text:
                             højesterets dom
                       afsagt torsdag den 11. december 2014
sag 89/2014
sydøstjyllands politi
(kammeradvokaten ved advokat sanne h. christensen)
mod
a
(advokat niels lindeborg johansen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i kolding den 26. november 2012 og af vestre
landsrets 6. afdeling den 7. februar 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, thomas rørdam, hanne
schmidt, lars hjortnæs og jan schans christensen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
det fremgår af sagen, at sydøstjyllands politi ved brev af 26. november 2008 meddelte a, at
erstatningsnævnet den 11. august 2008 havde tilkendt b 139.630,39 kr. i godtgørelse for svie
og smerte, tabt arbejdsfortjeneste og erstatning for helbredelsesudgifter, og at sydøstjyllands
politi den 22. maj 2009 meddelte a, at erstatningsnævnet den 27. juni 2008 havde tilkendt b
805,75 kr. i erstatning for tøj. a blev anmodet om at fremkomme med sine eventuelle be-
mærkninger til spørgsmålet om regres mod ham for beløbene på 139.630,39 kr. og 805,75 kr.
ved brev af 14. april 2010 meddelte sydøstjyllands politi a, at erstatningsnævnet havde til-
kendt b yderligere 38.019,71 kr. i godtgørelse for varigt mén, og anmodede om as eventuelle
                                                 - 2 -
bemærkninger til spørgsmålet om regres for beløbet. som svar på sydøstjyllands politis hen-
vendelser tilkendegav a, at han var uretfærdigt dømt og derfor ikke ville betale noget.
ved afgørelse meddelt a i brev af 5. januar 2011 tiltrådte rigspolitiet, at der kunne rettes et
regreskrav mod ham (på daværende tidspunkt opgjort til 178.455,85 kr.).
retsgrundlag
i offererstatningsloven hedder det bl.a.:
       ”§ 6 a. ved afgørelser om erstatning efter denne lov finder dansk rets almindelige regler
       om skadevolderens erstatningsansvar, herunder om nedsættelse eller bortfald af erstat-
       ning på grund af skadelidtes eller afdødes medvirken til skaden eller accept af risikoen
       for skade, tilsvarende anvendelse.
       § 7. erstatning ydes ikke, i det omfang skaden godtgøres af skadevolderen eller dækkes
       af forsikringsydelser eller andre ydelser, der har karakter af virkelig skadeserstatning.
       stk. 2. erstatning ydes ikke til dækning af regreskrav mod skadevolderen.
       § 8. erstatning efter § 3 [tingsskade] kan nedsættes eller bortfalde, hvis skadelidte har
       undladt at træffe sædvanlige sikkerhedsforanstaltninger, herunder tegning af forsikring.
       …
       § 11. afgørelse om erstatning træffes af et nævn, der nedsættes af justitsministeren.
       …
       § 13. nævnet kan ikke behandle en ansøgning, der er indgivet over 2 år efter, at lov-
       overtrædelsen er begået, medmindre der foreligger særlige grunde.
       stk. 2. hvis der i sagen er afsagt dom, regnes fristen i stk. 1, fra dommen var endelig.
       hvis politiet har efterforsket sagen, uden at der efterfølgende er rejst straffesag, regnes
       fristen fra tidspunktet for politiets afgørelse om indstilling af efterforskningen.
       …
       § 17. staten indtræder, i det omfang der ydes erstatning, i skadelidtes krav mod skade-
       volderen.”
offererstatningsordningen blev oprindelig indført ved lov nr. 277 af 26. maj 1976. det pågæl-
dende lovforslag bygger på betænkning nr. 751/1975 om erstatning fra staten til ofre for for-
brydelser, som indeholder et lovudkast med bl.a. følgende bemærkninger:
       ”til § 17
       efter forslaget indtræder staten i det omfang, der er betalt erstatning, i skadelidtes krav
       mod skadevolderen. spørgsmålet om, hvorvidt regres skal gøres gældende, afgøres af
       justitsministeriet, så vidt muligt efter indstilling fra nævnet, jfr. § 11 i udkast til forret-
       ningsordenen.
       bestemmelsen vil formentlig kun sjældent få praktisk betydning.
                                                 - 3 -
       hvis skadelidte ikke får hele sit tab dækket af staten, f. eks. på grund af reglerne i lov-
       forslagets §§ 7-8, vil skadelidte kunne gøre sit restkrav gældende mod skadevolderen.”
i den dagældende forretningsorden for erstatningsnævnet, jf. bekendtgørelse nr. 787 af 12.
august 2005, hedder det bl.a.:
       ”§ 7. skadevolderen anses efter det almindelige forvaltningsretlige partsbegreb ikke
       som part i erstatningsnævnets sag.
       …
       § 10. nævnet træffer ikke afgørelse, førend straffesagen mod skadevolderen er afgjort
       ved endelig dom, eller efterforskningen er indstillet. afgørelsen udsættes endvidere med
       henblik på at konstatere, om skaden dækkes fra anden side, jf. lov om erstatning fra
       staten til ofre for forbrydelser § 7.
       stk. 2. uanset betingelserne i stk. 1 ikke er opfyldt, kan nævnet træffe afgørelse, såfremt
       forholdene taler for det.
       …
       § 12. samtidig med sagens afgørelse sender nævnet en kopi af afgørelsen til politime-
       steren (politidirektøren) i den politikreds, hvor anmeldelsen af lovovertrædelsen har
       fundet sted, så vidt muligt med en vejledende indstilling om, hvorvidt der bør gøres re-
       gres mod skadevolderen.”
de nævnte bestemmelser er i det væsentlige videreført i den gældende forretningsorden for
erstatningsnævnet, jf. bekendtgørelse nr. 824 af 26. juni 2013. forretningsordenens § 12 sva-
rer i det væsentlige til § 11 i det udkast til forretningsorden, som var indeholdt i betænkning
nr. 751/1975, idet det dog er blevet præciseret, at indstillingen er vejledende.
i justitsministeriets dagældende cirkulæreskrivelse nr. 9558 af 26. august 2005 til politiet og
anklagemyndigheden om indsendelse af sager til erstatningsnævnet m.v. hedder det bl.a.:
        ”7. regres mod skadevolderen
       efter forretningsordenens § 12 fremsender erstatningsnævnet samtidig med sagens af-
       gørelse en kopi af afgørelsen til politimesteren (politidirektøren) i den retskreds, hvor
       anmeldelsen har fundet sted. erstatningsnævnet afgiver samtidig så vidt muligt en ind-
       stilling om, hvorvidt der bør gøres regres mod skadevolderen.
       det skal understreges, at erstatningsnævnets indstilling alene er vejledende, jf. herved
       forretningsordenens § 12.”
den nævnte bestemmelse er i det væsentlige videreført i § 9 i det nugældende cirkulære nr.
9190 af 17. april 2012.
                                                 - 4 -
i justitsministeriets cirkulæreskrivelse af 24. februar 1998 til politiet og anklagemyndigheden
om behandling af sager om regres ved udbetaling af erstatning til ofre for forbrydelser hedder
det bl.a.:
       ”justitsministeriet bemyndigede ved cirkulæreskrivelse af 24. april 1987 politiet til bl.a.
       at træffe afgørelse om alle spørgsmål vedrørende regres hos skadevolder i forbindelse
       med udbetaling af erstatning og godtgørelse i medfør af loven.
       …
       sager om regres mod skadevoldere bør … behandles efter følgende retningslinjer:
       …
       2. er afgørelsen om erstatning til skadelidte truffet af erstatningsnævnet, anmodes ska-
       devolderen i almindelighed om en udtalelse, inden politimesteren (politidirektøren) efter
       en konkret vurdering beslutter, om der skal rejses regreskrav mod skadevolderen. til
       brug for politimesterens afgørelse af spørgsmålet om regres, sender erstatningsnævnet
       kopi af de sagsakter, som politiet ikke i forvejen er i besiddelse af.”
2007-forældelsesloven trådte med visse nærmere angivne overgangsregler i kraft den 1. ja-
nuar 2008. parterne er enige om, at bedømmelsen af, om der er indtrådt forældelse af regres-
kravet, skal ske efter 2007-loven. efter denne lovs § 3, stk. 1, er forældelsesfristen som ud-
gangspunkt tre år. i loven hedder det herudover bl.a.:
       ”§ 2. forældelsesfristerne regnes fra det tidligste tidspunkt, til hvilket fordringshaveren
       kunne kræve at få fordringen opfyldt, medmindre andet følger af andre bestemmelser.
       …
       stk. 4. for fordringer på erstatning eller godtgørelse for skade forvoldt uden for kon-
       traktforhold regnes forældelsesfristen fra tidspunktet for skadens indtræden.
       …
       §12. hæfter flere skyldnere solidarisk, og har én af dem opfyldt fordringen, indtræder
       den pågældende i henseende til forældelse af krav mod medskyldnere i fordringshave-
       rens retsstilling.
       stk. 2. er forældelsen afbrudt over for én af skyldnerne, eller har én af skyldnerne på et
       tidspunkt, hvor fordringen mod denne skyldner ikke var forældet, opfyldt fordringen
       eller indrømmet fordringshaveren fristforlængelse, forældes et regreskrav mod en med-
       skyldner tidligst et år efter afbrydelsen, opfyldelsen eller afgivelsen af tilsagnet om frist-
       forlængelse. foreligger flere af de nævnte begivenheder, regnes tillægsfristen på 1 år fra
       den begivenhed, som først indtræder.
       § 13. udløb af forældelsesfristen er ikke til hinder for, at det under en straffesag, hvor
       tiltalte findes skyldig, kan pålægges tiltalte at betale erstatning eller godtgørelse til foru-
       rettede i anledning af det strafbare forhold. en sådan fordring kan også gøres gældende
       under et særskilt søgsmål, der anlægges inden 1 år efter endelig afgørelse i en straffe-
       sag, hvor tiltalte er fundet skyldig, eller inden 1 år efter skyldnerens vedtagelse af bøde
       eller anden strafferetlig sanktion.”
                                                 - 5 -
i de almindelige bemærkninger til lovforslag nr. 165 af 28. februar 2007 om forældelse af
fordringer (ft 2006-07, tillæg a, s. 5595 ff.) er bl.a. anført:
       ”3.2.2.9. kaution og regreskrav
       …
       for så vidt angår regreskrav i solidariske skyldforhold finder udvalget, at der på den ene
       side er behov for at sikre, at den part, der som en af flere skyldnere bliver mødt med et
       krav – den regresberettigede – rent tidsmæssigt har praktisk mulighed for at gøre re-
       greskrav gældende mod en medskyldner. på den anden side er der et hensyn at tage til
       medskyldneren – den regresforpligtede – som vil have en interesse i at kunne indrette
       sig efter den forældelsesfrist, som gælder for hovedkravet.
       …
       de hensyn, der gør sig gældende i forhold til den regresforpligtede og den regresberetti-
       gede, er efter udvalgets opfattelse de samme, uanset om der er tale om regres mellem
       flere kautionister eller i andre solidariske skyldforhold, og udvalget foreslår derfor, at
       der for alle tilfælde, hvor der er tale om regreskrav mellem solidarisk ansvarlige skyld-
       nere, indføres en tillægsfrist for den regresberettigede til at gøre regreskravet gældende,
       uanset at kreditors krav mod medskyldneren måtte være forældet.
       udvalget foreslår desuden, at der indføres en bestemmelse om, at den indfriende skyld-
       ner indtræder i fordringshaverens stilling i forældelsesmæssig henseende. efter gæl-
       dende ret sondres der mellem tilfælde, hvor regreskravet alene støttes på indtrædelses-
       synspunktet, og tilfælde, hvor regreskravet tillige støttes på en aftale mellem den indfri-
       ende skyldner og medskyldneren… denne sondring foreslås opgivet i forældelsesmæs-
       sig henseende, således at den indfriende skyldner, når bortses fra tillægsfristen, ikke får
       bedre ret over for en medskyldner, end kreditor på indfrielsestidspunktet havde mod
       medskyldneren.
       …
       udvalget finder, at den foreslåede regel om en tillægsfrist ikke også bør omfatte tredje-
       mands afledede krav mod skadevolder – eksempelvis hvis der er betalt ydelser til ska-
       delidte på grund af skaden. efter udvalgets opfattelse er det efter karakteren af disse ty-
       per af regreskrav – der netop afledes af skadelidtes krav – mest naturligt ligesom efter
       gældende ret at holde sig til den foreslåede regel om, at den indfriende skyldner indtræ-
       der i fordringshaverens retsstilling i relation til forældelse.
       …
       der henvises i øvrigt til betænkningens kapitel vii, afsnit …7.5.4.
       justitsministeriet kan tilslutte sig udvalgets synspunkter, og lovforslaget er udformet i
       overensstemmelse med udvalgets lovudkast.
       der henvises til lovforslagets § 12 og bemærkningerne hertil.
       3.2.2.10. krav i anledning af strafbart forhold
       det er udvalgets opfattelse, at erstatningskrav, der udspringer af strafbart forhold, som
       udgangspunkt bør være omfattet af de foreslåede almindelige frister, dvs. en frist på 3 år
       regnet fra forfaldstidspunktet (skadens indtræden) med mulighed for suspension kombi-
       neret med en absolut frist på 10 år, ved personskade 30 år, der regnes fra den skadevol-
       dende handlings ophør…
       …
                                                - 6 -
      erstatningskrav, der udspringer af strafbare forhold, vil i praksis ofte blive rettet mod
      staten som følge af reglerne i lov om erstatning fra staten til ofre for forbrydelser, og for
      disse krav er det fristerne i offererstatningsloven og ikke de formueretlige forældelses-
      regler, der er afgørende for, hvor længe kravet kan gøres gældende. de skadelidtes be-
      hov for en særregel om udskydelse af forældelsesfristen er derfor ikke stort i praksis.
      offererstatningsloven omfatter imidlertid stort set kun personskadekrav, men f.eks. ikke
      erstatning som følge af bedrageri mv. loven omfatter endvidere kun straffelovsovertræ-
      delser og ikke overtrædelser af særlovgivningen. udvalget finder endvidere, at det gene-
      relt vil kunne virke stødende, hvis der på grund af forældelse ikke kan nedlægges på-
      stand om erstatning eller godtgørelse under en straffesag. det forhold, at skadelidtes er-
      statningskrav eventuelt kan søges dækket af staten, bør efter udvalgets opfattelse ikke
      være afgørende for, om der bør gælde en særlig regel om udskydelse af forældelsesfri-
      sten for så vidt angår kravet mod skadevolderen.
      udvalget finder på den baggrund, at der bør indføres en særregel om forældelsesfristen i
      tilfælde, hvor strafspørgsmålet først afgøres efter udløbet af den almindelige forældel-
      sesfrist for erstatningskravet…
      …
      justitsministeriet kan tilslutte sig udvalgets synspunkter, og lovforslaget er udformet i
      overensstemmelse med udvalgets lovudkast.”
i betænkning nr. 1460/2005 om revision af forældelseslovgivningen, som der henvises til i
bemærkningerne til lovforslaget, hedder det bl.a.:
      ”7.1.3.4. tredjemands afledede krav mod skadevolderen
      spørgsmålet om forældelse af regreskrav kan også opstå i tilfælde, hvor en tredjemand
      helt eller delvis dækker skadelidtes tab og i den anledning har et regreskrav mod den er-
      statningsansvarlige.
      som eksempel på sådanne regreskrav kan nævnes et krav, som et forsikringsselskab ef-
      ter dækning af en skade har mod den erstatningsansvarlige, jf. erstatningsansvarslovens
      § 22, stk. 1, en kommunes regreskrav over for en erstatningsansvarlig skadevolder for
      dagpenge, der er udbetalt til skadelidte under dennes sygdom, jf. erstatningsansvarslo-
      vens § 17, stk. 1, 3. pkt., og dagpengelovens § 39, stk. 2, eller en arbejdsgivers regres-
      krav mod en skadevolder for udbetaling af sygeløn eller dagpenge til en skadelidt ar-
      bejdstager, jf. erstatningsansvarslovens § 17, stk. 2.
      det antages, at krav af denne type er ”afledede” krav, således at kravet ud fra indtrædel-
      sessynspunktet kun kan gøres gældende inden for rammerne af det krav, som skadelidte
      ellers ville have haft mod den erstatningsansvarlige, jf. f.eks. u 2002.2683 h.
      dette må antages i hvert fald som udgangspunkt også at gælde i forældelsesmæssig hen-
      seende, således at regreskravet forældes sammen med skadelidtes krav. der henvises
      herved til bo von eyben, forældelse i (2003) s. 416 ff, og samme i hyldestskrift til jør-
      gen nørgaard (2003) s. 656 ff med henvisning til praksis, og til jesper ravn og lars bo
      nilsson i u 2003 b, s. 34 ff, ”dagpengeregres - kommunens krav mod den ansvarlige
      skadevolder”.
                                                  - 7 -
      det afgørende for forældelsesfristens længde og begyndelsestidspunkt for denne type af
      regreskrav er således i almindelighed, hvad der gælder for skadelidtes krav mod den er-
      statningsansvarlige, dvs. om skadelidtes krav er omfattet af 1908-loven eller ikke.
          fra praksis kan bl.a. henvises til u 2002.573 h, hvor den 5-årige forældelsesfrist efter 1908-
          loven for en arbejdsgivers regreskrav over for skadevolders forsikringsselskab for sygeløn og
          helbredelsesudgifter udbetalt til en ansat blev regnet fra skadedatoen. for så vidt angår et re-
          greskrav vedrørende forøget førtidspension blev fristen dog først regnet fra det tidspunkt, da
          de lægelige oplysninger viste, at skadelidte måtte pensioneres, og på dette punkt blev indtræ-
          delsessynspunktet fraveget. der kan vedrørende de nærmere omstændigheder i dommen
          henvises til bo von eyben s. 417 f.
      …
      7.5.4. andre regreskrav
      udvalget har overvejet, om der er grundlag for at lade bestemmelsen i lovudkastets § 11
      vedrørende regreskrav mellem solidarisk ansvarlige skyldnere gælde også for de øvrige
      typer af regreskrav, der er omtalt ovenfor i afsnit 7.1.3.4 og 7.1.3.5, dvs. tredjemands
      afledede krav mod skadevolder og regreskrav mod tidligere omsætningsled i anledning
      af mangler.
      for så vidt angår tredjemands afledede krav mod skadevolder antages det i gældende
      ret, at den pågældendes krav ud fra et indtrædelsessynspunkt kun kan gøres gældende
      inden for rammerne af det krav, som skadelidte ellers ville have haft mod den erstat-
      ningsansvarlige. dette antages i hvert fald som udgangspunkt også at gælde i forældel-
      sesmæssig henseende, således at regreskravet forældes sammen med skadelidtes krav,
      jf. nærmere afsnit 7.1.3.4.
      udvalget finder ikke tilstrækkeligt grundlag for at udvide den særlige regel i § 11, stk.
      2, til også at gælde for disse regreskrav. det er udvalgets opfattelse, at det efter karakte-
      ren af disse typer af regreskrav - der netop afledes af skadelidtes krav - er mest naturligt
      også at holde sig til indtrædelsessynspunktet i relation til forældelse. det kan også anfø-
      res, at det i forhold til tredjemand - eksempelvis det offentlige, der har betalt sociale
      ydelser til skadelidte - vil kunne fremstå som en tilfældig omstændighed, at der findes
      en ansvarlig skadevolder, mod hvem et regreskrav kan gøres gældende. i de øvrige nor-
      diske lande findes heller ikke særlige regler om forældelse af disse typer af regreskrav.
      udvalget foreslår således en videreførelse af gældende ret på dette punkt. dette indebæ-
      rer, at der fortsat vil være mulighed for at fravige indtrædelsessynspunktet i særlige til-
      fælde, jf. herved højesterets dom i u2002.573h omtalt ovenfor i afsnit 7.1.3.4 (for så
      vidt angår regreskravet vedrørende førtidspension).”
højesterets dom af 19. december 2001 (ufr 2002, s. 573), som der henvises til i betænknin-
gen, angik en ansat ved de tyske statsbaner, der under sit arbejde på en færge i rødbyhavn
blev påkørt af en dansk bil og derved kom til skade. de tyske statsbaner betalte løn under
sygdom, helbredelsesudgifter og pension til den ansatte og rejste herefter krav om regres mod
den erstatningsansvarliges ansvarsforsikringsselskab. højesteret fastslog, at den 5-årige for-
                                                  - 8 -
ældelse efter den dagældende 1908-forældelseslov for erstatningskrav som udgangspunkt be-
gynder at løbe fra skadesdatoen, som var den 2. maj 1984. regreskravet vedrørende sygeløn
og helbredelsesudgifter var herefter forældet. med hensyn de tyske statsbaners krav på refu-
sion af pensionsudgifter udtalte højesteret:
       ”for så vidt angår kravet om refusion af pensionsudgifter fremgår det af …forklaring, at
       skadelidte blev førtidspensioneret på grundlag af en erklæring af 24. april 1988 fra ind-
       stævntes læge. når dette sammenholdes med indholdet af …erklæringer af 4. november
       1988 og 30. maj 1989, kan det ikke antages, at der forud for modtagelsen af erklæringen
       af 24. april 1988 var grundlag for at rejse krav i anledning af skadelidtes pensionering.
       dette krav kan derfor ikke anses for at være forældet.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår i første række, om sydøstjyllands politi på grund af forældelse er afskåret fra at
gøre statens regreskrav for erstatning udbetalt efter offererstatningsloven gældende mod a,
som ved vestre landsrets ankedom af 18. marts 2008 blev idømt 10 måneders fængsel for
vold efter straffelovens § 245 ved den 22. august 2007 at have stukket b i halsen med en kniv.
erstatningsnævnet tilkendte ved afgørelser af 27. juni 2008, 11. august 2008, 25. februar 2010
og 30. oktober 2011 skadelidte b i alt 3.049.278,88 kr. i erstatning og godtgørelse for tabt
arbejdsfortjeneste, svie og smerte, tab af erhvervsevne, varigt mén samt ødelagt tøj. sydøst-
jyllands politi rejste regreskrav mod a og anlagde sag mod ham herom den 25. januar 2011.
efter offererstatningslovens § 17 indtræder staten, i det omfang der ydes erstatning, i skade-
lidtes krav mod skadevolderen. der er ikke i bestemmelsen eller dens forarbejder taget stilling
til forældelse af statens regreskrav mod skadevolderen.
efter forældelseslovens § 3, stk. 1, gælder en almindelig forældelsesfrist på tre år, som i med-
før af § 2, stk. 1, regnes fra det tidligste tidspunkt, til hvilket fordringshaveren kunne kræve at
få fordringen opfyldt, medmindre andet følger af andre bestemmelser. for fordringer på er-
statning eller godtgørelse for skade forvoldt uden for kontraktforhold regnes forældelsesfri-
sten fra tidspunktet for skadens indtræden, jf. § 2, stk. 4.
det er i forældelseslovens forarbejder lagt til grund, at tredjemand, som har et afledet regres-
krav mod en ansvarlig skadevolder, som udgangspunkt indtræder i den skadelidtes retsstilling
                                                - 9 -
med hensyn til forældelse. det er anført, at udgangspunktet kan fraviges i særlige tilfælde, og
der er i den forbindelse henvist til højesteret dom af 19. december 2001 (ufr 2002, s. 573).
offererstatningsordningen indebærer, at staten bl.a. kan yde erstatning og godtgørelse for per-
sonskade, der forvoldes ved overtrædelse af straffeloven, i det omfang visse nærmere angivne
betingelser er opfyldt. efter loven træffes afgørelsen om de pågældende krav mod staten af
erstatningsnævnet. først når den skadelidte har ansøgt om erstatning fra staten, og erstat-
ningsnævnets afgørelse foreligger, har politiet grundlag for at træffe afgørelse om, hvorvidt
der i medfør af offererstatningslovens § 17 skal gøres regreskrav gældende mod en ansvarlig
skadevolder. på denne baggrund finder højesteret, at der foreligger særlige omstændigheder,
således at den treårige forældelsesfrist for regreskravet først begynder at løbe, når erstat-
ningsnævnet har truffet afgørelse om det pågældende krav, jf. forældelseslovens § 2, stk. 1.
første gang erstatningsnævnet traf afgørelse om, at der skulle ydes skadelidte erstatning eller
godtgørelse, var ved nævnets afgørelse af 27. juni 2008. da sag er anlagt den 25. januar 2011,
er ingen dele af sydøstjyllands politis krav mod a således forældet.
efter karakteren af as skadevoldende adfærd er der ikke grundlag for at lempe hans erstat-
ningsansvar i medfør af erstatningsansvarslovens § 24, stk. 1.
højesteret tager herefter sydøstjyllands politis påstand til følge.
under hensyn til sagens principielle karakter skal ingen af parterne betale sagsomkostninger
for byret, landsret eller højesteret til den anden part.
                                       thi kendes for ret:
a skal til sydøstjyllands politi betale 3.049.278,88 kr. med procesrente af 139.930,02 kr. fra
den 25. september 2009, af 37.600 kr. fra den 29. juli 2010 og af 2.750.625,15 kr. fra den 10.
januar 2012.
det idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
                                           - 10 -
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for byret, landsret eller højesteret til den an-
den part.


text:
 pej
                                        udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                        kendelse
afsagt den 30. januar 2015.
b-16-14
s aps under konkurs
(advokat søren aamann jensen)
mod
x
(advokat ole larsen)
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet s
aps.
selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 1. august 2011 af
mjs med en selskabskapital på 80.000 kr., der blev indbetalt kontant til kurs 100. selskabet
                                               -2-
havde regnskabsår fra 1/1 til 31/12, og første regnskabsperiode løb fra den 1. august 2011 til
den 31. december 2012 (17 måneder). x har ifølge samme rapport siden den 1. september
2011 været registreret som direktør i selskabet, hvor han afløste mjs. selskabets formål var at
udøve vikarbureau.
erhvervsstyrelsen traf den 13. november 2013 beslutning om tvangsopløsning af selskabet,
og den 17. december 2013 blev advokat søren aamann jensen udnævnt som likvidator. på
dennes anmodning blev selskabet den 11. februar 2014 taget under konkursbehandling, og
likvidator blev samtidig udpeget som kurator i konkursboet.
skifteretten har den 13. juni 2014 taget kurators indstilling om at indlede konkurskarantæne
mod x til følge.
påstande og forkyndelse
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 27. juni 2014 har kurator nedlagt på-
stand om, at x pålægges konkurskarantæne.
ifølge oplysninger fra cpr-registeret har x senest haft adressen: vognmandsmarken 21, 1.
th., 2100 københavn ø., men er ifølge samme register rejst til udlandet den 1. januar 2013.
likvidator/kurator har derfor ikke haft kontakt med direktøren. det har på den baggrund
heller ikke været muligt direkte at forkynde kurators processkrift for x. skifteretten har i
stedet beskikket advokat ole larsen, og da det heller ikke var muligt for denne at få kontakt
med den pågældende, har sø- og handelsretten i stedet foretaget forkyndelse i statstidende
den 19. september 2014.
den beskikkede advokat har herefter nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært at der på-
lægges konkurskarantæne i et af retten fastsat kortere tidsrum.
den beskikkede advokat har frafaldet mundtlig behandling, hvorfor sagen er færdigbehand-
let på skriftligt grundlag.
                                                   -3-
oplysninger i sagen
som følge af kurators manglende kontakt med selskabets direktør, har det ikke været muligt
at få udleveret eventuel bogføring. det hedder endvidere i kurators processkrift bl.a.:
       ”… det fremgår af oplysninger fra skat, at selskabet har haft en bankkonto. kurator
       har gennemgået den af banken tilsendte posteringsoversigt for perioden 30. juni 2012 –
       31. december 2013. … det fremgår af posteringsoversigten, at selskabet var i drift indtil
       den 31. oktober 2012, hvorefter de indtil da ensartede og konstante posteringer ændrede
       karakter. posteringsoversigten viser, at der dagligt blev hævet og indsat høje beløb. fra
       den 30. september 2012 til den 31. oktober 2012 blev der hævet i alt ddk 1.636.620,00,
       og der blev indsat dkk 1.683.181,75. posteringerne består af indbetalinger af faktura og
       udbetaling af runde beløb til gentagne personer, identificeret ved initialer.
       skat har anmeldt et krav på dkk 25.678.634,48, som vedrører manglende indbetaling
       af a-skat/bidrag, atp, moms og selskabsskat, …
       kurator har i forbindelse med bobehandlingen modtaget anmeldelser fra kreditorer sva-
       rende til i alt dkk 25.688.349,48, … 25.680.699,48 er anmeldt i medfør af konkurslo-
       vens § 97, …”
der er i sagen fremlagt kontoudtog fra nordea a/s vedrørende kontonummer 2112 6275-838-
622 (kontoudskrift 11-16), hvoraf det fremgår, at der er et større antal bevægelse i form af
indsættelser og hævninger i perioden 2. juli 2012 og frem til den 15. januar 2013, dvs. i det
væsentlige sidste halvår af selskabets første regnskabsperiode. hævningerne er sket til fordel
for en række enslydende modtagere.
den beskikkede advokat har opfordret sagsøgeren til at fremlægge skat’s anmeldelse inde-
holdende periodisering og specifikation af gælden til skat.
sagsøgeren har herefter fremlagt skats afgørelse af 16. januar 2013. det fremgår heraf, at
kravet består af manglende betaling af moms med 6.952.038 kr. for perioden 1. august 2011
til 30. juni 2012 (dvs. de første 11 måneder af det første regnskabsår), a-skat med 14.017.276
kr. og am-bidrag med 2.216.170 kr., begge for samme periode, samt renter og gebyrer.
den ændrede moms er skønsmæssigt fastsat som følge af manglende indsendelse af regn-
skabsmateriale. det hedder endvidere i relation til momsafgørelsen bl.a.:
                                                    -4-
     ”… skat har ved brev af 1/6 2012 indkaldt alt regnskabsmaterialet i forbindelse med
     kontrol af underleverandører.
     skat modtager den 17/6 en e-mail fra selskabets direktør x, hvoraf det fremgår, at mate-
     rialet ikke kan blive afleveret til skat før efter dennes ferie. skat oplyser ved brev af
     19/6 2012, at skat ikke kan give henstand, idet skat er bekendt med, at selskabet har
     angivet for lidt i salgsmoms.
     skat modtager ikke noget materiale fra selskabet, …”
det hedder endvidere i relation til en foreløbig afgørelse fra skat om momsdelen bl.a.:
     ”… i henhold til momslovens § 4 skal der betales afgift af varer og ydelser, der leveres
     mod vederlag her i landet. s aps har udstedt salgsfakturaer med salgsmoms og opkrævet
     denne uden at angive og indbetale en del af beløbet til skat.
     selskabets omsætning inkl. moms er opgjort til 11.376.630 kr. for 3. og 4. kvartal 2011.
     for 1. og 2. kvartal 2012 er omsætningen inkl. moms opgjort til 27.401.055 kr. … skat
     har beregnet afgiftsgrundlaget til 31.022.148 kr. salgsmomsen heraf udgør 7.755.537 kr.
     skat har anmodet om selskabets regnskabsmateriale, bogføring, bankkontoudtog m.v.,
     men har intet modtaget fra selskabet.
     skat har derfor rekvireret selskabets bankkontoudtog hos selskabets bankforbindelse
     nordea. skat har gennemgået selskabets bankkontoudtog og konstateret betydelige ind-
     sætninger på kontoen. …
     såfremt skat har kunnet finde frem til, hvem der har indsat beløbet på selskabets bank-
     konto, har skat anmodet om dokumentation for, hvad betalingen vedrører.
     skat har modtaget salgsfakturaer m.v. udskrevet at s aps. hvor det ikke har været mu-
     ligt at fremskaffe en salgsfaktura, har skat anset det beløb, der er indsat på bankkontoen
     for at vedrøre virksomhedens indtægter inkl. moms. skat har vurderet, at indtægterne
     ikke kan stamme fra andre kilder end momspligtige aktiviteter.
     skat har desuden forespurgt nogle at selskabets kunder, der ikke har givet svar på
     skats forespørgsel. der er tale om kunderne …
     i nogle tilfælde er det konstateret, at betalingen ikke stemmer overens med den modtagne
     salgsfaktura. i sådanne tilfælde har skat valgt at anvende det mindste beløb ved bereg-
     ning at salgsmomsen.
     det er desuden konstateret, at s aps ikke fortløbende nummererer sine salgsfakturaer,
     men anvender flere forskellige serier at fakturanr. det har ikke været muligt at konstatere
     om alle nr. i den samme serie er anvendt. det kan derfor ikke udelukkes, at virksomheden
     ikke lever op til kravene i momsbekendtgørelsens § 40 stk. 1, nr. 2. det er desuden konsta-
     teret, at antal timer, der arbejdes for kunden, ikke fremgår at salgsfakturaen, hvorfor kra-
     vene i momsbekendtgørelsens § 40 stk. 1, nr. 5 ikke er overholdt.
                                                   -5-
    s aps anvender desuden flere forskellige layouts på sine fakturaer, hvilket kan tyde på, at
    der er flere forskellige personer, der udskriver fakturaerne.
    i forbindelse med skats gennemgang er det konstateret, at der er betalt 181.250 kr. fra
    c.a. rengøring den 21/3 2012 … uagtet skat har modtaget fakturaer fra c.a. rengø-
    ring udstedt at s aps, er der ikke modtaget nogen faktura på det pågældende beløb, lige-
    som skat ikke har modtaget andre fakturaer, der kan dække det betalte beløb. skat har
    valgt at betragte beløbet som en momspligtig aktivitet.
    skat har ligeledes modtaget 3 fakturaer fra c.a. rengøring …, der ikke er betalt. …
    der er dog ingen umiddelbar sammenhæng imellem de 3 fakturaer og det betalte beløb.
    da der ikke er et betalingsspor, og der er usikkerhed om fakturaernes validitet, har skat
    undladt at medtage de 3 fakturaer.
    selskabet har angivet salgsmomsen til at udgøre 328.410 kr., mens skat har opgjort
    salgsmomsen til 7.755.537 kr.
    selskabet har således “krympet” salgsmomsen med 7.427.127 kr.
    skat har forgæves forsøgt at indkalde selskabets udgiftsbilag dog uden resultat, idet sel-
    skabet ikke har indsendt regnskabsmateriale til skat.
    skat kan derfor ikke godkende det af selskabet angivne fradrag for købsmoms for perio-
    den 1/8 2011 til 30/6 2012 på i alt 300.465 kr., idet der ikke er modtaget nogen dokumen-
    tation herfor. …
    af procesøkonomiske årsager har skat skønsmæssigt godkendt et fradrag på 10 % at
    den beregnede salgsmoms. dette beløb anses at kunne dække de momsbelagte udgifter sel-
    skabet antageligt har haft til f.eks. brændstof, kontorhold samt øvrige med denne type at
    virksomhed forbundne momsbelagte udgifter.
    ved vurderingen af fradragets størrelse er der lagt vægt på, at et vikarbureaus udgifter
    normalt i det væsentligste består af lønudgifter, der ikke er momsbelagte, samt at det ikke
    er sandsynliggjort, at der er afholdt driftsudgifter at betydning.
    efter momslovens § 37, stk. 1 og stk. 2, nr. 1 kan registrerede virksomheder medregne
    moms af momsbelagte fradragsberettigede indkøb, der er leveret til virksomheden, til virk-
    somhedens købsmoms ved opgørelsen af momstilsvaret.
    virksomheden har angivet købsmomsen tit at udgøre 300.465 kr. for 3. og 4. kvartal 2011
    samt 1. og 2. kvartal 2012. skat har skønsmæssigt godkendt 775.554 kr. skat har be-
    regnet købsmomsen som 10 % af salgsmomsen. …
    da virksomheden kun delvis har angivet moms, agter skat at opkræve virksomheden
    6.952.038 kr. i moms jf. opkrævningslovens § 5 stk. 1 og stk. 2. …”
om a-skat og am-bidrag, der ligeledes er skønsmæssigt ansat, hedder det bl.a.:
                                               -6-
”… ud fra det antal timer selskabet har faktureret, sammenholdt med at selskabet alene
har angivet en ubetydelig lønudgift for perioden 1/1 2012 til 31/3 2012, har skat vur-
deret, at selskabet har haft ”sort” arbejdskraft ansat. …
selskabet har været registreret efter kildeskatteloven og arbejdsmarkedsbidragsloven i pe-
rioden 1/8 2011 til 4/10 2012.
skat har ikke modtaget noget bilagsmateriale og det forudsættes, at selskabet ikke har
ført kasseregnskab eller regnskab med bankbevægelser. …
selskabet har haft mange forskellige kunder inden for forskellige områder. der er blandt
andet udført rengøringsopgaver, assistance, vikaropgaver, kørselsopgaver og konsulent
ydelser.
ydelserne er … udført i perioden 1/8 2011 til 30/6 2012. de udførte ydelser er … ydelser,
hvor der anvendes mange “mandetimer” for at få ydelsen udført.
ved gennemgang af modtagne fakturaer fra en del af selskabets kunder udskrevet af s
aps samt kontrakter indgået med selskabets kunder kan det konstateres, at timeprisen
ekskl. moms varierer imellem 125 kr. i timen til 230 kr. i timen.
med en faktureret omsætning ekskl. moms på 31.022.148 kr. og med en gennemsnitlig
timepris på anslået 160 kr. i timen ekskl. moms har skat beregnet, at selskabet har an-
vendt 193.888 timer svarende til ca. 110 til 120 fuldtidsansatte pr. år.
da s aps ikke har haft ansatte, der har været i stand til at udføre opgaver i så mange ti-
mer, kan der enten have været anvendt underleverandører eller “sort” arbejdskraft til at
få opgaverne udført.
skat har ikke modtaget noget bilagsmateriale fra selskabet, hvorfor skat har rekvireret
selskabets bankkontoudtog i nordea, reg. nr. 2107, konto nr. 6275 838 622 for at konsta-
tere om selskabet evt. har anvendt underleverandører til at få arbejdet udført. af bankkon-
toen fremgår en lang række hævninger, der tilsyneladende er sat i system, således at der
straks der indgår penge på selskabets bankkonto, overføres penge samme dag til forskellige
personers bankkonti. pengene overføres i portioner af typisk 10.000 kr. til 20.000 kr., så-
ledes at der stort set aldrig er penge at betydning på selskabets bankkonto. der er ligeledes
også overført penge til enkelte selskaber.
skat har fundet frem til, at der er overført stort set det samme beløb til disse personer el-
ler selskaber, som selskabet har haft i omsætning inkl. moms. …
da der ikke er indsendt nogen fakturaer fra underleverandører og dermed ikke nogen do-
kumentation for, hvem der har udført det af selskabet fakturerede arbejde, har skat, ud
fra de oplysninger vi har kunnet fremskaffe, vurderet, at der er tale om et set-up, hvor
overførslerne til ovennævnte personer eller selskaber anvendes til at sløre det reelle beta-
lingsspor til betaling af ”sort” arbejdskraft. det er … sat i system og en del af et større
netværk. …”
                                                     -7-
perternes synspunkter
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden gjort gældende:
   ”… at x senere end 1 år før dagen for beslutning om tvangsopløsning har deltaget i ledelsen
       af s aps,
   at kurator ikke har haft anledning til at gennemgå bogføring eller lignende,
   at driften i s aps har været fortsat, selvom x som direktør for selskabet måtte indse, at en
       videreførelse af driften ville medføre betydelige tab for skat,
   at konkursen over s aps har ført til betydelige tab for fordringshavere, herunder særlig
       skat,
   at x i væsentligt omfang ikke har overholdt sine forpligtigelser til angivelse og afregning af
       moms, a-skat mv.,
   at x har undladt at medvirke til konkurssagens oplysning, hvilket har været til skade for
       fordringshaverne,
   at x som følge af ovenstående har udvist groft uforsvarlig forretningsførelse gennem sin le-
       delse af s aps, og
   at x på baggrund af ovenstående er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksom-
       hed. ...”
den for sagsøgte beskikkede advokat ole larsen har i et svarskrift til støtte for påstanden
gjort gældende:
   ”… den relevante periode for bedømmelse af konkurskarantæne:
   det fremgår af kontoudtog …, at de seneste posteringer er sket i december 2012. kurator an-
   fører, at driften formodes ophørt den 31. oktober 2012, driften er derfor ophørt på et tids-
   punkt, der ligger mere end et år tilbage fra begæringen om tvangsopløsning den 13. novem-
   ber 2013. direktørens eventuelle dispositioner ligger derfor forud for perioden, der kan med-
   føre pålæg af konkurskarantæne, jfr. konkurslovens § § 157, stk. 1.
   medvirken til konkurssagens oplysning:
   der kan ikke stilles krav om, at en udenlandsk person skal forblive i danmark i mere end 11
   måneder efter at den virksomhed, hvori han har været ansat, reelt ophører.
   der kan heller ikke stilles krav om, at en direktør for egne midler skal afholde kr. 30.000 til
   indgivelse af konkursbegæring, når han bliver klar over, at virksomhedens drift ikke forsvar-
   ligt kan fortsættes, hvis selskabet er uden midler til selv at kunne indgive egen konkursbegæ-
   ring.
   bogføringsmateriale og udarbejdelse af regnskab:
                                                    -8-
   det er ikke muligt at fastslå, hvorvidt x eller selskabet i øvrigt har bogført i overensstemmel-
   se med bogføringslovens bestemmelser herom. der er udelukkende tale om kurators formod-
   ning, idet det ikke har været muligt for kurator at komme i kontakt med x. det kan derfor ik-
   ke udelukkes, at der foreligger en fuldstændig bogføring i selskabet.
   yderligere kan der ikke stilles krav om, at selskabet skal aflægge årsregnskab, hvis selskabet
   er uden midler hertil.
   angivelse og afregning af moms, a-skat mv:
   konkursboet har fremlagt skat’s anmeldelse … og selskabets gældbog … det er imidlertid
   ikke muligt ud fra bilagene at bedømme, hvornår gælden er stiftet, hvad gælden specifikt ved-
   rører og hvem der på vegne af selskabet har stiftet den.
   det er derfor ikke bevist, at x som direktør i selskabet har tilsidesat sine forpligtelser til an-
   givelse af og afregning af moms, a-skat mv. eller uforsvarligt har videreført driften. …”
den for sagsøgte beskikkede advokat har endvidere i tilknytning til fremlæggelsen af skats
afgørelse med bilag supplerende anført:
   ”… af disse bilag fremgår, det, at skat’s tilgodehavende alene vedrører perioden 1. august
   2011 til 30. juni 2012, og at skat har korresponderet med x den 1. og 17. juni 2012. der-
   med ligger x eventuelle kritisable dispositioner forud for perioden, der kan medføre pålæg af
   konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1.
   x dispositioner i ovennævnte periode er derfor irrelevante for denne sag om konkurskaran-
   tæne, hvorefter kurator for det tilfælde, at der skulle være kritisable forhold, må give medde-
   lelse til rette myndighed, jf. konkurslovens § 110, stk. 4. …”
kurator har i et supplerende processkrift hertil bl.a. anført:
   ”… x v/advokat ole larsen anfører, at den groft uforsvarlige adfærd ligger mere end 1 år
   tilbage fra begæringen om tvangsopløsning den 13. november 2013.
   kurator har ud fra kontoudtog modtaget fra selskabets bank skønnet, at den egentlige drift
   ophørte den 31. oktober 2012. som anført af x v/advokat ole larsen er der dog tillige sket
   posteringer i november og december 2012 samt januar 2013, hvorfor der tillige har været ak-
   tivitet senere end 1 år fra begæringen om tvangsopløsning.
   posteringerne efter den 31. oktober 2012 har ændret karakter og fremstår i øvrigt ikke sel-
   skabsrelateret.
   på trods af at driften har ændret karakter er det kurators vurdering, at x tillige har udøvet
   groft uforsvarlig forretningsførelse senere end 1 år før begæringen om tvangsopløsning. …”
                                                     -9-
sø- og handelsretten skal udtale:
det fremgår af konkurslovens § 157, stk. 1, at ”den, der senere end 1 år før fristdagen har del-
taget i ledelsen af skyldnerens virksomhed”, under nærmere angivne betingelser kan pålæg-
ges konkurskarantæne.
i forslag til lov om ændring af bl.a. konkursloven, lovforslag nr. 131 ft 2012-13 s. 8 f. hedder
det bl.a.:
       ”… konkursrådet anfører dernæst, at en person, der leder et selskab, typisk en vis tid i
       forvejen vil kunne forudsige, at selskabet vil gå konkurs. det vil derfor være nødvendigt,
       at regler om konkurskarantæne ikke blot omfatter personer, der leder selskabet på det tids-
       punkt, hvor selskabet tages under konkursbehandling, men også personer, der i en vis tid
       forud herfor har ledet selskabet. i modsat fald ville en person kunne undgå at blive omfat-
       tet af reglerne ved at udtræde af ledelsen kort tid før selskabets konkurs.
       konkursrådet foreslår på den baggrund, at reglerne om konkurskarantæne skal omfatte
       personer, der inden for det seneste år før fristdagen har været medlem af ledelsen i selska-
       bet. konkursrådet er opmærksom på, at en sådan fast etårsfrist indebærer, at reglerne vil
       komme til at omfatte personer, som ikke bør pålægges karantæne, og at der omvendt vil
       være personer, som falder uden for reglerne, selv om de pågældende for så vidt har hand-
       let på en måde, som i øvrigt kunne begrunde, at de pålægges karantæne.
       konkursrådet finder imidlertid, at en fast tidsfrist giver færre ulemper end f.eks. en mere
       skønsmæssig vurdering. når tidsfristen fastsættes så lang som et år og regnes fra fristda-
       gen, vil det være sjældent, at en person, der som medlem af ledelsen gennem groft ufor-
       svarlig forretningsførelse har medvirket til, at andre har lidt tab, ikke fanges af regelsæt-
       tet. det ville forudsætte, at den pågældende person udtrådte af ledelsen, fordi den pågæl-
       dende forudså, at selskabet ville gå konkurs med en fristdag, der lå mere end et år ud i
       fremtiden. i en sådan situation, har det formodningen imod sig, at den pågældendes for-
       hold har sammenhæng med konkursen. …”
efter ordlyden i § 157, stk. 1, sammenholdt med dennes forarbejder, finder skifteretten, at be-
stemmelsen alene indeholder et krav om, at den, der begæres pålagt konkurskarantæne, skal
have deltaget i ledelsen af skyldnerens virksomhed, hvorimod bestemmelsen ikke stiller
krav om, at den udviste adfærd skal ligge inden for den samme frist. skifteretten finder der-
for, at bestemmelsen efter omstændighederne også omfatter adfærd, der ligger tidligere end
1 år før fristdagen.
retten lægger til grund, at x har været registeret som direktør i selskabet siden den 1. sep-
tember 2011 og frem til den 17. december 2013, og at selskabet i perioden 1. august 2011 til
                                                  - 10 -
30. juni 2012 bl.a. har ”krympet” salgsmoms og undladt at afregne skyldig moms, ligesom
selskabet har anvendt ”sort arbejde”, hvorved selskabet har unddraget skat henholdsvis
moms, a-skat og am-bidrag for samlet knap 25,7 mio. kr. det fremgår endvidere af konto-
udtog fra nordea a/s, at der efterfølgende i de sidste seks måneder af selskabets første regn-
skabsår er indsat og efterfølgende hævet betydelig beløb fra selskabets konto til fordel for en
række enslydende modtagere.
da x herved har overtrådt momslovgivningen, herunder momslovens § 4, § 56, stk. 1 og § 57,
stk. 1, kildeskattelovens § 46, stk. 1, og lov om arbejdsmarkedsbidrag § 7, og da der også efter
skats afgørelse er foretaget betydelige hævninger af boets midler, uden at der er frem-
kommet en naturlig forklaring herpå, og da forholdet endelig i det væsentlige er begået i pe-
rioden efter, at han var tiltrådt som direktør, finder skifteretten under hensyn til karakteren
og omfanget af den udviste adfærd, at han herved har udøvet groft uforsvarlig forretnings-
førelse og er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder skifte-
retten, at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. § 158, stk. 1, og regnes fra det tidspunkt, hvor ken-
delsen er endelig.
                                         derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 25.000 kr.
                                        torben kuld hansen
                                                (sign.)
                                             ___ ___ ___
              - 11 -
udskriftens rigtighed bekræftes
  sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                           afsagt fredag den 3. januar 2014
sag 88/2012
(2. afdeling)
vola a/s
(advokat christian l. bardenfleth)
mod
damixa aps
(advokat christina wiesner)
og
andersen & nielsen a/s
(advokat hanne weywardt)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 28. februar 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, niels grubbe, jon
stokholm, michael rekling og jan schans christensen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
af skønsmand christian hvidts erklæring af 26. oktober 2010 vedrørende vola kv1 og da-
mixa aps’ armatur osier fremgår – udover det i sø- og handelsrettens dom citerede – bl.a.
følgende i svaret på spørgsmål 2:
       ”a. ligheder er kendetegnet ved at:
           • køkkenarmaturerne vola kv1 og osier nr. 18087 begge er af typen ét-grebs
               bordmonteret køkkenarmatur.
                                       - 2 -
    •  begge armaturer anvender i det overordnede udtryk og i detaljen cylinderformen
       som gennemgående tema.
    •  begge armaturer er opbygget over en henholdsvis vertikal og horisontal cylin-
       derpart.
    •  begge armaturer er forsynet med en cylinderformet u-tud.
    •  begge armaturer er forsynet med en cylinderformet gribepind.
    •  begge armaturers horisontale og vertikale cylinderpart er tillige med et
       overgangsstykke til u-tuden ”slagloddet” sammen til en samlet enhed.
    •  begge armaturer er forsynet med et synligt produkt/producentnavn henholdsvis
       vola og damixa / x-change.
b. forskelle er kendetegnet ved at:
    • vola kv1 armaturet er forsynet med en vippe- dreje betjeningsgreb med en
       gribepind på ø 7 x 25 mm i modsætning til osier nr. 18087 armaturet, der har
       en kuglehoved betjening med en gribepind på ø 9,5 x 54 mm.
    • vola kv1 armaturet har en tilnærmelsesvist symmetrisk opbygning i forhold
       til monteringslinjen med u-tuden placeret i den ene ende af den horisontale part
       og grebsfunktionen i den anden ende i modsætning til osier nr. 18087, der har
       u-tuden placeret i direkte forlængelse af monteringslinjen.
    • vola kv1 armaturets u-tud har en dobbelt svingbar tud, hvilket giver en mere
       variabel betjeningsmulighed i modsætning til osier nr. 18087, der ikke har en
       dobbelt svingbar u-tud.
    • vola kv1 armaturets u-tud har en rørdiameter på ø 19 mm, en højde på 155
       mm, en rundingsradie på 28 mm og en åbningsvinkel på ca. 1,5° i modsætning
       til osier nr. 18087, der har en u-tud med rørdiameter på 23 mm, en højde på
       245 mm, en rundingsradie på 30 mm og en åbningsvinkel på ca. 0,5° (3°).
    • vola kv1 armaturets u-tud har i afløbsenden en højde på 68 mm i modsæt-
       ning til osier nr. 18087, der har en højde på 92 mm.
    • vola kv1 armaturets horisontale og vertikale cylinderpart har henholdsvis en
       diameter på 40 og 37 mm og længder på henholdsvis 100 og 38 mm i modsæt-
       ning til osier nr. 18087, der for armaturets horisontale og vertikale cylinder-
       part har henholdsvis en diameter på 48 og 47 mm og længder på henholdsvis
       133 og 56 mm.
    • vola kv1 armaturets horisontale cylinderpart er i begge ender afsluttet med
       en plan flade i modsætning til osier nr. 18087 armaturet, der har hvælvede en-
       deflader.
    • vola kv1 armaturets kan monteres vinkelret på eller parallelt med køkkenva-
       sken, i modsætning til osier nr. 18087, der grundet en stopanordning kun kan
       monteres parallelt med vasken.
    • osier nr. 18087 armaturet har en markeringsskive med blå/rød farveangivelse
       for henholdsvis koldt og varmt vand i modsætning til vola kv1, der ikke har
       en sådan markering.
    • osier nr. 18087 armaturet har to monteringshuller henholdsvist i den vertikale
       part, henholdsvist i u-tuden i modsætning til vola kv1, der ikke har sådanne.
    • vola kv1 armaturet kan monteres med en bundroset i modsætning til osier
       nr. 18087, der ikke har en bundroset.”
                                             - 3 -
af skønsmand christian hvidts erklæring af 26. oktober 2010 vedrørende vola kv1 og an-
dersen & nielsen a/s’ armatur blanco finess fremgår – udover det i sø- og handelsrettens
dom citerede – bl.a. følgende i svaret på spørgsmål 2:
      ”a. forskelle er kendetegnet ved at:
         • vola kv1 armaturet er forsynet med en vippe- dreje betjeningsgreb med en
             gribepind på ø 7 x 25 mm i modsætning til blanco finess armaturet, der har
             en kuglehoved betjening med en gribepind på ø 8 x 65 mm.
         • vola kv1 armaturet har en tilnærmelsesvist symmetrisk opbygning i forhold
             til monteringslinjen med u-tuden placeret i den ene ende af den horisontale part
             og grebsfunktionen i den anden ende i modsætning til blanco finess, der har
             u-tuden placeret i direkte forlængelse af monteringslinjen.
         • vola kv1 armaturets u-tud har en 360° dobbelt svingbar tud, hvilket giver en
             mere variabel betjeningsmulighed i modsætning til blanco finess, der ikke
             har en dobbelt svingbar u-tud.
         • vola kv1 armaturets u-tud har en rørdiameter på ø 19 mm, en højde på 155
             mm, en rundingsradie på 28 mm og en åbningsvinkel på ca. 1,5° i modsætning
             til blanco finess, der har u-tud med rørdiameter på 20 mm, en højde på 250
             mm, en rundingsradie på 14 mm og en åbningsvinkel på ca. 2,5°.
         • vola kv1 armaturets u-tud har i afløbsenden en højde på 68 mm i modsæt-
             ning til blanco finess, der har en højde på 80 mm.
         • vola kv1 armaturets horisontale og vertikale cylinderpart har henholdsvis en
             diameter på 40 og 37 mm og længder på henholdsvis 100 og 38 mm i modsæt-
             ning til blanco finess, der for armaturets horisontale og vertikale cylinderpart
             har henholdsvis en diameter på 40,5 og 35,5 mm og længder på henholdsvis 98
             og 41 mm.
         • vola kv1 armaturets horisontale og vertikale cylinderpart er tillige med et
             overgangsstykke til u-tuden "slagloddet" sammen til en samlet enhed i modsæt-
             ning til blanco finess armaturet, der har den horisontale og vertikale cylin-
             derpart samt overgangen til u-tuden som adskilte dele.
         • blanco finess armaturet har på betjeningsgrebet markeringsprikker med blå
             og rød farveangivelse for henholdsvis koldt og varmt vand i modsætning til
             vola kv1, der ikke har en sådan markering.
      b. ligheder er kendetegnet ved at:
          • køkkenarmaturerne vola kv1 og blanco finess begge er af typen ét-grebs
             bordmonteret køkkenarmatur.
          • begge armaturer anvender i det overordnede udtryk og i detaljen cylinderformen
             som gennemgående tema.
          • begge armaturer er opbygget over en henholdsvis vertikal og horisontale cylin-
             derpart.
          • begge armaturer er forsynet med en cylinderformet u-tud.
          • begge armaturer er forsynet med en cylinderformet gribepind.
          • begge armaturer kan monteres vinkelret på eller parallelt med køkkenvasken –
             højre eller venstrebetjent.
                                              - 4 -
           •   begge armaturer er forsynet med et synligt produkt/producentnavn henholdsvis
               vola og blanco.”
den 14. juni 2012 fremlagde vola a/s i forbindelse med sin replik en række nye bilag. bila-
gene består af fotografier af et armatur af vola benævnt ”vola kv1 med forhøjet tud” vist
alene og sammen med andre produkter, herunder tilpassede (fiktive) versioner af de af sagen
omfattede produkters virkelige udformning, bl.a. således at damixas samt andersen & niel-
sens armaturer vises skaleret og med forkortet tud og gribepind. bilagene blev fremlagt af
vola i forbindelse med fremsættelsen af et nyt anbringende om, at vola kv1 med forhøjet tud
tillige nyder ophavsretlig beskyttelse som brugskunst, at de indstævntes armaturer hver for sig
udgør en meget nærgående efterligning heraf, og at ophavsretten til vola kv1 med forhøjet
tud derfor er krænket.
efter de indstævntes protest besluttede højesterets ankeudvalg den 13. december 2012 at
nægte anbringendet vedrørende vola kv1 med forhøjet tud fremsat, jf. retsplejelovens § 384.
ved e-mail af 28. november 2013 til højesteret protesterede damixa mod, at de pågældende
bilag blev medtaget i ekstrakten. damixas protest blev tiltrådt af andersen & nielsen ved
brev af 29. november 2013 til højesteret. ved brev af 2. december 2013 fastholdt vola, at de
pågældende bilag skulle medtages i ekstrakten, og der var herefter yderligere skriftveksling
herom.
de indstævnte har i deres påstandsdokumenter og under hovedforhandlingen i højesteret den
19. december 2013 fastholdt deres protest og anmodet om, at de pågældende bilag udgår af
sagen.
højesterets begrundelse og resultat
sagens formalitet
der er ikke ved højesterets ankeudvalgs afvisning den 13. december 2012 af vola a/s’ an-
bringende vedrørende vola kv1 med forhøjet tud taget stilling til, hvorvidt de omstridte bilag
som følge heraf skal udgå af sagen. højesteret finder, at det forhold, at der er sket afvisning af
volas anbringende, ikke i sig selv kan begrunde, at bilagene skal udgå.
                                               - 5 -
højesteret finder imidlertid, at i en sag om produktefterligning, hvor der skal foretages en
sammenligning af nogle produkters udformning, er det uden betydning for sagen at sammen-
ligne med produkter, billeder og tegninger, der er eller viser tilpassede, fiktive versioner af de
af sagen omhandlede produkters virkelige udformning. de bilag, der består af sådanne pro-
dukter, billeder eller tegninger, skal derfor udgå af sagen som overflødig bevisførelse, jf. rets-
plejelovens § 341.
sagens realitet
det fremgår af skønserklæringen, at vola kv1 er resultatet af en selvstændig skabende ånds-
indsats præget af ophavsmandens individualitet. denne vurdering er betinget af, at armaturet
med anvendelsen af det rene cylindergreb fremstod afklaret og markant i sit formudtryk med
en dimensionering og detaljering, der virkede forfinet og i modspil til det høje indhold af
funktion og teknik. u-tuden var set før, men indgik på en ny måde sammen med den nærmest
symmetriske opbygning af underdelens horisontale og vertikale cylinderpart. betjeningsfunk-
tionen i den horisontale cylinderpart var af en sådan udformning, at armaturet ikke ændrede
sit formudtryk selv under betjening. det fremstod under brug således lige harmonisk i sin
form med den markante cylinderflade pegende mod brugeren og kun med gribepindens place-
ring som indikator for brugstilstanden, jf. svaret på spørgsmål 1. under sin forklaring for sø-
og handelsretten har skønsmanden fremhævet, at det var et af de banebrydende elementer, at
den markante cylinderform var vendt mod brugeren. u-tuden var ikke ny, men den mest klas-
siske måde at udforme en tud på. armaturet fremstod harmonisk, lidt forfinet og klejnt, men
velafbalanceret. man har skabt balance i vola kv1 ved at sætte tuden i den ene ende og pin-
den i den anden ende i forhold til midten.
parterne er enige om, at vola kv1 nyder ophavsretlig beskyttelse som brugskunst.
vola kv1 er en funktionsbestemt genstand skabt i et funktionalistisk formsprog, og den op-
havsretlige beskyttelse er derfor begrænset til meget nærgående efterligninger.
højesteret lægger efter skønserklæringen til grund, at et ét-grebs betjent bordmonteret køk-
kenarmatur har en række fastlagte funktioner, der ikke kan afviges meget fra, hvorved lig-
hedspunkter let vil fremkomme. anvendelsen af cylinderformede emner er udbredt og an-
                                              - 6 -
vendt gennem en lang årrække, dette også grundet produktionsteknologi, jf. svaret på spørgs-
mål 4. anvendelsen af en opadgående gribepind på betjeningsgrebet er ofte set. det er en god
ergonomisk form, og den er let tilgængelig, uanset vinklen man betjener den fra. u-tuden har
været anvendt gennem lang tid og har fremstået i mange varianter, jf. svaret på spørgsmål 4c.
under sin forklaring for sø- og handelsretten har skønsmanden oplyst, at der findes et meget
stort udbud af armaturer, der baserer sig på de samme principper som sagens tre armaturer.
højesteret lægger endvidere efter skønserklæringen til grund, at både osier nr. 18087/18082
(”osier”) og blanco finess (”blanco”) adskiller sig fra vola kv1 på de punkter, der er
særegne for vola kv1 og har særlig betydning for den ophavsretlige beskyttelse. det gælder
således dimensioneringen, kompositionen og formen på de forskellige cylinderformede emner
samt betjeningsgrebet og dettes designudtryk, især under brugen, jf. svaret på spørgsmål 4.
skønsmanden har for sø- og handelsretten bl.a. forklaret, at den dominerende tud ved osier
er placeret i midten af monteringslinjen, og at pinden er placeret i den ene side. den store for-
skel mellem armaturerne er også hele betjeningsgrebet, som ved vola kv1 er et pindgreb,
men for osier og blancos vedkommende er et kuglegreb. herved ”knækkes” cylinderen
på osier og blanco, når de bruges, og man får et helt andet og mere uharmonisk formud-
tryk.
højesteret finder herefter, at osier og blanco ikke kan anses som efterligninger af vola
kv1 ved en helhedsbedømmelse baseret på de punkter, der er særegne for vola kv1. der
foreligger således ikke en meget nærgående efterligning af vola kv1 og dermed ikke en
krænkelse.
højesteret stadfæster herefter dommen.
under hensyn til sagens betydning for parterne skal vola a/s betale sagsomkostninger for
højesteret til damixa aps og andersen & nielsen a/s med 50.000 kr. til hver.
                                     thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
                                               - 7 -
i sagsomkostninger for højesteret skal vola a/s betale 50.000 kr. til damixa aps og 50.000
kr. til andersen & nielsen a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.