text:
‐ cri
                                            udskrift
                                                af
                            sø- & handelsrettens dombog
                                           ____________
den 16. november 2007 blev af retten i sagen
f‐3‐05
ole bisbjerg
(advokat søren narv pedersen)
mod
lloyd’s register
(advokat signe renée bundgaard)
afsagt sålydende
                                                d o m:
indledning og påstande:
dommen vedrører spørgsmålet om der er værneting i danmark for ole bisbjergs krav mod sin
tidligere arbejdsgiver, lloyd’s register, london.
                                                  ‐2‐
ole bisbjerg har nedlagt påstand om betaling af 574.563,59 kr. med procesrente fra den 31.
oktober 2002.
lloyd’s register har påstået sagen afvist, subsidiært har selskabet påstået frifindelse.
ole bisbjerg har over for afvisningspåstanden nedlagt påstand om at sagen fremmes i realiteten
for sø‐ og handelsretten.
spørgsmålet om sagen skal afvises på grund af manglende værneting i danmark, afgøres
særskilt, jf. retsplejelovens § 253.
sagsfremstilling
lloyd’s register, som tidligere hed lloyd’s register of shipping, er et klassifikations‐ og
surveyselskab som er hjemmehørende i london og har driftssteder i store dele af verden.
selskabet er i england registreret under the industrial and provident societies act. lloyd’s
register har i en årrække drevet virksomhed i danmark gennem et kontor i københavn; tidligere
havde lloyd’s register også et kontor i esbjerg. pr. 1. juli 2003 overdrog lloyd’s register of
shipping sine aktiviteter i europa, mellemøsten og afrika til lloyd’s register emea (europe,
middle east, africa).
       den 1. november 1995 blev ole bisbjerg ansat hos lloyd’s register of shipping som
metallurgical surveyor (inspektør) inden for olie‐ og gasudvinding. han arbejdede i danmark
indtil midten af 1997, derefter arbejdede han i england til oktober 1999 hvorefter han var ansat i
norge indtil afskedigelse i april/maj 2002 med ophør i begyndelsen af august 2002.
de enkelte ansættelsesperioder
1. danmark 1. november 1995 til 1. december 1997.
ole bisbjerg henvendte sig i august 1995 til lloyd’s registers daværende kontor i esbjerg for at
søge arbejde. efter en indledende samtale blev der på lloyd’s registers kontor i københavn
afholdt en jobsamtale mellem ole bisbjerg og frank klug som var principal surveyor i danmark.
       ole bisbjerg modtog herefter et ansættelsesbrev fra lloyd’s register of shippings kontor i
london dateret den 28. september 1995 hvoraf fremgår:
                                                       ‐3‐
        ”further to your application for employment with lloyd’s register, i am writing to confirm our offer
communicated to you by our copenhagen office. you are appointed with effect from 1 november 1995 as
a metallurgical surveyor and will be stationed initially in esbjerg. …
        enclosed are the conditions of service for exclusive surveyors and other technical staff which you
should carefully read. i will particularly draw your attention to the fact that it will be a condition of your
employment that you must be prepared to work wherever lloyd’s register requires, either within
denmark, or elsewhere in the world.
        mr. klug, principal surveyor for denmark whose jurisdiction you will be under will advice you of
any conditions of service that are particular to denmark”.
        ole bisbjerg modtog endvidere følgende brev af 28. september 1955 fra lloyd’s register of
shippings kontor i københavn:
        ”de er fra 1. november 1995 ansat som inspektør i lloyd’s register of shipping med første
tjenestested i esbjerg, hvor de er underordnet the surveyor in‐charge.
        ansættelsen sker med udgangspunkt i engelsk ret, vedhæftede betingelser og nedennævnte
tilføjelser:
        …
        ferie sker med udgangspunkt i lloyd’s registers og engelsk lovgivnings ferieregler, dog som
minimum i overensstemmelse med dansk ferielov.
        ansættelsesforholdet kan med udgangspunkt i engelsk ret opsiges af begge parter med 3 måneders
varsel, men i det omfang dansk ret finder anvendelse, forkortes deres opsigelsesvarsel i overensstemmelse
med funktionærlovens regler…
        deres opmærksomhed henledes på, at det er en betingelse for deres ansættelse, at de må være
indstillet på at arbejde, hvor lloyd’s register begærer dette, enten i danmark eller andetsteds i verden.”
        ole bisbjerg underskrev i forbindelse med ansættelsen lloyd’s registers ”conditions of
service for exclusive surveyors and other technical staff” hvori det anføres at conditions of
service er underlagt engelsk ret. i bestemmelserne hedder det bl.a. som i ansættelsesbrevet at ole
bisbjerg må være indstillet på at arbejde der hvor lloyd’s register bestemmer.
2. england juli 1997 til 1. oktober 1999.
i begyndelsen af juli 1997 blev ole bisbjerg tilknyttet til et projekt i england vedrørende
færdiggørelse af boreplatformen syd arne. han havde fortsat bopæl i danmark og pendlede fra
danmark til england. fra den 1. december 1997 arbejdede han i england med andre opgaver.
                                                       ‐4‐
       den 12. november 1997 modtog ole bisbjerg et oplæg fra lloyd’s register of shipping:
       ”i am writing to confirm your appointment to the united kingdom on a transfer basis with effect
from 1st december 1997, on assignment to field services department, offshore services industry division.
       … you will also receive a foreign allowance at the rate of dkr 117,80 per annum payable in
denmark.”
       ole bisbjerg svarede den 25. november 1997:
       ”until final agreement has been reached regarding my terms and conditions i still consider myself as
employed by l.r esbjerg. i hereby accept the appointment in the uk with the following conditions:
       …
       2.3. the pension scheme payment in denmark, presently being paid by lr will remain unchanged.
       2.4. there will be no reduction of my terms and conditions whilst working for lr in the uk.”
lloyd’s register accepterede ved brev af 9. december 1997 at fortsætte med indbetaling på dansk
pensionsordning og at sørge for flytning og opbevaring af ole bisbjerg ejendele. endvidere blev
det aftalt at ole bisbjerg under sit arbejde i england modtog lloyd’s register uk’s benefits og
allowances. vedrørende “appointment” hedder det: ”your permanent appointment will be
effective from the 1st january 1998.”
3. norge 1. oktober 1999 – 25. april/2. maj 2002.
pr. 1. oktober 1999 blev ole bisbjerg overført (”transferred”) til norge. hans opgaver blev
beskrevet således:
       ”… you will be engaged in the marketing of offshore services in norway and within the nordic
area. in this position you will report directly to mr s.t. skraastad, area manager for the nordic area”
       de lokale ansættelsesvilkår blev administreret af lloyd’s registers kontor i oslo. som en
del af de økonomiske vilkår indgik foreign allowance, tilskud til husleje samt betalt skoleophold
på stavanger british school for ole bisbjergs tre børn. derudover havde ole bisbjerg og hans
familie ret til en årlig rejse til danmark betalt af lloyd’s register.
                                                         ‐5‐
       i 2000 anmodede ole bisbjerg hovedkontoret i oslo om at udfærdige en erklæring til brug
for de norske skattemyndigheder, således at han ikke blev beskattet i forbindelse med brug af en
bil på grænseplader. erklæringen der er af 7. marts 2000, lyder:
       ”to whom it may concern.
       ole bisbjerg was employed by lloyd´s register on 1.11.95. until 1.1.98 he worked in esbjerg,
denmark and then in london until he was transferred to stavanger on 1.10.99. he has a temporary
assignment in norway, duration initially two years.”
som følge af arbejdsmangel i norge tilbød lloyd’s registers kontor i aberdeen i september 2001
ole bisbjerg ansættelse på kontoret i aberdeen hvilket han afviste da ansættelsen på de
foreslåede vilkår med bortfald af benefits og allowances økonomisk ikke var holdbar for ham.
den 11. april 2002 varslede lloyd’s register, oslo, at ole bisbjerg ville blive opsagt med
udgangen af april 2002, medmindre der blev fundet et alternativ. ole bisbjerg anmodede
indledningsvist om at opsigelsesperioden blev forlænget til udgangen af 2002, således at der
kunne ske en egentlig overdragelse af de løbende projekter, samt at han internt blev
omklassificeret til ship surveyor da det ville lette en omplacering af ham i lloyd’s register.
       den 25. april 2002 opsagde lloyd’s register, oslo, ole bisbjerg:
       ”further to my letter dated 11th april 2002, i have to advise you that we have not yet received firm
offers for work for you outside the nordic area. i therefore have to confirm the termination of your current
contract of employment with lr. the period of notice required to terminate your employment is 3 months
and will become effective from 1st august 2002. from this date your expatriate status will also terminate.
       …”
ole bisbjerg protesterede imod opsigelsen ved brev af 22. maj 2002 og anførte at han var omfattet
af funktionærloven. ole bisbjerg opgjorde sine krav i forbindelse med opsigelsen og sendte
samtidig et oplæg til en forligsmæssig løsning af sagen som bl.a. indebar at han blev fritstillet af
lloyd’s register, og at lloyd’s register kunne melde hans tre børn ud af stavanger british school
for at spare skolepengene for efteråret 2002.
       lloyd’s register, oslo, meddelte den 29. maj 2002 ole bisbjerg:
       ..”it is recognised that danish legislation will apply with 5 month notice. we do however, require to
release you from all duties in lr from 1st july 2002, following the conclusion of the spring term at the
                                                    ‐6‐
stavanger british school. repatriation to denmark and termination of expatriate conditions will take effect
from the same date”.
herudover meddelte lloyd’s register, oslo, at ole bisbjerg ville modtage en række ydelser i
forbindelse med opsigelsen og flytning til danmark. lloyd’s register, oslo, opsagde kontrakten
med stavanger british school den 31. maj 2002.
       ole bisbjerg rykkede for lloyd’s register, oslos, stillingtagen til de yderligere forhold
angivet i hans oplæg til en forligsmæssig løsning og blev senere indkaldt til et møde den 14. juni
2002 hos lloyd’s register, oslo, men mødet førte ikke til en løsning. efter flere henvendelser fra
ole bisbjerg til lloyd’s register, oslo, sendte lloyd’s register, oslo, den 24. juni 2002 en
opsigelse af ole bisbjergs ansættelseskontrakt. i brevet hed det at ansættelsesforholdet var
undergivet engelsk ret og dermed et 3 måneders opsigelsesvarsel til udgangen af juli 2002. for
det tilfælde at norsk ret måtte være gældende, opsagde lloyd’s register ansættelsesforholdet til
udgangen af september 2002. i brevet blev ole bisbjeg endvidere oplyst om sine rettigheder efter
norsk arbejdsret.
       den 3. juli 2002 henvendte ole bisbjerg sig til det norske arbejdstilsyn og bad dette vurdere
om han i henhold til norske regler var berettiget til overarbejdsbetaling hvilket det norske
arbejdstilsyn afviste.
       den 29. oktober 2002 indgav ole bisbjerg en application (”stævning”) til the employment
tribunals i london med krav om betaling af manglende løn og fratrædelsesgodtgørelse m.v. efter
engelsk ret. af den skematiske stævning fremgår:
       ”the applicant was employed on a uk contract from the 1st november 1995 working overseas in
denmark. he continued in this employment until july 1997 when he was relocated to leatherhead and
london. he continued to be employed on a uk contract until he finally left employment by compulsory
redundancy means of the 1st august 2002 having been relocated to stavanger, norway from october
1999.”
lloyd’s register anførte i sit svarskrift af 22. november 2002 at sagen skulle afvises da der ikke
var tale om en usaglig opsigelse. den 4. november 2002 fremsatte ole bisbjergs danske advokat
over for lloyd’s register krav om betaling for manglende løn, feriepenge, benefits mv. efter flere
udsættelser af sagen ved the employment tribunals udstedte retten den 23. juli 2003 en ”striking
out‐order”. parterne har indhentet et juridisk responsum fra advokat matthew cole, london om
betydningen af den pågældende ”striking‐out order”.
                                                    ‐7‐
overdragelse af lloyd’s register of shipping til lloyd’s register emea
som nævnt blev lloyd’s register of shipping pr. 1. juli 2003 overdraget til lloyd’s register
emea. overdragelsesaftalen definerede de overdragne ”assets” som ”the assets of the transferor
located in the branches and those assets of the transferor not located in the branches but utilized
by the transferor for the purpose of any of the activities of the transferor conducted in any of the
branches”. overdragelsen omfattede nærmere angivne lande, herunder danmark.
       navneændringen til lloyd’s register blev anmeldt overfor told & skat i danmark den 21.
juli 2003 af lloyd’s registers danske advokat, jakob arrevad. angivelig på grund af lloyd’s
registers juridiske status var det vanskeligt for advokat arrevad at gennemføre en ændring af
momsregistreringen hos told & skat. navneændringen blev efter flere forsøg gennemført den 27.
juni 2005. indbetaling af skat og moms på det allerede eksisterende se‐nr. og cvr‐nr. knyttet til
lloyd’s register of shipping fortsatte uændret.
       lloyd’s register orienterede i oktober 2003 kunder og samarbejdspartnere om
overdragelsen til lloyd’s register emea pr. 1. juli 2003 og meddelte at ydelserne fra 1. oktober
2003 blev leveret af lloyd’s register emea.
forklaringer.
       ole bisbjerg har forklaret at han i 1987 blev uddannet som ingeniør og efter en kort periode
i danmark blev han ansat i norske veritas hvor han arbejdede i 7 år. i 1995 henvendte han sig til
ernst mogensen hos lloyd’s register, esbjerg, og blev indkaldt til ansættelsessamtale hos lloyd’s
register, københavn. under denne samtale fik han forklaret koncernens regler om repatriation,
allowances mv. det er hans opfattelse at han blev ansat i lloyd’s register i danmark med
reference til ernst mogensen i esbjerg. han arbejdede ud fra esbjerg‐kontoret med off shore‐
projek‐ter og certificering af komponenter til skibsfart. på mindre opgaver var der faste
listepriser. tilbud blev givet af esbjerg‐kontoret der i det hele tog sig af forbindelsen til kunden.
på store projekter varetog kontoret i københavn forbindelsen. lloyd’s register i england tog sig
af de internationale kontrakter. esbjerg‐kontoret koordinerede mange af de internationale
opgaver. den ”surveyor in‐charge” som ansættelsesbrevet af 28. september 1995 fra lloyd’s
danske kontor henviste til, var ernst mogensen. det lå ikke i ansættelsen at han skulle arbejde
internationalt på dette tidspunkt, men han accepterede at blive udsendt.
       i juli 1997 blev han bedt om at afløse en projektleder som var tilknyttet opførelsen af en
boreplatform i skotland, syd arne‐projektet. han blev i den forbindelse også bedt om at holde et
                                                     ‐8‐
oplæg vedrørende energistyrelsens regler om konstruktion af boreplatforme i danmark. han
pendlede herefter i syv måneder fra danmark til leatherhead i forbindelse med opførelsen af
boreplatformen. han blev lønnet i danmark, men overgik senere til den engelske lønningsliste.
da projektet med syd arne var afsluttet, var der ingen aftaler om hvad han så skulle. han anså
sig derfor kun som udlånt til syd arne‐projektet. han drøftede med lloyd’s register om han
skulle arbejde videre i skotland, men det blev ikke til noget.
        i slutningen af 1997 bad han om at blive udstationeret og lejede fra den 1. februar 1998 et
hus i leatherhead. forinden havde han forhandlet om vilkårene for udstationeringen og henviste
til at indtil der forelå en endelig afklaring af vilkårene anså han sig for ansat hos lloyd’s register,
esbjerg. han ønskede at gardere sig imod at komme til at stå i et ansættelsesmæssigt
ingenmandsland. han ønskede juridisk at høre hjemme i danmark og henviste derfor til den
danske pensionsindbetaling. han fik forhandlet en god aftale på plads og anså sig herefter for
udstationeret fra danmark til england. samtidig bad han lloyd’s register, danmark, om at
udbetale ham feriegodtgørelse.
        efter ansættelsen i england flyttede han i sommeren 1999 til stavanger efter aftale med
stein skraastad. han havde ikke mulighed for at komme tilbage til esbjerg da kontoret var ved at
”mande ned”; lloyd’s register havde lavet en regnefejl overfor en af de største kunder som
herefter ikke gav flere ordrer til esbjerg‐kontoret. han opfattede sig som udstationeret fra
danmark til norge. hans arbejdsopgaver i norge var de samme som i esbjerg. han lavede også
marketingsarbejde i norge, men meget begrænset. inden han begyndte i norge var han på ferie i
danmark med en indbygget tur til stavanger for at se på en bolig til familien. i forbindelse med
flytningen blev familiens ejendele dels sendt fra england til danmark og herefter til norge, dels
sendt direkte fra england til norge. flytteomkostningerne blev betalt af arbejdsgiveren.
regningen blev sendt til kontoret i københavn.
        i norge sad han på kontoret i stavanger, men rapporterede til stein skraastad i oslo. han
modtog to forslag til aflønning i norge lavet af lloyd’s register. ”foreign allowance” og
”supplement (10% salary)” blev udbetalt i danmark, og ”salary” blev udbetalt i norge. hans
børn gik i skole på stavanger british school fordi han forventede at han kun skulle arbejde nogle
år i norge. et af ansættelsesvilkårene i norge var at han havde krav på en årlig rejse til danmark
sammen med familien; rejsen blev betalt af lloyd’s register. for at undgå at skulle indregistrere
bil i norge bad han lloyd’s register, stavanger, om erklæring om at opholdet ikke var
permanent.
                                                    ‐9‐
       hans arbejdsopgaver i norge var ofte ordrer fra kunder som kom via kontoret i københavn
som fx ombygning af mærsk‐skibe i stavanger.
       i 2001 fik han tilbudt arbejde hos lloyd’s register i aberdeen. han afviste tilbuddet da det
ikke var attraktivt; det var ikke en udstationering, men en ansættelse på lokale vilkår.
       i april 2002 havde han et møde med hans jørgen christensen, administrationschef på oslo‐
kontoret, og stein skraastad hvorunder de drøftede arbejdssituationen i norge. han fik derefter
et brev om at han med tre ugers varsel ville blive sendt tilbage til danmark. han kontaktede
oslo‐kontoret for at få oplysninger om hvor i danmark han skulle placeres, og hvad der skulle
ske med hans igangværende projekter i norge. han regnede ikke med at modtage en opsigelse
og havde også foreslået at han internt blev omklassificeret til ship surveyor. det brev han modtog
kort efter den 25. april 2002, betragtede han som en opsigelse af sin norske kontrakt pr. 1. august
2002. efter modtagelse af opsigelsen begyndte han at undersøge sine rettigheder og kontaktede
bo falkenberg hos ingeniørforeningen i danmark. han sendte senere et kompromisforslag til
lloyd’s register, oslo, hvor han foreslog en fritstilling med udgangen af året, og at hans børn
kunne stoppe i den britiske skole i forbindelse med sommerferien, så lloyd’s register kunne
spare 6 måneders skolepenge. det harmonerede med at han efter egen opfattelse havde 6
måneders opsigelse. det eneste han modtog som svar, var en henvendelse som mest drejede sig
om skatteregler. han blev ringet op af stein skraastad og bedt om at komme til møde med ham
og hans jørgen christensen. på mødet blev han krydsforhørt af en norsk jurist. et par dage
senere modtog han en ”norsk” opsigelse. han havde tidligere henvist til den danske
funktionærlov som den der omfattede hans ansættelse, og det accepterede lloyd’s register, men
de har senere ændret mening. samtidig med at han sendte sit forligsforslag, opsagde lloyd’s
register, oslo, aftalen med stavanger british school.
       han valgte ikke at anlægge sag ved de norske domstole da han under mødet med stein
skraastad og hans jørgen christensen fik oplyst, at der ikke kunne rejses nogen sag efter de
norske regler, da han ikke var ansat efter disse.
       i julen 2002 flyttede han til lille skensved i danmark og fik hurtig ansættelse hos mærsk
olie og gas. den 8. marts 2005 startede han hos fmc kongsberg subsea i norge, hvor han var i
12 måneder. da stævningen blev indgivet, boede han i danmark og havde ingen planer om at
flytte til norge.
       han indgav klagen til the employment tribunals i london fordi han var i tvivl om hvilket
lands regler der regulerede hans krav. krav i tilknytning til en opsigelse forældes ifølge engelsk
ret efter 3 måneder; han ville derfor holde en dør åben. klagen blev indgivet efter råd fra alf
                                                   ‐ 10 ‐
brewer hos den fagforening i england som svarer til ingeniørforeningen i danmark. alf brewer
forklarede at indgivelse af klage svarede til at varsle et krav over for lloyd’s register. der er ikke
angivet et konkret krav i klagen til the employment tribunals, og der skete heller ikke senere en
præcisering af kravet. det var alf brewer der udfyldte blanketten til the employment tribunals.
han var ikke selv medlem af den engelske fagforening.
advokat jacob arrevad har forklaret at han er lloyd’s registers danske advokat og kender
firmaet tilbage fra 1960´erne. han varetager bl.a. lloyd’s registers skatteforhold i danmark.
       lloyd’s register blev etableret i danmark for 130 år siden. aktiviteterne i danmark har
aldrig været registreret før en ændring i dansk skattelovgivning førte til at man
momsregistrerede lloyd’s registers danske kontor. først modtog lloyd’s register et se‐nr. og
derefter et cvr‐nr.
       lloyd’s register indgiver selvangivelse i danmark. foretagendet i danmark blev pr. 1. juli
2003 overdraget til lloyd’s register emea og er i skatteretlig henseende en filial. registreringen
hos skat er i overensstemmelse med at det nu er lloyd’s register emea der ejer filialen.
       lloyd’s register er opdelt i 4 selskaber hvoraf lloyd’s register emea er det ene.
selskaberne samarbejder og er medlemmer hos hinanden.
       årsagen til at man først i oktober 2003 orienterede forretningsforbindelser om
overdragelsen og oplyste at ydelserne pr. oktober 2003 blev leveret af lloyd’s register emea,
var at man ikke havde nået det tidligere.
       overdragelsen til lloyd’s register emea var vanskelig at registrere hos skat da den
selskabsretlige konstruktion under the industrial and provident societies act ikke er kendt i
danmark, men skat er nu klar over at aktiviteterne i danmark er ejet af lloyd’s register emea.
       ansættelser hos lloyd’s register sker hos lloyd’s register (lloyd’s register emea),
london. medarbejderne sendes derhen hvor der er behov. den ansættende myndighed er
kontoret i london, og man ansættes på en engelsk kontrakt.
jim harrison har forklaret at han arbejder for lloyd’s register som group legal director. han
bistår bl.a. med juridisk rådgivning om ansættelsesforhold. han har arbejdet for lloyd’s register
i 22 år og bl.a. givet juridisk rådgivning til danske kolleger.
       han har udarbejdet aftalen om overdragelse af lloyd’s registers aktiviteter til de fire
regionale selskaber, herunder lloyd’s register emea. aftalerne omfatter alle lloyd’s registers
aktiver. overdragelsestidspunktet var den 1. juli 2003. lloyd’s register emea var stiftet kort før
                                                   ‐ 11 ‐
overdragelsen og er en selvstændig juridisk enhed, som også er en del af lloyd’s register. før
stiftelsen af lloyd’s register emea var lloyd’s register centralt styret.
       de ansatte i lloyd’s registers regionale selskaber ved at de er ansat hos de enkelte
selskaber som drives selvstændigt inden for koncernen. lloyd’s register emea og de andre
selskaber har skriftlige samarbejdsaftaler med hinanden. bestyrelsen i lloyd’s register emea er
ikke identisk med bestyrelsen i lloyd’s register.
       vidnet har ikke deltaget i ansættelsen eller opsigelsen af ole bisbjerg.
       efter de almindelige retningslinjer vil en potentiel medarbejder blive indkaldt til en
ansættelsessamtale lokalt, men den endelige beslutning om ansættelse bliver taget af lloyd’s
register i london. ole bisbjergs ansættelsesbrev var en standardkontrakt, og ”conditions of
service” var den standardiserede del af aftalen. det var lloyd’s register i london som
koordinerede udstationeringerne. ved opsigelse af medarbejdere hos lloyd’s register
underretter områdechefen lloyd’s register i london. der er ikke pligt til at underrette lloyd’s
register‐kontoret i medarbejderens hjemland. lovvalgsklausulen i ”conditions of service” har
været prøvet i flere lande og er ikke blevet tilsidesat.
       begrebet ”repatriation” skal forstås således at man i forbindelse med en opsigelse har en
forpligtelse til at sende medarbejderen tilbage til vedkommendes hjemland og betale alle
omkostningerne i forbindelse hermed. ”repatriation” indebærer ikke en forpligtelse for lloyd’s
register til at sende medarbejderne tilbage til en stilling i hjemlandet. udtrykket ”expatriate”
omfatter enhver som er fra et andet land end det han arbejder i.
stein skraastad har forklaret at han har været den overordnede område‐chef for norden,
baltikum og rusland. han gik på pension sidste år. han har været ansvarlig for området i
samarbejde med de lokale områdechefer.
       ole bisbjerg var i norge tilknyttet off‐shore projekter som inspektør og havde primært til
opgave at udvikle lloyd’s registers forretninger i norge. da der ikke var mange ansatte i norge,
var stillingsindholdet meget bredt.
       ”foreign allowance” har til formål at gøre det muligt for en medarbejder at tage sin familie
med i forbindelse med en forflyttelse, men det er ikke en betingelse for at modtage ”foreign
allowance”, at man har familieforpligtelser. alle medarbejdere ansat med titel af surveyor kan
modtage ”foreign allowance”. størrelsen af beløbet afhænger af hvilket land man arbejder i; det
er også forskelligt hvilke udgifter beløbet dækker. sammensætningen af beløbet var ofte
afhængig af expatriate‐betingelserne.
                                                  ‐ 12 ‐
       med hensyn til pensionsordninger havde lloyd’s register generelt besluttet at en
medarbejder altid forblev på sin oprindelige nationale pensionsordning.
       det tilbud ole bisbjerg modtog vedrørende stillingen i aberdeen, var en ansættelse på
lokale vilkår. han betragtede ole bisbjerg som en del af den norske medarbejder‐gruppe og uden
relationer til danmark. ole bisbjerg var ikke udlånt fra danmark, da dette i givet fald ville have
haft en varighed af højst 1 år
       ved brevet af 11. april 2002 blev ole bisbjerg samlede ansættelsesforhold opsagt, og det
omfattede også de benefits ole bisbjerg modtog i form af foreign allowance og betalt privatskole.
når han anvendte begrebet ”repatriated”, betød det at lloyd’s register, oslo, ville afholde de
nødvendige udgifter i forbindelse med ole bisbjergs hjemrejse til danmark. det betød ikke at ole
bisbjerg skulle genplaceres hos lloyd’s register i danmark.
       han rådførte sig ikke med lloyd’s register i london i forbindelse med opsigelsen af ole
bisbjerg.
       lloyd’s registers kontor i stavanger blev lukket to år senere.
       de krav som ole bisbjerg fremsatte den 22. maj 2002, var ikke berettiget; flere af kravene
relaterede sig til engelske statsborgere..
       hans formulering i brevet af 29. maj 2005 ”it is recognised that danish legislation will apply
with 5 months notice” var blot en bekræftelse af at han kendte de danske regler, men ikke en
accept af at danske regler fandt anvendelse på ansættelsesforholdet. ansættelsesforholdet var
omfattet af norske regler, og dermed havde ole bisbjerg krav på 3 måneders opsigelse.
opsigelsen strakte sig dog henover juli måned og indtil 2. august 2002.
       erklæring ”to whom it may concern” havde intet med realiteten i ansættelsen at gøre.
erklæringen var udformet til brug for skattemyndighederne.
parternes argumenter
lloyd’s register har anført at selskabet ikke har hjemsted i danmark og derfor som
udgangspunkt skal sagsøges ved lloyd’s registers hjemsted i england.
       betingelserne for anvendelse af domskonventionens undtagelsesbestemmelser er ikke
opfyldt.
       1. der er ikke værneting for sagen i danmark i medfør af domskonventionens art. 5, nr. 1, 2.
og 3. led. ole bisbjerg var ansat af lloyd’s register i england på en engelsk ansættelsesaftale. det
fremgik af aftalen at han kunne anmodes om at gøre tjeneste på alle lloyd’s registers driftssteder
                                                    ‐ 13 ‐
verden over. hans første ansættelsessted var i danmark, men han udførte ikke sædvanligvis sit
arbejde i danmark, jf. ef‐domstolens dom i sag c‐383/95 (rutten), præmis 27.
        ole bisbjerg havde ikke ʺskiftende arbejdsstederʺ således som dette begreb skal forstås efter
ef‐domstolens praksis. han tog ansættelse hos lloyd’s register i england efter aftale med
lloyd’s register i england. lloyd’s registers daværende afdeling i danmark var ikke indblandet
i forhandlingerne om hans ansættelse i england. der var ikke tale om en udstationering fra
danmark til england. fra 1. december 1997 var hans ansættelsesvilkår reguleret i ansæt‐
telsesbreve herom. i forbindelse med sit sagsanlæg i england anførte ole bisbjerg da også at han
var engelsk ansat og oprindeligt havde arbejdet ʺoverseas in danmarkʺ.
        ole bisbjerg tog ansættelse hos lloyd’s register i norge efter aftale med lloyd’s register i
norge. dette skete uden at lloyd’s registers afdeling i danmark var indblandet. der var klart
ikke tale om en udstationering til norge fra danmark,
        erklæringen om at ole bisbjerg havde en ”temporary assignment” i norge havde et særligt
formål og kan ikke tages til indtægt for at ole bisbjerg skulle være udstationeret til norge fra
danmark.
        lloyd’s registers afdeling i danmark havde ikke ledelsesret eller instruktionsbeføjelser
over for ole bisbjerg under hans arbejde i england eller norge.
        afgørende for fastlæggelsen af værnetinget er hvor ansættelsesforholdet, ikke personen
havde sin stærkeste tilknytning.
        ansættelsesforholdet havde en nærmere tilknytning til england og norge end til danmark
både samlet set og vurderet ud fra det sidste arbejdssted, jf. ef‐domstolens dom i sag c‐37/00
(weber), præmis 49 og præmis 58.
        ved forskellige arbejdssteder skal der lægges vægt på arbejdstagerens seneste
beskæftigelsesperiode, jf. weber‐dommen præmis 54, og det er norge.
        tvistens genstand har også har en nærmere tilknytning til norge eller england end til
danmark.
        forskellige arbejdssteder må ikke medføre at flere retter har kompetence til at påkende
samme retsforhold, jf. weber‐dommen præmis 42.
        ole bisbjerg har allerede udnyttet sin ret til at anlægge sag mod lloyd’s register i
england i overensstemmelse med domskonventionens art. 2.
        vedrørende spørgsmålet om opfyldelsesværneting efter domskonventionens art. 5, nr.
1, 3. led, bemærkes at denne bestemmelse er subsidiær i forhold til art. 5, nr. 1, 2. led, jf. weber‐
dommen præmis 58. ole bisbjergs sædvanlige arbejdssted kan fastlægges efter
                                                   ‐ 14 ‐
domskonventionens art. 5, nr. 1, 2. led, og bestemmelsen i 3. led kommer derfor ikke til
anvendelse.
       der var ikke indgået aftale om at ole bisbjerg skulle returnere til arbejde i danmark efter
endt ansættelse i hverken england eller norge. ”repatriationʺ anvendes hos lloyd’s register
som udtryk for ʺtilbagesendelse til hjemlandetʺ eller ʺhjemtransportʺ betalt hjemtransport er et
særligt gode der ikke indebærer at en medarbejder betragtes som værende ʺudstationeretʺ.
       2. der er ikke værneting for sagen i danmark i medfør af domskonventionens art. 5, nr. 5,
idet sagen sådan som kravene er opgjort, ikke vedrører driften af en filial, et agentur eller en
lignende virksomhed der er eller på tidspunktet for sagens anlæggelse var beliggende i
danmark.
       lloyd’s register har ikke på noget tidspunkt haft driftssted, filial, repræsentationskontor
eller lignende i danmark. selskabet havde på tidspunktet for sagsanlægget ingen form for
aktivitet i danmark. selskabet havde med virkning fra den 1. juli 2003 overdraget sin afdeling og
aktiviteter i danmark til lloydʹs register emea.
       lloyd’s registers tidligere afdeling i danmark fra engang i 1950ʹerne til overdragelsen i
2003 var registreret som skattemyndighederne og erhvervs‐ og selskabsstyrelsen fandt det
passende, men det medfører ikke at afdelingen var en filial eller lignende. forsinkelser med den
skattemæssige registrering af ændringen fra afdeling under lloyd’s register til afdeling af
lloyd’s register emea er uden betydning for spørgsmålet om værneting i danmark på
tidspunktet for sagsanlægget.
       der er ikke identitet mellem eller grundlag for identificering af lloyd’s register og lloydʹs
register emea.
       3. den sag der af ole bisbjerg blev anlagt mod lloyd’s register ved the employment
tribunals i england, blev afgjort med en retsafgørelse der skal anerkendes i danmark i medfør af
domskonventionens art. 26.
ole bisbjerg har gjort gældende:
1. opfyldelsesværnetinget, domskonventionens art. 5 (1): til støtte herfor anføres indledningsvist
at ole bisbjergs ansættelsesforhold skal bedømmes efter dansk lov, herunder funktionærloven. i
øvrigt bemærkes at lloyd’s register i forbindelse med ansættelsesophøret meddelte at ole
bisbjerg ville blive ʺrepatriated to your native country according to lloydʹs register procedures.ʺ
dette må indebære at ole bisbjerg siden første tjenestested i esbjerg blev udstationeret fra et som
udgangspunkt dansk ansættelsesforhold. lloyd’s register gjorde ikke indsigelse over for ole
                                                  ‐ 15 ‐
bisbjergs angivelse i brevet af 25. november 1997 hvori han anførte at han betragtede sig som
”employed by lloyd’s register esbjerg.ʺ tværtimod har lloyd’s register beskrevet ole bisbjerg
som ”expatriate surveyor” i forbindelse med opretholdelse af dansk pensionsordning.
      ved ef‐domstolens dom i weber‐sagen blev det fastslået at der i tilfælde af, at
arbejdstageren har udført sit arbejde i flere kontraherende stater, og hvor arbejdet i disse stater er
det samme, skal tages hensyn til hele arbejdsforholdets varighed, jf. præmis 58. som det fremgår,
er det sted hvor den pågældende sædvanligvis har udført sit arbejde i de situationer, hvor der
ikke er holdepunkter for andet, det sted hvor arbejdstageren har haft størstedelen af sin
arbejdstid. ef‐domstolen fastslog i samme præmis at dette ikke er tilfældet hvis tvistens
genstand under hensyn til de faktiske omstændigheder i det konkrete tilfælde har nærmere
tilknytning til et andet arbejdssted.
      det følger videre af ef‐domstolens praksis, blandt andet dommene c‐125/92 (mulox), c‐
383/95 (rutten) og c‐37/00 (weber), at domskonventionens art. 5, nr. 1, for så vidt angår
arbejdskontrakter skal fortolkes under hensyn til at den part som ud fra en social betragtning må
anses for at være den svageste part i kontraktforholdet ‐ i dette tilfælde arbejdstageren ‐
indrømmes en passende beskyttelse, og at en sådan beskyttelse bedst opnås hvis sager
vedrørende en arbejdskontrakt henføres under retternes kompetence på det sted hvor
arbejdstageren opfylder sine forpligtelser overfor arbejdsgiveren.
      i den foreliggende sag har kravene, ʺtvistens genstandʺ, nærmere tilknytning til danmark,
hvis lands lov skal regulere ansættelsen, end til norge eller england.
      det understøttes af den af lloyd’s registers erklæring om at ole bisbjerg havde en
”temporary assignment” i norge.
      ole bisbjergs samlede ansættelse hos lloyd’s register ‐ for så vidt angår kontraherende
stater – var i danmark 25 måneder mens beskæftigelsen i england varede 23 måneder. ole
bisbjergs ophold i norge der ikke er en kontraherende stat i domskonventionen, skal ikke skal
tælles med, jf. sag c‐32/88 (six constructions),
      endvidere gøres gældende at der ikke skal lægges vægt på ansættelsesforholdets samlede
varighed hvis tvistens genstand, under hensyn til de faktiske omstændigheder i det konkrete
tilfælde, har nærmere tilknytning til et andet arbejdssted, weber‐dommens præmis 53.
      de krav denne sag vedrører, har nærmere tilknytning til danmark end til norge (eller
england):
      ole bisbjerg blev ansat efter en ansættelsessamtale på dansk der fandt sted i danmark med
deltagelse af danske repræsentanter. det første arbejdssted var i danmark, og der var alene et
                                                  ‐ 16 ‐
forbehold i ansættelseskontrakten om at ole bisbjerg måtte være indstillet på at arbejde hvor
lloydʹs register ønskede. ole bisbjerg tilkendegav selv at han anså sig for ansat ved lloyd’s
register i esbjerg. det var klart for begge parter at ole bisbjergs ophold i norge var
tidsbegrænset, og at repatriering til danmark skulle finde sted. arbejdsperioderne i england og
norge må anses for udstationeringer, og sådan har parterne også betegnet dem. hertil kommer
at danmark er betalingssted for i hvert fald en ikke ubetydelig del af det krav som sagen
vedrører.
       det er ikke rigtigt at ef‐domstolen med præmis 54 i weber‐dommen skulle have fastslået
at ʺdet skal være det sidste arbejdssted, der er afgørende for fastlæggelsen af værnetingʺ. denne
præmis er blot en eksemplificering af situationer hvor ʺtvistens genstand, under hensyn til de
faktiske omstændigheder i det konkrete tilfælde, har nærmere tilknytning til et andet
arbejdsstedʺ (præmis 53) hvilket fremgår af den engelske (og hollandske) version af dommen.
       efter ef‐domskonventionens art. 5(1) in fine er der værneting for kravet i danmark hvis
retten måtte nå til at ole bisbjerg ʺikke sædvanligvis udførte sit arbejde i et bestemt landʺ.
2. vedrørende filialværnetinget, domskonventionens art. 5 (5) gøres gældende at lloyd’s register
i hvert fald indtil sommeren 2003 drev virksomhed i danmark fra kontoret beliggende i
strandgade 4c og senere på strandvejen 104 a, samtidig med at lloyd’s registers hovedkontor
på dette tidspunkt var beliggende i london.
       indtil sommeren 2003 var der lloyd’s‐kontorer i danmark knyttet til lloyd’s register. af
domskonventionens art. 5, stk. 5, fremgår det at der er værneting i danmark, forudsat de af sagen
omfattede krav ʺvedrører virksomhedenʺ. lloyd’s register drev på tidspunktet for sagens anlæg
virksomhed i danmark. de rejste krav vedrører virksomheden, og det er ikke bevist at
virksomheden var ophørt på tidspunktet for sagsanlægget.
       subsidiært gøres det gældende at lloydʹs register emea i den foreliggende situation efter
princippet om identifikation udgør en filial efter domskonventionens art. 5. stk. 5, og at der
derfor var værneting i danmark på tidspunktet for sagens anlæg.
3. the employment tribunals striking out order har ikke retskraft og afskærer ikke ole bisbjerg
fra at anlægge sag på ny, det være sig ved the employment tribunal eller andre domstole.
rettens afgørelse
den engelske arbejdsrets ”striking out order” kan ikke afskære fra søgsmål i danmark efter
bestemmelsen i domskonventionens artikel 26. kravet i klageskrivelsen til the employment
tribunals var ikke nærmere specificeret, men angik formentlig et mere begrænset krav end det
                                                        ‐ 17 ‐
der er gjort gældende i denne sag, og ved afgørelsen blev der ikke taget stilling til kravets
indhold.
       efter domskonventionens artikel 5 kan en person der har bopæl på en kontraherende stats
område, i sager om kontraktforhold sagsøges i en anden kontraherende stat ved retten på det
sted hvor den pågældende forpligtelse er opfyldt eller skal opfyldes. dette sted er i sager
vedrørende individuelle arbejdskontrakter dér hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit
arbejde; hvis arbejdstageren ikke sædvanligvis udfører sit arbejde i et bestemt land, kan
arbejdsgiveren ligeledes sagsøges ved retten på det sted hvor den virksomhed som har antaget
arbejdstageren, er eller var beliggende.
       ef‐domstolen fastslog ved rettens dom af 18. oktober 2001 i sag c‐37/00 (weber) bl.a.:
       ”2) konventionens artikel 5, nr. 1, skal fortolkes således, at i tilfælde, hvor arbejdstageren opfylder
forpligtelserne i henhold til sin arbejdskontrakt i flere kontraherende stater, befinder det sted, hvor han
sædvanligvis udfører sit arbejde, sig i bestemmelsens forstand dér, hvor eller hvorfra han, under hensyn til
alle omstændigheder i det konkrete tilfælde, faktisk i det væsentlige opfylder sine forpligtelser over for
arbejdsgiveren.
       når der er tale om en arbejdskontrakt, hvorefter arbejdstageren udfører samme arbejde for
arbejdsgiveren i mere end én kontraherende stat, skal der som udgangspunkt tages hensyn til hele
arbejdsforholdets varighed ved fastlæggelsen af det sted, hvor den pågældende sædvanligvis har udført sit
arbejde i bestemmelsens forstand.
       foreligger der ikke andre holdepunkter, befinder dette sted sig dér, hvor arbejdstageren har haft
størstedelen af sin arbejdstid.
       det kan kun forholde sig anderledes, hvis tvistens genstand, under hensyn til de faktiske
omstændigheder i det konkrete tilfælde, har nærmere tilknytning til et andet arbejdssted, og i så fald er
dette sted relevant med henblik på anvendelsen af konventionens artikel 5, nr. 1.
       i tilfælde, hvor de af domstolen opstillede kriterier ikke sætter den nationale ret i stand til at
fastlægge, hvor det sædvanlige arbejdssted, som omhandlet i konventionens artikel 5, nr. 1, befinder sig,
har arbejdstageren valget mellem at anlægge sag mod arbejdsgiveren enten ved retten på det sted, hvor
den virksomhed, der har antaget arbejdstageren, er beliggende, eller ved retterne i den kontraherende stat,
på hvis område arbejdsgiveren har bopæl.”
       i de præmisser der har væsentligst betydning for denne del af domstolens afgørelse og for
den foreliggende sag, udtalte domstolen efter gennemgang af tidligere praksis på området i
præmis 49 at denne praksis således ikke fuldt ud kunne overføres på weber‐sagen, men den var
dog stadig relevant
                                                         ‐ 18 ‐
       ”for så vidt som den indebærer, at bruxelles‐konventionens artikel 5, nr. 1, i tilfælde, hvor en
arbejdskontrakt er blevet opfyldt på flere kontraherende staters område i betragtning af de tvingende
hensyn til såvel at fastlægge det sted, sagen har den væsentligste tilknytning til med henblik på at udpege
den ret, der er bedst placeret til at afgøre tvisten, som at sikre arbejdstageren, som den svageste part i
kontrakten, en passende beskyttelse og at undgå, at der er værneting flere steder, skal fortolkes således, at
bestemmelsen tager sigte på det sted, hvor eller hvorfra arbejdstageren faktisk i det væsentlige opfylder
sine forpligtelser over for arbejdsgiveren. det er således på dette sted, arbejdstageren med de mindste
omkostninger kan anlægge retssag mod sin arbejdsgiver eller varetage sine interesser som sagsøgt, og
retten på dette sted er bedst i stand til at afgøre tvisten vedrørende arbejdskontrakten.”
       domstolen fortsatte:
       ”50. herefter må det kriterium, som det i en sag som hovedsagen er relevant at tage i betragtning
ved fastlæggelsen af det sted, hvor arbejdet sædvanligvis udføres, i bruxelles‐konventionens artikel 5, nr.
1ʹs forstand, som udgangspunkt være det sted, hvor arbejdstageren har haft størstedelen af sin arbejdstid
for arbejdsgiveren.
       51. i et tilfælde som det, der foreligger i hovedsagen, hvor arbejdstageren i hele den pågældende
beskæftigelsesperiode til stadighed har udført det samme arbejde for sin arbejdsgiver, i det konkrete
tilfælde som kok, er det kvalitative kriterium, hvorefter der lægges vægt på arten og betydningen af det
arbejde, der er udført på forskellige steder i kontraherende stater, uden relevans.
       52. det tidsmæssige kriterium, som er omtalt i denne doms præmis 50, og som støttes på den
arbejdstid, den pågældende har haft i de forskellige kontraherende stater, indebærer logisk set, at hele
arbejdstagerens beskæftigelsesperiode tages i betragtning ved fastlæggelsen af, hvor arbejdstageren har
udført den væsentligste del af sin beskæftigelse, og hvor midtpunktet for hans kontraktforhold med
arbejdsgiveren befinder sig i et sådant tilfælde.
       53. kun i tilfælde, hvor tvistens genstand, under hensyn til de faktiske omstændigheder i det
konkrete tilfælde, har nærmere tilknytning til et andet arbejdssted, kan den hovedregel, der er opstillet i
præmis 52, ikke finde anvendelse.
       54. der bør således lægges vægt på den seneste beskæftigelsesperiode, når arbejdstageren efter at
have udført sit arbejde i en periode på et bestemt sted derefter varigt har beskæftigelse på et andet sted,
idet dette, efter parternes klare vilje, skal være et nyt sted, hvor arbejdet sædvanligvis udføres i bruxelles‐
konventionens artikel 5, nr. 1ʹs forstand.”
       domstolens bemærkninger i præmis 55 og følgende om tilfælde, hvor de kriterier, der var
opstillet i præmis 50‐54, har ikke betydning for den foreliggende sag. for ole bisbjergs
                                                    ‐ 19 ‐
vedkommende ligger det fast at han blev ansat af det daværende lloyd’s register of shipping,
london, den 1. november 1995. hans arbejdssteder var som beskrevet i danmark fra den 1.
november 1995 til juli 1997, england fra juli 1997 til 30. september 1999, først som udstationeret i
forbindelse med syd arne‐projektet, derefter beskæftiget med andet arbejde, og i norge fra 1.
oktober 1999 til den 1. august 2002.
       efter den regel der er opstillet i weber‐dommens præmisser 50 og 52, må norge
(stavanger) hvor ole bisbjerg arbejdede ca. 34 måneder, anses for at være det sted hvor han
sædvanligvis udførte sit arbejde. det forhold at norge ikke er kontraherende stat i forhold til
domskonventionen, kan ikke føre til at norge skal lades ude af betragtning i denne forbindelse,
da norge er kontrahent i forhold til den med domskonventionens materielt identiske lugano‐
konvention.
       efter rettens opfattelse foreligger der ikke omstændigheder der afgørende peger på et andet
sted end norge. der foreligger med andre ord ikke særlige omstændigheder som angivet i
weber‐dommens konklusion pkt. 2, stk. 4 (”det kan kun forholde sig anderledes, hvis tvistens
genstand, under hensyn til de faktiske omstændigheder i det konkrete tilfælde, har nærmere
tilknytning til et andet arbejdssted, og i så fald er dette sted relevant med henblik på anvendelsen
af konventionens artikel 5, nr. 1.”)
       ansættelsesbrevene kom dels fra lloyd’s register i london, dels fra selskabets danske
kontor, og ansættelsessamtalen blev holdt med repræsentanter for det danske kontor, men det
betyder ikke at arbejdsstedet som har den afgørende betydning i henseende til værnetinget, er
dansk.
        det må derfor fastslås at ole bisbjerg var ansat af lloyd’s register of shipping, senere
loyd’s register emea. hvilken status lloyd’s register of shippings danske filial, som med
virkning fra 1.juli 2003 blev filial af lloyd’s register emea, havde og har i obligationsretlig og
selskabsretlig henseende, får derfor ikke betydning for sagen.
       det forhold at beskæftigelsen i norge kunne anses for at være midlertidig, således som det
bl.a. fremgår af erklæringen ”to whom it may concern”, kan ikke være afgørende. ole bisbjerg
var ansat af lloyd’s register of shipping med pligt til at tage arbejde der hvor arbejdsgiveren
bestemte. beskæftigelsen i norge var derfor hverken mere eller mindre permanent end
beskæftigelsen i danmark og england.
       ole bisbjerg oppebar under sit arbejde i england og norge ”allowances” som kan være
begrundet i at han arbejdede et andet sted end det sted hvor han første gang fik ansættelse, men
tillæggene må efter det oplyste antages at være fremkommet som en del af det samlede resultat
                                                   ‐ 20 ‐
af lønforhandlinger mellem ole bisbjerg og den pågældende afdeling af lloyd’s register i
forbindelse med ændring af arbejdsstedet. dette forhold kan ikke medføre at danmark skal anses
for det sted hvor ole bisbjerg sædvanligvis udførte sit arbejde.
        for så vidt angår det forhold at ole bisbjerg var berettiget til en repatrieringsydelse med
henblik på flytning til danmark, bemærkes at en sådan ydelse ikke har til forudsætning at den
pågældendes faste og for domskonventionens afgørende arbejdssted var danmark. det må også
efter jim harrisons forklaring antages at ydelsen er udtryk for at lloyd’s register forpligter sig til
at betale for flytning til arbejdstagerens hjemland eller det land hvorfra arbejdstageren første
gang hyret. heller ikke dette forhold kan medføre at danmark skal anses for det sted hvor ole
bisbjerg sædvanligvis udførte sit arbejde
        ole bisbjerg anførte over for lloyd’s register i forbindelse med at han blev overført til
arbejde i england, at han ansås sig for udstationeret, hvilket lloyd’s register ikke imødegik, og
han modtog ydelser som lloyd’s register uk’s benefits og allowances under opholdet i england
og foreign allowances og lejetilskud i norge hvor han og hans familie også havde ret til en årlig
rejse til danmark betalt af lloyd’s register. ingen af disse forhold kan efter rettens opfattelse føre
til at de i weber‐dommen, præmis 50 og 52 fastlagte retningslinjer for værnetinget i sådanne
forhold bør fraviges.
        betalingsstedet for visse ydelser (pension) var under hele ansættelsen danmark, men det
må ved fastlæggelsen af det for værnetinget afgørende arbejdssted være uden betydning.
        også kriteriet i weber‐dommens præmis 54 ville kunne føre til norsk værneting for sagen.
for så vidt det er gjort gældende at præmis 54 efter den engelske udgave af dommen ikke
opstiller en regel, men anfører et eksempel, bemærkes at den franske tekst ligesom den danske
ikke indleder med at angive at præmissen er et eksempel, men anvender conditionel: ”ainsi, la
période de travail la plus récente devrait être retenue …”. mens dette er tilfældet i den engelske:
”for example, weight will be given to the most recent period of work …”. den danske domstekst,
der udtrykker sig mere kategorisk, må læses på baggrund af de øvrige tekster. da præmis 54 i
modsætning til de foregående præmisser ikke indgår i den operative del af dommen, domskon‐
klusionen, og da der som anført efter rettens opfattelse ikke foreligger sådanne særlige
omstændigheder som nævnt i weber‐dommens konklusion, pkt. 2, stk. 4, jf. præmis 53, skal dette
spørgs‐mål ikke forfølges nærmere.
        filialværnetinget efter domskonventionens artikel 5, nr. 5, er betinget af at kravet
udspringer af eller sagen vedrører driften af en filial, et agentur eller lignende virksomhed. ole
bisbjergs krav vedrører ikke driften af lloyd’s register of shippings eller lloyd’s register
                                                 ‐ 21 ‐
emea’s filial (eller hvad der må sidestilles med en filial) i danmark. det ville det kun gøre
såfremt ole bisbjerg var ansat ved filialen, men det er som ovenfor nævnt ikke tilfældet. kravet
vedrører driften af lloyd’s registers virksomhed i london eller driften af filialen i norge. der er
derfor ikke værneting efter konventionens artikel 5, nr. 5.
      sagen skal herefter afvises.
      i sagsomkostninger skal ole bisbjerg til lloyd’s register betale 64.521 kr. hvoraf 14.521 kr.
er godtgørelse for udlæg.
                                            thi kendes for ret:
      sagen afvises.
      i sagsomkostninger skal ole bisbjerg til lloyd’s register betale 64.521 kr.
           fritz ganzhorn                     jens feilberg                     bent rasmussen
                                               (sign.)
                                            ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                                 p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                              dom
afsagt den 1. juli 2015 af vestre landsrets 3. afdeling (dommerne thomas jønler, kirsten
thorup og henrik præstgaard (kst.)) i ankesag
v.l. b–2119–13
ejerlauget e ved b
(advokat christian beck asmussen, viborg)
mod
advokat a
(advokat morten boe svendsen, ballerup)
retten i hjørring har den 7. august 2013 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. bs 4-994/2012).
påstande
for landsretten har appellanten, ejerlauget e ved b, gentaget sin påstand for byretten, dog
således, at kravet tillægges procesrente fra den 2. august 2012.
indstævnte, advokat a, har påstået dommen stadfæstet. subsidiært har han nedlagt påstand
om, at han alene dømmes til at betale et mindre beløb end det påstævnte.
forklaringer
b har supplerende forklaret, at ny auktion ikke blev gennemført, fordi tilsvarende huse blev
solgt såvel i fri handel som på tvangsauktion til under 1 mio. kr. på 1. auktion var huset blevet
solgt til 910.000 kr. han havde købt til 1,2 mio. kr. ejerlauget reagerede først over for ejeren
af matrikel 51gp, da der var løbet 3 restancer på. c var ejendomsmægler i x-by og udfærdi-
gede alle dokumenter i forbindelse med salgene af de i alt 11 huse. c fik også på et tidspunkt
selv et af husene. ejerlauget anmodede om udlæg i juni 2010. der var ikke kommet nogen
reaktion på henvendelsen af 24. oktober 2006 til advokat a, og derfor gik de til advokat. han
                                               - 2 -
ved ikke, hvor de originale vedtægter befinder sig, og har ikke talt med advokat h.
procedure
parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har procederet i
overensstemmelse hermed.
landsrettens begrundelse og resultat
dommerne thomas jønler og kirsten thorup udtaler:
forældelsesfristen løber som anført af byretten fra det tidspunkt, hvor advokat a begik den
faglige fejl, som bestod i en undladelse af at ekspedere vedtægterne tinglysningsmæssigt kor-
rekt, jf. forældelseslovens § 2, stk. 3.
der er mellem parterne enighed om, at forældelsesfristen har været suspenderet i hvert fald til
den 24. oktober 2006, hvor ejerlauget i et brev til advokat a anførte, at kopien af de tinglyste
vedtægter ikke viser, at beløbet på 25.000 kr. er tinglyst foran enhver anden gæld på samtlige
11 ejendomme, og muligvis også frem til den 11. maj 2007, hvor advokat h modtog de
originale vedtægter, hvoraf fremgik, at vedtægterne for 3 matriklers vedkommende ikke var
tinglyst med førsteprioritet. på dette tidspunkt var der efter det oplyste ikke restancer på
nogen af de 3 matrikler.
ejeren af matrikel 51gp betalte ikke bidraget til ejerlauget for 3. og 4. kvartal 2009 og heref-
ter, og forhandlinger om en afdragsordning endte resultatløst.
på denne baggrund lægger vi til grund, at ejerlauget først ved betalingsmisligholdelsen blev
bekendt med, at den fejl, som advokat a havde begået, medførte et tab for lauget.
da kravet er rejst ved stævning af 2. august 2012, er der ikke indtrådt forældelse, jf. forældel-
seslovens § 3, stk. 1.
ejerlauget har heller ikke udvist retsfortabende passivitet.
                                               - 3 -
om erstatningskravets opgørelse bemærker vi, at ejendommen den 18. januar 2011 blev solgt
på tvangsauktion med ejerlauget som rekvirent. ejerlauget opnåede ikke dækning, hvilket
efter oplysningerne om de foranstående hæftelser og salgspriserne for de øvrige huse på for-
hånd måtte have stået rekvirenten klart.
vi stemmer derfor for at tage ejerlaugets påstand til følge med det beløb på 18.388,31 kr.,
som dækker restancerne opgjort på tvangsauktionen.
dommer henrik præstgaard udtaler:
af de grunde, som byretten har anført, stemmer jeg for at stadfæste byrettens dom.
afgørelsen træffes efter udfaldet af stemmeafgivningen.
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal advokat a betale delvise sags-
omkostninger for begge retter til ejerlauget e med i alt 19.250 kr. beløbet omfatter 1.250 kr.
svarende til retsafgift af det vundne beløb og 18.000 kr. til udgifter til advokatbistand. beløbet
til dækning af udgifter til advokatbistand er inkl. moms, da ejerlauget e ikke er momsregi-
streret.
                                   t h i k e n d e s f o r r e t:
advokat a skal til ejerlauget e ved b betale 18.388,31 kr. med tillæg af procesrente fra den
2. august 2012.
advokat a skal betale sagens omkostninger for begge retter til ejerlauget e ved b med
19.250 kr.
det idømte skal betales inden 14 dage.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
h002800w - kj
                                       udskrift
                                           af
                     sø- og handelsrettens dombog
                                      _________
                                        dom
                               afsagt den 5. februar 2002
             h 28/00
             the british & foreign marine insurance co. ltd.                            formateret: engelsk
                                                                                (storbritannien)
             (advokat henrik thal jantzen ved advokat lars rosenberg overby)
             mod
             dantransport a/s
             (advokat alex laudrup ved advokat jesper martens)
             og
             dantransport a/s
             (advokat alex laudrup ved advokat jesper martens)
             mod                                                                        formateret: engelsk
                                                                                (storbritannien)
             niels pagh transport a/s                                                   formateret: engelsk
                                                                                (storbritannien)
             (advokat henrik valdorf-hansen)
sagens spørgsmål er om skade på gods skal anses for forvoldt ved grov uagtsomhed,
jf. cmr-lovens § 37, stk. 1, med den virkning at vareforsikreren, the british & fo-
reign marine insurance co. ltd, kan kræve erstatning ud over begrænsningsbeløbet
efter cmr-lovens § 29, stk. 2, fra den kontraherende fragtfører, dantransport a/s. i
bekræftende fald er spørgsmålet om dantransport har regres mod den udførende
fragtfører, niels pagh transport a/s.
godset bestod af 33 kolli med designet tøj af mærket blue willi’s hvoraf 16 blev
stjålet. godset var placeret i en presenningtrailer der var henstillet på den udførende
                                           - 2 -
fragtførers uindhegnede plads i et industrikvarter i vejen fra fredag til søndag i fe-
bruar 1999.
parternes påstande
hovedsagen:
sagsøgeren, the british & foreign marine insurance co. ltd., har nedlagt påstand
om at sagsøgte, dantransport a/s, tilpligtes at betale 139.034,19 kr. med 5% rente
fra den 7. april 1999.
sagsøgte, dantransport a/s, har nedlagt påstand om frifindelse.
adcitationssagen:
adcitanten, dantransport a/s, har overfor adciterede, niels pagh transport a/s,
nedlagt påstand om at adciterede tilpligtes at friholde dantransport a/s for ethvert
beløb, inklusive rente og omkostninger, som adcitanten under hovedsagen måtte bli-
ve dømt til at betale til sagsøgeren.
adciterede, niels pagh transport a/s, har nedlagt påstand om frifindelse.
sagsfremstilling
                                                                                formateret: engelsk
sagsøgeren, the british & foreign marine insurance co. ltd. (herefter british &        (storbritannien)
foreign marine insurance), er vareforsikrer for virksomheden blue willi’s a/s (her-
efter blue willi’s) som ligger i silkeborg. virksomheden designer og sælger tøj i de
højere prisklasser. blue willi’s fik i februar 1999 en ordre fra en kunde på mallorca,
spanien. det fremgår af faktura af 26. februar 1999 at ordren fyldte 33 kolli, var
solgt til 111.432 dem og vejede brutto 885 kg. varerne er i fakturaen beskrevet som
for eksempel ”ladies 5 pocket stretch pant” og ”long cardigan w.
knit collar” i forskellige størrelser.
sagsøgte, dantransport a/s (herefter dantransport), var kontraherende fragtfører
på transporten i henhold til samarbejdsaftale mellem blue willi’s og dantransport.
samarbejdsaftalen indeholder ingen særlige anvisninger om hvorledes godset skal
håndteres under transport.
                                           - 3 -
dantransport fakturerede den 26. februar 1999 blue willi’s for transporten. i faktu-
raen er godset beskrevet som 33 kartoner tekstiler med bruttovægt på 885 kg.
der er udstedt cmr-fragtbrev vedrørende godset. som afsender er anført dantrans-
port og som modtager nedlloyd roque sa i spanien. i cmr-fragtbrevet er vedrø-
rende godset oplyst ”con lista de carga” (med ladeliste).
der er uenighed mellem dantransport og niels pagh transport om hvorvidt cmr-
fragtbrevet var vedlagt ladelisten (ladningsmanifestet), eller om denne lå i en lukket
kuvert sammen med andre dokumenter til modtageren af godset. på manifestet er
godset fra blue willi’s beskrevet som 33 kartoner ”textiles”. ifølge manifestet var
der i alt 13 forskellige forsendelser på lastbilen, fra ventiler til møbler.
godset blev afhentet hos blue willi’s og kørt til dantransports terminal i taulov.
den kontraherende fragtfører antog adciterede, niels pagh transport a/s (herefter
niels pagh transport), som udførende fragtfører. godset blev afhentet i fredericia og
kørt til niels pagh transports plads i vejen på en presenningtrailer fredag den 26.
februar 1999 om eftermiddagen. det blev henstillet på pladsen som ligger på park
allé 18. søndag den 28. februar 1999 omkring klokken 15 blev det konstateret at der
havde været indbrud, og en del af godset var stjålet.
der er fremlagt fotos der viser hensættelsesstedet.
park allé, vejen                                            park allé 18
                                            - 4 -
                   parkeringsplads ved park allé 18
efter at lastbilen havde været undersøgt af politiet, fortsatte transporten til spanien.
her blev det opgjort at der manglede 16 kolli til en værdi af 54.906 dem hvilket
blev meddelt blue willi’s ved telefax af 4. marts 1999 fra blue willi’s spanske kun-
de. british & foreign marine insurance har betalt 208.648 dkk i erstatning til blue
willi’s for de 16 stjålne kartoner. niels pagh transports forsikringsselskab betalte
den 3. august 1999 69.614,40 dkk svarende til begrænsningsbeløbet for 885 kg
gods, jf. cmr-lovens § 29, stk. 2. british & foreign marine insurances påstand un-
der sagen er differencen mellem de to beløb. der er ikke beløbsmæssig tvist mellem
parterne.
sagsøgeren har fremlagt reklamer for blue willi’s og avisartikler fra 2001 om virk-
somheden: i politikens erhvervsmagasin onsdag den 10. januar 2001 var en artikel
om blue willi’s med overskriften: ”en blå succes”. af artiklen fremgår bl.a:
”…prisbevidste danskere
det helt store salg ligger i udlandet – i begyndelsen af 1990’erne var der gennembrud
i sverige, fulgt af tyskland og holland og siden af lande som polen, japan og
usa…. på verdensplan er der op mod 70 af de såkaldte shop-in-shop-salg. dertil
kommer profile-shops – der udelukkende handler med blue willi’s. der er en i to-
kyo... to i polen og fra i år altså også en på strøget i københavn…. ”her i danmark
er folk så ufatteligt prisbevidste. de kommer ind og ser på en vare, ser den koster
1.500 kroner og siger: jeg venter på, at den kommer på udsalg. men vi vil heller sæl-
ge mindre end at sætte noget på udsalg” bedyrer christian holm [salgskonsulent hos
blue willi’s]…”
af det fremlagte annoncemateriale fremgår at en cardigan fra blue willi’s koster
omkring 1.200-1.500 kr. i detailhandlen.
                                          - 5 -
sagsøgeren har fremlagt artikler fra aktuelt.dk. en artikel fra 13. maj 1996 under
overskriften ”arbejdspladsen er hælericentral” beskrives,hvordan det er blevet al-
mindeligt at købe og sælge tyvekoster på mange store arbejdspladser. i artiklen cite-
res vicekriminalinspektør ved københavns politi per larsen for bl.a.: ”der vil altid
være et godt marked for hælervarer, når der er mange mennesker samlet på et sted.
rygtet spreder sig hurtigt, hvis der for eksempel lige pludselig dukker et parti billigt
tøj op” …”danskernes moral i forhold til hælervarer er noget flosset…”
af politiets årsrapport om organiseret kriminalitet 1998 fremgår bl.a.:
”…andre former for tyveri/hæleri
efterforskning af større sagskomplekser angående tyveri tyder på, at der er østeuro-
pæiske kriminelle grupper, som begår større serier af tyverier i danmark. gernings-
mændene er grupperet efter nationalitet og kommer hovedsageligt fra de baltiske
lande, polen og rumænien. typisk for de udenlandske gruppers kriminalitet er, at de
opholder sig i landet i en kortere periode, hvorunder kriminaliteten begås, hvorefter
de forlader landet med tyvekosterne. afsætningen af kosterne foregår i hjemlandet,
hvor der er stor efterspørgsel efter vestlige mærkevarer. kosterne er derfor sædvan-
ligvis udvalgte mærkevarer fra modeforretninger, optikere og parfumerier samt mo-
biltelefoner og bilradioer…”
british & foreign marine insurance har fremlagt en liste over forsikringsskader med
tøj fra blue willi’s fra 1997-2000. dantransport anerkender at fire af disse skader
kan anses som tidligere skader af mulig betydning for sagen. ingen af disse skader er
sket i danmark.
forklaringer
inger thomassen har forklaret at hun er direktionssekretær hos blue willi’s med
ansvar for bl.a. ordrebeholdning, transport- og forsikringsaftaler. blue willi’s desig-
ner og producerer kvalitetstøj i natur- og indigofarver i naturmaterialer til alders-
gruppen over 25 år. tøjet ligger i den dyrere ende. en strikcardigan koster 1.000 –
1.500 kr. i forretningerne.
                                           - 6 -
samarbejdsaftalen med dantransport blev indgået for 6 år siden. når varerne er klar
til afsendelse, ringer pakkechefen til en bestemt person hos dantransport der er an-
svarlig for alle blue willi’s transporter, for at aftale et tidspunkt for afhentning af
varerne. indtil for tre år siden skulle de aftale transporter til forskellige lande med
forskellige afdelinger hos dantransport. når varerne hentes, sker det vist oftest i
presenninglastbiler. der er ikke faste aftaler om hvilke ruter chaufførerne skal køre,
eller hvilke typer lastbiler der må anvendes. vidnet formoder at dantransport finder
frem til det bedst mulige. blue willi’s benytter fortsat dantransport. blue willi’s
har transporter til hele verden, bl.a. europa, japan, canada og usa.
repræsentanter fra dantransport kommer 1-2 gange om året på besøg hos blue wil-
li’s, og de er blevet vist rundt på virksomheden. dantransport var derfor klar over
hvilke varer de kørte med.
for et par år siden var der nogle problemer med tyveri af deres varer under transport.
tyverierne skete vist mest i udlandet. i august 1999 bad de dantransport tage hånd
om problemet. herefter var repræsentanter for dantransport på besøg på virksomhe-
den. de lovede for fremtiden at finde gode ruter og ikke omlade for tit, og det har
hjulpet. de seneste 1-2 år har de næsten ikke mistet noget.
omkring 1998-1999 skete afhentning typisk torsdage og fredage. herefter blev va-
rerne kørt til dantransports lager i taulov. vidnet ved ikke hvad der skete derefter.
birthe saaby har forklaret at hun er speditør og arbejder hos dantransport med
transporter ad landeveje. hun modtager bookinger fra kunder, sørger for afhentning
til destinationer, transportdokumenter og adviserer partnere om hvor godset skal hen.
hun blev ansat til dette arbejde i 1976.
i begyndelsen af samarbejdet med blue willi’s gik ordrer på transporter fra blue
willi’s direkte til deres forskellige afdelinger. det blev lidt omstændeligt, og derfor
går blue willi’s ordrer nu direkte til logistikafdelingen som sørger for booking i de
respektive afdelinger.
                                          - 7 -
vidnet har ikke selv været på besøg hos blue willi’s. hun betragter varerne som
almindelige tekstiler hvilket kan være både metervarer og færdige tøjvarer. hun så
ikke i kartonerne i forbindelse med transporten.
i 1999 var der en fast aftale om, at en bil hentede alle blue willi’s varer om freda-
gen. varerne blev hentet i presenninglastbiler, kørt til dantransports lager i taulov
og derfra fordelt på destinationerne.
det er en fast regel hos dantransport at man ikke må stille en læsset lastbil uden for
indhegningen ved lageret om fredagen. man kan hoppe over hegnet, men porten er
låst. blue willi’s har ikke bedt om at deres varer bliver stillet i en hal og har heller
ikke givet andre instrukser om godsets behandling. der er ikke givet særlige instruk-
ser til niels pagh transport, men vidnet går ud fra at virksomheden passer på kun-
dernes gods.
gennemsnitligt har dantransport haft en transport for blue willi’s til spanien hver
14. dag i 1998 og 1999 på tidspunktet for den transport som sagen handler om, havde
de endnu ikke diskuteret tyveriproblemer. senere konstaterede de at der havde været
en del tyverier af blue willi’s varer. tyverierne var sket i jylland på terminalerne og
under distributionen i udlandet. dantransport har haft 3 tyverier på transporter til
spanien (heriblandt det som denne sag vedrører).
da politiet undersøgte traileren, kunne de se at tyvene havde været inde og kravle
rundt i varerne i traileren. der var skåret i nogle kartoner fra en udstilling i odense,
uden at der var taget noget. nogle metervarer lå i gennemsigtige plasticposer, men de
var heller ikke taget.
cmr-fragtbrevet udskrives kun i et eksemplar og kan kun indeholde ganske få linier
med tekst til beskrivelse af godset. derfor har de en fast procedure med at udskrive
ladeliste (manifestet). cmr-fragtbrev og ladeliste lægges oven på en kuvert med
dokumenter som skal afleveres til deres partner i barcelona.
transporterne fortsætter fra lageret i taulov ved at chaufføren henvender sig på lage-
ret og får ladelisten fra lagermedarbejderen. lageret har også en ladeliste som kon-
                                          - 8 -
trolleres under læsningen. nogle gange deltager chaufføren i læsningen. andre gange
ser han bare på. chaufføren får udleveret cmr-fragtbrev, ladeliste og kuvert.
flemming jørgensen er dantransports kontaktperson hos niels pagh transport som
foretog alle deres transporter til spanien. flemming jørgensen havde samme kend-
skab til godset som vidnet. kartonerne bliver ikke åbnet. det interessante er om an-
tallet af kasser stemmer, og hvad kasserne vejer. kartonerne fra blue willi’s er me-
get neutrale, og man kan ikke se på dem hvad der er i. der er kun et lille mærke med
navnet. det sker at niels pagh transport lader bilen om i vejen. dantransport giver
normalt ikke besked til niels pagh transport om hvad der er i kartonerne. det oply-
ses blot at der er tale om stykgods.
vidnet gik ud fra at niels pagh transport havde et lukket område. vidnet var ikke
klar over at niels pagh transport parkerede på en ubevogtet plads.
flemming jørgensen har forklaret at han i februar 1999 var ansat som speditør hos
niels pagh transport hvor han forestod transporter til og fra spanien. han er med-
stifter af niels pagh logistik som har overtaget forretningen fra 1. januar 2001. bir-
the saaby har været vidnets kontaktperson i mange år.
niels pagh transport fik i februar 1999 en opgave med at transportere stykgods til
deres samarbejdspartners terminal i barcelona. vidnet fik kun oplyst at transporten
vedrørte stykgods. vidnet havde dengang ikke kendskab til blue willi’s eller deres
produkter. stykgods kan være hvad som helst: møbler, kartoner eller maskingods.
stykgods er ikke særligt udsat for tyveri. dette er det eneste tilfælde af tyveri fra en
af deres presenningvogne de har oplevet.
vidnet fik ingen instrukser vedrørende parkering af trailere i weekenden. vidnet har
andre kunder som stiller særlige krav til gennemførelse af transporten. da de kørte
med fjernsyn for schneider, skulle de stille traileren inden for.
chaufføren der læssede i taulov, skal sikre sig, at antallet af kolli stemmer, og at
emballagen er pæn. efter læsning af det pågældende parti kørte han til niels pagh
transports parkeringsplads. pladsen ligger i et åbent område uden indhegning. på
pladsen ligger en hal som niels pagh transport har ca. halvdelen af. pladsen ligger
                                           - 9 -
på en privat vej ved jernbanens industrispor. dansikring patruljerer tre gange hver
nat, også i weekenden.
normalt blev cmr-fragtbrevet fra dantransport hæftet sammen med en kuvert med
øvrige dokumenter. det skete lige så ofte at manifestet lå inde i kuverten som oven
på. vidnet husker ikke hvor det var i den foreliggende sag.
vidnet var på arbejde lørdag aften og forlod kontoret ca. kl. 01.30 natten efter lørdag
den 27. februar 1999. før han gik hjem, så han om alt var som det skulle være på ter-
minalen. hvis bagdøren på en bil havde været åben, ville han have kunnet se det,
men der var ikke sket noget. om søndagen er der normalt ikke folk på terminalen,
men hans kollega opdagede ved tre-tiden søndag eftermiddag at der havde været ind-
brud.
kaj larsen har forklaret at han er chauffør for niels pagh transport. han hentede
de varer sagen drejer sig om, fra lageret i taulov. han fik besked på at tage traileren
og hente 3-4 lademeter varer, men ikke ikke hvilke varer det drejede sig om. han
stod ved bilen mens den blev læsset, og talte at han fik det rigtige antal kolli med.
han kunne ikke se på kasserne hvad der var i. mærkaten med blue willi’s siger ham
ikke noget. han kan ikke huske om ladelisten var vedhæftet cmr-fragtbrevet. styk-
gods kan være alt. det er muligt han kunne se at det var tekstiler, men han husker det
ikke.
han kvitterede for varerne og kørte til vejen. han stillede traileren på det sædvanlige
sted sidst på dagen om fredagen. varerne skulle køres videre af en anden chauffør.
procedure
the british foreign & marine insurances anbringender:
ved vurderingen af om dantransport som kontraherende fragtfører er ansvarlig for
at den udøvende fragtfører har handlet groft uagtsomt, jf. cmr-loven § 37, skal ret-
ten lægge til grund at godset havde interesse for en bredere kreds. det fremgår af det
fremlagte materiale og de afgivne forklaringer at blue willi’s sælger eksklusivt fri-
tidstøj til høj pris. godsets værdi var betydelig, ca. 111.000 dem. godset var let at
                                          - 10 -
flytte og let at sælge. efter forklaringerne havde tyvene gået rundt i traileren for at
udvælge deres bytte: blue willi’s tøj.
begrebet tyveritækkelige varer er et dynamisk begreb. før var det kun højt beskatte-
de varer som spiritus og cigaretter samt elektronik. nu om dage må andre mærkeva-
rer også være omfattet af begrebet. herefter må det gods som sagen handler om, be-
tegnes som tyveritækkeligt.
dantransport havde været på besøg hos blue willi’s og var derfor bekendt med at
godset var dyrt modetøj. af fakturaen kunne det ses at godset havde en engros værdi
på ½ mill. kr. med denne viden blev godset læsset i presenningtrailer og placeret
udendørs i et industriområde på en plads uden indhegning eller konstant overvågning
fra fredag den 26. februar 1999 til søndag den 28. februar 1999. med den viden som
dantransport havde om godset, er det groft uagtsomt at placere godset på dette sted,
jf. højesterets dom af 3. oktober 2001 i sagen i 10/2000 (u 2002.6h). det er uden
betydning at blue willi’s vidste at godset blev hentet i presenningtrailer på fabrik-
ken, da de også vidste at det blev kørt til taulov og ladet om.
dantransport er som kontraherende fragtfører ansvarlig for at tilrettelægge transpor-
ten af godset på forsvarlig måde. henstilling som sket er ikke forsvarligt, jf. u
1991.826 h. blue willi’s må kunne forvente at transporten blev planlagt således at
godset ikke blev udsat for unødig risiko. derfor må skaden anses som forvoldt ved
grov uagtsomhed hvorfor dantransport er erstatningsansvarlig overfor british &
foreign marine insurance ud over begrænsningsbeløbet i cmr-lovens § 29, stk. 2,
jf. cmr-loven § 37.
dantransports anbringender:
hovedsagen:
generelt er tøj ikke tyveritækkelige varer. særligt kendte tøjmærker og eksklusive
mærker som for eksempel boss, armani og eventuelt adidas kan antages at være
tyveritækkelige, men blue willi’s falder ikke inden for denne gruppe. ikke mange
danskere kender mærket blue willi’s. de fremlagte artikler er fra 2001, og forretnin-
gen på strøget blev åbnet i 2001, men tyveriet fandt sted i begyndelsen af 1999. før
                                         - 11 -
1999 havde der været fire tilfælde af tyveri af blue willi’s varer fra transporter læn-
gere syd på i europa. herefter kan blue willi’s varer ikke anses som tyveritækkeligt.
det fremgår af betænkning angående fragtaftaler vedrørende international godsbe-
fordring ad landevej, nr. 319/1962, side 37 at reglen i cmr-lovens § 37 om at fragt-
føreren ikke kan begrænse sit ansvar når der er udvist grov uagtsomhed, tænkes an-
vendt, ”hvor fragtføreren har behandlet godset på subjektivt hensynsløs måde, hvor
skaden skyldes beruselse, eller hvor i øvrigt elementære regler for befordringens ud-
førelse og godsets behandling er tilsidesat”. endvidere henvises til den kommentere-
de cmr-lov af kjeld regnarsen, 2. udg., side 257-259, hvorefter bestemmelsen på
baggrund af den oprindelige konventionstekst kun bør anvendes i tilfælde af forsæt
og hvad der må ligestilles hermed. skaden er i det foreliggende tilfælde ikke forvoldt
ved forsæt eller hvad der kan sidestilles hermed, men ved uagtsomhed.
det skal også tages i betragtning at blue willi’s ikke havde givet instrukser om sær-
lige foranstaltninger ved transporterne herunder køretøjerne eller hensættelserne.
british & foreign marine insurance har ikke dokumenteret grelle eller udsædvanlige
forhold ved transportens udførelse. natteparkering med stykgods der ikke er tyveri-
tækkeligt, på en ikke bevogtet terminal i danmark er ikke usædvanligt, og det er ikke
groft uagtsomt. danmark kan ikke anses som risikoområde som f.eks. italien hvor
helt særlige forhold gør sig gældende. det kan lægges til grund at blue willi’s var
klar over at transporterne blev foretaget i presenningtrailer. da fragtføreren er uden
skyld eller blot har udvist simpel uagtsomhed, gælder ansvarsbegrænsningsreglen i
cmr-loven § 29, stk. 2, hvorfor dantransport skal frifindes.
adcitationssagen:
dantransport hæfter overfor british & foreign marine insurance for niels pagh
transports eventuelle groft uagtsomme handlinger og undladelser. hvis dantrans-
port pålægges ansvar overfor british & foreign marine insurance, skal niels pagh
transport endeligt bære tabet.
det var niels pagh transport der valgte at placere det pågældende gods på en termi-
nal uden indhegning fra fredag til søndag. efter forklaringerne kan det lægges til
grund at der ikke var stor forskel på hvilken viden dantransport og niels pagh
                                          - 12 -
transport havde om det transporterede tøj og dets tyveritækkelighed. det kan også
lægges til grund at manifestet altid medfølger cmr-fragtbrevet. manifestet sætter
fragtføreren i stand til at udføre sin undersøgelsespligt, jf. cmr-lovens § 10.
niels pagh transports anbringender:
parkeringen af traileren fandt sted på en terminal i vejen beliggende i et roligt indu-
strikvarter. området bliver overvåget af dansikring der kommer tre gange om natten.
anbringelsen af traileren det pågældende sted var helt sædvanlig og frembød ikke
nogen betydelig risiko for varer af den pågældende art. british & foreign marine
insurance har ikke sandsynliggjort at varerne fra blue willi’s var let omsættelige. da
tøjvarer i almindelighed ikke kan anses for særligt udsatte for tyveri, kan godset i den
foreliggende sag ikke anses for let omsætteligt.
hvis retten lægger til grund at tøjvarer er let omsættelige, skal niels pagh transport
alligevel frifindes for et eventuelt krav da det kan lægges til grund at niels pagh
transport ikke vidste hvad kasserne indeholdt. det fremgår hverken af transportfak-
tura, cmr-fragtbrev eller manifestet. det påhviler ikke chaufføren at åbne kuverten
for at sammenholde cmr-fragtbrev, manifest og faktura for at finde ud af at godset
var tøjvarer.
herefter kan niels pagh transports gennemførelse af transporten ikke anses for groft
uagtsom hvorfor niels pagh transport skal frifindes.
sø- og handelsrettens afgørelse
the british & foreign marine insurances forsikringstager, blue willi’s der solgte
designede mærkevarer i en høj prisklasse, tilkendegav ikke over for den kontrahe-
rende fragtfører, dantransport a/s, at der skulle tages særlige sikkerhedsmæssige
hensyn ved transporten af selskabets varer. godset var hverken efter sin fremtræden
eller de for fragtføreren tilgængelige oplysninger om det særlig udsat for tyveri. erfa-
ringerne med håndtering af godset under transport tydede ikke på en væsentlig tyve-
ririsiko: der er forekommet et mindre antal tilfælde af tyveri af blue willi’s produk-
ter under transport, men fortrinsvis i udlandet. dantransport og den udførende fragt-
fører, niels pagh transport, var under disse omstændigheder berettigede til at gå ud
                                        - 13 -
fra at godset var almindeligt stykgods der ikke krævede særlige forholdsregler til
imødegåelse af risikoen for tyveri.
hensættelsen af presenningtraileren fra fredag eftermiddag til søndag eftermiddag på
den pågældende parkeringsplads der ikke var særlig sikret, men blev tilset tre gange
om natten af dansikring, afveg ikke fra hvad der er sædvanligt forekommende ved
almindelige stykgodstransporter.
retten finder derfor ikke at skaden er forvoldt ved grov uagtsomhed, jf. cmr-lovens
§ 37. der kan derfor ikke gives the british & foreign marine insurance medhold i
den nedlagte påstand.
                                  thi kendes for ret
sagsøgte, dantransport a/s, frifindes for den af sagsøgeren, the british & foreign
marine insurance co. ltd, nedlagte påstand.
                                                                                formateret: engelsk
sagsøgeren, the british & foreign marine insurance co. ltd, skal inden 14 dage       (storbritannien)
betale 14.290 kr. i sagsomkostninger til sagsøgte, dantransport a/s.
adcitanten, dantransport a/s, skal inden 14 dage betale 14.290 kr. i sagsomkost-
ninger til adciterede, niels pagh transport a/s.
                                     jens feilberg
ole bent andersen                                                       kaj schou
                                        (sign.)
                                     ___ ___ ___
            udskriftens rigtighed bekræftes. sø- og handelsretten, den
                                         p.j.v.