text:
                             højesterets dom
                            afsagt fredag den 24. juni 2011
sag 365/2010
(1. afdeling)
a
(advokat gunnar homann, beskikket)
mod
ministeriet for flygtninge, indvandrere og integration
(kammeradvokaten ved advokat henrik nedergaard thomsen og
advokat mikkel holm nielsen)
særlig advokat beskikket i medfør af udlændingelovens § 45 e, stk. 2, 2. pkt.:
advokat jakob juul.
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 11. afdeling den 9. december 2010.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: børge dahl, lene pagter kristensen, thomas
rørdam, jon stokholm, poul dahl jensen, michael rekling og oliver talevski.
påstande m.v.
parterne har gentaget deres påstande.
ligesom for landsretten er der mellem parterne enighed om, at spørgsmålet om udsendelse af
a ikke er til prøvelse under sagen.
sagen har også for højesteret været behandlet i en åben og lukket del, jf. udlændingelovens §
45 g, stk. 1.
anbringender
                                                - 2 -
den særlige advokat for a har for højesteret anført, at en række bilag, der er fremlagt i sa-
gens lukkede del, skal udgå af sagen, idet det ikke med fornøden sikkerhed kan udelukkes, at
de oplysninger, der er gengivet i de omhandlede bilag, er fremkommet som følge af tortur.
anvendelse af sådanne dokumenter som bevis i en retssag er herefter udelukket, jf. artikel 15
i fn’s konvention af 10. december 1984 mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller
nedværdigende behandling eller straf. artikel 15 må forstås således, at et bevis skal afskæres,
blot det ikke med fornøden sikkerhed kan udelukkes, at oplysningerne er fremkommet som
følge af tortur. i en sådan situation har integrationsministeriet bevisbyrden for, at der ikke er
anvendt tortur.
integrationsministeriet har heroverfor anført, at de omhandlede bilag ikke skal udgå af sagen.
den særlige advokat har ikke anført noget konkret til støtte for, at oplysningerne i de om-
handlede bilag er fremkommet som følge af tortur. bevisbyrden for, at der ikke foreligger
tortur, påhviler kun integrationsministeriet, hvis den særlige advokats anbringende herom er
velunderbygget. den særlige advokat baserer imidlertid sit anbringende på generelle antagel-
ser om forholdene i det pågældende land.
retsgrundlaget
ved lov nr. 487 af 12. juni 2009 indsattes i udlændingeloven et nyt kapitel 7 b om domstols-
behandling af visse beslutninger om administrativ udvisning m.v. ordningen indebærer bl.a.,
at sagen opdeles i en åben og lukket del, jf. udlændingelovens § 45 g, stk. 1, hvis der er hem-
meligholdte oplysninger i sagen. efter udlændingelovens § 45 e, stk. 2, 2. pkt., beskikker ret-
ten en særlig advokat for udlændingen til varetagelsen af dennes interesser og udøvelse af
partsbeføjelser med hensyn til oplysninger, der af sikkerhedsmæssige grunde ikke kan udleve-
res til udlændingen, jf. udlændingelovens § 45 b, stk. 2.
i udlændingelovens § 45 f, stk. 1, hedder det:
       ”§ 45 f. oplysninger omfattet af § 45 b, stk. 2, videregives til den særlige advokat be-
       skikket efter § 45 e, stk. 2. når sådanne oplysninger er videregivet til den særlige advo-
       kat, må vedkommende ikke drøfte sagen med udlændingen eller dennes advokat og må
       ikke udtale sig i retsmøder, hvor udlændingen eller dennes advokat er til stede. udlæn-
       dingen og dennes advokat kan til enhver tid give skriftlige meddelelser til den særlige
       advokat om sagen.”
                                                  - 3 -
i udlændingelovens § 45 h, stk. 1, hedder det:
      ”§ 45 h. retten træffer afgørelse, efter at parterne og den særlige advokat beskikket ef-
      ter § 45 e, stk. 2, har haft lejlighed til at udtale sig.”
det hedder i de almindelige bemærkninger til lovforslag nr. l 209 af 28. april 2009 om den
ordning, som er indeholdt i udlændingelovens kapitel 7 b, bl.a.:
      ”1. lovforslagets baggrund og indhold
      …
      med lovforslaget foreslås en ny model for behandling og domstolsprøvelse af sager om
      administrativ udvisning af udlændinge, der må anses for en fare for statens sikkerhed.
      den foreslåede model indebærer, at justitsministeren på baggrund af en indstilling fra
      pet foretager en vurdering af, om en udlænding må anses for en fare for statens sikker-
      hed, og at integrationsministeriet herefter træffer afgørelse om udvisning af udlændin-
      gen på baggrund af justitsministerens farevurdering. endvidere indebærer den foreslå-
      ede model en særlig adgang til domstolsprøvelse af farevurderingen og afgørelsen om
      udvisning, hvor bevismaterialet opdeles i lukket og åbent materiale, og hvor der bliver
      mulighed for i lukkede retsmøder at fremlægge det fortrolige materiale, der ligger til
      grund for justitsministerens farevurdering, og hvor udlændingens interesser varetages af
      en særlig advokat. det er dog en forudsætning, at udlændingen har adgang til tilstræk-
      kelige oplysninger om beskyldningerne imod den pågældende, således at den pågæl-
      dende er i stand til at give effektive instruktioner til den særlige advokat.
      …
      med lovforslaget om indførelse af en særlig domstolsbehandling af sager om admini-
      strativ udvisning af udlændinge, der må anses for en fare for statens sikkerhed, har rege-
      ringen tilstræbt at skabe en samlet overordnet løsning for domstolsbehandlingen af så-
      danne sager. som det fremgår af redegørelsen nedenfor under afsnit 4.2.3., har den eu-
      ropæiske menneskerettighedsdomstol (emd) i en dom af 19. februar 2009 i sagen a.
      m.fl. mod storbritannien anerkendt en ordning for domstolsprøvelse af lovligheden af
      en frihedsberøvelse, hvor bevismaterialet opdeles i åbent og lukket materiale, og hvor
      der udpeges en særlig advokat for den udviste. imidlertid er det ifølge emd en forud-
      sætning, at den udviste gennem det åbne materiale har adgang til tilstrækkelige oplys-
      ninger om beskyldningerne imod ham, således at han er i stand til at give effektive in-
      struktioner til den særlige advokat. i den forbindelse bemærkes, at der også i sager, der
      behandles efter de foreslåede regler, vil kunne være tilfælde, hvor domstolene vil finde,
      at den administrative udvisning og en eventuel frihedsberøvelse ikke vil kunne opret-
      holdes som følge af, at de fremlagte beskyldninger i det åbne materiale er af en sådan
      generel karakter, at den pågældende udlænding ikke er i stand til at give effektive in-
      struktioner til sin advokat eller den særlige advokat.
      …
      4.1.5. forholdet til emrk i relation til domstolsprøvelse af farevurdering og udvisning
      …
                                         - 4 -
emd's domme om fortolkningen af artikel 1 i 7. tillægsprotokol i sager om udvisning af
sådanne udlændinge har ikke medført yderligere krav til domstolsprøvelsen af den ad-
ministrative udvisningsbeslutning, end hvad der allerede følger af domstolens praksis
efter emrk artikel 8 og 13.
efter lovforslaget vil den foreslåede domstolskontrol med integrationsministeriets af-
gørelse om udvisning kunne medføre, at udvisningen ophæves, f.eks. fordi farevurde-
ringen ikke findes tilstrækkeligt begrundet, eller – selv om farevurderingen findes be-
grundet – fordi udvisningen ikke i tilstrækkelig grad respekterer den pågældendes ret til
et familieliv efter emrk artikel 8. den processuelle begrænsning, der ligger i, at ud-
lændingens interesser vil blive varetaget gennem en særlig advokat, herunder gennem
dennes adgang til sagens lukkede materiale og under lukkede retsmøder, er nødvendig-
gjort af den fortrolige karakter af pet's materiale. det er integrationsministeriets op-
fattelse, at den foreslåede ordning herved lever op til kravet efter emrk artikel 8 og 13
om »en form for kontradiktorisk procedure, om nødvendigt gennem en særlig repræ-
sentant, der er sikkerhedsgodkendt«, således som fastslået af emd i den førnævnte
praksis om udvisning af udlændinge, der må anses for en fare for statens sikkerhed.
det er på den baggrund integrationsministeriets opfattelse, at forslaget om at indføre en
ordning med styrket domstolsprøvelse af såvel justitsministerens vurdering af, om ud-
lændingen må anses for en fare for statens sikkerhed, som integrationsministeriets af-
gørelse om udvisning vil være forenelig med emrk artikel 8 og artikel 13 samt artikel
1 i 7. tillægsprotokol.
…
4.2.3. forholdet til emrk i relation til domstolsprøvelse af frihedsberøvelse
ifølge emrk artikel 5, stk. 4, har enhver, der berøves friheden ved anholdelse eller an-
den tilbageholdelse, ret til at indbringe sagen for en domstol, for at denne hurtigt kan
træffe afgørelse om lovligheden af frihedsberøvelsen, og beordre den pågældende løs-
ladt, hvis frihedsberøvelsen ikke er lovlig.
spørgsmålet om, hvorvidt en ordning for domstolsprøvelse af lovligheden af en friheds-
berøvelse, hvor bevismaterialet opdeles i åbent og lukket materiale, og hvor der udpeges
en særlig advokat for den udviste, er forenelig med kravet om en effektiv domstols-
kontrol af en frihedsberøvelses lovlighed efter emrk artikel 5, stk. 4, har været be-
handlet i em’s dom af 19. februar 2009 (storkammerafgørelse) i sagen a. m.fl. mod
storbritannien. sagen vedrørte 11 udlændinge, der var blevet frihedsberøvet som følge
af en lov indført i storbritannien i 2001, der gav adgang til udvidet frihedsberøvelse af
udenlandske statsborgere mistænkt for at være internationale terrorister, hvis disse ikke
kunne udvises på grund af risiko for tortur eller umenneskelig eller nedværdigende be-
handling eller straf i hjemlandet. klagerne gjorde under sagen blandt andet gældende, at
det var i strid med konventionens artikel 5, stk. 4, at de ved prøvelsen af deres sag - som
foregik efter den britiske siac-model, jf. afsnit 4.1.3. – kun i begrænset omfang havde
kendskab til beskyldningerne imod dem.
i dommen anerkendte emd, at det af hensyn til statens sikkerhed kan være nødvendigt
at begrænse adgangen til oplysninger og dermed adgangen til kontradiktion under en
retssag om prøvelse af lovligheden af en frihedsberøvelse af en udlænding, der ved en
administrativ afgørelse er udvist, fordi vedkommende anses for en fare for statens sik-
kerhed.
                                                 - 5 -
      emd fastslog endvidere, at kravet om en effektiv domstolskontrol af en frihedsberøvel-
      ses lovlighed efter emrk artikel 5, stk. 4, kan opfyldes ved en procesform, hvor be-
      vismaterialet opdeles i lukket og åbent materiale, og hvor der udpeges en særlig advokat
      for den frihedsberøvede. det kræver dog, at den frihedsberøvede har adgang til tilstræk-
      kelige oplysninger om beskyldningerne imod ham, således at han er i stand til at give
      effektive instruktioner til den særlige advokat.
      emd fremkom i den forbindelse med nogle generelle betragtninger om, hvornår den
      frihedsberøvede kan siges at have adgang til tilstrækkelige oplysninger om beskyldnin-
      gerne imod ham. domstolen udtalte, at hvis beviserne i vid udstrækning er fremlagt, og
      det åbne materiale spiller den afgørende rolle i afgørelsen, kan det ikke siges, at den fri-
      hedsberøvede er nægtet muligheden for effektivt at anfægte beskyldningerne imod ham.
      det samme gør sig ifølge domstolen gældende i sager, hvor alt eller næsten alt bevis-
      materiale godt nok ikke er fremlagt, men hvor beskyldningerne i det åbne materiale er
      tilstrækkeligt specifikke til, at den frihedsberøvede kan udstyre sin advokat eller den
      særlige advokat med information til at imødegå det, uden at der er behov for at kende
      detaljer i eller kilder til materialet. hvis det åbne materiale derimod i det væsentlige be-
      står af generelle påstande, og afgørelsen om, at den frihedsberøvede udgør en sikker-
      hedsrisiko, alene eller afgørende er baseret på lukket materiale, vil betingelserne i
      emrk artikel 5, stk. 4, ifølge domstolen ikke være opfyldt.
      i den konkrete sag fandt emd, at der i forhold til fire af klagerne forelå en krænkelse af
      artikel 5, stk. 4, idet de ikke - ud fra det åbne materiale, som havde været fremlagt i sa-
      gerne mod dem - havde haft mulighed for effektivt at anfægte beskyldningerne imod
      dem. i forhold til fem af klagerne indeholdt det åbne materiale detaljerede beskyldnin-
      ger om blandt andet indkøb af særligt telekommunikationsudstyr, besiddelse af særlige
      dokumenter knyttet til navngivne terrormistænkte og møder med navngivne terrormis-
      tænkte på bestemte datoer og steder. emd fandt, at beskyldningerne havde været til-
      strækkeligt detaljerede til, at klagerne effektivt kunne anfægte dem, og der forelå derfor
      ikke en krænkelse af artikel 5, stk. 4.
      lovforslaget vedrørende prøvelsen af frihedsberøvelsen ligner på en række punkter den
      britiske siac-model, som dommen a. m.fl. mod storbritannien omhandler, og som
      emd principielt har godkendt. den foreslåede ordning om domstolsprøvelse af friheds-
      berøvelse af udviste udlændinge, der må anses for en fare for statens sikkerhed, må der-
      for efter integrationsministeriets opfattelse principielt anses for at være i overensstem-
      melse med emrk artikel 5, stk. 4.
      som nærmere omtalt ovenfor vil det dog være en forudsætning, at den frihedsberøvede
      gennem det åbne materiale har adgang til tilstrækkelige oplysninger om beskyldninger-
      ne imod ham, således at han er i stand til at give effektive instruktioner til den særlige
      advokat. den foreslåede ordning vil derfor skulle administreres på en sådan måde, at
      denne forudsætning er opfyldt.
      …”
i lovforslagets specielle bemærkninger hedder det bl.a.:
                                         - 6 -
”til § 45 e
…
det foreslås endvidere, at retten beskikker en særlig advokat til at varetage udlændin-
gens interesser og på vegne af denne udøve partsbeføjelser med hensyn til oplysninger,
der efter den foreslåede bestemmelse i § 45 b, stk. 2, jf. lovforslagets § 1, nr. 6, af sik-
kerhedsmæssige grunde ikke kan videregives til udlændingen og dennes advokat (op-
lysninger, der er indgået i vurderingen af, at den pågældende må anses for en fare for
statens sikkerhed). udlændingen og dennes advokat har ikke adgang til de pågældende
oplysninger og har ikke mulighed for at udøve de sædvanlige partsbeføjelser, herunder
navnlig at kunne vurdere og udtale sig om de pågældende oplysninger, selv om disse
fremlægges for retten og indgår i grundlaget for rettens afgørelse. dette varetages i ste-
det af den særlige advokat, der har indsigt i og mulighed for at udtale sig om det materi-
ale, som fremlægges for retten med henblik på at indgå i sagen, herunder de fortrolige
oplysninger, som af sikkerhedsmæssige grunde ikke kan videregives til udlændingen og
dennes advokat.
den særlige advokat udøver partsbeføjelser på vegne af udlændingen med hensyn til
disse fortrolige oplysninger, men er i øvrigt ikke part eller partsrepræsentant i sagen. i
det omfang udlændingen sammen med sin advokat kan udøve sædvanlige civilproces-
suelle partsbeføjelser, herunder med hensyn til oplysninger, som er videregivet til ud-
lændingen og fremlagt i retten, optræder den særlige advokat således ikke på vegne af
udlændingen. den særlige advokat har f.eks. indsigt i og kan udtale sig om oplysninger,
som er undtaget efter den foreslåede bestemmelse i § 45 b, stk. 2, jf. lovforslagets § 1,
nr. 6. den særlige advokat kan også fremsætte begæring om, at sådanne oplysninger
skal videregives til udlændingen og dennes advokat, jf. den foreslåede bestemmelse i §
45 f, stk. 2, og kan kære rettens afgørelse om, at oplysningerne ikke skal videregives.
den særlige advokat har derimod ikke en almindelig adgang til f.eks. at kære rettens
procesledende afgørelser under sagens behandling eller at indbringe byrettens endelige
afgørelse i sagen for landsretten. dette tilkommer udlændingen, som er part i sagen, jf.
forslaget til § 45 e, stk. 1.
…
til § 45 f
…
det bemærkes, at den europæiske menneskerettighedsdomstol (emd) i dom af 19. fe-
bruar 2009 (storkammerafgørelse) i sagen a. m.fl. mod storbritannien som anført i af-
snit 4.2.3. i lovforslagets almindelige bemærkninger fremkom med nogle generelle be-
tragtninger om, hvornår en frihedsberøvet kan anses at have adgang til tilstrækkelige
oplysninger om beskyldningerne imod ham. domstolen udtalte, at hvis beviserne i vid
udstrækning er fremlagt, og det åbne materiale spiller den afgørende rolle i afgørelsen,
kan det ikke siges, at den frihedsberøvede er nægtet muligheden for effektivt at anfægte
beskyldningerne imod ham. det samme gør sig ifølge domstolen gældende i sager,
hvor der er tale om, at alt eller næsten alt bevismateriale ikke er fremlagt, men hvor be-
skyldningerne i det åbne materiale er tilstrækkeligt specifikke til, at den frihedsberøvede
kan give sin advokat eller den særlige advokat information til at imødegå det, uden at
der er behov for at kende detaljer i eller kilder til materialet. hvis det åbne materiale
derimod i det væsentlige består af generelle påstande, og afgørelsen om, at den friheds-
berøvede udgør en sikkerhedsrisiko, alene eller afgørende er baseret på »lukket« mate-
                                           - 7 -
riale, vil betingelserne i emrk artikel 5, stk. 4, ifølge emd ikke være opfyldt. den fri-
hedsberøvede skal således gennem det åbne materiale have adgang til tilstrækkelige
oplysninger om beskyldningerne imod sig, således at den pågældende er i stand til at
give effektive instruktioner til den særlige advokat.
…
til § 45 h
…
rettens afgørelse skal begrundes efter de almindelige regler herom, jf. retsplejelovens §
218, stk. 1, og en dom skal bl.a. indeholde en fremstilling af sagen og angive de faktiske
og retlige omstændigheder, der er lagt vægt på ved sagens afgørelse, jf. retsplejelovens
§ 218 a, stk. 2. en beslutning efter den foreslåede bestemmelse i udlændingelovens § 45
b, stk. 2, om, at oplysninger, der er indgået i justitsministerens farevurdering, af sikker-
hedsmæssige grunde ikke kan videregives til udlændingen, finder som nævnt i bemærk-
ningerne til den foreslåede bestemmelse også anvendelse i forbindelse med en dom-
stolsbehandling efter det foreslåede kapitel 7 b. rettens afgørelse (dom eller kendelse)
må således affattes under hensyntagen hertil, dvs. således at den ikke indeholder fortro-
lige oplysninger, som ikke kan videregives til udlændingen. det er således forudsat, at
rettens afgørelse affattes og begrundes på grundlag af sagens åbne materiale, som ud-
lændingen har kendskab til og har haft lejlighed til at kommentere, men således at retten
i sin afgørelse kan henvise til, at oplysninger i det åbne materiale er godtgjort eller
sandsynliggjort i de fortrolige oplysninger, som er fremlagt for retten og den særlige
advokat.
det bemærkes i den forbindelse, at emrk artikel 5 opstiller krav til den nærmere be-
grundelse i kendelsen, hvorved frihedsberøvelsen af udlændingen opretholdes. det føl-
ger af den nævnte bestemmelse, således som den europæiske menneskerettighedsdom-
stol fortolkede denne i dommen a. m.fl. mod storbritannien (omtalt i afsnit 4.2.3. i lov-
forslagets almindelige bemærkninger), at kendelsen skal indeholde tilstrækkeligt detal-
jerede oplysninger om beskyldningerne mod den frihedsberøvede. begrundelsen kan
f.eks. henvise til, at den pågældende har indkøbt særligt telekommunikationsudstyr, væ-
ret i besiddelse af særlige dokumenter knyttet til navngivne terrormistænkte eller afholdt
møder med navngivne terrormistænkte på bestemte datoer og steder, jf. herved dom-
mens præmis 222.
derimod er en begrundelse ikke tilstrækkelig, hvis der alene henvises til beskyldninger
af generel karakter, f.eks. at den frihedsberøvede har været medlem af en bestemt eks-
tremistisk gruppe med terrorforbindelser. ligeledes vil det ikke være tilstrækkeligt, hvis
der alene henvises til, at man har lagt vægt på sagens lukkede materiale. menneskeret-
tighedsdomstolen fandt således i dommen, at det udgjorde en krænkelse af emrk arti-
kel 5, stk. 4, i forhold til to af klagerne, at siac i afgørelserne havde bemærket, at det
åbne materiale var uvæsentligt, og at man havde lagt vægt på det lukkede materiale, jf.
dommens præmis 224.
det anførte i forhold til kravene til begrundelsen i en kendelse om frihedsberøvelse af
udlændingen må tilsvarende antages at gælde i forhold til en dom om udvisning, udsen-
delse eller opholdstilladelse. ”
                                                - 8 -
højesterets begrundelse og resultat
farevurdering og udvisning (a’s principale påstand)
integrationsministeren traf den 21. december 2007 på baggrund af en indstilling fra justits-
ministeren afgørelse om, at a må anses for en fare for statens sikkerhed, jf. udlændingelovens
dagældende § 45 b, stk. 1. udlændingeservice traf herefter den 9. januar 2008 afgørelse om, at
a skal udvises af danmark med indrejseforbud for bestandig, og at hans fremmedpas skal
inddrages. denne afgørelse blev den 6. maj 2008 stadfæstet af integrationsministeriet.
integrationsministerens afgørelse om, at a må anses for en fare for statens sikkerhed, er base-
ret på beskyldninger mod ham, som i politiets efterretningstjenestes redegørelse af 17. sep-
tember 2009 – fremlagt under sagens åbne del – er sammenfattet således: a var fra foråret
2006 en central person i et internationalt netværk, der koordinerede indsættelsen af terrorister
i irak. netværket bestod foruden a af den irakiske statsborger mh samt en række irakiske,
marokkanske og svenske statsborgere. netværket udsendte i perioden fra juli 2006 til decem-
ber 2006 ca. 30 terrorister til irak. en række af disse personer er efterfølgende omkommet i
forbindelse med aktioner i irak. a overtog – efter anholdelsen af mh i maj 2007 – den koor-
dinerende rolle i danmark og traf beslutning om midlertidigt at indstille udsendelsen af ter-
rorister. i redegørelsen har politiets efterretningstjeneste nærmere beskrevet baggrunden for
disse beskyldninger mod a.
a har gjort gældende, at den stat, hvis sikkerhed efter udlændingelovens § 25, nr. 1, skal være
i fare, skal være den danske stat. selv om det angivelige netværk måtte have bistået med ind-
sættelsen af personer i irak, kan det ikke føre til en antagelse af, at han udgør en fare for den
danske stats sikkerhed.
højesteret bemærker hertil, at det af forarbejderne til bestemmelsen i udlændingelovens § 25,
nr. 1, fremgår, at hensynet til statens sikkerhed især omfatter de interesser, der værnes af
straffelovens kapitel 12 og kapitel 13, og at en regel om udvisning af hensyn til statens sik-
kerhed må anses som en nødvendig bestanddel af landenes beredskabsforanstaltninger til
imødegåelse af international terroristvirksomhed (folketingstidende 2001/02, l 32, tillæg a,
side 772).
                                                 - 9 -
på den baggrund finder højesteret, at personer i danmark, der er involveret i et internationalt
netværk, der bistår med indsættelsen af terrorister i irak, må anses for en fare for den danske
stats sikkerhed efter udlændingelovens § 25, nr. 1.
grundlaget for farevurderingen blev af sikkerhedsmæssige grunde ikke videregivet til a i
forbindelse med integrationsministerens afgørelse herom eller integrationsministeriets ud-
visningsafgørelse. dette er i overensstemmelse med de regler, som såvel dengang som i dag
gælder med hensyn til kontradiktion og begrundelse, jf. udlændingelovens § 45 b, stk. 1 og 2.
domstolsbehandlingen i denne sag er undergivet de regler, der ved lov nr. 487 af 12. juni
2009 om ændring af udlændingeloven blev indsat i lovens kapitel 7 b. loven giver mulighed
for en opdeling af sagen i en åben og lukket del. der kan under sagens lukkede del ske frem-
læggelse af fortroligt materiale, som er indgået i farevurderingen, men som af sikkerheds-
mæssige grunde ikke kan videregives til udlændingen. under den åbne del af sagen bistås
udlændingen af en beskikket advokat. til varetagelse af udlændingens interesser under den
lukkede del af sagen beskikkes der en særlig advokat, som på udlændingens vegne udøver
partsbeføjelser under denne del af sagen. den særlige advokat må dog ikke drøfte sagen med
udlændingen eller dennes advokat, når de fortrolige oplysninger er videregivet til den pågæl-
dende, men udlændingen og dennes advokat kan til enhver tid give skriftlige meddelelser til
den særlige advokat om sagen.
formålet med den særlige domstolsbehandling er at skabe en balance mellem på den ene side
behovet for hemmeligholdelse af oplysninger af sikkerhedsmæssige grunde og på den anden
side hensynet til, at der er en reel mulighed for effektiv varetagelse af udlændingens interesser
under sagen. udlændingen skal således ifølge forarbejderne til loven have ”adgang til til-
strækkelige oplysninger om beskyldningerne imod den pågældende, således at den pågælden-
de er i stand til at give effektive instruktioner til den særlige advokat”. det er i lovforarbej-
derne udtrykkeligt anført, at der vil kunne være tilfælde, ”hvor den administrative udvisning
og en eventuel frihedsberøvelse ikke vil kunne opretholdes som følge af, at de fremlagte be-
skyldninger i det åbne materiale er af en sådan generel karakter, at den pågældende udlænding
ikke er i stand til at give effektive instruktioner til sin advokat eller sin særlige advokat”, og at
domstolene ikke kan opretholde en afgørelse om udvisning alene med henvisning til beskyld-
ninger af generel karakter eller til sagens lukkede materiale.
                                              - 10 -
højesteret fastslog i kendelse af 18. august 2010 (ufr 2010.2910), at reglerne om domstols-
behandling i udlændingelovens kapitel 7 b må anses for at være forenelige med den europæi-
ske menneskerettighedskonvention, og at det ikke kan anses for at stride mod menneskeret-
tighedskonventionen, at disse regler finder anvendelse på allerede anlagte sager.
højesteret finder, at den manglende videregivelse til a af grundlaget for den administrative
farevurdering og den administrative afgørelse om udvisning ikke er en krænkelse af den eu-
ropæiske menneskerettighedskonvention eller artikel 1, stk. 1, i tillægsprotokol nr. 7 af 22.
november 1984, jf. herved artikel 1, stk. 2. den efterfølgende domstolsprøvelse af farevur-
deringen og afgørelsen om udvisning skal imidlertid leve op til det krav om kontradiktion
m.v., der stilles hertil efter udlændingelovens regler om domstolsbehandling.
spørgsmålet er herefter, hvad der er fremkommet af materiale under sagen til belysning af,
om a må anses for en fare for statens sikkerhed, og om beskyldningerne mod ham er tilstræk-
keligt faktuelt underbygget på en måde, som respekterer lovens krav om kontradiktion m.v.
de beskyldninger, som integrationsministerens afgørelse om, at a må anses for en fare for
statens sikkerhed, er baseret på, er efter højesterets opfattelse tilstrækkeligt faktuelt under-
bygget i det materiale, der er fremlagt under retssagens åbne del. højesteret har herved navn-
lig lagt vægt på indholdet af de aflyttede telefonsamtaler, hvor der bl.a. anvendes kodesprog.
højesteret har endvidere lagt vægt på indholdet af e-mails (draft mails) og på indholdet af a’s
chats på internettet. højesteret har desuden lagt vægt på oplysningerne om de personer, som
er involveret i eller omtalt under de aflyttede telefonsamtaler eller i de nævnte e-mails (draft
mails) og chats på internettet. højesteret har endelig lagt vægt på, at a har afgivet en ganske
utroværdig forklaring om, hvad telefonsamtalerne og internetkommunikationen drejede sig
om.
det åbne materiale er således efter højesterets opfattelse i sig selv tilstrækkeligt til at bære
integrationsministerens afgørelse om, at a må anses for en fare for statens sikkerhed, og der
er ikke under sagens lukkede del fremkommet noget, som afsvækker dette bevisresultat. det
bemærkes i den forbindelse, at der under sagens åbne del er fremkommet så specifikke, kon-
krete og præcise oplysninger om baggrunden for beskyldningerne, at a har haft reel mulighed
                                               - 11 -
for effektivt at varetage sine interesser også under den lukkede del af sagen, herunder ved at
give konkrete instrukser til den særlige advokat.
i og med at det åbne materiale er tilstrækkeligt til at opretholde farevurderingen, er det ufor-
nødent at tage stilling til, om der som hævdet af den særlige advokat blandt det lukkede mate-
riale til understøttelse af farevurderingen skulle være oplysninger fremkommet ved tortur.
højesteret har herefter ikke grundlag for at tilsidesætte integrationsministerens afgørelse om,
at a må anses for en fare for statens sikkerhed.
integrationsministeriet har efter det anførte haft hjemmel til at udvise a med indrejseforbud
for bestandig, jf. udlændingelovens § 25, nr. 1, sammenholdt med § 32, stk. 4, og højesteret
tiltræder, at der ikke er hensyn som nævnt i udlændingelovens § 26, stk. 1, der kan føre til, at
udvisning undlades.
højesteret tiltræder sammenfattende, at integrationsministeriet er frifundet for a’s principale
påstand.
den subsidiære påstand
a’s subsidiære påstand går ud på, at integrationsministeriets afgørelse af 6. maj 2008 om ud-
visning med indrejseforbud for bestandig og om inddragelse af hans fremmedpas ikke burde
have været truffet, når afgørelsesgrundlaget blev hemmeligholdt over for ham.
a har til støtte for påstanden anført, at den administrative udvisningsafgørelse medførte så
alvorlige indgreb i hans personlige frihed, at den ikke burde være truffet uden adgang til kon-
tradiktion.
højesteret tager på denne baggrund påstanden under pådømmelse, da den ikke kun kan anses
for et anbringende til støtte for a’s principale påstand.
det fremgår imidlertid af det, der er anført foran om farevurdering og udvisning, at a ikke
havde krav på kontradiktion i forbindelse med de administrative afgørelser herom.
                                            - 12 -
højesteret tager herefter integrationsministeriets subsidiære påstand om frifindelse til følge.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at ministeriet for flygtninge, indvandrere og
integration også frifindes for a’s subsidiære påstand.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part.


text:
                             højesterets dom
                       afsagt tirsdag den 14. september 2010
sag 42/2008
(1. afdeling)
a
(advokat finn roger nielsen)
mod
patientskadeankenævnet
(kammeradvokaten ved advokat mikkel holm nielsen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 16. afdeling den 10. december 2007.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, lene pagter kristensen, niels
grubbe, poul dahl jensen og henrik waaben.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, patientskadeankenævnet, skal aner-
kende, at as erhvervsevnetab som følge af patientskaden fastsættes til 50%, subsidiært en
lavere grad, dog højere end 15%.
patientskadeankenævnet har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
der er til brug for højesteret indhentet en erklæring af 17. november 2009 fra overlæge stig
sonne-holm og en udtalelse af 16. marts 2010 fra arbejdsskadestyrelsen.
højesterets begrundelse og resultat
a er påført en patientskade, som giver ham krav på erstatning for tab af erhvervsevne, hvis
betingelserne efter erstatningsansvarsloven er opfyldt.
                                               - 2 -
efter erstatningsansvarslovens § 5, stk. 1, udløses krav på erstatning for erhvervsevnetab af en
”varig nedsættelse af skadelidtes evne til at skaffe sig indtægt ved arbejde”. der skal – som
det siges i forarbejderne til bestemmelsen (betænkning nr. 976/1983 om udmåling af erstat-
ning ved personskade og tab af forsørger, side 104) – ”opstilles en prognose for, hvorledes
skadelidtes livsforløb ville have været i økonomisk henseende uden den skete forringelse i
erhvervsevnen”. har skadelidte inden skaden haft en så beskeden tilknytning til arbejdsmar-
kedet eller en så ringe erhvervsevne, at det efter en konkret bedømmelse må antages, at ska-
delidte heller ikke uden skaden ville være kommet i arbejde, er der således ikke krav på er-
hvervsevnetabserstatning.
efter bevisførelsen må det lægges til grund, at as evne til at skaffe sig indtægt ved arbejde var
varigt nedsat i betydeligt omfang allerede før patientskaden i 2000. når henses til de lægelige
oplysninger om as helbredstilstand forud for patientskaden og til hans svage tilknytning til
arbejdsmarkedet gennem mange år sammenholdt med hans tilkendegivelser forud for patient-
skaden om, at han ville være ude af stand til at passe et arbejde, og at han ville søge førtids-
pension, finder højesteret det endvidere ubetænkeligt at lægge til grund, at han ikke ville have
fået indtægtsgivende arbejde, selv om patientskaden ikke var sket.
herefter tiltræder højesteret, at a ikke som følge af patientskaden har lidt et erhvervsevnetab,
der giver krav på erstatning. højesteret stadfæster derfor dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 50.000 kr. til patientskadeankenævnet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
 - kj
                                udskrift
                                   af
                    sø- og handelsrettens dombog
                               ──────────
den 3. december 2001 blev af skifteretten i sagerne
p-0067-99
grafisk forbund som mandatar for
preben flenskov
(advokat ulrik jørgensen)
   mod
dansk andels trykkeri a/s
under konkurs
(kurator, advokat john have,
v/advokat hanne rahbæk)
og
p-0001-01
grafisk forbund som mandatar for
kirsten schverdtfiger
(advokat ulrik jørgensen)
   mod
dansk andels trykkeri a/s
under konkurs
(kurator, advokat john have,
v/advokat hanne rahbæk)
                                                  - 2 -
afsagt sålydende
                                        d o m:
under disse sager har grafisk forbund som mandatar for anmelderne, preben flenskov og
kirsten schverdtfiger,
påstået boet, dansk andels trykkeri a/s under konkurs, tilpligtet at anerkende henholdsvis,
at preben flenskovs krav på fratrædelsesgodtgørelse kr. 60.162,75 er et privilegeret krav i
konkursboet,
og
at kirsten schverdtfigers krav på fratrædelsesgodtgørelse kr. 104.152,00, subsidiært kr.
71.261,84 er et privilegeret krav i konkursboet.
boet har påstået frifindelse.
sagens nærmere omstændigheder:
sagen angår spørgsmålet, om anmelderne, der var ansat i dansk andels trykkeri a/s, kan
gøre en tryghedsaftale indgået mellem virksomheden og dennes personale gældende over for
virksomhedens konkursbo for så vidt angår bestemmelser i aftalen om fratrædelsesgodtgø-
relse.
i aftalen, der blev indgået den 25. marts 1997, hedder det bl.a.:
"hus- og tryghedsaftale indgået mellem dat og kadap.
.......
tryghedsaftale:
.......
13. opsigelsesvarsler:
......., vil flg. opsigelsesvarsler være gældende fra virksomhedens side:
          0-5 års ansættelse              efter overenskomsten.
          5-10 års ansættelse             12 uger.
                                                - 3 -
        over 10 års ansættelse 20 uger.
......
14. afskedigelsesgodtgørelse:
ved afskedigelse af medarbejdere, ydes der afskedigelsesgodtgørelse ifølge nedenstående
skala:
        efter 5-9 års ansættelse ydes der 9 ugers løn i afskedigelsesgodtgørelse.
        over 9 års ansættelse ydes der 1 uges løn pr. ansættelsesår i afskedigelsesgodtgørelse,
dog max 25 uger."
efter overenskomsten på området er opsigelsesvarslet fra arbejdsgiverens side 7 uger efter 5
års ansættelse og 14 uger efter 15 års ansættelse.
dansk andels trykkeri a/s blev taget under konkursbehandling med fristdag den 13. januar
1998.
lønmodtagernes garantifond skrev den 16. februar 1998 således til grafisk
arbejdsløshedskasse:
"dansk andels trykkeri / deres medlemmer.
vi har modtaget deres anmeldelser og kan generelt oplyse:
afskedigelsesgodtgørelse
lg kan ikke betale det anmeldte krav på afskedigelsesgodtgørelse efter tryghedsaftalens pkt.
14. der er reelt tale om en aftalt tabsuafhængig lønerstatning udover den erstatning for løn i
opsigelsesperioden, som følger dels af overenskomsten, dels af de forlængede varsler, jf.
tryghedsaftalens pkt. 13. lg kan derfor efter konkurslovens § 61, stk. 1, regulere det samlede
varsel til et varsel, som er sædvanligt eller rimeligt. som følge heraf kan lg alene betale
erstatning efter reglerne i overenskomsten samt tryghedsaftalens pkt. 13 men ikke krav på
afskedigelsesgodtgørelse."
som det fremgår af den citerede skrivelse, anerkendte lønmodtagernes garantifond altså
                                                  - 4 -
   anmeldernes krav på betaling af løn i henhold til aftalens § 13 om opsigelsesvarsler.
   også boet afviste kravene om fratrædelsesgodtgørelse under henvisning til, at der kunne ske
   konkursrsregulering, hvorimod boet anerkendte lønkravene efter aftalens § 13.
   preben flenskov blev ansat i dansk andels trykkeri a/s den 25. august 1990 og havde således
   7 års anciennitet, hvilket gav ham krav efter tryghedsaftalen på et opsigelsesvarsel på 12 uger.
   efter tryghedsaftalen havde han endvidere krav på en afskedigelsesgodtgørelse svarende til 9
   ugers løn.
   kirsten schverdtfiger blev ansat den 6. februar 1978 og havde derfor 19 års anciennitet og
   dermed efter tryghedsaftalen krav på et opsigelsesvarsel på 20 uger, ligesom hun havde krav
   på fratrædelsesgodtgørelse svarende til 19 ugers løn. det er denne godtgørelse, som danner
   baggrund for kirsten schverdtfigers principale påstand. den subsidiære påstand svarer til 13
   ugers løn, som svarer til den fratrædelsesgodtgørelse, som kirsten schverdtfiger ville være
   berettiget til, såfremt hun havde været funktionær.
   det er oplyst, at yderligere over 40 tidligere medarbejdere har rejst tilsvarende krav over for
   boet.
   der er under domsforhandlingen dokumenteret aftaler om fratrædelsesgodtgørelse
-fra overenskomst mellem a/s a-pressen - fagbevægelsens presse, dansk typograf-forbund og
   dansk litografisk forbund vedrørende det fri aktuelt,
-fra aftale om tryghed i ansættelsesforholdet, egmont magasiner a/s og
   - fra aftale med jydske avistryk a/s.
   procedure:
   anmelderne har til støtte for deres påstande gjort gældende, at opsigelsesvarsler og
   fratrædelsesgodtgørelse i relation til konkursregulering skal ses under ét, hvorfor det afgørende
   er, om det samlede antal ugelønninger, der anmeldes som et privilegeret krav, kan
   konkursreguleres.
   for kirsten schverdtfigers vedkommende er der samlet anmeldt et krav svarende til 39 ugers
                                                - 5 -
løn til betaling, og for preben flenskov et krav svarende til 21 ugers løn. disse krav skal holdes
op imod funktionærlovens varsler. formålet med konkursreguleringen er, at der skal ske en
ligebehandling, og en regulering af anmeldernes varsler ville indebære en forskelsbehandling i
forhold til funktionærer, som udfører næsten samme arbejde som anmelderne. generelt bliver
der færre og færre forskelle mellem funktionærer og andre medarbejdergrupper, og også andre
end funktionærer søges tættere knyttet til virksomhederne.
den foreliggende aftale er hverken usædvanlig eller urimelig. de øvrige fremlagte aftaler
dokumenterer, at der foreligger en sædvane.
hvis der skal ske en konkursregulering, kan denne alene ske ned til funktionærlovens norm.
efter disse regler ville kirsten schverdtfiger have været berettiget til en
fratrædelsesgodtgørelse svarende til 3 måneders løn. endvidere ville hendes opsigelsesvarsel
som funktionær have været 6 måneder. disse to varsler tilsammen svarer ganske godt til det
samlede krav svarende til 39 ugers løn for kirsten schverdtfigers vedkommende. såfremt det
alene antages, at kirsten schverdtfigers krav på fratrædelsesgodtgørelse skal ses i forhold til
krav om godtgørelse efter funktionærloven, vil kirsten schverdtfiger have et krav svarende til
13 ugers løn.
for preben flenskov vedkommende svarer det samlede krav til 21 ugers løn. såfremt preben
flenskov havde været funktionær, ville han have været berettiget til et opsigelsesvarsel på 5
måneder, som svarer ganske godt til det samlede krav på 21 ugers løn. preben flenskov ville
ikke være berettiget til fratrædelsesgodtgørelse, såfremt han var funktionær, men da det
samlede krav fra preben flenskov kan holdes inden for det krav, som ville følge af
funktionærloven, kan kravet på fratrædelsesgodtgørelse heller ikke konkursreguleres for
preben flenskovs vedkommende.
boet har anført, at det af forarbejderne til konkurslovens § 61 fremgår, at man ved afgørelsen
af, hvad der er sædvanligt eller rimeligt varsel, først må se på, om der i lovgivningen er fastsat
opsigelsesvarsler. hvis der ikke foreligger lovgivning, må det vurderes, om der foreligger en
sædvane, som kan lægges til grund. en eventuel sædvane vil dog kunne fraviges, hvis den er
urimelig. funktionærlovens regler er ikke normgivende. i den foreliggende sag må det
sædvanlige varsel findes i landsoverenskomsten. dansk andels trykkeri a/s var en kooperativ
virksomhed, og medarbejdernes rettigheder har ikke været bagud i forhold til, hvad der var
sædvanligt på området. i øvrigt kan den ene af de lokaloverenskomster, som er fremlagt i
                                                  - 6 -
sagen, ikke bruges som sammenligningsgrundlag, idet der ifølge denne skal foreligge særlige
opsigelsesgrunde, for at reglerne kommer i anvendelse. det fremlagte materiale er altså ikke
tilstrækkeligt til at vise, at der foreligger en sædvane.
rettens bemærkninger:
efter konkurslovens § 61, stk. 1, således som denne bestemmelse er fortolket i retspraksis,
kan også en godtgørelse som den, sagerne drejer sig om, konkursreguleres.
afgørende for, om regulering skal ske, er om aftalen om godtgørelse er udtryk for en sædvane
eller i øvrigt kan anses for rimelig.
anmelderne har ikke gennem fremlæggelse af et par enkelte andre tryghedsaftaler løftet
bevisbyrden for, at den ordning, de var omfattet af, var sædvanlig. herved bemærkes, at der
generelt efter retspraksis stilles høje krav til beviset for en sædvane på dette område.
udviklingen på arbejdsmarkedet er gennem en lang periode gået i retning af tilnærmelse af
mange overenskomstområder til de forhold, der efter lovgivningen gælder for funktionærer. på
denne baggrund må skifteretten anse det for rimeligt, at aftaler om fratrædelsesgodtgørelse er
bindende også for en arbejdsgivers konkursbo inden for rammer svarende til dem, der gælder
efter funktionærloven.
dette betyder, at kirsten schverdtfiger skal have anerkendt et krav på fratrædelsesgodtgørelse
svarende til 3 måneders løn, således som hun ville have haft ret til i henhold til funk-
tionærlovens § 2a. derimod kan preben flenskovs krav ikke anerkendes på dette grundlag.
opsigelsesvarsler og bestemmelser om fratrædelsesgodtgørelse spiller forskellig rolle i
overenskomster og lokalaftaler, og forskellen har navnlig betydning i forhold til arbejdstagerens
forpligtelse til at være til rådighed for arbejdsgiveren i forbindelse med en opsigelse.
der er derfor ikke grundlag for at foretage en sammenlægning af anmeldernes krav efter
lokalaftalen på henholdsvis opsigelsesvarsel - som er anerkendt af boet - og kravet på
fratrædelsesgodtgørelse på den ene side og funktionærlovens regler om opsigelsesvarsler og
godtgørelse på den anden side med henblik på at sammenligne de rettigheder, de pågældende
                                                - 7 -
ville have i henhold til de to regelsæt. efter skifterettens opfattelse må de to elementer tvær-
timod behandles hver for sig i forbindelse med en sammenligning.
det anførte har som konsekvens, at der for kirsten schverdtfigers vedkommende skal
anerkendes et krav svarende til denne anmelders subsidiære påstand, medens der ikke skal
anerkendes noget krav for preben flenskov.
                                 thi kendes for ret:
boet, dansk andels trykkeri a/s under konkurs, frifindes for det af anmelder preben flenskov
rejste krav.
boet, dansk andels trykkeri a/s under konkurs, skal anerkende anmelder kirsten
schverdtfigers krav på fratrædelsesgodtgørelse i henhold til konkurslovens § 95 med kr.
71.261,84.
hver part bærer egne omkostninger.
                                 jørgen als andersen
hans havsager                       ivan lundhus olsen
                                       (sign.)
                          udskriftens rigtighed bekræftes
                         p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
- msl
                                         udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                           dom
afsagt den 14. august 2015
v-80-14
                                   kiki lund schjølin
                                   (advokat mogens dyhr vestergaard)
                                   mod
                                   excel a/s
                                   (advokat niels gyde poulsen)
indledning
sagens spørgsmål er, om kiki lund schjølin (herefter kiki schjølin) er berettiget til vederlag
fra excel som følge af excel a/s’ markedsføring og salg af lysestagerne ”endless light cube
9” og ”infinity light cube 9”.
                                                   -2-
påstande
kiki schjølin har principalt nedlagt påstand om, at excel skal betale hende 500.000 kr. med
procesrente fra sagens anlæg den 2. maj 2014, subsidiært at excel skal anerkende, at hun er
berettiget til i eget regi at iværksætte eksemplarfremstilling, salg og markedsføring af lyse-
stagerne ”endless light cube 9” og ”infinity light cube 9”.
excel har påstået frifindelse.
oplysningerne i sagen
sagens parter og ansættelsesforholdet
excel er en virksomhed, som siden 1977 har solgt ”high end” boligindretningsartikler en gros
på det danske og nordiske marked. blandt excels kunder er bl.a. illums bolighus, johannes
fog og normann copenhagen.
kiki schjølin blev i 2008 ansat som timelønnet studentermedarbejder hos excel. der blev ikke
i forbindelse med ansættelsen udfærdiget en skriftlig ansættelsesaftale.
den 23. marts 2011 indgik parterne en skriftlig ansættelsesaftale, hvoraf bl.a. fremgik, at kiki
schjølin skulle fortsætte sit nuværende ansættelsesforhold som trainee, men pr. 1. marts 2011
tiltrådte en ansættelse som kunde- og produktchefassistent. hun var fortsat timelønnet og
havde en normal arbejdstid på ca. 15 timer pr. uge. af aftalens pkt. 9.1 fremgik følgende:
       ”alle de af medarbejderen under ansættelsesforholdet foretagne forbedringer i bestående it-
       analysesystemer og –metoder samt alle de under ansættelsesforholdet nyudviklede metoder og
       it-systemer, herunder men ikke begrænset til ophavsretligt beskyttede værker, tilhører selska-
       bet og overgår derfor automatisk til selskabet, med mindre andet følger af ufravigelige lovreg-
       ler.”
                                                -3-
der er af excel fremlagt en række mails fra kiki schjølin til excels direktør, stefan schalde-
mose, fra perioden september 2010 til november 2012, hvori hun kommer med forslag til ma-
terialevalg og farvesætning af eksisterende designs og forslag til nye designs.
kiki schjølin stoppede hos excel i juni 2011.
lysestagerne endless light cube 9 og infinity light cube 9
excel producerer, markedsfører og sælger bl.a. glaslysestagerne endless light cube 9 (heref-
ter ”endless 9”) og infinity light cube 9 (herefter ”infinity 9”). lysestagerne, der begge er til
9 fyrfadslys, har samme kubistiske form og dimensioner. de består af en bund og fire lodret-
te glassider, men er åben i toppen. der er imidlertid forskel med hensyn til kvalitet, materia-
levalg, bearbejdning og pris, idet infinity 9 er en billigere udgave af endless 9. på billedet ses
endless 9:
i en mail af 5. oktober 2010 fra den kinesiske leverandør chen shing til excel (bilag f) viste
leverandøren eksempler på nogle af sine nyeste produkter. mailen indeholdt følgende bille-
de:
                                                  -4-
kiki schjølin videresendte samme dag mailen til nogle kollegaer under overskriften ”infinity
cube” med følgende bemærkning: ”se lige denne her infinity cube, hvad siger i til den?” i en se-
nere mail af samme dato, som også blev sendt til stefan schaldemose, bemærkede hun end-
videre følgende: ”jeg kunne i hvert fald godt se den på midten af et bord, hvor dem vi har nu egner
sig mere til en vindueskarm eller en hylde.”
i en mail af 7. oktober 2010 til christian klinge, som var leverandør til excel, skrev kiki
schjølin under emnet ”lysestagerne” bl.a., at hun havde lavet lidt research på lysestagerne
og havde skaffet en prisliste hos en distributør i hong kong.
endless 9 kom på markedet i august 2011 og infinity 9 i foråret 2012.
excel fik registreret endless 9 som ef-design den 24. maj 2012.
endless 9 blev i en periode markedsført som ”design by kiki schjølin” ved indlæg af en
pamflet i æsken med lysestagen og i avisannoncer, ligesom emballagen havde en mærkat
med denne ordlyd.
lignende lysestager på markedet
excel forhandlede allerede forud for endless 9 og infinity 9 en glaslysestage fra invotis, der
hed ”votive infinity”. stagen var rektangulær og kunne fås til 1, 3 og 5 fyrfadslys. stagen
havde en bund og to lodrette glassider på stagens lange sider. den var lukket med glas i
                                                     -5-
toppen og var åben i siderne, så bunden med fyrfadslys kunne skubbes ind fra siden. udga-
ven med 5 lys ser således ud (bilag e):
excel har desuden fremlagt billeder af andre kvadratiske glaslysestager til 1 og 4 lys (bilag
d). billederne er lagt på youtube i 2007 og ser således ud:
excel har endvidere indhentet en erklæring fra sin taiwanesiske producent, tzy kuan, date-
ret 13. april 2015, hvoraf fremgår, at virksomheden har produceret infinity light cubes siden
2002 i både en kubistisk og en rektangulær form til f.eks. 1, 3 og 5 lys.
royalty
i november 2012 korresponderede stefan schaldemose og kiki schjølin om honorering for
hendes indsats med udvikling af endless 9 og infinity 9. i en mail af 16. november 2012 skrev
stefan schaldemose således under emnet ”royaltyafsavnsaftale” bl.a.:
      ”vi er enige om du ingen rettigheder har i forbindelse med endless 9 cube og infinity 9 cube
      henset til de er udviklet af dig som ansat i arbejdstiden, men at jeg værdsætter dette og gerne vil
      påskynde dette.
                                                    -6-
      du får således ub for din hidtidige indsats – 2012 incl. og til cbs competition cases 45 infinity
      9 og 25 puzzelglobes samt værdigavekort på pålyde kr. 10.000 vejl. butikspris excelvarer…”
kiki schjølin svarede i en mail den 22. november 2012 bl.a.:
      ”jeg bekræfter hermed nedenstående mail…
      fordeling af stager vil derudover blive:
      30 til eget forbrug (15 nu og 15 af den fremtidige ”kiki schjolin” model) 15 som sponsorat…”
samme dag svarede stefan schaldemose, at det var ok, at hun ville have 45 endless 9, men så
var værdigavekortet kun på det halve eller 5.000 kr., idet endless 9 kostede det dobbelte at
producere i forhold til infinity 9.
hertil svarede kiki schjølin også samme dag, at det var en aftale, men så skulle alle lysesta-
gerne være med hendes navn på inkl. pamflet.
der er den 8. maj 2015 afgivet en udtalelse af skønsmanden thomas e. alken om designeres
vederlag og størrelsen heraf. det fremgår af udtalelsen, at det er sædvanligt, at designere af
brugskunst oppebærer vederlag i form af en royalty baseret på en andel af indtægterne fra
det løbende salg af det udviklede produkt. royaltysatsen ligger sædvanligvis på 5 % men
kan gå ned til 3,5 % og beregnes af salgsprisen ab fabrik.
kiki schjølin har på basis af en forklaring fra stefan schaldemose fremkommet under en an-
den retssag om en årlig omsætning på 8 mio. kr. ved salg af endless 9 og infinity 9 og en
royaltysats på 5 % anført, at hun har ret til en årlig royalty på 400.000 kr., men har af proces-
økonomiske grunde begrænset sit krav til et engangsbeløb på 500.000 kr.
forklaringer
der er afgivet forklaring af kiki schjølin, stefan schaldemose og christian klinge.
                                                 -7-
kiki schjølin har forklaret, at hun læser på cbs og snart bliver kandidat. hun arbejder desu-
den på et reklamebureau. hun blev ansat som studentermedarbejder hos excel i sommeren
2008 og var i første omgang ansat til januar 2009, hvor hun tog på 3 måneders studieophold.
i den første periode arbejdede hun på lagret med varemærkning. da hun kom tilbage til ex-
cel i sommeren 2009, blev hun placeret i virksomhedens kundeservice, hvor hun besvarede
telefoniske henvendelser og ekspederede indkomne mails. et år senere fik hun ansvaret for
produkttekster og branding af excels produktserie ”comment”. hendes primære opgave var
dog stadig at passe telefon og mailboks i kundeservice. hun var timelønnet under hele sin
ansættelse hos excel.
excel er ikke en designvirksomhed og har ikke designere ansat. før hendes ansættelse købte
excel eksisterende produkter og fik udviklet enkelte egne designs, f.eks. spiralskålen. da hun
var ansat, blev der kun udviklet nye versioner af eksisterende produkter i andre farver og
materialer. excel havde en medarbejder, eira jones, som bestemte farver og materialevalg for
produkterne.
hun designede selv lidt i sin fritid, fordi hun har et kreativt gen. hun designede blandt an-
det et salt og peber sæt, en slikskål og lysestagen, som siden blev til endless 9, i sensomme-
ren 2010. hun havde korrespondance med christian klinge om evt. produktion af slikskålen,
men det blev ikke til noget.
hun tegnede lysestagen derhjemme på papir og i powerpoint. hun var inspireret af votive
infinity-stagen til at lave lysestagen i røgfarvet glas og af mogens lassens’ cubus 4 til den
kubistiske form. hun satte sine ideer/tegninger ind i sin mappe vedrørende ”comment”-
brandet, som hun havde stående på kontoret. hun tror, at tegningerne fortsat står i denne
mappe. hun har ikke bedt om at få mappen udleveret. hun kan ikke huske, om hun desig-
nede stagen i august eller oktober 2010. på forespørgsel af sin advokat præciserede hun dog
dette til, at hun havde lavet tegningerne til stagen noget tid før den 5. oktober 2010. hun vi-
ste tegningerne af lysestagen til stefan schaldemose, som syntes, at det var en god idé, men
havde svært ved at se det for sig. ideen blev derfor ikke til virkelighed på det tidspunkt. hun
var skuffet over det, men insisterede ikke.
                                                 -8-
da hun modtog mailen fra chen shing i excels mailboks, tænkte hun, at hun kunne bruge
den til at promovere sin egen idé om en kubistisk glaslysestage. hun sendte derfor mailen
videre til excels sælger, bo graversen, til eira jones og til stefan schaldemose og spurgte,
hvad de syntes om designet. stefan schaldemose meldte tilbage, at de kunne drøfte en evt.
produktion af stagen på næste møde med christian klinge, som producerede votive infini-
ty-stagen. hun deltog i mødet med christian klinge sammen med stefan schaldemose. hun
havde en tegning med af lysestagen, og de drøftede, om det var billigere at købe den i kina
end selv at producere den. det viste sig dog, at lysestagen fra chen shing ikke var, som hun
ville have den. den havde en træfod og passede ikke ind i deres øvrige designs fra christian
klinge. efter mødet tog christian klinge udgangspunkt i hendes tegninger og lavede en ny
tegning af en kube, som var åben i siderne. hun kom med rettelser, idet tanken var, at lyse-
stagen skulle være lukket på alle fire sider, og at overdelen skulle kunne løftes af. hun var
ikke involveret yderligere i fremstillingen af stagen. christian klinge stod for det videre for-
løb med produktion i asien. hun ved ikke, hvornår lysestagen blev sat i produktion. hun
designede også emballagen og pamfletten, som skulle lægges ved produktet.
på et tidspunkt spurgte hun stefan schaldemose, hvad en designer, som excel havde et sam-
arbejde med, fik for sine designs, og han svarede, at designeren fik royalties i henhold til en
indgået royaltyaftale. hun sagde til ham, at det skulle hun da også have, hvortil han svarede,
at det måtte de finde ud af. lysestagen var da endnu ikke på markedet.
hun stoppede hos excel i juni 2011 og var på studieophold i udlandet til slutningen af de-
cember 2011. da hun efterfølgende en dag var på besøg hos excel, så hun lysestagen for før-
ste gang.
stefan schaldemose anerkendte hende som designer af lysestagen i 2012, hvor de bl.a. drøf-
tede, hvor på produktet hendes navn skulle placeres. hun ville kun have sit navn på endless
9, som var den, hun havde designet i det røgfarvede glas. hun kunne godt stå inde for infini-
ty 9s form men ikke for glassets grønne farve og kvaliteten, og derfor ønskede hun ikke sit
                                                 -9-
navn på infinity 9. hendes rettigheder vedrører kun den kubistiske 9’er, ikke stagerne med
1, 4 og 16 lys.
hun accepterede at modtage de 30 endless 9 som betaling for sin designindsats, fordi hun
ikke turde kræve mere på det tidspunkt. det var en ok betaling. hun reflekterede ikke så
meget over sine rettigheder. hun overdrog ikke sine rettigheder til endless 9 til excel, da
hun sagde ja til stefan schaldemoses tilbud.
hun kan ikke mindes, at excel har orienteret hende om, at endless 9 er blevet registreret som
design. stefan schaldemose kontaktede hende i 2012 i forbindelse med en sag om et kopi-
produkt. hun ved ikke, hvorfor han kontaktede hende.
stefan schaldemose har forklaret, at han er direktør for og ejer af excel, som sælger mærkeva-
reprodukter, f.eks. fra dualit, til boligindretningsbutikker. excel sælger desuden en række
egne designs, f.eks. spiralskålen som blev designet af jacob borch i 1995, som de selv produ-
cerer. dette er blevet en større del af virksomhedens aktiviteter inden for de sidste 6-7 år.
desuden har de ansat en designer for 2 år siden.
kiki schjølin var oprindeligt ansat på excels lager, men kom siden til at arbejde på kontoret.
hun har et kreativt gen og interesse for design, så hun kom ofte med forslag til ændringer af
og andre farver til eksisterende produkter. han havde en god dialog med kiki schjølin om
disse ting. kiki schjølin kom også med idéer til nye designs. han mindes ikke, at noget af
dette er blevet sat i produktion hos excel. en del af forslagene ligger forud for lysestagen.
kiki schjølin blev endvidere ansvarlig for ”comment”-brandet i 2009/2010.
han havde møde med christian klinge og kiki schjølin den 6. eller 7. oktober 2010, hvor de
drøftede produktion af en kubistisk glaslysestage til 9 fyrfadslys. der var tale om et af de
sædvanlige ugentlige møder, han havde med christian klinge. kiki schjølin deltog kun i den
del af mødet, som vedrørte udvikling af lysestagen. det var mailen af 5. oktober 2010 fra
chen shing, som havde sat gang i idéen. den lysestage, som der var billede af i mailen, hav-
de samme udtryk som det, der blev til endless 9, bortset fra farven på glasset. kiki schjølin
                                                - 10 -
sad med en tegning på mødet, og hun var i den grad primusmotor på produktionen af end-
less 9. under mødet var det dog hans indtryk, at christian klinge overtog designprocessen.
produktet skulle ligge inden for rammerne af det, som glasfabrikken kunne lave. det er kor-
rekt, at christian klinge efterfølgende kom med et forkert forslag til udformning af stagen.
han mener ikke, at han var blevet præsenteret for kiki schjølins tegning af lysestagen før
mødet den 6. eller 7. oktober 2010. kiki schjølin havde ferie indtil den 11. august, og på det
tidspunkt var han selv ude at rejse indtil midten af september, hvorefter han var indlagt.
op mod julen 2010 modtog han nogle prøver på endless 9 fra kina, hvor christian klinge
havde sin produktion. han bestilte i første omgang 150 eksemplarer, som blev sat i produk-
tion i januar 2011. da han modtog varerne, var over halvdelen gået i stykker. der blev derfor
lavet om på produktionen og på emballagen. det endelige produkt var færdigt i sommeren
2011. endless 9 blev registreret som design knap et år efter på opfordring fra christian klin-
ge, som oplyste, at fabrikken i kina producerede endless 9 til andre end excel.
den oprindelige vejledende udsalgspris for endless 9 var 499 kr., men den blev senere sat op
til 799 kr.
kiki schjølins navn blev først brugt i markedsføringen af endless 9 senere i forløbet som led i
historiefortællingen om og brandingen af lysestagen. der blev produceret 1.980 endless 9
med hendes navn på emballagen, og pamfletten hvor hun blev præsenteret. der kom 5-800
stager i handlen med hendes navn. på de øvrige blev navnet pillet af og pamfletten taget ud
af emballagen på grund af den opståede uenighed med kiki schjølin.
excel har i dag ca. 20 forskellige endless og infinity-stager i forskellige størrelser i sit sorti-
ment. det er korrekt, at excel havde en omsætning på salg af glaslysestager på 8 mio. kr. i
2013. der er dog tale om omsætning for det samlede salg af glaslysestager, ikke kun endless
9. excel har i perioden 2011-2015 haft en samlet omsætning på 3-4 mio. kr. fra salg af endless
9 og en samlet omsætning på 4 mio. kr. fra salg af infinity 9. det har været en god forretning,
men der er også brugt mange penge på markedsføring. overskudsgraden er på ca. 3 %.
                                                 - 11 -
kiki schjølin har modtaget lysestager til en værdi af 30-40.000 kr. for sin indsats med udvik-
ling af endless 9. det er efter hans opfattelse en god betaling. han køber ofte designrettighe-
der for engangsbeløb på 10-25.000 kr. kiki schjølin har derudover fået løn. hun har i andre
sammenhænge fået betaling for arbejde for excel, også hvis det er arbejde, hun har udført
hjemme.
christian klinge har forklaret, at han er leverandør til excel. han får varerne produceret i ki-
na. det gælder både excels eksisterende designs og nye designs.
han havde et møde med stefan schaldemose og kiki schjølin omkring den 6. oktober 2010.
der var ikke nogen fast dagsorden for mødet. de talte om forskellige vareprøver og stefan
schaldemose informerede ham om deres nye tanker om glaslysestagerne. kiki schjølin var
med på mødet og præsenterede idéen om en stage bestående af 3 x 3 fyrfadslys i en glasku-
be. han husker ikke, om hun havde en tegning med eller tegnede under mødet. han havde
ikke fået tilsendt en tegning forud for mødet. han mindes, at der var en skitse. mailen fra
chen shing var ikke fremme på mødet. der var mange idéer på bordet. det var en fælles
brainstorm, hvor de også drøftede, om stagen kunne laves i gult, blåt eller rødt glas. han
tegnede selv videre på produktet ud fra kiki schjølins idéer. det var hans opgave at konkre-
tisere de flyvske tanker, som han blev præsenteret for. han antog først, at bakken med lys
skulle køre ind på en skinne, ligesom det var tilfældet med votive infinity 1, 3 og 5, men det
viste sig, at det ville blive for varmt med en stage, der var lukket i toppen, når der var 9 lys,
så det blev ændret.
han så mailen af 7. oktober 2010 fra kiki schjølin som et led i forhandlingen om pris. han
vidste ud fra den prisliste, han fik tilsendt, at han skulle matche denne pris, ellers ville excel
finde en anden leverandør. han leverede tegninger til sin producent og indhentede priser.
derefter blev endless 9 sat i produktion. på et tidspunkt sendte han en mail til stefan schal-
demose og kiki schjølin om målene på lysestagen. svaret fra stefan schaldemose var, at det
var kiki schjølin, som ”havde magten”.
                                                - 12 -
endless 9s store succes skyldtes, at den var udført i hærdet, røgfarvet glas. den kunne tåle
noget mere end de grønne stager, som allerede eksisterede, og som ikke var nær så populæ-
re.
parternes synspunkter
kiki schjølin har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med sit påstandsdokument,
hvoraf fremgår følgende:
      ”ad sagsøgers ophavsret til endless light cube 9 og infinity light cube 9 lysestagerne
      at     sagsøger er ophavsmand til de af sagsøgte markedsførte lysestager, der må anses
             for at være værker i henhold til ophavsretslovens § 1,
      at     retten til at udnytte den af sagsøger skabte lysestage ikke er overgået til sagsøgte
             som led i sagsøgers tidligere ansættelsesforhold hos sagsøgte, idet hun var ansat
             på timebasis som studentermedhjælper i sagsøgtes kundeservicefunktion og ikke
             havde som opgave at udvikle brugskunst,
      at     sagsøgte, på tidspunktet da lysestagerne blev udviklet, solgte brugskunst via
             forhandler- og agenturaftaler, men ikke i eget regi hverken udviklede eller pro-
             ducerede brugskunst,
      at     rettighederne også på denne baggrund må anses for at være forblevet hos sagsø-
             ger, idet egen udvikling ikke var en del af sagsøgtes forretning,
      at     selv når der sker rettighedsovergang i kraft af ansættelsesforholdet, får en ar-
             bejdsgiver kun de dele af den ansattes ophavsret, der er nødvendig for arbejds-
             givers sædvanlige virksomhed,
      at     en overdragelse af rettigheder i kraft af et ansættelsesforhold under alle omstæn-
             digheder udelukker en komplet rettighedsovergang,
      at     retten til at udnytte sagsøgers værker således kræver en udtrykkelig aftale, som
             ikke er indgået mellem parterne,
      at     sagsøgte nok har iværksat produktionen af lysestagerne med sagsøgers indfor-
             ståelse, men dette alene ud fra en forudsætning om at måtte oppebære et rimeligt
             vederlag,
      at     sagsøgte har foretaget eksemplarfremstilling af lysestagen og bragt disse i om-
             sætning uden betaling af rimeligt vederlag herfor,
                                          - 13 -
at   sagsøgte således er forpligtet til at betale et rimeligt vederlag efter ophavsretslo-
     vens § 83 for udnyttelse af værkerne, som skal fastættes skønsmæssigt, i hvilken
     forbindelse der skal tages hensyn til sagsøgtes fortjeneste.
at   det af de i sagen som bilag 8-10 fremlagte bilag fremgår, at man også hos sagsøg-
     te anerkendte sagsøger som designer af lysestagerne,
at   sagens bilag 10 og 11 både viser den medieopmærksomhed, som lysestagerne fik,
     da de blev lanceret på markedet, og den salgssucces, som de af sagsøgte skabte
     lysestager siden blev,
at   det herved med al tydelighed ses illustreret, at det af sagsøger skabte design var
     originalt og nyskabende,
at   eksistensen af lysestagerne vist i sagens bilag f og d på tidspunktet, hvor sagsø-
     ger skabte den sagen omhandlede lysestage, ikke er til hinder for, at lysestagen
     kan anses for at være ophavsretlig beskyttet, herunder
     idet    sagsøger skabte den sagen omhandlede lysestage uden kendskab til lyse-
             stagerne vist via sagens bilag d og,
at   eksistensen af lysestagen produceret af invotis som vist via sagens bilag e på
     tidspunktet, hvor sagsøger skabte den sagen omhandlede lysestage, ikke er til
     hinder for, at den kan anses for at være ophavsretligt beskyttet, herunder
     idet    de to lysestager langt fra er identiske, og
     idet    den medieopmærksomhed, som den af sagsøger skabte lysestage fik (bl.a.
             omtale i dr’s aftenshowet) og den massive salgssucces, som lysestagen
             blev, med al tydelighed illustrerer, at det af sagsøger skabte design var
             originalt og nyskabende, og
ad sagsøgers designret til endless light cube 9 og infinity light cube 9 lysestagerne
at   rettighederne til de sagen omhandlede lysestager tilkommer sagsøger, selv for
     det tilfælde at lysestagerne ikke måtte udgøre et kunstnerisk værk i ophavsrets-
     lovens forstand på grund af manglende værkshøjde,
     idet    sagsøger har ladet lysestagerne registrere som eu-design, jf. således sa-
             gens bilag 3,
     idet    rettighederne til lysestagerne således under alle omstændigheder er regu-
             leret af eu’s designforordning,
     idet    det af designforordningens artikel 14, stk. 1 fremgår, at retten til eu-
                                          - 14 -
             designet tilkommer designeren,
     idet    det af forordningens artikel 14, stk. 3, fremgår, at hvis designet er frem-
             bragt af en arbejdstager som led i udførelsen af dennes opgaver, eller efter
             anvisninger fra vedkommendes arbejdsgiver, tilkommer retten til eu-
             designet arbejdsgiveren,
     idet    lysestagerne ubestridt er designet af sagsøger,
     idet    lysestagerne ikke er designet af sagsøger som led i udførelsen af dennes
             arbejdsopgaver for sagsøgte (som timelønnet trainee i kundeservicefunk
             tionen),
     idet    lysestagerne ikke er designet af sagsøger efter sagsøgtes anvisninger,
     idet    sagsøger på eget initiativ udarbejdede skitserne til lysestagerne, for heref
             ter at overtale sagsøgte til at sætte disse i produktion,
at   sagsøgte også efter de designretlige regler er forpligtet til at betale et rimeligt ve-
     derlag for udnyttelse af lysestagernes design, som skal fastættes skønsmæssigt, i
     hvilken forbindelse der skal tages hensyn til sagsøgtes fortjeneste.
ad ansættelsesaftalen
at   der ikke er sket overdragelse fra sagsøger til sagsøgte af rettighederne til lysesta-
     gerne via indgåelsen af den i sagen som bilag b fremlagte ansættelsesaftale,
     idet    ansættelsesaftalen først er indgået efter sagsøgers skabelse af lysestager-
             ne, og
     idet    aftalens pkt. 9 efter ordlyden alene vedrører rettighederne til forbedrede
             og nyudviklede it-analysesystemer og it-analysemetoder,
ad ”royalty afsavnsaftalen”
at   der ikke er sket overdragelse af rettighederne til de af sagsøger skabte lysestager
     i medfør af den i sagen som bilag c fremlagte e-mailudveksling, da en eventuel i
     medfør heraf udledt aftale hviler på den urigtige forudsætning, at sagsøger ingen
     rettigheder har til de udviklede lysestager ”henset til at de er udviklet … som ansat i
     arbejdstiden …”,
at   en eventuel heraf udledt aftale således kan tilsidesættes som urimelig efter aftale-
     lovens § 36 eller efter læren om urigtige/bristende forudsætninger, og
at   den nedlagte påstand mindst svarer til det rimelige vederlag, som sagsøger har
     krav på for sagsøgtes udnyttelse af lysestagerne.
                                                    - 15 -
excel har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med sit påstandsdokument, hvoraf
fremgår følgende:
      ”at der ikke foreligger et kunstnerisk værk i medfør af ophavsretslovens § 1 med den
           følge, at sagsøger ikke har opnået ophavsret eller anden ret til produkterne,
      at   ophavsret forudsætter, at produktet har værkshøjde, hvilket ikke forligger og i
           mangel heraf er det både nu som tidligere sagsøgtes opfattelse at produktet ikke
           nyder ophavsretlig beskyttelse,
      at   ophavsretlig beskyttelse forudsætter, at produkterne har nyhedsværdi, hvilket ik-
           ke er tilfældet, idet der som påvist i bilag d,e, f, og g allerede forud for ’designfa-
           sen’ eksisterede tilsvarende samt identiske produkter,
      at   særligt de ny-fremkomne oplysninger om sagsøgers kopiering af den i bilag f viste
           stage fjerner argumentationen om nyhedsværdi for de omhandlede produkter,
      at   dette bestyrkes af, at det nu kan dokumenteres, at sagsøger i forbindelse med pro-
           duktionsmodning var fuldt bekendt med identiske stager, se bl.a. bilag f,
      at   sagsøger - henset til de nu fremkomne oplysninger (bilag f, g, d, og f) - ikke kan
           anses som ophavsmand eller som designer,
      at   designet ikke er frembragt af sagsøger,
      at   angivelse af sagsøgeres navn på endless cube 9 indpakningen mv. i en periode
           (men ikke infinity light 9 produktet) ikke kan føre til noget andet resultat,
      at   sagsøgeres navn alene blev angivet på et meget begrænset antal endless cube 9
           indpakninger (inkl. pamflet). således blev der kun produceret 1.980 stk. endless
           pakninger påført sagsøgers navn med et klistermærke. dette klistermærker blev
           fjernet på mere end halvdelen heraf og derfor er der kun solgt et meget begrænset
           antal stager med sagsøgere navn på,
      at   sagsøger tilsvarende ikke har været nævnt i forbindelse med infinity light 9 pro-
           duktets markedsføring, bl.a. fordi hun ikke ønskede dette,
      og
      at   udvikling og produktion af de pågældende produkter har været et helt naturligt
           led i forbindelse med excels sædvanlige virksomhed, i det excel selv producerer
           en lang række artikler til bl.a. hjem og bolig,
      at   der som en del af excels standard procedurer blev foretaget designregistrering i
           god tro i excels navn – i øvrigt uden angivelse af sagsøger,
      at   det i forbindelse med sagsøgers ansættelse har været sagsøgers faktuelle opgave
           som ansat – blandt andet – at arbejde med design og designudvikling for sagsøgte,
           jf. bilag i til q, der tydeligt illustrerer, at sagsøger i arbejdstiden som ansat forestod
           design af en bred vifte af excel produkter,
                                                   - 16 -
       at  produktet er produktionsmodnet i samarbejde med samt efter anvisning fra ar-
           bejdsgiveren,
       at  bl.a. navnet ’endless’ er skabt af excels direktør,
       at  sagsøger således netop ikke har rettigheder i henhold til designforordningen eller
           designlovgivningen,
       og
       at  der mellem sagsøger og sagsøgte som arbejdstager og arbejdsgiver er indgået afta-
           le i ansættelseskontrakten (bilag b), hvorefter retten til et eventuelt værk er over-
           draget til sagsøgte som arbejdsgiver. af kontraktens § 9.1 er det direkte aftalt, at
           ”… alle de under ansættelsesforholdet nyudviklede metoder og it-systemer, herunder, men
           ikke begrænset til ophavsretligt beskyttede værker, tilhører selskabet og overgår derfor au-
           tomatisk til selskabet, medmindre andet følger af ufravigelige lovregler”,
       at  tidspunktet for underskrivelsen af ansættelseskontrakten ingen relevans har, idet
           det følger af aftalens ordlyd, at den automatiske rettighedsovergang gælder alle
           værker mv. tilvejebragt ”under ansættelsesforholdet”,
       at  det i øvrigt gælder efter almindelige regler (om design), at der sker en automatisk
           rettighedsovergang til den virksomhed, i hvilken designet oparbejdes uden, at en
           særskilt aftale herom er fornøden,
       at  sagsøger således ikke kan påberåbe sig rettigheder i henhold til designlovgivnin-
           gen/designforordningen eller andet,
       og
       at  parterne desuden ved aftalen i bilag c skriftligt har indgået konkret aftale om, at
           sagsøger ingen rettigheder har i forbindelse med de omhandlede produkter,
       at  der henset til sagens forløb mv. ikke er oplyst forhold, der kan støtte, at parternes
           aftaler efterfølgende skulle kunne tilsidesættes,
       og
       at  det heraf følger, at sagsøger ej heller er berettiget til i eget regi at iværksætte ek-
           semplarfremstilling, salg og markedsføring af lysestagerne som anført i sagsøgers
           mere subsidiære påstand, og
       at  sagsøgte som følge af ovenstående skal frifindes.”
sø- og handelsrettens afgørelse
kiki schjølin har ikke fremlagt nærmere dokumentation for udviklingsprocessen bag end-
less 9, og har således ikke godtgjort, at hun har frembragt endless 9 uden kendskab til den
lysestage, som fremgår af mailen af 5. oktober 2010 fra chen shing. denne lysestage er i sin
udformning, som den fremstår på billedet, og uanset det oplyste om fravigelser i materiale-
                                                 - 17 -
valg, meget lig den senere endless 9 stage. uanset at kiki schjølin utvivlsomt har været me-
get engageret i produktudviklingen af endless 9 for excel, har hun derfor ikke ført tilstræk-
keligt bevis for, at der ligger en egentlig selvstændig designindsats bag udviklingen af denne
og infinity 9, hvorfor disse allerede af den grund ikke nyder beskyttelse efter ophavsretslo-
ven. som følge af eksistensen af lysestagen fra chen shing opfylder endless 9 og infinity 9
endvidere ikke betingelserne for at være beskyttet som ef-design.
dertil kommer, at endless 9 og infinity 9 efter de sagkyndiges vurdering under alle omstæn-
digheder ikke har værkshøjde. de sagkyndige har herved lagt vægt på, at kuben er en arke-
typisk grundform, og at den firkantede glasstage med de høje glassider, hvor lysenes spej-
ling i glasset giver indtryk af, at der er uendeligt mange lys, var et kendt produkt, da endless
9 og infinity 9 blev udviklet. kiki schjølin har ikke tilført disse former et selvstændigt, ny-
skabende særpræg. retsformanden kan tilslutte sig denne vurdering.
som følge af det anførte har kiki schjølin ingen rettigheder til endless 9 og infinity 9 i med-
før af ophavsretsloven eller designforordningen, og hun har derfor ikke krav på vederlag fra
excel, der herefter frifindes.
efter sagens udfald skal kiki schjølin betale sagsomkostninger til excel til dækning af excels
rimelige udgifter til advokatbistand. dette beløb fastsættes efter sagens værdi og omfang til
25.000 kr.
                                         thi kendes for ret:
excel a/s frifindes.
inden 14 dage skal kiki lund schjølin betale excel a/s 25.000 kr. i sagsomkostninger.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
                                      - 18 -
karin schou andersen         mette skov larsen            bo jul linnemann
                                    (sign.)
                                ___ ___ ___
                       udskriftens rigtighed bekræftes
                     sø- og handelsretten, den 14-08-2015
                                marianne eeg
                         retssekretær 14. august 2015