text:
- lca
                                       udskrift
                                            af
                       sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                     kendelse
afsagt den 17. november 2015
a-19-15
                                 1) fritz hansen a/s
                                 2) louis poulsen lighting a/s
                                 3) carl hansen & søn møbelfabrik a/s
                                 4) fredericia furniture a/s
                                 5) erik jørgensen møbelfabrik a/s
                                 (advokat peter schønning for alle)
                                 mod
                                 tdc a/s
                                 (advokat bastian rankløve)
                                 indtrådt i henhold til retsplejelovens § 420, stk. 1:
                                 voga ltd.
                                 (advokat peter lind nielsen)
indledning og parternes påstande
                                                -2-
denne sag om midlertidigt forbud i henhold til retsplejelovens kap. 40 angår, om tdc a/s
som internetudbyder skal forbydes at formidle adgang for sine kunder i danmark til en in-
ternettjeneste på hjemmesiden www.voga.com, hvorfra der drives virksomhed med salg af
kopier af værker, som sagsøgerne har ophavsrettighederne til.
sagsøgerne, fritz hansen a/s, louis poulsen lighting a/s, carl hansen & søn møbelfabrik
a/s, fredericia furniture a/s og erik jørgensen møbelfabrik a/s, har nedlagt følgende på-
stande:
principalt: det forbydes tdc a/s som udbyder af internet at formidle adgang for sine kun-
der til den internettjeneste, der omfattes af østre landsrets kendelse af 3. juni 2015 i sagen
mellem sagsøgerne og voga ltd., og som aktuelt er beliggende på hjemmesiden
www.voga.com, og tdc a/s påbydes at foretage de nødvendige skridt, der er egnede til at
forhindre adgangen for tdc a/s’s kunder til nævnte internettjeneste.
subsidiært: det forbydes tdc a/s som udbyder af internet at formidle adgang for sine kun-
der til hjemmesiden voga.com og dertil hørende undersider og subdomæner, og tdc a/s
påbydes at foretage de nødvendige skridt, der er egnede til at forhindre adgangen for tdc
a/s’ kunder til hjemmesiden vwww.voga.com og dertil hørende undersider og subdomæ-
ner.
tdc a/s har ikke nedlagt påstand under sagen.
voga ltd., der er indtrådt i sagen i medfør af retsplejelovens § 420, stk. 1, har nedlagt på-
stand om, at sagsøgernes påstande nægtes fremme.
oplysninger i sagen
sagens parter
                                                  -3-
sagsøgerne er danske selskaber med ophavsretlige enerettigheder i danmark til en række
eksklusive designermøbler, belysningsprodukter og andre former for brugskunst og værker.
tdc a/s er en dansk telekommunikationsvirksomhed og internetudbyder, der formidler
salg indenfor telefoni, bredbånd og tv.
voga ltd. er et engelsk selskab, der er indehaver af hjemmesiden voga.com, der formidler in-
ternetsalg og markedsføring af kopiprodukter af blandt andet værker fra danske design- og
møbelproducenter. hjemmesiden voga.com ejedes tidligere af voga furniture ltd.
tidligere afgørelser
den 27. marts 2012 afsagde retten i hillerød udeblivelsesdom over voga furniture ltd., der
ikke havde indgivet svarskrift i sagen. sagen angik krænkelser af samme art som i det senere
forløb, hvor sagsøgerne har rettet deres krav mod voga ltd. som indehaver af hjemmesiden
voga.com. det var sagsøgernes standpunkt under sagen, at voga furniture ltd. overtrådte
danske lovregler ved at udbyde og markedsføre kopiprodukter til danske kunder via hjem-
mesiden voga.com. det er oplyst, at voga furniture ltd. betalte de pålagte sagsomkostnin-
ger, og at hjemmesiden voga.com blev ændret efter dommen.
sagsøgerne anlagde efterfølgende en fogedforbudssag mod tdc a/s med påstand om, at
tdc a/s som internetudbyder skulle forbydes at formidle adgang for sine kunder til hjem-
mesiden voga.com. voga ltd. var indtrådt i sagen som biintervenient. ved kendelse, afsagt
af østre landsret den 3. juni 2013, fandt landsretten, at sagen skulle afgøres efter dansk ret,
og at sagsøgernes ophavsrettigheder og varemærkerettigheder blev krænket på hjemmesi-
den voga.com. østre landsrets flertal fandt imidlertid ikke, at forbudsbegæringen burde
nyde fremme. af begrundelsen herfor fremgår blandt andet:
      ‛… bortset fra de tilfælde, hvor en krænkelse er konstateret ved en retskraftig dom, eller
      hjemmesiden har et indhold, som må anses for åbenbart ulovligt, bør forbudskravet i før-
      ste række fremsættes overfor udbyderen af hjemmesiden frem for netværksoperatøren.
      dette gælder ikke mindst i tilfælde som det foreliggende, hvor en hjemmeside ikke alene
      markedsfører produkter, som er omfattet af forbudskravet, og hvor der er tale om lov-
      valgsspørgsmål mv. som forudsætter en indgående juridisk afvejning. …‛
                                                    -4-
det er oplyst, at voga ltd. derefter på ny ændrede hjemmesiden. det var imidlertid sagsø-
gernes opfattelse, at hjemmesiden fortsat krænkede deres rettigheder, og sagsøgerne indgav
derfor en begæring om midlertidigt forbud mod voga ltd. ved sø- og handelsrettens ken-
delse af 12. november 2014 blev sagsøgernes forbudspåstande taget til følge.
østre landsrets kendelse af 3. juni 2015.
sø- og handelsrettens kendelse af 12. november 2013 blev kæret til østre landsret. af lands-
rettens kendelse af 3. juni 2015 fremgår blandt andet:
      ‛der har også for landsretten været fremlagt en række eksempler på søgninger på
      google.dk ved brug af søgeord (google adwords) som f.eks. ‛ægget‛, ‛arne jacob-
      sen‛, ‛børge mogensen‛ m.v. blandt disse søgeresultater optræder der ikke reklamer
      fra voga.com.
      [sagsøgerne] har endvidere fremlagt skærmprints fra www.voga.com i tilknytning til
      et prøvekøb af lampen ‛artichoke‛ foretaget den 21. november 2014. i forbindelse med
      købet skulle køberens danske adresse indtastes forud for valg af betalingskort, og såvel
      ordre som køberens adresse i danmark fremgik herefter på køberens konto i voga
      ltd.’s system. i forbindelse med prøvekøbet modtog køberen efterfølgende en mail fra
      dsv road ltd. med overskriften ‛dsv voga.com order so100252 delivery‛. i mai-
      len af 5. december 2014 var anført blandt andet:
        ’we are managing the warehousing operation for voga.com and hereby confirm that your
        order … is now ready in our warehouse.
        dsv offers a number of services, among these are shipping. if you wish to have your order
        shipped to the adress below then the cost will be £ 21.17 (incl. vat). you can order and for
        you shipping now by clicking dsv road ltd.
        …
        [køberens navn og adresse]
        if you want to collect from our warehouse or arrange shipping to another address than the
        one listed above please reply to this mail.’
        …
      i en udateret erklæring fra adyen, der håndterer voga ltd.’s kortbetalinger, er
      anført:
        ’address verification system (avs) is a security feature that verifies the billing address
        of the cardholder. it does so by comparing the numeric portions of the card holder’s
        registered billing address (i.e. street number and postal/zip code) to those entered by
        the shopper.
                                                     -5-
         it is advised that the merchant pass adyen the customer billing address details to help
         facilitate avs in our risk management functionality.’
       i en erklæring af 15. januar 2015 fra dsv road ltd. er anført følgende:
       …
         ‘…in respect of these services there is not any contact in place between voga and dsv
         regarding the handling of voga ltd’s customer’s possible transportation from our
         warehouse, to denmark.’ …‛
voga ltd. anførte under sagen blandt andet, at voga ltd.’s daværende aktiviteter ikke havde
nogen form for tilknytningsmomenter til danmark. der blev ikke foretaget markedsføring i
danske medier, og voga ltd. medvirkede ikke hverken direkte eller indirekte til levering af
varer til danmark. kundernes adresseindtastning i forbindelse med bestilling af varer var
alene begrundet i, at det var et krav for at kunne modtage kreditkortbetaling.
sagsøgerne anførte under sagen blandt andet, at voga ltd. også efter sø- og handelsrettens
kendelse af 12. november 2014 var fortsat med at sælge og levere kopiprodukter til danmark
i strid med sagsøgernes ophavs- og varemærkeretlige enerettigheder. voga ltd. var således
ved ethvert salg bekendt med, om varen blev bestilt af en kunde med adresse i danmark, og
voga ltd. leverede kundeinformationerne til dsv, som herefter leverede varerne til kunder-
ne i danmark på vegne af voga ltd.
østre landsret udtalte i sin kendelse den 3. juni 2015 blandt andet følgende:
       ‛ voga ltd. udbød på tidspunktet for denne sags anlæg kopier af en række eksklusive
       danske designklassikere til salg på hjemmesiden www.voga.com, og som anført af sø- og
       handelsretten var hjemmesiden på flere punkter indrettet til at fremme salg og levering i
       danmark. kunderne havde således mulighed for ved hjælp af en valutaomregner at få
       oplyst prisen i danske kroner, ligesom hjemmesiden indeholdt oplysninger om og rekla-
       merede for levering til døren. omkostningerne for leveringen blev betalt i forbindelse
       med købet af varen, og leveringen blev forestået af dsv road ltd. medmindre kunden
       frabed sig dette. der blev endvidere reklameret for www.voga.com på en række danske
       hjemmesider.
       efter sagens anlæg, herunder navnlig umiddelbart før og efter hovedforhandlingen i sø-
       og handelsretten, har voga ltd. foretaget en række hindringer af hjemmesiden og af
       proceduren i forbindelse med salg og levering af voga ltd.’s produkter til danske kun-
       der. det må efter bevisførelsen endvidere lægges til grund, at der ikke aktuelt reklameres
       for www.voga.com på danske hjemmesider.
                                                      -6-
      uanset disse ændringer sker der på hjemmesiden fortsat salg af de omhandlende produk-
      ter til danske kunder, og voga ltd. er fuldt bekendt hermed, idet kunden i forbindelse
      med købet skal indtaste sine adresseoplysninger. voga ltd. findes endvidere fortsat at
      stille en leveringsordning til rådighed for de kunder i danmark, som selskabet har indgå-
      et en salgsaftale med. det kan i den forbindelse ikke tillægges betydning, at voga ltd.
      har overladt den samlede administration af sit varelager, herunder administration og ef-
      fektuering af levering, til dsv road ltd., der i den sammenhæng optræder på vegne af
      voga ltd.
      …
      voga ltd. findes herefter at have krænket [sagsøgernes] rettigheder i henhold til ophavs-
      retsloven og varemærkeloven ved at have solgt og leveret kopier af de i bilag 1 anførte
      værker til danske kunder samt ved tidligere også at have reklameret for www.voga.com
      på danske hjemmesider. disse krænkelser er sket her i landet, og det tiltrædes derfor, at
      voga ltd.’s aktiviteter har en sådan tilknytning til danmark, at dansk lovgivning finder
      anvendelse.
      …
      herefter … tiltræder landsretten, at forbudspåstandene er taget til følge som sket. lands-
      retten bemærker i den forbindelse, at det ikke kan tillægges afgørende betydning, at der
      ikke aktuelt reklameres for www.voga.com på danske hjemmesider, og at voga ldt. har
      erklæret ikke ville genoptage reklameringen. landsretten finder således, at det er sand-
      synliggjort, at det i lyset af voga ltd.’s hidtidige adfærd er nødvendigt, at også de indkæ-
      redes påstand 6, der angår reklamering, tages til følge for at undgå en genoptagelse af de
      hidtidige aktiviteter.
      …‛
en ansøgning om tredjeinstansbevilling blev ikke imødekommet. der verserer en hovedsag
mellem sagsøgerne og voga ltd. ved sø- og handelsretten.
i en mail af 12. juni 2015 til sagsøgernes daværende advokat fra voga ltd.’s advokat har vo-
ga ltd.’s advokat i relation til østre kendelse af 3. juni 2015 anført følgende:
      ‛…
      jeg har talt med min klient. min klient mener ikke at man p.t. krænker forbuddet idet:
   1) der reklameres ikke mod danske kunder – hvilket også fremgår af kendelsen.
   2) voga har valgt at gå skridtet videre i forhold til dsv, og fra d.d. selv overtaget underret-
      ningsopgaven overfor kunderne når deres varer er klar til afhentning, og dsv retter såle-
      des ikke længere henvendelse til danske kunder.
      der sker således ingen krænkelse i danmark og dansk ret finder ikke anvendelse på den
      aktivitet der alene udøves på et engelsk website af en engelsk virksomhed uden nogen
      form for tilknytning eller aktivitet rettet mod danmark. fordi der nu er et forbud er det
      ikke ensbetydende med at min klient krænker forbuddet – navnlig ikke når forbuddet er
      baseret på historiske forhold.
                                                     -7-
       vi bliver nok ikke enige om hvordan forbuddet præcis skal forstås og hvad rækkevidden
       egentlig er. min klient kan dog ikke acceptere, at man er tvunget til at indføre en eller an-
       den form for geoblokering og/eller at skulle spørge kunderne om deres bopælsadresse og
       tanker omkring hvor produktet skal bruges, for derefter at skulle smide kunderne ud af
       websitet.
       …‛
oplysninger fra voga ltd.’s hjemmeside
der er fremlagt udskrift af skærmprint dateret den 22. juni 2015 fra voga ltd.’s hjemmeside,
der viser forskellige sider med salg af kopiprodukter fra de danske design- og møbelprodu-
center. beskrivelsen af produkterne er på engelsk.
af voga ltd.’s salgsvilkår på hjemmesiden fremgår blandt andet følgende om vilkår, bestil-
ling, priser og betaling samt levering og værneting:
       ordering
       3.1. to place an order the buyer must use the order process described at
       www.voga.com/faqs.
       3.2. all orders for goods are deemed to be an offer by the buyer to purchase goods pur-
       suant to these terms and conditions and are subject to acceptance by the supplier. the
       supplier may choose not to accept an order for any reason whatsoever.
       3.3. if the supplier is unable to supply the goods then the supplier will notify the buyer.
       the buyer can either choose to wait until those goods are available or can receive a full
       refund within 28 days.
       price and payment
       4.1. the price of the goods is inclusive of vat and as displayed on the website and as the
       buyer has finalised their choice of made to measure goods. the total price, including
       vat, will be displayed and confirmed upon checkout before the order is confirmed.
       4.2. payment of the price plus any applicable vat charges must be made in full before
       order is processed.
       4.3. once the supplier receives the order the supplier will e-mail confirmation of the or-
       der (including details of the goods ordered and the price) together with any applicable
       consumer cancellation rights.
       …
       4.7. all order transactions are made in gbp, this includes all discounts and refunds. ac-
       tual exchange rates for your local currency may vary between days of transaction.
                                                      -8-
      …
      delivery
      6.1 the supplier will deliver the goods to our warehouse at west dock road, parkeston,
      harwich, essex co12 4qw, united kingdom, or such other address as it may advise on
      its website from time to time (the delivery address). the buyer may collect the goods
      from the delivery address or arrange for a third party carrier to collect the goods from
      the delivery address,
      6.2 however, the buyer must be aware that all risk in all goods passes to the buyer at the
      time of delivery of the goods to the delivery address and that as from such time, includ-
      ing during any subsequent transit time, the buyer shall be responsible for the goods and
      responsible for any additional costs connected with the goods, including transit, import
      duties, local taxes and insurance costs. where the buyer arranges the collection and on-
      wards delivery of goods with a third party carrier, the buyer will be entering into a con-
      tract directly with the third party carrier. the supplier will provide to the buyer details of
      a selection of third party carriers and their terms and conditions upon request from the
      buyer. the buyer can contact the supplier at info@voga.com if a prospective buyer wish-
      es to use another third party carrier, then the prospective buyer should contact the sup-
      plier at info@voga.com before ordering.
      …
      governing law and jurisdiction
      these terms and conditions shall be interpreted, construed and enforced in accordance
      with english law and shall be subject to the exclusive jurisdiction of the english courts.‛
erklæring fra dsv
efter østre landsrets kendelse af 3. juni 2015 sendte dsv et brev af 10. juni 2015 til voga,
hvori dsv bekræfter et instruktionsbrev fra voga. brevet er sålydende:
      ‛…
      dear chris
      i write, in regard to your letter of instruction, dated june 10th 2015. i confirm receipt and
      acknowledge its content and also confirm that we will act accordingly.
      for avoidance of doubt, the content of your letter is detailed below:-
      ‚for the attention of the relevant officers at dsv,
      for any new sales orders made on our website as of the date of this letter, we are here-
      with instructing you not to contact and notify voga ltd’s customers when such goods
      arrive and are ready for pick-up at the warehouse. voga ltd will notify customers
      when ordered goods are ready for pick-up at the warehouse and it will be up to the cus-
      tomers themselves to arrange for pick-up and any freight through their nominated carri-
      er.
                                                     -9-
       we confirm that there is no contractual arrangement between dsv and voga in respect
       of on-carriage arrangements from the uk to denmark relating to voga products and
       there has not been since 15th jan-2015.
       …‛
code of conduct for teleselskaberne i danmark
brancheorganisationen for teleselskaberne i danmark, som tdc a/s er medlem af, har i
samarbejde med kulturministeriet og rettighedsalliancen indgået en aftale om blokering af
adgang til hjemmesider, der krænker rettigheder. aftalen er benævnt ‛code of conduct
[coc] for håndtering af afgørelser om spærring i forbindelse med rettighedskrænkelser.‛ af
udgaven af 19. marts 2015 fremgår blandt andet følgende:
       ‛…
       isperne foretager således ikke nogen egen vurdering af, hvorvidt de pågældende dns-
       adresser er omfattet af domstols-/myndighedsafgørelsen.
       kommunikationen på de spærrede hjemmesider vil være baseret på og henvise til den
       platform, som er udviklet i samarbejde mellem forbrugerrådet, kulturministeriet, ti og
       rettighedsalliancen i regi af den fælles indsats med navnet share with care.
       ligeledes indebærer denne coc, at når en hjemmeside er dns-blokeret på grundlag af en
       afgørelse, som beskrevet ovenfor, vil ti medlemmer blokere for yderligere dns-adresser,
       såfremt rettighedshaver, repræsenteret ved rettighedsalliancen, indestår for, at der på
       disse hjemmesider foregår ulovligheder, som er omfattet af den forudgående domstols-
       /myndighedsafgørelse, men eksempelvis med ændret adresse. en sådan blokering
       forudsætter, at rettighedsalliancen direkte og skriftligt accepterer i alle henseender, der
       er relateret til blokeringen, at holde isp-udbyder(ne) økonomisk skadesløse, f.eks. hvis
       blokeringen af de yderligere hjemmesider medfører søgsmål, og hvis der f.eks. gøres
       erstatningskrav gældende over for isp-udbyder(ne). rettighedsalliancen påtager sig
       samtidig at stå for den fulde sagshåndtering og kommunikation i forbindelse hermed.
       …‛
parternes synspunkter
sagsøgerne har anført, at det ved østre landsrets kendelse af 3. juni 2015 blev slået fast, at
de handlinger der finder sted på og via hjemmesiden voga.com er ulovlige efter dansk ret og
i strid med sagsøgernes rettigheder.
sagsøgerne har siden foråret 2011 forsøgt at standse krænkelserne. flere retsafgørelser har
givet sagsøgerne medhold, men voga ltd. er alligevel fortsat med at sælge kopivarer til
                                                 - 10 -
kunder i danmark. det eneste, der er ændret siden østre landsrets kendelse af 3. juni 2015,
er, at voga ltd. har ændret sine leveringsbetingelser. i øvrigt er hjemmesiden uændret. et
forbud mod internetudbyderen, tdc a/s, er derfor nødvendigt for opnå en blokering af ad-
gangen til voga ltd.’s hjemmeside.
de kopiprodukter, som sagen drejer sig om, udgør en betydelig del af det samlede udbud af
kopiprodukter på hjemmesiden voga.com, og det vil derfor ikke være uproportionalt at luk-
ke for adgangen til hjemmesiden. forbuddet er rettet mod potentielle kunder i danmark,
som primært efterspørger de danske designermøbler, som sælges via hjemmesiden som ko-
piprodukter.
for at kunne nedlægge forbud over for en internetudbyder som tdc a/s som mellemmand
er det tilstrækkeligt, at der objektivt finder en krænkelse sted, og at tdc a/s har rådighed
over det, der skal forbydes. hjemlen til et forbud i infosoc-direktivets artikel 8(3) og retshån-
dhævelsesdirektivets art. 11. der henvises til u.2010.2221h (‛thepriratebay.com‛).
af den første kendelse mellem parterne fra østre landsret, u.2013.2873ø, fremgår, at ned-
læggelse af forbud mod en internetudbyder kræver et sikkert retsgrundlag. der skal enten
være en retskraftig retsafgørelse mod det firma, der står bag hjemmesiden, eller hjemmesi-
den skal have et indhold, der er åbenbart ulovligt, hvilket er tilfældet i nærværende sag. det
er internettjenesten, som ønskes blokeret. det følger af teleindustriens code of conduct, at
teleselskaberne - på rettighedshavernes ansvar – medvirker til at udstrække blokeringsafgø-
relsen til også at omfatte en ny adresse i tilfælde af, at internetadressen ændres.
det fremgår af voga ltd.’s advokats e-mail af 12. juni 2015, at voga ltd. vil fortsætte med at
sælge kopiprodukter til kunder i danmark uanset landsretskendelsen. lovens almindelige
regler om straf og erstatning yder ikke sagsøgerne tilstrækkeligt retsværn, ligesom sagsøger-
nes ret vil forspildes, hvis de henvises til at afvente en afgørelse i en almindelig retssag. der
henvises til retsplejelovens §§ 413 og 414. det fremgår udtrykkeligt af forarbejderne til æn-
dringerne af retsplejelovens regler om midlertidigt forbud, at betingelserne for forbud al-
mindeligvis vil være opfyldt i sager om krænkelser af immaterielle rettigheder.
                                                - 11 -
spørgsmålet om lovvalg er centralt. hvis dansk rets skal anvendes, foreligger der en kræn-
kelse og dermed grundlag for et forbud. hvis engelsk ret skal anvendes, foreligger der ingen
krænkelse. der er to hovedelementer i spørgsmålet om lovvalg, eksemplarspredning, og til-
gængeliggørelse for almenheden på hjemmesiden, skal behandles uafhængigt af hinanden.
begge fører til dansk lovvalg.
det følger blandt andet af eu-domstolens dom i c-5/11 (donner), at der finder spredning
sted i den medlemsstat, hvor leveringen finder sted. voga ltd.’s leveringsordning opfylder
kriteriet om at stille en leveringsordning til rådighed. det blotte kendskab til dsv’s levering
af kopiprodukter til kunder i danmark er tilstrækkeligt. det har sandsynligheden imod sig,
at et britisk firma via internettet sælger møbler til danmark uden direkte eller indirekte at
sørge for en leveringsordning, som også beskrevet på voga ltd’s hjemmeside. det er en
kendsgerning, at der sker levering til kunder i danmark. brevet af 10. juni 1015 fra dsv til
voga ltd. synes at være et forsøg på at omgå donner-dommen. dette er imidlertid nu af
mindre betydning efter eu-domstolens dom af 13. maj 2015 i sag c-516/13 (dimensione),
hvorefter salgstilbud og reklamer via internettet målrettet forbrugere i andre lande kan anses
som en krænkelse af spredningsretten i modtagelandet, hvis de pågældende værker er be-
skyttede i dette land. forståelsen af eksemplarspredningsbegrebet i dommen svarer til den
danske ophavsretslovs § 2, stk. 3, nr. 1. det må lægges til grund, at voga ltd’s hjemmeside
udgør et salgstilbud målrettet forbrugere i danmark, og at der således finder ulovlig eksem-
plarspredning sted i danmark.
derudover krænker voga ltd. tilgængeliggørelsesretten efter ophavsretslovens § 2 samt
markedsføringsloven og varemærkeloven ved – før og efter dette sagsanlæg – at foretage
markedsføring og efterfølgende sælge kopiprodukter til kunder i danmark. lovvalgspro-
blematikken er klassisk. der henvises til eu-domstolens dom i sagen c-173/11 om databaser
som et eksempel på lex loci delicti.
det blotte forhold, at der er adgang til en hjemmeside fra ét land er tilstrækkeligt til, at der er
værneting i det land, hvor krænkelsen finder sted. det er ikke nødvendigt at vurdere, om der
                                               - 12 -
foreligger en intention om at nå forbrugere i et bestemt land. der henvises til eu-domstolens
dom i sagen c-170/12 (pinckney).
i eu-domstolens sag c-98/13 (rolex) om salg fra kina til danmark fastslog eu-domstolen,
at der sker en retskrænkelse i et eu-land, når et kopiprodukt markedsføres over for forbru-
gere i et land, som er omfattet af beskyttelsen mod salg, salgstilbud eller reklame af kopipro-
duktet. beviset for markedsføring er ført, når varerne er solgt til en forbruger i det pågæl-
dende land. det samme gør sig gældende i nærværende sag. ved salg til en kunde i dan-
mark skal lovligheden af salget vurderes efter dansk ret. der henvises til u.2014.2497s.
der er således inden for en årrække sket en udvikling, hvorefter der skal stadig mindre til for
at statuere lovvalg og værneting i det land, hvor kunden/forbrugeren befinder sig, og hvor
hjemmesiden er tilgængelig. det er derfor uden betydning, hvor voga ltd. har hjemsted, og
at voga ltd. på hjemmesiden oplyser, at produkterne er replika. det er uden betydning, at
hjemmesiden ikke er på dansk og ikke har priser i danske kroner.
det er afgørende, at der foreligger en retskraftig retsafgørelse, hvorefter voga ltd. ikke må
sælge de foreliggende kopiprodukter til kunder i danmark, og at voga ltd. alligevel fortsæt-
ter dette salg på hjemmesiden, der er grundlæggende uændret. voga ltd. gør intet aktivt for
at forhindre salget. der er derfor dansk lovvalg, og dansk lovgivning er overtrådt.
over for vogas bemærkninger om ‛kommerciel ytringsfrihed‛, jf. den europæiske menne-
skeretskonventions art. 10, bemærkes, at den europæiske menneskeretsdomstol i flere sager
har lagt mindre vægt på den kommercielle ytringsfrihed over for ophavsretten, særligt når
en national domstol har vurderet, at der har foreligget en ophavsretskrænkelse. den britiske
regering har nu erkendt, at den gældende korte beskyttelsestid for brugskunst er i strid med
eu-forpligtelserne (direktivet om den ophavsretlige beskyttelsestid), og har derfor besluttet,
at der efter en overgangsperiode skal indføres en beskyttelsestid på 70 år efter ophavsman-
dens død. herefter vil vogas aktiviteter også være ulovlige efter britisk ret.
                                               - 13 -
den principale påstand retter sig mod hjemmesidens indhold, således at kendelsen også vil
omfatte tilfælde, hvor voga ltd. måtte flytte indholdet af hjemmesiden over på en anden in-
ternetadresse, så længe aktiviteterne på hjemmesiden strider mod dansk ret. den subsidiære
påstand retter sig mod den specifikke hjemmesideadresse, der er nævnt i kendelsen af 3. juni
2015, hvilket svarer til sø- og handelsrettens forbudskendelse i u.2015.1049 s (telia).
tdc a/s’ kunder, der forhindres i at få adgang til hjemmesiden voga.com, vil ikke vil kunne
rette et erstatningskrav mod tdc a/s, der ikke vil lide noget tab, hvis et forbud ikke anses
for lovligt. sagsøgerne bør derfor ikke skulle stille sikkerhed som betingelse for et forbud.
tdc a/s har ikke udtalt sig i sagen.
voga ltd. har anført, at voga ltd. ikke er det samme selskab, som var part i sagen ved ret-
ten i hillerød i 2011. forbudssagerne mod voga ltd. har været ført på grundlag af forældede
beviser og historiske indretninger af hjemmesiden. den seneste afgørelse fra østre landsret
indeholder ikke noget klart forbud, der kan bruges som grundlag for nærværende sag mod
tdc a/s.
der er ikke på noget tidspunkt nedlagt et forbud mod, at voga ltd. sælger møbler på voga
ltd.’s egen hjemmeside, og voga ltd. er ikke blevet pålagt nogen pligt til at lukke hjemme-
siden eller ved geoblokering at gøre den utilgængelig for personer, som besøger den fra ser-
vere eller internetudbydere fra danmark. der foreligger ikke noget påbud om at spørge,
hvor kunden kommer fra, og at afvise salg til personer fra danmark. disse forhold har sag-
søgerne siden 2011 haft mulighed for at nedlægge påstande om.
det sidste forbud var baseret på voga ltd.’s hjemmeside, som den tidligere så ud. men hvis
internetudbyderen skal fuldbyrde et forbud, skal der være tale om en klar og aktuel kræn-
kelse. tdc a/s kan ikke pålægges at forhindre sine kunders adgang til en hjemmeside, der
på et tidspunkt har været retsstridig, med mindre der er en hel åbenbar risiko for en genta-
gelseshandling. der er imidlertid ingen mistanke om, at voga ltd. vil retablere et retsstridigt
forhold. det må erindres, at voga.com efter engelske regler er en lovlig hjemmeside. voga
                                                 - 14 -
ltd. reklamerer med salg af replika-møbler og opererer således ikke under dække af at sælge
originale møbler. det er fuldt lovligt for private personer at købe produkterne på hjemmesi-
den og derefter hente dem eller få dem transporteret til danmark.
det gøres gældende, at dansk ret ikke finder anvendelse, og at aktiviteterne ikke krænker
sagsøgernes rettigheder i danmark. en overtrædelse af danske retsregler skal være klar, og
det er ikke tilstrækkeligt, at sagsøgerne finder det krænkende, at forbrugere via en engelsk
hjemmeside kan købe produkter til en brøkdel af originalprisen.
voga ltd.’s aktiviteter har ingen tilknytning til danmark. at hjemmesiden voga.com er til-
gængelig for personer fra danmark, kan ikke alene medføre, at dansk ret finder anvendelse.
ellers ville al international aktivitet på internettet være underlagt dansk ret. at domfælde en
indehaver af en hjemmeside uden for danmark kan må kræve en dansk tilknytning. at voga
ltd. ikke aktivt blokerer for kunder bosiddende i danmark, kan ikke være tilstrækkeligt til at
statuere et dansk tilknytningsmoment. der må som minimum være en aktiv handling rettet
mod danmark, og en sådan foreligger ikke. problemstillingen vendes 180 grader, hvis det
kræves, at voga ltd skal undersøge og afvise kunder, der kommer fra danmark.
voga ltd. udbyder ikke ophavsretligt beskyttede værker til salg i danmark, men alene på
voga ltd.’s engelske hjemmeside med betaling i engelske pund og levering i england. at an-
tage, at voga ltd. udbyder til salg i danmark, må forudsætte aktive handlinger rettet mod
danmark, fx forsendelse eller markedsføring, men sådanne handlinger udøver voga ltd. ik-
ke. der sker ingen forsendelse eller eksport fra voga ltd. til danmark. voga ltd. har intet
med en sådan fragt at gøre og ingen konkret viden herom.
der sker ikke spredning eller tilgængeliggørelse af de beskyttede værker i danmark, blot
fordi personer bosiddende i danmark eller andre lande kan se værkerne på hjemmesiden.
når hjemmesiden besøges, sker der alene en midlertidig, teknisk betinget kopiering af disse
billeder i digital form på netværk i danmark, og de forsvinder, når den besøgende forlader
hjemmesiden. også efter dansk ret vil en sådan kopiering være lovlig, jf. ophavsretslovens §
11a. en sådan midlertidig kopiering initieres i øvrigt alene af de besøgende på hjemmesiden
                                                - 15 -
og foregår ikke hos voga ltd. eller på voga ltd.’s udstyr. i modsat fald ville helt almindelig
brug af internettet være kriminaliseret.
de varemærker, der gøres brug af på hjemmesiden, anvendes lovligt efter engelsk ret. en va-
remærkekrænkelse i danmark må forudsætte en vis erhvervsmæssig brug af varemærkerne i
danmark, eller at brugen er klart rettet mod danmark, og dette er ikke tilfældet. i modsat
fald ville varemærker på internettet opnå en international beskyttelse.
en overtrædelse af markedsføringsloven forudsætter en markedsføringsaktivitet i danmark
eller en aktivitet, der er rettet mod det danske marked, som ikke foreligger. i den forbindelse
henvises også til e-handelsloven, jf. § 4, hvor det er afgørende, hvorfra aktiviteten udøves.
selvom markedsføringen rettes mod andre lande, er afsenderlandsprincippet afgørende.
kendelserne fra sø- og handelsretten og østre landsret er baseret på tidligere aktivitet på
hjemmesiden. voga ltd. har taget ethvert rimeligt skridt i forhold til dsv. tidligere havde
voga ltd. antaget dsv til at administrere varelageret. når varen kom hjem, kontaktede dsv
kunden og spurgte, om kunden selv ville afhente, eller om kunden måtte ønske varen frag-
tet. af den fremlagte erklæring fremgår, at voga ltd. har instrueret dsv om ikke længere at
benytte denne fremgangsmåde. nu kontakter voga ltd. selv kunderne, når varerne er kom-
met hjem. hvordan kunderne afhenter eller fragter varerne, er voga ltd. uvedkommende.
voga ltd. har intet med denne transport at gøre.
det bestrides, at voga ltd. på noget tidspunkt har krænket det forbud, der blev nedlagt i juni
2015. aktiviteten via tdc a/s’ netværk består i, at en dansk bosiddende forbruger går ind
på en lovlig hjemmeside i england med mulighed for at lovligt at købe produkter, som for-
brugeren lovligt kan få sendt til danmark.
det gøres således gældende, at det vil stride mod voga ltd.’s fundamentale kommercielle in-
teresser og kommercielle ytringsfrihed, jf. den europæiske menneskeretskonventions art. 10
og tillige den informationsfrihed, der må gælde for personer bosat i danmark efter samme
bestemmelse, såfremt der iværksættes en blokering på internettet, fx i form af dns-spærring,
                                               - 16 -
af adgang til voga ltd.’s hjemmeside, uden at det kan bevises, at der er tale om en tjeneste,
der klart krænker danske rettighedshavere. et indgreb må kræve tungtvejende grunde..
i u.2014.2497s blev der solgt produkter på en engelsk hjemmeside med betaling i danske
kroner og med markedsføring på dansk og levering direkte til danmark. der var således et
dansk tilknytningsmoment, og dansk ret fandt derfor anvendelse. det var ikke tilstrækkeligt,
at hjemmesiden var tilgængelig fra danmark.
i dimensione-sagen c-516/13 var det tilstrækkeligt til at statuere værneting i det land, som
varerne var bestilt fra, at der forelå en forudgående reklamering og markedsføring rettet
mod modtagerlandet. på voga ltd.’s hjemmeside er der en opfordring til at gøre et tilbud.
voga ltd. har ikke stilet noget købstilbud mod nogen person i danmark. voga ltd. er ikke
klar over, om det er en dansker, der køber fra hjemmesiden. for voga ltd. er der tale om
kunder, der selv må afhente deres bestilling.
rolex-afgørelsen c-98/13 vedrørte en toldforordning om import fra et land uden for eu til et
eu-land. denne forordning finder ikke anvendelse for køb og salg inden for eu og har der-
for ingen betydning i nærværende sag.
to betingelser skal være opfyldt, for at der er tale om en spredning til almenheden, nemlig
sælgers reklamering rettet med almenheden i købers land, og at sælger stiller en leverings-
ordning til rådighed. voga ltd. opfylder ingen af disse betingelser, og forbudsbegæringen
skal derfor ikke fremmes.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
på hjemmesiden voga.com har voga ltd. – og tidligere voga furniture ltd. – igennem flere
år drevet internetvirksomhed med salg og markedsføring af kopier af møbelprodukter, lam-
peprodukter mv. ved denne virksomhed er sagsøgernes rettigheder i henhold til ophavsrets-
loven og varemærkeloven blevet krænket. voga ltd. har løbende foretaget tilpasninger af
hjemmesiden og ændringer af sine aktiviteter, også umiddelbart inden og efter hovedfor-
handlingen i forbudssagen a-25-14 ved sø- og handelsretten, i hvilken sag sø- og handels-
                                                - 17 -
retten afsagde kendelse den 12. november 2014. de nævnte tilpasninger og ændringer har
ikke hidtil medført, at krænkelserne af sagsøgernes rettigheder er ophørt. dette er senest
fastslået ved østre landsrets kendelse af 3. juni 2015, hvorved sø- og handelsrettens for-
budskendelse af 12. november 2014 blev stadfæstet. ved kendelsen af 3. juni 2015 fandt østre
landsret, at der uanset ændringerne af hjemmesiden og proceduren i forbindelse med salg
og levering af voga ltd.’s produkter til danske kunder fortsat skete salg på hjemmesiden af
de omhandlede produkter til danske kunder, og at voga ltd. var fuldt bekendt hermed, idet
kunden i forbindelse med købet skulle indtaste sine adresseoplysninger. landsretten fandt
endvidere, at voga ltd. fortsat stillede en leveringsordning til rådighed for de kunder i
danmark, som voga ltd. havde indgået en salgsaftale med.
 mens det under nærværende sag er ubestridt, at voga ltd. på sin hjemmeside voga.com
fortsat sælger kopier af produkter, hvortil sagsøgerne er indehavere af rettighederne i hen-
hold til ophavsretsloven, til danske kunder, har voga ltd. efter østre landsrets kendelse af
3. juni 2015 angiveligt indført nogle ændringer med hensyn til levering af produkter til dan-
ske kunder, som voga ltd. har indgået en salgsaftale med.
sagsøgerne har efter østre landsrets kendelse af 3. juni 2015 anlagt en hovedsag mod voga
ltd. ved sø- og handelsretten. denne sag verserer fortsat, og der foreligger som grundlag
for forbudskravet under nærværende sag mod tdc a/s i dennes egenskab af internetudby-
der således ikke en retskraftig dom vedrørende krænkelserne. herefter og idet grundlaget
for de aktuelle krænkelser, som sagsøgerne gør gældende under nærværende sag, uanset
sagsøgernes henvisninger til den foreliggende eu-domspraksis ikke findes at være åbenbart,
findes forbudsbegæringen mod tdc a/s ikke at burde fremmes.
i forholdet mellem sagsøgerne og voga ltd., der er indtrådt som part i sagen, betaler sagsø-
gerne efter sagens udfald 15.000 kr., i sagsomkostninger til voga ltd. i forholdet mellem sag-
søgerne og tdc a/s betaler ingen af parterne sagsomkostninger til den anden part.
                                        thi bestemmes:
                                              - 18 -
de af sagsøgerne, fritz hansen a/s, louis poulsen lighting a/s, carl hansen & søn møbel-
fabrik a/s, fredericia furniture a/s og erik jørgensen møbelfabrik a/s, mod tdc a/s ned-
lagte forbudspåstande nægtes fremme.
inden 14 dage betaler sagsøgerne 15.000 kr. i sagsomkostninger til voga ltd. sagsomkost-
ningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
i forholdet mellem sagsøgerne og tdc a/s betaler ingen af parterne sagsomkostninger til
den anden part.
                                    claus forum petersen
                                            (sign.)
                                         ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                   sø- og handelsretten, den


text:
r0003009 - mcj
                                          udskrift
                                                af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
den 6. januar 2004 blev af retten i sagen
r-3-01
anklagemyndigheden
mod
partrederiet for
m/s danica sunbeam ouvd2
v/skibsmæglerfirmaet h. folmer & co.
afsagt sålydende
                                             d o m:
under denne sag har anklagemyndigheden ved københavns politi ved anklageskrift
af 23. maj 2001 som rettet under domsforhandlingen rejst tiltale mod partrederiet for
m/s danica sunbeam ouvd2 for overtrædelse af
                                                 1.
søfartsstyrelsens tekniske forskrift a nr. 1 af 26. august 1996 om sikkerhedsarbejde i
skibe § 27, stk. 3, jf. stk. 1, jf. § 16, stk. 2, ved i perioden 09.10.2000 – 09.01.2001 at
have undladt at sørge for gennemførelse af arbejdsmiljøuddannelsen, således at der
altid kan være én, der har denne uddannelse om bord på motorskibet danica
sunbeam
                                            - 2 -
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om, at tiltalte idømmes en bøde på 20.000
kr.
tiltalte har nægtet sig skyldig og påstået frifindelse. subsidiært har tiltalte påstået, at
bøden bør bortfalde eller nedsættes.
sø- og handelsretten afsagde den 6. december 2002 frifindende domme i sagerne
mod partrederierne for m/s danica four ouje2, m/s hanne danica owcc2 og
m/s danica violet oxdn2. disse sager var udskilt som prøvesager.
denne sag er domsforhandlet sammen med tilsvarende sager mod partrederierne for
henholdsvis m/s danica brown, m/s danica green, m/s danica rainbow, m/s
danica sunrise, m/s danica white, m/s karina danica, m/s marianne danica, m/s
m/s danalith og m/s danica red.
det tiltalte partrederi er et af 13 rederier, der driver coastere, for hvilke
skibsmæglerfirmaet h. folmer og co. er bestyrende reder. den 28. juli 1998 afholdt
søfartsstyrelsen kontrolsyn/arbejdsmiljøsyn i hamborg på en af de øvrige coastere,
m/s danica violet. ved synet blev der givet henstillinger og stillet 8 krav
vedrørende forholdene om bord. det af anklageskriftet omfattede forhold var blandt
de stillede krav. der blev givet fra 1-6 måneders frist til opfyldelse af de forskellige
krav. på et møde den 18. september 1998 mellem skibsmæglerfirmaet og
søfartsstyrelsen blev det aftalt, at 5 af kravene skulle søges afklaret som et led i et
”projekt coaster” i samarbejde med søfartens arbejdsmiljøråd. ved skrivelse den
28. juli 1999 bad søfartsstyrelsen h. folmer og co. blandt andet oplyse, om de 5
krav var opfyldt vedrørende danica violet, og hvilke tiltag der var gjort på rederiets
øvrige skibe. der blev givet en svarfrist til den 23. august 1999. den 4. august 1999
blev der afholdt et møde med deltagelse af bl.a. for partsrederiet jørgen folmer og
fra søfartsstyrelsen konsulent, overlæge ole lyngenbo, og seniorkonsulent poul
schmidt. under mødet gav jørgen folmer udtryk for, at § 16-uddannelsen ikke var
formålstjenlig, at han ikke ville sende flere skibsførere på kursus, og at der heller
ikke ville blive etableret sikkerhedsorganisation om bord på skibene. mødet sluttede
med, at ole lyngenbo oplyste, at søfartsstyrelsen forventede et skriftligt svar fra
jørgen folmer senest den 23. august 1999. den 25. august 1999 havde ole lyngenbo
en telefonsamtale med jørgen folmer. samtalen mundede ud i, at samarbejdet blev
                                          - 3 -
afbrudt. søfartsstyrelsen rettede ved skrivelse af 5. november 1999 henvendelse til
københavns politi med anmodning om tiltalerejsning vedrørende 4 forhold for så
vidt angår alle partrederierne. tre af disse forhold er frafaldet af
anklagemyndigheden efter afsigelsen af sø- og handelsrettens dom af 6. december
2002.
der har været afholdt syn den 15. oktober 1998 på danica sunrise, den 30. juni 1999
på danica red og den 20. august 1999 på danica sunbeam. under disse blev det
overfor danica sunrise og danica sunbeam påtalt, at der ikke om bord var en person
med § 16-kursus. der har tillige været afholdt syn den 7. august 1998 på danica
violet, den 23. oktober 2001 m/s hanne danica og den 15. oktober 2002 på m/s
danica four. sagerne mod disse tiltalte blev afgjort ved sø- og handelsrettens dom
af 6. december 2002.
anklagemyndigheden har som bevis for, at der ikke har været personer med et § 16-
kursus om bord på skibene fremlagt oversigter, udskrevet af søfartsstyrelsen, over
den enkeltes uddannelse, herunder § 16-kurset, samt kopi af rederiernes
hyrekontrakter for samtlige ansatte. registreringen af oplysninger om § 16-kurset
sker på grundlag af indberetninger fra de enkelte undervisere.
den i anklageskriftet anførte periode er valgt, fordi der ifølge søfartsstyrelsen ikke i
denne periode var personer med § 16-kursus om bord.
under domsforhandlingen er der afgivet forklaring af jørgen folmer, ole lyngenbo
og egil vestergaard.
anklagemyndigheden har til støtte for den nedlagte påstand anført, for så vidt angår
tiltaltes generelle anbringender om, at de i anklageskriftet nævnte bestemmelser ikke
har fornøden lovhjemmel, at ministeren ved lov nr. 594/96 om skibes sikkerhed er
tillagt kompetence til at udstede de foreliggende bekendtgørelser, og denne
kompetence blev uddelegeret til søfartsstyrelsen ved bekendtgørelse nr. 694/95 om
henlæggelse af visse beføjelser til søfartsstyrelsen, nu bekendtgørelse nr. 541/99.
søfartsstyrelsen har således haft den fornødne kompetence.
                                           - 4 -
vedrørende synspunktet om manglende hjemmel som følge af, at der er tale om en
bestemmelse af fiskal karakter, bemærkes, at hjemlen er i lovens § 5.
hjemmelsgrundlaget er klart og tydeligt, og betingelserne i straffelovens § 1 er
opfyldt.
for så vidt angår tiltaltes anbringende om, at reglerne lider af tilblivelsesmangler,
bemærkes, at § 22 i lovbekendtgørelse nr. 594/96 om nedsættelse af et
skibstilsynsråd ikke indeholder nogen bestemmelse om, at der skal ske forelæggelse
for ministeren, hvis der ikke kan opnås enighed i rådet om et spørgsmål. der ses
heller ikke i forarbejderne til bestemmelsen at være holdepunkter for en antagelse
herom. søfartsstyrelsen kan således fastsætte regler uafhængigt af uenighed i rådet
og uden forudgående forelæggelse for ministeren. det bemærkes endvidere
vedrørende indsigelserne om tilblivelsesmangler, at såfremt kravene til vands er
blevet strengere end til lands, er det ikke i strid med folketingsbeslutningen om, at
man skulle opnå samme niveau til vands som til lands, idet der ikke var noget krav
om ækvivalens. det grundlæggende formål var at få niveauet til vands op, da det
haltede bagefter.
med hensyn til spørgsmålet om ikrafttræden fremgår det klart af søfartsstyrelsens
meddelelser, at der til ikrafttræden af reglen var knyttet en overgangsregel, og tiltalte
har været bekendt med denne regel.
tiltalte har endvidere anført, at søfartsstyrelsen har begået sagsbehandlingsfejl. det
bemærkes hertil, at der ikke er pligt til at foretage de af forsvareren beskrevne
sagsbehandlingsskridt, når der konstateres en lovovertrædelse, og søfartsstyrelsen
har ikke lovliggjort de beskrevne forhold ved igangsættelsen af projekt coaster.
mens projekt coaster var i gang, foretog man ikke yderligere i anledning af
overtrædelserne, men da samarbejdet brød sammen, fastsattes på ny en frist, da
søfartsstyrelsen måtte henholde sig til lovgivningen, når projektet faldt bort. politiets
efterforskning har båret præg af, at man nærmest har opfattet jørgen folmers
tilkendegivelser under afhøringen som tilståelser.
vedrørende tiltaltes indsigelser om, at § 16 er uklart formuleret, bemærkes, at det af
omstændighederne omkring reglernes tilblivelse, hvor hvervets parter var involveret,
herunder jørgen folmer, klart fremgik, at det var et særligt kursus, man skulle på.
                                          - 5 -
bestemmelsen i § 16, stk. 4, er efter sin ordlyd ikke begrænset til at gælde store
skibe, men det fremgår klart af forarbejderne og af den af ole lyngenbo afgivne
forklaring, at reglen kun skal finde anvendelse for de store skibe, hvilket også har
været klart for tiltalte.
det påhviler rederne at sørge for, at der altid er en person om bord, som har en § 16-
uddannelse, hvilket jørgen folmer ikke har draget omsorg for. på baggrund af de af
anklagemyndigheden fremlagte udskrifter må det lægges til grund, at der for den
angivne periode ikke har været en person om bord på skibet, som har § 16-
uddannelsen.
såfremt man måtte komme frem til, at § 16, stk. 4, også gælder for små skibe, er det
helt usandsynligt, at der for den angivne periode skulle have været en person om
bord, som har gennemgået fjernundervisningsmaterialet i overensstemmelse med
bestemmelsens regler herom. desuden fordrer bestemmelsen, at der er en
sikkerhedsgruppe om bord. dette er utænkeligt, da jørgen folmer har modsat sig
reglerne om organiseret sikkerhedsorganisation. allerede af den grund må tanken om
sikkerhedsgruppe afvises. det er endvidere næppe sandsynligt, at en skipper vil
acceptere, at en blandt de ubefarne udpeges. hvis en skibsfører måtte have modtaget
en video, skal dette følges op af, at den pågældende sikkerhedsrepræsentant sendes
på kursus.
de fremlagte oversigter er trukket primo november 2003, og ingen af besætningen
har efter dette tidspunkt gennemgået § 16-kurset.
med hensyn til strafudmålingen må der idømmes en følelig bøde. højesteret har med
sagerne u 2000.293 og 2000.295 forhøjet bødeniveauet i almindelige
arbejdsmiljøsager fra 10.000 kr. til 20.000 kr. da bødeniveauet skal tilskynde til
størst sikkerhed, og der har været en lang årrække med alvorlige søulykker, bør dette
bødeniveau følges. det gøres gældende, at det ikke alene beror på
anklagemyndigheden, at sagsbehandlingen har trukket ud. sagsbehandlingstiden kan
derfor højst få omkostningsmæssig betydning.
                                            - 6 -
tiltalte har til støtte for frifindelsespåstanden anført, at dette sagskompleks begyndte
med et uanmeldt syn på danica violet den 28. juni 1998, hvor der blev rejst 8 krav,
hvoraf søfartsstyrelsen senere måtte frafalde 4. der blev efter aftale med
anklagemyndigheden af procesbesparende grunde udvalgt 3 prøvesager. på trods af
frifindelse i de tre sager fastholdt anklagemyndigheden tiltale overfor de resterende
10 rederier. efter dommen af 6. december 2002 frafaldt anklagemyndigheden tiltale i
3 af de 4 forhold. anklagemyndigheden har fremført, at disse sager er principielle,
men har alligevel valgt alene som bevis at fremlægge bemandingslisterne. dette er
ikke tilstrækkeligt grundlag for domfældelse.
§ 16 i teknisk forskrift a af 1996 indeholder i stk. 1 en generel bestemmelse for alle
skibe, mens stk. 2 og 3 er en særbestemmelse for henholdsvis små skibe og store
skibe. stk. 4 gælder efter sin ordlyd både små og store skibe og er en generel
formuleret overgangsbestemmelse. af ole lyngenbos forklaring fremgik, at der om
bord på alle skibe findes en video og pjece, men at der ikke blev ført register over,
hvem der havde set videoen og læst pjecen, og hvem der er udpeget som
sikkerhedsrepræsentant. der var endvidere ingen mening med at udsende materialet
til de små skibe, såfremt § 16, stk. 4, ikke skulle gælde for disse. uagtet at stk. 4 kun
var tænkt at skulle gælde for store skibe, må den for tiltalte gunstigste fortolkning
lægges til grund, da der ikke kan straffes for overtrædelse af hensigten med
bestemmelsen. dernæst har anklagemyndigheden ikke bevist, at der ikke er udpeget
sikkerhedsorganisation, og at videoen ikke er blevet gennemgået. ved afhøringen
under den tidligere domsforhandling blev det oplyst, at der på et af skibene var en
sikkerhedsorganisation, og jørgen folmers udtalelser er ikke bevis for manglende
sikkerhedsorganisation.
efter straffelovens § 1 kræves der klar hjemmel for at idømme straf. i denne sag har
selv den regeludstedende myndighed vanskeligheder med fortolkningen, hvilket også
må føre til frifindelse.
teknisk forskrift a 1 af 1996, som der rejses tiltale efter, har status som en
bekendtgørelse. § 16 er strafsanktioneret fra forskriftens ikrafttræden, selvom det var
umuligt at opfylde kravet, hvilket søfartsstyrelsen først regnede med kunne ske fra
den 1. januar 1998. søfartsstyrelsen undlod blot at håndhæve bestemmelsen, men
offentliggjorde ikke, hvornår man ville håndhæve. det eneste, der er henvist til, er et
                                          - 7 -
mødereferat fra 1995. at man overfor jørgen folmer har meddelt tidspunktet, er ikke
tilstrækkeligt. også dette forhold bør føre til frifindelse.
den tekniske forskrift skal både for så vidt angår straffebestemmelsen og den
økonomiske udgift have hjemmel i lov. såfremt der pålægges borgeren mere
vidtgående følger, må der kræves klar hjemmel. hjemmelsbestemmelsen i § 5 i
lovbekendtgørelse nr. 594/96 om skibes sikkerhed er en generelt udformet
hjemmelsbestemmelse, der intet siger om økonomi og straf. søfartsstyrelsen har
gennemført § 16 i strid med den sædvane, der var på området, og pålagt
rederierhvervet økonomiske byrder. reglen blev til på trods af en
folketingsbeslutning om, at reglerne skulle være de samme som på land.
søfartsstyrelsen valgte i stedet at skærpe reglerne til søs, og man troede, at man
lavede en forskelsbehandling mellem store og små skibe. dette har næppe været
folketingets hensigt. § 16 i den tekniske forskrift har derfor ikke tilstrækkelig
hjemmel i loven.
søfartsstyrelsen har tilsidesat sædvanen om, at sagen ved uenighed i regeludvalget
skal behandles på et møde i skibstilsynsrådet. skibstilsynsrådet er et rådgivende
organ for ministeren, og sagen burde være forlagt denne. det bekræftes af direktør
bagges notat af 23. december 1994, at dette også var søfartsstyrelsens opfattelse.
forelæggelsen for ministeren ville have gjort en forskel, da sagen var meget politisk.
at søfartsstyrelsen tolker en generel hjemmel i strid med en folketingsbeslutning, må
medføre, at bestemmelsen lider af en tilblivelsesmangel.
det påhviler anklageyndigheden at søge sagen oplyst. søfartsstyrelsen havde kun
været om bord i 4 skibe, inden der blev foretaget enslydende politianmeldelser.
anklagemyndigheden gjorde intet for at oplyse sagen, før der blev rejst tiltale. der
foreligger således en ugyldig forvaltningsakt, hvorfor der ikke kan straffes.
anklagemyndigheden måtte ved domsforhandlingens begyndelse korrigere 10
oplysninger i det fremlagte materiale. det materiale, der er fremlagt, er ensidigt
indhentet fra søfartsstyrelsen. der er væsentlige fejlmuligheder ved tilvejebringelsen
af de indhentede oplysninger. der foreligger ikke et formaliseret
indberetningssystem, og systemet beror på den enkelte undervisers omhyggelighed.
dernæst er de fremlagte oversigter et indiciebevis, hvor man i stedet kunne have
                                           - 8 -
foretaget en besigtigelse af de faktiske forhold. den manglende førelse af et direkte
bevis må komme anklagemyndigheden til skade.
anklagemyndigheden har ikke ført bevis for, at gerningsindholdet er realiseret.
til støtte for påstanden om strafbortfald eller nedsættelse gøres det gældende, at der
henset til reglernes tilblivelsesproces samt den hidtidige manglende håndhævelse har
været en sådan usikkerhed omkring reglerne, at straffelovens § 84, stk. 2, jf. stk. 1,
nr. 3, bør finde anvendelse. hertil kommer, at sagens behandling har været meget
langsommelig af grunde, som ikke kan lægges tiltalte til last.
retten skal udtale:
hverken efter ordlyden i bekendtgørelse 883 af 3. oktober 1996 af
forretningsordenen for skibstilsynsrådet eller af cirkulære om forretningsordenen for
skibstilsynsrådet ses der at være krav om, at spørgsmål, hvorom der er uenighed i
rådet, skal forelægges ministeren, ligesom der ikke ses at foreligge en retssædvane
om forelæggelse for ministeren, der kan tilsidesætte eller supplere bestemmelserne
om tilblivelse af love og bekendtgørelser.
retten finder i øvrigt af de af anklagemyndigheden anførte grunde, at
søfartsstyrelsen har haft hjemmel til at udstede teknisk forskrift a nr. 1 af 26. august
1996 om sikkerhedsarbejde i skibe, således som det er sket. det forhold, at der
foreligger en folketingsbeslutning om arbejdsmiljø til søs, findes ikke retligt at ændre
herpå.
hverken søfartsstyrelsen eller anklagemyndigheden foretog specifikke undersøgelser
vedrørende hvert enkelt skib, før der blev rejst tiltale, men grundede tiltale på jørgen
folmers tilkendegivelser om ikke at ville opfylde kravet om § 16-uddannnelse. dette
forhold findes ikke at kunne bevirke, at tiltalerejsningen må anses for en ugyldig
forvaltningsakt, hvorfor tiltale ikke af den grund kan frifindes.
bestemmelsen i § 16, stk. 4, er efter sin ordlyd ikke begrænset til at omfatte store
skibe, og retten finder ikke, at der i øvrigt foreligger tilstrækkeligt grundlag for at
antage, at bestemmelsen skal fortolkes således, at kun store skibe omfattes. at jørgen
                                             - 9 -
folmer kunne have haft den opfattelse, at små skibe alene var omfattet af § 16, stk. 2,
ændrer ikke herved.
der er enighed om, at der ikke har været foretaget syn af de faktiske forhold om bord
på skibet vedrørende den periode, for hvilken der er rejst tiltale, og at der ikke føres
lister over personer, som efter § 16, stk. 4, umiddelbart efter valget eller udpegningen
har gennemgået fjernundervisningsprogrammet.
når der samtidig henses til, at de af søfartsstyrelsen udarbejdede udskrifter
vedrørende personer, som har gennemgået § 16-uddannelsen, beror på indberetninger
fra kursusudbydere i såvel danmark som udlandet, og da det under sagen er oplyst,
at søfartsstyrelsen i enkelte tilfælde har måttet afbryde samarbejdet med
kursusudbydere, finder retten ikke, at det med den fornødne sikkerhed er godtgjort, at
tiltalte er skyldig i den rejste tiltale, hvorfor tiltalte frifindes.
                                      thi kendes for ret:
tiltalte, partrederiet for m/s danica sunbeam ouvd2, frifindes.
statskassen skal betale sagens omkostninger.
                                       mette christensen
mogens buch                                                           niels schott christensen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                             p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt torsdag den 17. marts 2016
sag 110/2015
(2. afdeling)
a
(advokat henrik karl nielsen, beskikket)
mod
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for
skandinavisk data center a/s
(advokat merete preisler)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i glostrup den 12. juli 2013 og af østre landsrets
1. afdeling den 5. november 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: niels grubbe, marianne højgaard pedersen,
vibeke rønne, lars hjortnæs og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, a, har påstået indstævnte, skandinavisk data center a/s, dømt til at betale
445.572 kr. med procesrente fra den 26. oktober 2011.
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for skandinavisk data center a/s har
påstået stadfæstelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et mindre beløb.
supplerende sagsfremstilling
det er ubestridt, at a i 2010 downloadede en app, som han benyttede til at købe tog- og
busbilletter og lade udgiften betale over telefonregningen. det er endvidere ubestridt, at
skandinavisk data center ikke gav a en advarsel forud for bortvisningen.
                                               - 2 -
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret alene spørgsmålet, om skandinavisk data center a/s har været
berettiget til at bortvise a, fordi han havde ladet udgifter til privat transport betale af
skandinavisk data center.
af de grunde, der er anført af landsretten, stadfæster højesteret dommen.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 40.000 kr. til finanssektorens
arbejdsgiverforening som mandatar for skandinavisk data center a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms
afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.