text:
                             højesterets dom
                         afsagt onsdag den 17. oktober 2012
sag 234/2008
(1. afdeling)
handelsselskabet af 5. januar 2002 a/s i likvidation (tidligere orifarm a/s) og ompaknings-
selskabet af 1. november 2005 a/s (tidligere medipack a/s)
(advokat jens jakob bugge for begge)
mod
merck & co. inc.,
merck sharp & dohme b.v. og
merck sharp & dohme (dansk filial af merck sharp & dohme b.v.)
(advokat thomas weincke for alle)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 20. juni 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, niels grubbe, thomas rørdam,
michael rekling og oliver talevski.
påstande
appellanterne, handelsselskabet af 5. januar 2002 a/s i likvidation og ompakningsselskabet
af 1. november 2005 a/s, har påstået frifindelse.
de indstævnte, merck & co. inc., merck sharp & dohme b.v. og merck sharp & dohme
(dansk filial af merck sharp & dohme b.v.), har nedlagt følgende påstande:
1.     handelsselskabet af 5. januar 2002 a/s i likvidation og ompakningsselskabet af 1. no-
       vember 2005 a/s skal solidarisk – eller alternativt – betale 1.278.130 kr. til merck
       sharp & dohme b.v. med procesrente fra henholdsvis den 11. december 2001 og den
       26. februar 2004.
                                                - 2 -
2.     ompakningsselskabet af 1. november 2005 a/s skal betale 1.963.910 kr. til merck
       sharp & dohme b.v. med procesrente fra den 26. februar 2004.
supplerende sagsfremstilling
der er fremlagt kopi af indlægssedler, hvor tegnet ”orifarm” (dråbedesign og paraplyformet
”f”) er angivet nederst med kraftige typer. der er endvidere fremlagt fotos af indre pakninger
(blisterkort), hvor tegnet ”orifarm” (paraplyformet ”f”) er angivet.
lægemiddelsstyrelsen har i et brev af 27. juni 2003 til parallelimportørforeningen af læge-
midler udtalt sig om bundtning af parallelimporterede lægemiddelpakninger. det hedder i bre-
vet bl.a.:
       ”ved brev af 31. marts 2003 har de bedt om lægemiddelstyrelsens stillingtagen til de
       danske mærkningsregler og bundling af parallelimporterede lægemiddelpakninger. de
       beskriver bundling af pakningerne således, at de udenlandske pakninger samles med et
       omslag, der mærkes på dansk og med de krævede oplysninger, jf. mærkningsbekendt-
       gørelsen. endvidere vedlægger de en illustration af en bundtet pakning som eksempel,
       hvor den bundlede pakning består af et smalt omslag, som ikke dækker de udenlandske
       pakninger fuldstændig. de udenlandske pakninger er urørte, dvs. de består af den uden-
       landske ydre emballage med præparatet indeni.
       lægemiddelstyrelsen er af den opfattelse, at bundlede pakninger, således som de be-
       skriver dem, ikke opfylder mærkningsbekendtgørelsens regler.
       den ydre emballage på den bundlede pakning består dels af det danske omslag, dels af
       den ydre emballage på de udenlandske pakninger, som kan ses ved siden af eller igen-
       nem det danske omslag. således må den almindelige bruger opfatte disse pakninger.
       hertil kommer, at indre pakninger iflg. det kodificerede direktiv om oprettelse af en
       fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, nr. 2001/83, defineres som den
       beholder eller enhver anden for pakning, som er i direkte kontakt med lægemidlet. den
       ydre emballage defineres i samme direktiv som den emballage, der omgiver den indre
       emballage.
       da enkeltpakningerne i den bundlede pakning netop ligner færdigpakninger (om end
       med udenlandsk mærkning), vil det efter lægemiddelstyrelsens opfattelse endvidere
       være sandsynligt, at pakningerne kan blive skilt ad hos brugeren og opbevares hver for
       sig. og således uden den danske mærkning.
       en lægemiddelpakning, således som beskrevet, opfylder ikke de hensyn, der ligger bag
       mærkningsreglerne for lægemidler til en klar og entydig mærkning af lægemiddelpak-
       ninger, som tjener til at sikre en korrekt anvendelse og information af brugerne.
                                                - 3 -
      i de beskrevne bundlede lægemidler er hver enkelt yderpakning på ”delpakningerne” at
      betragte som ydre emballage efter lægemiddelstyrelsens opfattelse og disse ”delpak-
      ninger” skal på deres ydre emballage derfor opfylde mærkningsbekendtgørelsens regler.
      parallelimportørforeningen fremhæver, at der ikke er indlægsseddel i de enkelte ”del-
      pakninger”, ligesom der heller ikke er apoteksetiket påsat de enkelte ”delpakninger” el-
      ler de enkelte indre emballager. lægemiddelstyrelsen har ved denne besvarelse ikke ta-
      get stilling til, hvorvidt der skal være en indlægsseddel i den enkelte pakninger eller om
      apoteksetiket skal være påsat de enkelte ”delpakninger” idet der vil være tale om en
      konkret vurdering af den enkelte bundlede pakning.”
lægemiddelstyrelsen har i et brev af 24. januar 2006 til accura advokataktieselskab udtalt sig
om sammenpakninger af udenlandske lægemiddelpakninger. det hedder i brevet bl.a.:
      ”ved vurdering af lovligheden af sammenpakning af lægemiddelpakninger skal styrel-
      sen dels tilse at mærkningsbekendtgørelsens bestemmelser er overholdt og dels vurdere,
      om der er andre forhold vedrørende pakningen, der kan udgøre en patientsikkerheds-
      mæssig risiko. til brug for denne vurdering er det nødvendigt at vide hvilket lægemid-
      del og lægemiddelform, der er tale om, hvilket land lægemidlet kommer fra, hvorledes
      lægemidlet skal anvendes og opbevares og hvordan den originale emballage er udfor-
      met. med andre ord, lægemiddelstyrelsens vurdering af lovligheden af en lægemid-
      del(sammen)pakning vil altid tage udgangspunkt i det konkrete produkt. det er derfor af
      stor betydning for hver enkelt vurdering, at styrelsen er i besiddelse af en lang række
      faktiske oplysninger vedrørende det konkrete produkt. sådanne oplysninger foreligger
      ikke i de eksempler, hvortil lægemiddelstyrelsens bemærkninger ønskes.
      sammenpakning med krympefolie kan således i et tilfælde vurderes lovligt mens det i et
      andet tilfælde kan skønnes ikke lovligt – det afhænger af produktet.
      lægemiddelstyrelsen ser sig således fortsat ikke i stand til at vurdere lovligheden af en
      sammenpakning af et fiktivt produkt ud fra den tilsendte spørgeramme.”
i den gældende vejledning om parallelimport af lægemidler (vejledning nr. 44 af 14. juli
2008) hedder det i afsnit 2.5 bl.a.:
      ”sampakning af to eller flere pakninger ved brug af tape, krympefolie eller lignende
      (’bundling’) vil som hovedregel ikke kunne tillades.”
højesteret har under sagens forberedelse stillet eu-domstolen præjudicielle spørgsmål vedrø-
rende fortolkningen af artikel 7, stk. 2, i varemærkedirektivet (rådets direktiv 89/104/eøf af
21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemær-
ker) og eu-domstolens hertil knyttede praksis.
                                               - 4 -
i dom af 28. juli 2011 i de forenede sager c-400/09 og c-207/10 mellem bl.a. handelsselska-
bet og ompakningsselskabet på den ene side og merck på den anden side har domstolen bl.a.
besvaret spørgsmålene således:
      ”21 med sine spørgsmål, som bør behandles samlet, spørger den forelæggende ret i
            det væsentlige, om artikel 7, stk. 2, i direktiv 89/104 skal fortolkes således, at den
            gør det muligt for indehaveren af et varemærke, der vedrører et lægemiddel, som
            er genstand for parallelimport, at modsætte sig fortsat markedsføring af det om-
            pakkede lægemiddel som følge af den omstændighed, at emballagen ikke angiver
            ompakkeren som den virksomhed, der – efter ordre – faktisk har ompakket
            nævnte lægemiddel, og som er i besiddelse af en tilladelse hertil, men den virk-
            somhed, der er indehaver af markedsføringstilladelsen til lægemidlet, efter hvis
            instruks ompakningen har fundet sted, og som bærer ansvaret herfor.
      …
      23    det skal indledningsvis bemærkes, at i henhold til artikel 7, stk. 2, i direktiv
            89/104 kan varemærkeindehaverens indsigelse mod ompakningen af varerne med
            dette varemærke, idet den udgør en fravigelse af princippet om de frie varebevæ-
            gelser, ikke tillades, hvis indehaverens udøvelse af sin ret hertil udgør en skjult
            begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne i henhold til artikel 30, an-
            det punktum, ef (nu artikel 36, andet punktum, teuf) (jf. dom af 26.4.2007, sag
            c-348/04, boehringer ingelheim m.fl., sml. i, s. 3391, præmis 16 og den deri
            nævnte retspraksis).
      24    det udgør en sådan skjult begrænsning i denne sidste bestemmelses forstand, at
            varemærkeindehaveren udøver sin ret til at modsætte sig ompakningen, hvis dette
            bidrager til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne, og hvis
            ompakningen endvidere foretages på en sådan måde, at varemærkeindehaverens
            retmæssige interesser tilgodeses (jf. dommen i sagen boehringer ingelheim m.fl.,
            præmis 17 og den deri nævnte retspraksis).
      25    domstolen har i denne henseende fastslået, at når ompakningen er foretaget såle-
            des, at det i emballagen indeholdte produkts originale tilstand ikke er berørt, er
            varemærkets hovedfunktion som oprindelsesgaranti sikret. forbrugeren eller den
            endelige bruger vildledes ikke med hensyn til produkternes oprindelse, men
            modtager rent faktisk produkter, som udelukkende er fremstillet under varemær-
            keindehaverens kontrol (jf. dommen i sagen bristol-myers squibb m.fl., præmis
            67, og mpa pharma-dommen, præmis 39).
      26    domstolen har imidlertid ligeledes fastslået, at varemærkeindehaverens mang-
            lende mulighed for at påberåbe sig sin varemærkeret for at modsætte sig, at en
            importør markedsfører ompakkede produkter under varemærket, indebærer, at
            importøren tillægges en beføjelse, som under normale omstændigheder er forbe-
            holdt varemærkeindehaveren selv. derfor bør denne beføjelse af hensyn til vare-
            mærkeindehaveren som ejer af varemærket og for at beskytte denne mod ethvert
            misbrug kun tilkendes under forudsætning af, at importøren opfylder visse yderli-
                                     - 5 -
   gere krav (jf. i denne retning dommen i sagen bristol-myers squibb m.fl., præmis
   68 og 69, og mpa pharma-dommen, præmis 40 og 41).
27 det fremgår således af fast retspraksis, navnlig af de domme, som den forelæg-
   gende ret har anmodet domstolen om at fortolke, at varemærkeindehaveren ikke
   lovligt kan modsætte sig fortsat markedsføring af et lægemiddel, som bærer den-
   nes varemærke, og som er blevet ompakket af en importør, der har genanbragt
   nævnte varemærke på det:
   – når det er godtgjort, at en sådan indsigelse bidrager til en kunstig opdeling af
       markederne mellem medlemsstaterne, bl.a. som følge af den omstændighed, at
       ompakningen er nødvendig for at markedsføre produktet i importmedlemssta-
       ten
   – når det er påvist, at ompakningen ikke kan berøre det i emballagen indeholdte
       produkts originale tilstand
   – når det klart er angivet på den nye emballage, hvem der har foretaget
       ompakningen af produktet, og producentens navn klart angives
   – når det ompakkede produkts præsentationsmåde ikke er af en sådan karakter, at
       den kan være skadelig for varemærkets eller varemærkeindehaverens om-
       dømme, hvilket navnlig indebærer, at emballagen ikke må være defekt, af ringe
       kvalitet eller fremtræde ufærdig, og
   – når importøren, forud for, at det ompakkede produkt udbydes til salg, underret-
       ter varemærkeindehaveren herom og efter dennes anmodning leverer en prøve
       af det ompakkede produkt (jf. bl.a. dommen i sagen hoffmann-la roche,
       præmis 14, dommen i sagen bristol-myers squibb m.fl., præmis 79, mpa
       pharma-dommen, præmis 50, og dommen i sagen boehringer ingelheim m.fl.,
       præmis 21, samt dom af 22.12.2008, sag c-276/05, the wellcome foundation,
       sml. i, s. 10479, præmis 23).
28 for så vidt angår den i hovedsagerne omhandlede betingelse, ifølge hvilken den
   nye emballage klart skal angive, hvem der har foretaget ompakningen, kan dette
   krav begrundes med varemærkeindehaverens interesse i, at forbrugeren eller den
   endelige bruger ikke kan blive bibragt opfattelsen af, at varemærkeindehaveren er
   ansvarlig for ompakningen (jf. dommen i sagen bristol-myers squibb m.fl., præ-
   mis 70 og mpa pharma-dommen, præmis 42).
29 som generaladvokaten har konstateret i punkt 34 og 35 i sit forslag til afgørelse,
   er indehaverens interesse imidlertid fuldt ud beskyttet, da navnet på den virksom-
   hed, efter hvis ordre og efter hvis instruks ompakningen har fundet sted, og som
   bærer ansvaret herfor, klart fremgår af det ompakkede lægemiddels emballage. en
   sådan angivelse, forudsat at den er trykt på en sådan måde, at den kan forstås af en
   person, der udviser en normal grad af opmærksomhed, kan forhindre, at forbruge-
   ren eller den endelige bruger får den fejlagtige opfattelse, at varen er blevet om-
   pakket af indehaveren.
                                       - 6 -
30 idet denne virksomhed bærer det fulde ansvar for de handlinger, der er forbundet
   med ompakningen, kan indehaveren desuden gøre sine rettigheder gældende og
   om nødvendigt opnå skadeserstatning i tilfælde af, at det i emballagen indeholdte
   produkts originale tilstand er blevet berørt af ompakningen eller, at det ompak-
   kede produkts præsentationsmåde er af en sådan karakter, at den kan være skade-
   lig for varemærkets omdømme. det skal i denne forbindelse præciseres, at en
   virksomhed, der på det ompakkede produkts nye pakning er angivet som ompak-
   keren, i sådanne tilfælde vil være forpligtet til at svare erstatning for enhver skade
   forårsaget af den virksomhed, der faktisk har forestået ompakningen, og først-
   nævnte virksomhed vil ikke kunne frigøre sig fra sit ansvar ved bl.a. at påberåbe
   sig, at sidstnævnte virksomhed har handlet imod dens instrukser.
31 under disse omstændigheder har varemærkeindehaveren ikke en legitim interes-
   sere i at kræve, at navnet på den virksomhed, der faktisk har ompakket produktet,
   skal angives på pakningen alene med den begrundelse, at ompakningen kan berøre
   produktets originale tilstand og dermed eventuelt krænke varemærkerettighederne.
32 varemærkeindehaverens interesse i bevarelsen af det i emballagen indeholdte pro-
   dukts originale tilstand er tilstrækkeligt beskyttet af det krav, hvortil der er henvist
   i denne doms præmis 27, hvorefter det skal være påvist, at ompakningen ikke kan
   berøre nævnte produkts originale tilstand. påvisningen heraf påhviler under om-
   stændigheder som de i hovedsagerne foreliggende indehaveren af markedsførings-
   tilladelsen, efter hvis instruks ompakningen har fundet sted, og som bærer ansva-
   ret herfor.
33 merck har imidlertid anført, at det for at beskytte forbrugerne vil være nødvendigt
   at anføre navnet på den virksomhed, der faktisk har forestået ompakningen, på det
   ompakkede produkts emballage. forbrugerne vil nemlig have en interesse i at
   kende navnet på denne virksomhed, bl.a. når det i medfør af national ret er muligt
   at anlægge sag ikke alene mod indehaveren af markedsføringstilladelsen, men
   også mod den virksomhed, der har foretaget ompakningen, i tilfælde, hvor de har
   lidt skade som følge af sidstnævnte handling.
34 denne argumentation kan imidlertid ikke tiltrædes. hertil er det tilstrækkeligt at
   bemærke, at det klart fremgår af ordlyden af artikel 7, stk. 2, i direktiv 89/104, at
   undtagelsen til princippet om konsumption af de rettigheder, der er knyttet til
   varemærket, som fastsat i denne bestemmelse, er begrænset til beskyttelsen af va-
   remærkeindehaverens legitime interesser, eftersom den særlige beskyttelse af for-
   brugernes legitime interesser er sikret ved andre retsinstrumenter.
35 selv hvis varemærkeindehaverens interesser måtte være – eventuelt delvist – sam-
   menfaldende med forbrugerens interesser, er det dog under alle omstændigheder
   en kendsgerning, således som generaladvokaten har anført i punkt 42 og 43 i for-
   slaget til afgørelse, at angivelsen på produktets pakning af den virksomhed, der er
   ansvarlig for dets ompakning, gør det muligt for forbrugeren at være passende in-
   formeret for så vidt angår varemærkeretten.
36 det følger af det ovenfor anførte, at artikel 7, stk. 2, i direktiv 89/104 skal fortol-
   kes således, at den ikke gør det muligt for indehaveren af et varemærke, der ved-
   rører et lægemiddel, som er genstand for parallelimport, at modsætte sig fortsat
                                                - 7 -
              markedsføring af det ompakkede lægemiddel alene som følge af den omstændig-
              hed, at emballagen ikke angiver ompakkeren som den virksomhed, der – efter or-
              dre – faktisk har ompakket nævnte lægemiddel, og som er i besiddelse af en tilla-
              delse hertil, men den virksomhed, der er indehaver af markedsføringstilladelsen til
              lægemidlet, efter hvis instruks ompakningen har fundet sted, og som bærer ansva-
              ret herfor.”
anbringender
handelsselskabet og ompakningsselskabet har efter højesterets dom af 21. september 2009
(ufr 2009 s. 2956) frafaldet anbringendet om, at man var berettiget til at benytte trekantslo-
goet.
merck har frafaldet anbringendet om, at medipack a/s skulle have været angivet som om-
pakker. merck har endvidere frafaldet anbringendet om uberettiget de-branding. merck har
desuden over for handelsselskabet frafaldet anbringendet om, at handelsselskabet skal betale
vederlag for markedsføring mv. af produkter med trekantslogoet. merck anerkender således,
at retten til vederlag i forhold til handelsselskabet er fortabt på grund af passivitet, idet merck
ikke har afgivet påkrav over for handelsselskabets notifikationer inden den 25. oktober 2000,
og idet handelsselskabets brug af trekantslogoet ophørte inden denne dato. merck har også
frafaldet anbringendet om, at den periode, som der skal betales vederlag for, først sluttede den
31. maj 2002, uanset at handelsselskabets virksomhed ophørte den 5. januar 2002.
parternes tvist for højesteret vedrører herefter spørgsmålet, om de ompakkede eller ometi-
ketterede lægemidlers præsentationsmåde var af en sådan karakter, at den kunne være skade-
lig for mercks varemærkers eller mercks omdømme (co-branding), og om ompakning var
nødvendig i den skete udstrækning, eller man i visse tilfælde kunne have nøjedes med sam-
pakning (bundtning). herudover er spørgsmålet, om mercks krav på vederlag er bortfaldet
som følge af passivitet eller forældelse.
parterne er enige om, at der i givet fald skal betales vederlag til den 5. januar 2002. de er også
enige om, at vederlaget skal beregnes som 5 % af gip-omsætningen.
handelsselskabet og ompakningsselskabet har gentaget deres anbringender og har med hen-
syn til spørgsmålet om bundtning supplerende anført, at der ved bundtning vil være risiko for,
                                                - 8 -
at den originale emballage fejlagtigt opfattes som værende den ydre emballage på det danske
marked. i så fald vil pakningerne være vildledende og i strid med § 2 i mærkningsbekendt-
gørelsen. det vil endvidere ikke være praktisk muligt at opfylde kravet om, at den ydre em-
ballage skal være påført varenummer, jf. mærkningsbekendtgørelsens § 17.
handelsselskabet og ompakningsselskabet har med hensyn til spørgsmålet om passivitet ved-
rørende ompakkede og ometiketterede lægemidler med stribedesignet anført, at merck har
reageret for sent i forhold til notifikationerne. merck har derfor fortabt retten til eventuelt ve-
derlag i perioden fra markedsføringens påbegyndelse indtil fremsættelsen af indsigelse, jf.
højesterets dom af 21. september 2009 gengivet i ufr 2009 s. 2956. det kan ikke lægges til
grund, at merck har fremsat indsigelse før den 16. januar 2001. denne indsigelse angik ikke
spørgsmålet om sampakning/bundtning.
ompakningsselskabet har med hensyn til spørgsmålet om vederlag for anvendelse af tre-
kantslogoet anført, at merck også i forhold til ompakningsselskabet som følge af passivitet
har fortabt sit krav på vederlag. merck har erkendt, at man i forhold til handelsselskabet har
mistet vederlagskravet på grund af passivitet. det er handelsselskabet, der er indehaver af
markedsføringstilladelsen og pligtsubjekt i forhold til notifikationen over for merck. det for-
hold, at merck ikke havde kendskab til ompakningsselskabets medvirken som ompakker, kan
ikke føre til, at det passivitetsramte krav ”vågner” op igen.
ompakningsselskabet har i øvrigt anført, at et eventuelt vederlagskrav for anvendelse af tre-
kantslogoet er bortfaldet som følge af forældelse, i det omfang kravet vedrører perioden 5 år
før adcitationsstævningens indgivelse den 26. februar 2004. betingelserne for suspension af
forældelsesfristen er ikke opfyldt.
handelsselskabet og ompakningsselskabet har protesteret mod, at højesteret pådømmer
mercks nye anbringender om manglende opfyldelse af opfordring til at fremlægge kopi af
indlægssedler og blisterpakninger med processuel skadevirkning til følge og om manglende
behørig notifikation vedrørende stribedesignet. handelsselskabet og ompakningsselskabet har
bl.a. henvist til, at anbringendet vedrørende udseendet af blisterpakninger og indlægssedler
først blev fremsat i mercks sammenfattende processkrift af 24. september 2012, og at anbrin-
                                               - 9 -
gendet om manglende behørig notifikation først blev fremsat i et processkrift af 10. september
2012.
merck har gentaget sine anbringender og har med hensyn til spørgsmålet om berettigelsen af
co-brandingen yderligere anført, at det må indgå i bedømmelsen, at figurmærket ”orifarm”
(dråbedesign og paraplyformet ”f”) i visse tilfælde blev angivet nederst på indlægssedlen med
kraftige typer, ligesom figurmærket ”orifarm” (paraplyformet ”f”) i visse tilfælde blev angi-
vet på de indre pakninger.
inden sagens anlæg og under forberedelsen i sø- og handelsretten opfordrede merck han-
delsselskabet til at fremlægge kopi af indlægssedlerne samt de indre pakninger for samtlige
produkter, men denne opfordring blev kun delvis opfyldt. på denne baggrund må det lægges
til grund, at i hvert fald en række af indlægssedlerne har et udseende svarende til den frem-
lagte indlægsseddel, hvor figurmærket ”orifarm” (dråbedesign og paraplyformet ”f”) er an-
givet nederst med kraftige typer. der er ikke her tale om et selvstændigt anbringende, men om
argumentation vedrørende bevisvurderingen, som højesteret kan tage stilling til.
merck har yderligere anført, at handelsselskabet ikke har dokumenteret, at merck forud for
den 6. september 2000 blev notificeret om, at handelsselskabet foretog salg af produkter med
stribelogoet. notifikationen skete således efter, at markedsføringen var påbegyndt, og efter at
merck af egen drift havde rettet henvendelse til handelsselskabet. højesteret bør tillade, at
merck gør dette anbringende gældende, da handelsselskabet og ompakningsselskabet har
haft tilstrækkelig mulighed for at varetage deres interesser.
merck har endvidere anført, at merck den 25. oktober 2000 fremsatte påkrav i relation til stri-
belogoet, og at merck således under alle omstændigheder ikke kan anses for at have reageret
for sent, hvorfor merck ikke har fortabt retten til vederlag som følge af passivitet.
merck har over for ompakningsselskabet med hensyn til spørgsmålet om passivitet anført, at
merck ikke blev notificeret om, at ompakningsselskabet ompakkede og solgte produkter, og
at merck blev først bekendt hermed i 2003. mercks krav på vederlag skal derfor ikke afgøres
efter den særlige reklamationsforpligtelse ved modtagelsen af notifikationer, som fremgår af
højesterets dom i ufr 2009 s. 2956, men efter almindelige passivitetsregler. mercks krav på
                                               - 10 -
vederlag er herefter ikke fortabt som følge af passivitet. dette gælder også med hensyn til
vederlagskravet for anvendelse af trekantslogoet, selv om merck har anerkendt, at kravet i
forhold til handelsselskabet er bortfaldet som følge af passivitet. det bemærkes herved, at
ompakningsselskabet har pådraget sig et selvstændigt ansvar, og at passivitetsvurderingen i
forhold til solidarisk hæftende skadevoldere i øvrigt skal foretages selvstændigt for hver
skadevolder.
merck har endvidere over for ompakningsselskabet anført, at forældelsesfristen er suspen-
deret på grund af mercks utilregnelige uvidenhed om sit krav, jf. 1908-lovens § 3, således at
vederlagskravet også kan gøres gældende for perioden 5 år før adcitationsstævningens indgi-
velse.
merck har endelig anført, at vederlagskravet mod ompakningsselskabet for perioden fra 1998
til den 5. januar 2002 kan opgøres til 2.242.040 kr., og at vederlagskravet i samme periode
mod handelsselskabet kan opgøres til 1.278.130 kr. heraf udgør mercks vederlagskrav i an-
ledning af den manglende sampakning henholdsvis 1.705.140 kr. og 655.880 kr.
højesterets begrundelse og resultat
formalitetsspørgsmålene
merck & co. inc., merck sharp & dohme b.v. og merck sharp & dohme (dansk filial af
merck sharp & dohme b.v.) har i et processkrift af 10. september 2012 anført, at underret-
ning (notifikation) om salg af lægemidler, hvor der på pakningerne var anvendt to parallelle
skrå striber, først skete efter, at markedsføringen var påbegyndt. merck har endvidere i sit
sammenfattende processkrift af 24. september 2012 anført, at opfordringen til at fremlægge
kopi af indlægssedler samt de indre pakninger for samtlige produkter kun delvis blev opfyldt,
og at det derfor må lægges til grund, at i hvert fald en række af indlægssedlerne har et ud-
seende svarende til en fremlagt indlægsseddel, hvor figurmærket ”orifarm” (dråbedesign og
paraplyformet ”f”) er angivet nederst på indlægssedlen med kraftige typer.
højesteret finder, at der er tale om nye anbringender. højesteret tillader ikke, at anbringen-
derne fremsættes, jf. retsplejelovens § 383. højesteret har navnlig lagt vægt på, at handelssel-
skabet af 5. januar 2002 a/s under likvidation (tidligere orifarm a/s) og ompakningsselska-
                                              - 11 -
bet af 1. november 2005 (tidligere medipack a/s) har protesteret, og at anbringenderne først
er fremsat kort tid inden hovedforhandlingen den 8. oktober 2012, hvilket ikke kan anses for
undskyldeligt.
problemstillingen for højesteret
fra 1998 til begyndelsen af januar 2002 markedsførte orifarm en række lægemidler, som var
produceret af bl.a. merck sharp & dohme b.v. lægemidlerne, som blev importeret fra itali-
en, frankrig, spanien og grækenland, blev ompakket eller ometiketteret og påført merck &
co. inc.’s varemærker sammen med orifarms design (co-branding). orifarm, der havde tilla-
delse til import og markedsføring, overlod det til medipack at forestå ompakning mv. efter
orifarms retningslinjer.
sagen angår, om handelsselskabet og ompakningsselskabet skal betale vederlag til merck
sharp & dohme b.v. for krænkelse af mercks varemærkerettigheder.
co-branding
indtil foråret/sommeren 2000 anvendte orifarm et trekantslogo med supplerende figurer, som
illustrerede, om lægemidlet i pakningen bestod af tabletter, dråber eller salve. trekantslogoet
blev i 2000 erstattet med to parallelle skrå striber i farverne grøn og grå svarende til farverne i
mercks registrerede eu-figurmærke, der anvendes på mercks egne pakninger.
merck har anført, at anvendelsen af striberne sammen med mercks registrerede ordmærker
har været egnet til at skade mercks varemærkers og mercks omdømme, og at markedsførin-
gen af de ompakkede og ometiketterede lægemidler som følge heraf har været uberettiget.
handelsselskabet og ompakningsselskabet har bestridt dette.
de parallelle skrå striber i grøn og grå er efter højesterets opfattelse for lidt distinktive til at
give indtryk af at være et design eller et varemærke. striberne har endvidere ikke en fremtræ-
dende plads på emballagen. det bemærkes herved, at det er almindeligt at anvende farver på
lægemiddelpakninger, hvilket kan tjene til at tydeliggøre forskelle mellem lægemiddelpak-
ninger. striberne er holdt i samme farver som mercks figurmærke, men ligner ikke i øvrigt
dette mærke, idet striberne adskiller sig fra mercks figurmærke med hensyn til bredde, retning
og mellemrum.
                                              - 12 -
på de ompakkede og ometiketterede lægemidlers ydre emballage er det tydeligt angivet, hvem
der er producent, og hvem der er importør og ompakker. det er endvidere tydeligt angivet,
hvem det registrerede ordmærke, f.eks. ordmærket proscar, tilhører.
højesteret finder på denne baggrund, at striberne ikke giver indtryk af, at ordmærkerne tilhø-
rer orifarm, eller af, at der er en kommerciel forbindelse mellem merck og orifarm. dette
gælder også, når det tages i betragtning, at der på indlægssedler og blisterkort i visse tilfælde
er anvendt et orifarm-tegn.
ompakningen og ometiketteringen af de omhandlede lægemidler opfylder således betingelsen
om, at præsentationsmåden ikke er af en sådan karakter, at den kan være skadelig for vare-
mærkets eller varemærkeindehaverens omdømme.
sampakning (bundtning)
merck har med hensyn til en række nærmere angivne lægemidler anført, at det ikke var nød-
vendigt at ompakke disse for at få reel adgang til markedet i danmark. orifarm og medipack
kunne i stedet som et mindre indgreb i mercks varemærkeret have sampakket (bundtet) læ-
gemiddelpakninger. handelsselskabet og ompakningsselskabet har anført, at det var nødven-
digt at foretage ompakning for at få reel adgang til markedet her i landet.
det fremgår af § 2, stk. 1, i den dagældende mærkningsbekendtgørelse (bekendtgørelse nr.
314 af 18. maj 1993 med senere ændringer), at emballagen i fysisk og mekanisk henseende
skal være formålstjenlig og skal være udformet således, at den ikke giver anledning til misfor-
ståelser med hensyn til måden, hvorpå lægemidlet skal anvendes. efter § 3, stk. 2, skal mærk-
ning anføres såvel på ydre som indre emballage, medmindre andet er bestemt, og mærkningen
skal omfatte 10 nærmere angivne oplysninger, jf. § 4. mærkningen skal være affattet på
dansk, jf. § 27, stk. 1. dog kan oplysninger på blisterkort og små indre emballager være af-
fattet på andre sprog end dansk, når forbrugerbeskyttelseshensyn ikke tilsiger andet, jf. § 27,
stk. 2. lægemidlers ydre emballage skal være påført et varenummer, jf. § 17. emballagen skal
endvidere indeholde en indlægsseddel bestemt til brugeren, medmindre alle de oplysninger,
der kræves, er angivet direkte på den ydre eller indre emballage, jf. § 28. i § 29, stk. 1, er det
                                               - 13 -
nærmere angivet, hvilke oplysninger en indlægsseddel skal indeholde, og efter § 29, stk. 2,
skal indlægssedlen være på dansk.
af de grunde, sø- og handelsretten har anført, finder højesteret det godtgjort, at ompakning
af de omhandlede lægemidler var nødvendig for at markedsføre lægemidlerne her i landet.
passivitet
handelsselskabet og ompakningsselskabet har med henvisning til højesterets dom af 21. sep-
tember 2009 (ufr 2009 s. 2956) anerkendt, at anvendelsen af det tidligere beskrevne tre-
kantslogo har været uberettiget. ompakningsselskabet har anført, at mercks krav om vederlag
herfor også er fortabt på grund af passivitet i forhold til ompakningsselskabet. merck har be-
stridt dette.
merck blev gennem underretningerne (notifikationerne) bekendt med de faktiske forhold, som
havde betydning for, om selskabet ville gøre indsigelse mod orifarms markedsføring af
mercks lægemidler under anvendelse af trekantslogoet. merck har erkendt, at man ikke gjorde
indsigelse rettidigt i forhold til handelsselskabet, og har anerkendt at have fortabt sit veder-
lagskrav mod handelsselskabet som følge af passivitet.
højesteret finder, at passiviteten også har virkning i forhold til ompakningsselskabet, idet
ompakningsselskabet, der har forestået ompakning mv. efter instruks fra handelsselskabet,
med hensyn til passivitet må identificeres med handelsselskabet.
konklusion
højesteret tager herefter handelsselskabets og ompakningsselskabets påstand om frifindelse
til følge.
sagsomkostninger
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for sø- og handelsretten og høje-
steret med i alt 600.000 kr. og af retsafgift for højesteret med 91.180 kr., i alt 691.180 kr. der
er ved fastsættelsen af omkostningsbeløbet til dækning af advokatudgift taget hensyn til sa-
gens værdi og arbejdets omfang, herunder i forbindelse med den præjudicielle forelæggelse
for eu-domstolen.
                                               - 14 -
                                     thi kendes for ret:
handelsselskabet af 5. januar 2002 a/s i likvidation og ompakningsselskabet af 1. november
2005 a/s frifindes.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal merck & co. inc., merck
sharp & dohme b.v. og merck sharp & dohme (dansk filial af merck sharp & dohme
b.v.) solidarisk betale i alt 691.180 kr. til handelsselskabet af 5. januar 2002 a/s i likvida-
tion og ompakningsselskabet af 1. november 2005 a/s.
det idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms
afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
 rlo
                                         udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                         kendelse
afsagt den 17. juli 2015.
b-89-15
s aps under konkurs
(advokat bo vadt christensen)
mod
x
(advokat jørgen lange e.o.)
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet efter
s aps. selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 4. oktober
2012 af p1 med en selskabskapital på 80.000 kr., der blev indbetalt kontant til kurs 100. x har
ifølge samme rapport siden den 1. april 2013 og frem til den 18. august 2014 været registreret
som direktør i selskabet. selskabets formål var ”import af læskedrikke samt øl”.
                                                      -2-
erhvervsstyrelsen traf den 18. august 2014 beslutning om tvangsopløsning af selskabet, og
den 6. oktober 2014 blev advokat bo vadt christensen udnævnt som likvidator. på dennes
anmodning blev selskabet den … 2014 taget under konkursbehandling, og likvidator blev
samtidig udpeget som kurator i konkursboet.
retten har den 18. februar 2015 taget kurators indstilling om at indlede konkurskarantæne-
sag mod x til følge.
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 18. februar 2015 har kurator nedlagt
påstand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er forgæves forsøgt forkyndt for x på dennes tidligere adresse i sverige, men
han er fraflyttet derfra uden at ny adresse kunne skaffes. den 11. marts 2015 beskikkede ret-
ten derfor advokat jørgen lange for x og indrykkede annonce i statstidende med forkyndel-
se af sagen og beskikkelsen af advokat jørgen lange, som x samtidigt blev opfordret til at
kontakte.
advokat jørgen lange har i et svarskrift modtaget den 5. maj 2015 oplyst, at han ikke har
kunnet få kontakt til x og har samtidigt nedlagt påstand om frifindelse. sagen er herefter be-
handlet på skriftligt grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift blandt andet:
      ”… selskabet var forud for konkursen taget under tvangsopløsning på baggrund af erhvervsstyrelsens
      beslutning af 18. august 2014, som var truffet på grundlag af manglende indlevering af årsrapport for
      perioden 4. oktober 2012 – 31. december 2013. brev af 18. august 2014 fra erhvervsstyrelsen til sø- og
      handelsretten fremlægges …
      selskabet blev herefter taget under konkursbehandling ved dekret afsagt den … 2014 …
                                                   -3-
det fremgår af brevet fra erhvervsstyrelsen til sø- og handelsretten af 18. august 2014 … at hverken
selskabets revisor, skat eller erhvervsstyrelsen havde kunnet opnå kontakt til selskabet på den registre-
rede adresse, amaliegade 41, 1256 københavn k.
herudover fremgår det af brevet, at selskabets seneste direktør, sagsøgte, x, ikke er tilknyttet en adresse,
og at han er anset for forsvundet siden 15. februar 2013.
kurator har forsøgt at opnå kontakt til sagsøgte, men har ikke haft held hertil, jf. brev til sagsøgte af 4.
november 2014, som er modtaget retur …
selskabets tidligere direktør (fra 4. oktober 2012 – 1. april 2013) og stifter, p1, har ligeledes været forsøgt
indkaldt til afhøring i skifteretten, men vidneindkaldelsen har ifølge skifteretten ikke kunnet forkyndes.
der kan derfor ikke redegøres nærmere for selskabets økonomiske status forud for konkursen.
der er i boet anmeldt krav for i alt kr. 128.705,74, jf. udskrift af boets gældbog, der fremlægges …
1.      grundlag for konkurskarantæne
den relevante periode for bedømmelse af, om sagsøgteskal pålægges konkurskarantæne, er et år forud for
erhvervsstyrelsens beslutning om at tvangsopløse selskabet den 18. august 2014.
sagsøgte tiltrådte som direktør for selskabet den 1. april 2013 … og har således været direktør i selskabet i
hele den relevante periode fra den 18. august 2013 til konkursdekretets afsigelse.
det bemærkes hertil, at registreringen af sagsøgte som direktør blev foretaget med tilbagevirkende kraft
den 12. august 2013. erhvervsstyrelsen har overfor kurator oplyst, at ændringen blev foretaget af sagsøg-
te selv, jf. brev fra erhvervsstyrelsen til kurator af 10. december 2014 ... han har i den forbindelse oplyst
sin adresse til ….., malmø, sverige.
selskabets bankkontoudtog fra brfkredit bank for perioden 6. juni – 25. november 2013 fremlægges …
det fremgår heraf, at den seneste postering for selskabet foreligger den 19. juli 2013.
kurator har fra banken fået oplyst, at eneste fuldmagtshaver har været p1 …
selskabet blev registreret for moms og a-skat mv. i august 2013, jf. brev fra skat til skifteretten af 27.
august 2014 … selskabet har imidlertid ikke i 2013 og 2014 overholdt forpligtelser til at indberette moms
og a-skat mv.
skat har på baggrund af foreløbige fastsættelser et krav mod selskabet på kr. 80.272,58, jf. opkrævning
fra skat af 19. maj 2014, der fremlægges …
                                                         -4-
     kurator har ikke kunnet komme i besiddelse af selskabet bogføringsmateriale, bilagsmateriale eller andet
     regnskabsmateriale, som kan skabe klarhed over selskabets forhold forud for konkursen. det er derfor ku-
     rators opfattelse, at der ikke er foretaget bogføring, eller at bogføringen er bortkommet.
     der er endvidere ikke indgivet årsrapport for perioden 4. oktober 2012 – 31. december 2013, jf. bilag 3, og
     derudover foreligger der ikke dokumentation for, at sagsøgte som selskabets direktør har overholdt sine
     forpligtelser i henhold til selskabslovens § 119 vedrørende konstateret kapitaltab.”
det hedder i advokat jørgen langes svarskrift blandt andet:
     ”… i henhold til udskrift af sø- og handelsrettens retsbog af 11. marts 2015 er undertegnede beskikket
     som advokat for sagsøgte i ovennævnte sag med henblik på, at jeg etablerer kontakt med sagsøgte samt va-
     retager dennes interesser.
     siden beskikkelsen har jeg forsøgt at komme i forbindelse med min klient på den i processkriftet anførte
     adresse ….., malmö, sverige. brevet er efterfølgende modtaget retur med påtegning om, at adressaten er
     ubekendt på adressen.
     ved nærmere gennemgang af sagsøgers processkrift af 6. marts 2015 har jeg konstateret, at den anførte
     adresse ikke fremgår af … et brev fra erhvervsstyrelsen til kurator af 10. december 2014. det fremgår af
     … at kurator i brev af 4. november 2014 har skrevet til sagsøgte på førnævnte adresse, men brevet er ef-
     terfølgende returneret til kurator med påtegning om, at adressen er flyttet.
     det fremgår af … der er sammenskrevet resume fra erhvervsstyrelsen af 3. marts 2014, har undertegnede
     konstateret, at sagsøgte er indtrådt i direktionen den 12. august 2013 med angivelse af adressen …..,
     malmö, sverige. på denne baggrund har jeg på ny rettet henvendelse til sagsøgte på den sidstnævnte
     adresse, men har d.d. konstateret, at heller ikke denne henvendelse har resulteret i opnåelse af kontakt med
     sagsøgte.
     endelig har jeg for god ordens skyld forespurgt bdo statsautoriseret revisionsaktieselskab, om man
     måtte være i besiddelse af andre kontaktoplysninger. revisor har den 14. april 2015 oplyst, at man aldrig
     fik kontakt til selskabets ledelse, og selskabet blev aldrig registreret som kunde hos revisor. revisor ses ud-
     trådt af selskabet som revisor for dette den 16.6.2014.
     da undertegnede således ikke har opnået kontakt til sagsøgte for en nærmere drøftelse af sagen, nedlægger
     jeg som ovenfor anført påstand om frifindelse …”
synspunkter
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden blandt andet anført:
     ”… det gøres i henhold til påstanden om, at sagsøgte pålægges konkurskarantæne, gældende,
     at      sagsøgte som direktør i selskabet er ansvarlig for selskabets manglende indberetning af moms og
             a-skat mv., eller manglende afmelding af selskabet fra forpligtelserne, og dermed for skats bog-
             førte tab af min. kr. 80.272,58,
                                               -5-
at sagsøgte som direktør i selskabet er ansvarlig for selskabets manglende bogføring og regnskabsma-
   teriale og dermed overtrædelse af bogføringslovens §§ 6-9,
at sagsøgte i strid med bogføringslovens § 10 har undladt at sikre opbevaring af bogførings- og regn-
   skabsmateriale,
at sikker og forsvarlig opbevaring af dette materiale er af afgørende betydning for, at der kan udarbej-
   des et retvisende regnskab, samt for kurators efterfølgende mulighed for at kontrollere og følge
   transaktionsspor,
at sagsøgte i strid med bogføringslovens § 12 ikke har påset, at regnskabsmaterialet er opbevaret på
   en sådan måde, at det uden vanskeligheder kan gøres tilgængeligt her i landet for offentlige myn-
   digheder m.fl., som i henhold til anden lovgivning har ret til at kræve indsigt i regnskabsmateria-
   let, herunder kurator,
at sagsøgte i henhold til bogføringslovens § 13, som den senest fungerende ledelse i selskabet, bærer
   ansvaret for, at bogføringsmaterialet opbevares i henhold til bogføringslovens bestemmelser,
at ovennævnte overtrædelser af bogføringslovens bestemmelser kan være strafbare, jf. straffelovens §
   302, stk. 1, nr. 1 og 2
at sagsøgte som ansvarlig ledelse for selskabet i strid med årsregnskabslovens §§ 2 og 8 har undladt
   at lade udarbejde og indgive årsrapport for regnskabsåret 2012/2013, hvilket i grove tilfælde kan
   være strafbart, jf. straffelovens § 302, stk. 1, nr. 4,
at der ikke foreligger dokumentation for, at sagsøgte som selskabets direktør har overholdt sine for-
   pligtelser i henhold til selskabslovens § 119 vedrørende konstateret kapitaltab, hvilket i grove til-
   fælde kan være strafbart, jf. straffelovens § 296, stk. 1, nr. 4, c,
at sagsøgte derved ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til selskabslovens §§ 117, stk. 2, og
   118, idet han ikke har sikret en forsvarlig organisation af selskabets virksomhed, eller at selskabets
   bogføring er sket under iagttagelse af lovgivningens regler herom, og at formueforvaltningen er fo-
   regået på en betryggende måde,
at det følger direkte af betænkning nr. 1525/2011 om konkurskarantæne s. 96, at groft uforsvarlig
   forretningsførelse også kan bestå i manglende udøvelse af ledelsesbeføjelser: ”det kan f.eks. være et
   bestyrelsesmedlem, der groft tilsidesætter sine forpligtelser til at påse, at bogføringen og regn-
   skabsaflæggelsen foregår på tilfredsstillende måde”,
at der i øvrigt foreligger groft uforsvarlig forretningsførelse fra ledelsens side, hvis et dansk kapital-
   selskab ikke kan kontaktes på sin hjemstedsadresse, og selskabets ledelse i øvrigt ikke kan kontaktes,
   idet der herved klart foreligger manglende udøvelse af ledelsesbeføjelser, jf. betænkningen s. 96,
at det som følge af det manglende materiale er umuligt for kurator at vurdere, om selskabet ejer akti-
   ver, eller om der foreligger omstødelige dispositioner,
at et kapitalselskabs ledelsesmedlemmer ikke bør kunne undgå pålæg af konkurskarantæne, blot fordi
   man ikke kan opnå kontakt til den pågældende,
at det er sagsøgtes eget ansvar, at han ikke kan kontaktes og dermed udtale sig om eller dokumentere,
   hvorvidt selskabet har overholdt lovgivningen,
                                                         -6-
      at     ovennævnte forhold udgør grov uforsvarlig forretningsførelse fra sagsøgtes side, som har medført
             et tab for selskabets kreditorer, herunder skat og statskassen som tvangskreditorer,
      at     sagsøgte bærer ansvaret herfor og dermed er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksom-
             hed, hvorfor han skal pålægges konkurskarantæne i tre år, jf. konkurslovens § 158.
      såfremt sagsøgte undlader at medvirke til oplysning af sagen, gøres det yderligere gældende, at dette skal
      tillægges processuel skadesvirkning, jf. konkurslovens § 162, stk. 6…”
advokat jørgen lange har i sit svarskrift til støtte for frifindelsespåstanden blandt andet an-
ført:
      ”… det gøres overordnet gældende
      at     der ikke foreligger tilstrækkelige oplysninger om sagsøgtes adfærd i forhold til selskabet, som kan
             medføre, at der vil kunne pålægges ham konkurskarantæne
      endvidere,
      at     det tiltrædes, at sagsøgte senere end et år før fristdagen i henhold til registrering hos erhvervssty-
             relsen har deltaget i selskabets ledelse.
      at     sagsøgte som direktør i selskabet er ansvarlig for dettes indberetning af moms og a-skat mv.
      at      det på det foreliggende grundlag ikke kan anses for godtgjort, at sagsøgte ikke har foretaget bogfø-
             ring mv.
      at     det på det foreliggende grundlag ikke kan anses for godtgjort, at sagsøgte har handlet i strid med
             bogføringslovens § 10
      at     det på det foreliggende grundlag ikke kan anses for godtgjort, at sagsøgte har undladt sikker og
             forsvarlig opbevaring af bogføringsmateriale
      at     det tiltrædes, at sagsøgte ikke har påset, at selskabets regnskabsmateriale er opbevaret på en sådan
             måde, at det uden vanskeligheder kan gøres tilgængeligt her i landet for offentlige myndigheder
             mv., som i henhold til anden lovgivning har ret til at kræve indsigt i regnskabsmateriale, herunder
             kurator
      at     det tiltrædes, at sagsøgte i henhold til bogføringslovens § 13, som den senest fungerende ledelse i
             selskabet, bærer ansvaret for, at bogføringsmaterialet opbevares i henhold til bogføringslovens be-
             stemmelser
      at     det på det foreliggende grundlag ikke kan fastslås, at sagsøgte har begået strafbare forhold, jf. straf-
             felovens § 302, stk. 1, nr. 1 og 2. det tiltrædes, at sagsøgte er ansvarlig for, at selskabet udarbejder
             og indgiver årsrapport for regnskabsåret 2012/2013, men at en manglende udarbejdelse og indgi-
             velse, på det foreliggende grundlag, ikke kan anses for en overtrædelse af straffelovens § 302, stk. 1,
             nr. 4.
      at     det på det foreliggende grundlag ikke kan fastslås, at sagsøgte har haft en groft uforsvarlig forret-
             ningsførelse
                                                          -7-
       at    det i sig selv ikke er tilstrækkeligt til at kunne pålægge et kapitalselskabs ledelsesmedlemmer kon-
             kurskarantæne, blot fordi man ikke kan opnå kontakt til de pågældende
       at    en delvis manglende overholdelse af ledelsens forpligtelser ikke i sig selv kan konstituere, at den
             pågældende er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed
       at    det ikke kan tillægges processuel skadevirkning, at denne generelt undlader at medvirke til sagens
             oplysning …”
sø- og handelsretten skal udtale:
det er ubestridt, at x har været registreret som selskabets direktør i hele den periode, som er
omfattet af konkurslovens § 157, stk. 1, om konkurskarantæne, og at det var hans ansvar, at
der blev lavet korrekt bogføring, indberetning af a-skat og moms mv.
efter de foreliggende oplysninger om, at den tidligere direktør og stifter bevarede ene-
hæveadgangen til selskabets konto, finder retten, at det kan lægges til grund, at x’s indsæt-
telse som direktør havde en proformakarakter. henset hertil, til at det ikke har været muligt
at opnå nogen kontakt til x, selvom denne som ansvarlig ledelse for selskabet ved sin fra-
trædelse som direktør burde have sikret, at en kommende likvidator eller kurator kunne få
adgang til selskabets bogførings- og regnskabsmaterialet, til at kreditorerne har lidt tab, som
formentlig kunne være undgået, hvis x havde udvist en forsvarlig ledelse af selskabet, finder
retten grundlag for at fastslå, at x har udvist så groft uforsvarlig forretningsførelse, at han er
uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder retten,
at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1, og regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig.
                                              derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 17.500 kr.
                                                jeanette melchior
               -8-
            (sign.)
         ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
  sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark