mødet i skifteretten 20. maj 2014 og ved efterfølgende møder har p1 oplyst, at s aps ikke havde nogen bankkonto.
efterfølgende har jeg konstateret, at selskabet har forsøgt at etablere en bankkonto i nordea. kontoen blev pga. mang-
lende oplysninger om selskabets forhold tilsyneladende registreret i p2s og xs navne ...
p2 har oplyst, at p1 bad hende oprette en konto for selskabet.
p2 har forklaret, at hun i forbindelse med oprettelse af bankkonto i nordea erfarede, at hun var blevet indsat som stif-
ter og direktør i selskabet og dermed havde været udsat for identitetstyveri.
af købekontrakten angående ”firma10”… fremgår det, at køber overtog forretningens dankortmaskine.
p1 har oplyst, at s aps som følge af den manglende bankkonto ikke kunne tage imod dankortbetaling fra gæsterne, og
at gæsterne blev henvist til at hæve kontanter i nærmeste hæveautomat.
p2 har forklaret, at der dagligt blev betalt med dankort i cafeen, og at cafeen delte to terminaler med ”firma9”, som
må antages at være selskab7 aps, der er taget under konkursbehandling 31. juli 2014.
der er ikke indgået dankortbetalinger på kontoen i nordea ... det må antages, at kontoen til dankortaftalen tilhørte
selskab7 aps.
manglende indeholdelse af a-skat, am-bidrag, moms m.v.
selskabet var ikke registreret … som indeholdelsespligtigt med hensyn til a-skat, am-bidrag m.v. der er ikke indika-
tioner af nogen art af, at der er indberettet og betalt a-skat, am-bidrag m.v.
forud for konkursen blev der efter det oplyste udbetalt netto-lønninger til ansatte, dvs. efter træk af a-skat mv. løn-
ningerne blev ikke udbetalt af s aps.
som en del af bogføringsmaterialet foreligger der dog lønsedler i forhold til en række personer, hvor der for visse an-
satte er angivet ”selskab3 aps”…, som arbejdsgiver, mens der for andre ansatte er angivet selskab7 aps … som ar-
bejdsgiver.
p2 har fremsendt betalingsdokumentation for sine lønbetalinger fra (på vegne) s aps …, hvoraf fremgår, at beta-
lingsafsender var selskab7 aps.
en anden tidligere ansat, p5, har oplyst, at der ikke blev afregnet a-skat, am-bidrag m.v. i forhold til hendes udbe-
talte lønninger.
selskabet var ikke momsregistreret. der er heller ikke indikationer af nogen art af, at der er afregnet moms i forhold til
den omsætning, der må antages at have fundet sted.
bogføring, sammenblanding af økonomi m.v.
på baggrund af min anmodning om udlevering af selskabets bogføring og det tilhørende bogføringsmateriale (under-
liggende bilag) har jeg fået udleveret et usb-stik med materiale.
materialet indeholder økonomirapporter og bogføringsbilag. det kan dog betvivles, hvorvidt materialet reelt vedrører
s aps. eksempelvis indeholder bogføringsmaterialet transaktionslister … trukket ud af kasseapparat med dagens om-
sætning. på transaktionslisterne angives virksomhedsnavnet ”firma9”.
jeg henviser i den forbindelse også til det anførte ovenfor om, at selskabet ikke havde en bankkonto, mens transakti-
onslisterne viser, at en del af omsætningen blev betalt med dankort.
af de udleverede daglige kasserapporter … udarbejdet i forbindelse med slutning af arbejdsdagen fremgår det, at der
dagligt var en (mindre) kontant beholdning. p2 har oplyst, at p1 dagligt hentede caféens kontante omsætning.
                                                             -6-
      hverken den kontantbetalte del af omsætningen eller den dankortbetalte del af omsætningen kan ses at være tilgået
      selskabet.
      for så vidt angår den dankortbetalte del af omsætningen henvises der til afsnittet ovenfor. for så vidt angår den kon-
      tantbetalte del af omsætningen formodes den i et vist omfang at være anvendt til betaling af udgifter relateret til sel-
      skabets drift. det resterende beløb blev afhentet af p1, og der foreligger ingen oplysning om, hvad beløbet er anvendt
      til.
      på baggrund af det anførte ovenfor må det lægges til grund, at bogføringen for s aps – i det omfang den udleverede
      bogføring angår dette selskab - er sammenblandet med andre virksomheders bogføring …”
synspunkter
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden anført:
      ”… til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende, at x har varetaget forretningsførelsen af s aps groft
      uforsvarligt ved, at
       selskabets likviditet blev ind- og udbetalt via andre bankkonti end selskabets, formentligt via en konto oprettet i
      selskab7 aps’ navn, i det omfang likviditeten ikke har været ind- og udbetalt kontant,
       der ikke er indberettet og betalt a-skat, am-bidrag m.v. overfor skat af lønninger, trods der er indeholdt a-
      skat, am-bidrag m.v. i forbindelse med udbetaling af lønninger til medarbejdere,
       at der ikke er angivet, opgjort og betalt moms,
       der må antages at være fragået selskabet betydelige midler gennem udbetalinger fra dagens omsætning til p1 til
      formål uvedkommende for selskabet,
       selskabets virksomhed i betydeligt omfang er sammenblandet med andre virksomheder, uden nogen driftsmæssig
      begrundelse herfor,
       der ikke er bogført på forsvarlig måde,
       der er pådraget gæld overfor kreditorer (leverandører m.fl.) i forhold til andre driftssteder end selskabets registre-
      rede adresse, og uden oplysning om tilknytning mellem selskabet og de andre driftssteder, og uden at selskabet på no-
      get tidspunkt kan antages at have været i stand til at opfylde dets forpligtelser.
      p1 og x må på den baggrund anses for uegnede til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed …”.
sø- og handelsrettens afgørelse
efter de foreliggende oplysninger, som ikke er bestridt af x eller af p1, lægger sø- og han-
delsretten til grund, at selskabet i den periode, hvor x var registret som direktør, ikke har
indberettet og betalt a-skat, am-bidrag m.v. overfor skat af lønninger, selvom der er inde-
holdt a-skat, am-bidrag m.v. i forbindelse med udbetaling af lønninger til medarbejdere, at
selskabets likviditet blev ind- og udbetalt via andre bankkonti end selskabets, i det omfang
likviditeten ikke har været ind- og udbetalt kontant, at der ikke er angivet, opgjort og betalt
moms, at der må antages at være fragået selskabet betydelige midler gennem udbetalinger
fra dagens omsætning til p1 til formål uvedkommende for selskabet, at selskabets virksom-
                                               -7-
hed i betydeligt omfang er sammenblandet med andre virksomheder uden nogen driftsmæs-
sig begrundelse herfor, at der ikke er bogført på forsvarlig måde, og at der er pådraget gæld
overfor kreditorer i forhold til andre driftssteder end selskabets registrerede adresse, og
uden oplysning om tilknytning mellem selskabet og de andre driftssteder, og uden at selska-
bet på noget tidspunkt kan antages at have været i stand til at opfylde dets forpligtelser.
henset til ovenstående finder sø- og handelsretten samlet set, at x har gjort sig skyldig i
groft uforsvarlig forretningsførelse, og at hun derfor er uegnet til at deltage i ledelsen af en
erhvervsvirksomhed.
herefter, og under hensyn til hendes handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder sø-
og handelsretten, at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157,
stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. § 158, stk. 1, og regnes fra det tidspunkt, hvor ken-
delsen er endelig.
 x betaler sagens omkostninger.
                                      derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage sagens omkostninger med 10.000 kr.
                                        jeanette melchior
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                    -8-
     udskriftens rigtighed bekræftes
sø- og handelsretten, den 5. februar 2015