text:
ikke genoptagelse af udeblivelsesdom
kendelse afsagt den torsdag den 3. februar 2011.
sag 279/2010
a
mod
restaurant r v/b
udeblivelsesdom kunne ikke genoptages i medfør af retsplejelovens § 367, stk. 1, 2. pkt.
retsplejelovens § 367, stk. 1, 1. pkt. giver mulighed for genoptagelse af en udeblivelsesdom,
når den dømte skriftligt anmoder herom inden 4 uger fra dommens afsigelse. i medfør af rets-
plejelovens § 367, stk. 1, 2. pkt. kan retten dog undtagelsesvis genoptage sagen, hvis begæ-
ring anmodning indgives senere, men inden ét år efter afsigelsen.
kærende, a, havde til støtte for sin anmodning om genoptagelse anført bl.a., at det skyldtes
svære personlige forhold, at hun ikke var fremkommet med begæringen før mere end 6 måne-
der efter dommens afsigelse, og at hun ikke skyldte det beløb, som hun var blevet dømt til at
betale.
landsrettens flertal anførte, at der henset til den lange periode, der var forløbet siden afsigel-
sen af udeblivelsesdommen, ikke var grundlag for undtagelsesvis at genoptage sagen i medfør
af retsplejelovens § 367, stk. 1, 2. pkt. landsrettens mindretal ville genoptage sagen og henvi-
ste som begrundelse herfor bl.a. til oplysningerne om as personlige forhold og den omstæn-
dighed, at der var uenigheden om opgørelsen af det krav, som a ved dommen var blevet dømt
til at betale.
højesteret fandt, at a ikke havde anført omstændigheder, som sandsynliggjorde, at hun ikke
skulle være forpligtet til at betale det beløb, som hun ved udeblivelsesdommen var dømt til at
betale b. herefter og af de grunde, som var anført af landsrettens flertal, stadfæstede
højesteret kendelsen.
kæremålet var indbragt for højesteret med procesbevillingsnævnets tilladelse.


text:
 -
                                   udskrift
                                        af
                      sø- og handelsrettens dombog
                                   ──────────
den 10. august 2001 blev af retten i sagen
v-0062-00
danmarks apotekerforening
(advokat niels fisch-thomsen)
   mod
patentankenævnet
(kammeradvokaten v. advokat stig grønbæk jensen)
afsagt sålydende
                                     d o m:
sagen vedrører spørgsmålet, om det er i strid med lov om apoteksvirksomhed ⌡ 2,
stk. 2, at registrere "beton-apoteket" som varemærke for varer til reparation og
beskyttelse af beton.
påstande:
                                                 - 2 -
sagsøger, danmarks apotekerforening, (herefter apotekerforeningen) har nedlagt
påstand om, at patentankenævnets kendelse af 24. marts 2000 i sagen an 1998-
00839 (v 5/98) ophæves, idet sagsøgte tilpligtes at anerkende, at
varemærkeregistrering nr. 00.117-1997 "beton-apoteket" bør nægtes registreret som
varemærke.
sagsøgte, patentankenævnet, har nedlagt påstand om frifindelse.
sagsfremstilling:
den 17. oktober 1996 ansøgte "beton-apoteket" v/ pål gjetrang patentdirektoratet om
registrering af navnet "beton-apoteket" for vareklasse 1.
ved den indledende behandling af sagen oplyste patentdirektoratet ved skrivelse af 26.
november 1996, at varemærket ikke umiddelbart kunne registreres, fordi begrebet
"apotek" er beskyttet i medfør af lov om apoteksvirksomhed ⌡ 2, stk. 2, jf. ⌡ 1, stk. 2,
samt varemærkelovens ⌡ 14, stk. 1. det oplystes samtidig, at varemærket kunne
registreres, såfremt varefortegnelsen blev præciseret til: "klasse 1: hærdemidler
indeholdende epoxy, polyuretan og acryl til reparation og beskyttelse af beton,
cementmørtel til reparation og beskyttelse af beton".
varemærkeansøger præciserede varefortegnelsen, hvorefter varemærket registreredes
den 17. januar 1997 med offentliggørelse den 12. februar 1997.
den 7. april 1997 nedlagde apotekerforeningens varemærkefuldmægtig indsigelse mod
den foretagne registrering, og den 13. november 1997 traf patentdirektoratet afgø-
relse i sagen, hvorefter den nedlagte indsigelse ikke blev taget til følge, med bl.a.
følgende begrundelse:
"...
uanset der findes cement til medicinsk brug, nemlig til hofter og tandlægebrug, er det
direktoratets opfattelse, at de hærdemidler til reparation og beskyttelse af beton m.v.,
der er omfattet af registreringen, ikke giver nogen associationer til det medicinske
område, herunder handel med lægemidler. der foreligger således ikke nogen mulighed
for forveksling i forhold til traditionel apoteksvirksomhed..."
                                                - 3 -
denne afgørelse indbragte apotekerforeningens varemærke fuldmægtig for
patentankenævnet, der den 24. marts 2000 stadfæstede patentdirektoratets (nu
patent- og varemærkestyrelsens) afgørelse i henhold til grundene.
det blev af mærkeindehaver til beton-apoteket bl.a. anført, at følgende selskabsnavne
eksisterede, uden at sundhedsmyndighederne have grebet ind:
aps 108304 det lille apotek, varde aps,
a/s 170809 det bette apotek 88, brønderslev a/s,
aps 219247 det gamle apotek, tønder aps og
aps 50678 restaurant det lille apotek aps.
apotekerforeningen udtog herefter den 23. maj 2000 stævning mod
patentankenævnet.
§ 2, stk. 2, i lov nr. 279 af 6. juni 1984, nu lovbekendtgørelse nr. 657 af 28. juli 1995
om apoteksvirksomhed har følgende ordlyd:
" betegnelsen apotek eller betegnelser, hvori apotek indgår, er forbeholdt de enheder,
der er nævnt i ⌡ 1, stk. 2".
⌡ 1, stk. 2, har følgende ordlyd:
"apoteksvirksomhed må kun udøves fra apoteker og dertil knyttede apoteksfilialer,
apoteksudsalg, håndkøbsudsalg og medicinudleveringssteder".
af bemærkningerne til lov om apoteksvirksomhed, nr. 279 af 6. juni 1984,
folketingstidende, 1983-84, tillæg a, spalte 2521 fremgår bl.a.:
"det er i øvrigt hensigten at administrere ⌡ 2, stk. 2, på samme liberale måde som den
tilsvarende bestemmelse i gældende apotekerlovs ⌡ 6, stk. 4, således at der ikke
gribes ind over for brugen af ordet "apotek" i sammenhænge, hvor mulighed for
forveksling af lægemiddelhandel ikke foreligger".
                                                 - 4 -
af bemærkningerne til forslag om apotekervæsenet, fremsat 5. november 1953,
folketingstidende 1953-54, tillæg a, spalte 749 fremgår om ⌡ 6, stk. 4, bl.a.:
"reglen i stk. 4 er indføjet efter henstilling fra danmarks apotekerforening, hvorved
bemærkes, at også indenrigs- og boligministeriet har fundet det hensigtsmæssigt på
baggrund af enkelte i den seneste tid forekommende reklameformer at foreslå
gennemført en beskyttelse af ordet "apotek".
..."
procedure:
apotekerforeningen har anført, at en registrering af navnet "beton-apotek" er
stridende mod lov om apoteksvirksomhed ⌡ 2, stk. 2, idet betegnelsen "apotek" ud-
trykkeligt er forbeholdt de i samme lovs ⌡ 1, stk. 2 nævnte virksomheder, hvorfor
registrering ikke kan ske jf. varemærkelovens 14, nr. 1.
lov om apoteksvirksomhed ⌡ 2, stk. 2, skal ikke fortolkes således, at der ved
bedømmelsen af et ansøgt varemærke blot skal foretages en konkret
forvekslingsprøvelse, idet bestemmelsen skal fortolkes langt bredere end en legal
beskyttelse af apotekerbetegnelsen, da det er en offentligretlig bestemmelse, der
tjener et sundhedsmæssigt beskyttelsesformål, herunder at opretholde den i befolk-
ningens bevidsthed dybt indgroede opfattelse af ordet apotek, idet
apotekervirksomhed kræver offentlig bevilling og drives under indgående offentlig
kontrol. ⌡ 2, stk. 2, skal derfor beskytte mod udhuling og udvanding af begrebet
"apotek". en konkret forvekslingsbedømmelse ville derfor være uegnet til beskyttelse
af ordet "apotek".
ovennævnte fortolkning stemmer overens med en ordlydsfortolkning af
bestemmelsen, hvori der hverken er anført forbehold eller undtagelser.
der er derfor tale om en kollision mellem to lovbestemmelser i henholdsvis
varemærkeloven og apoteksvirksomhedsloven, idet førstnævnte regulerer
konkurrenceforhold mellem frit konkurrerende erhvervsvirksomheder uden monopol,
og varemærkeregistrering sikrer privatretlig registrering af forretningskendetegn med
det formål at sikre virksomhederne en beskyttelse af selvvalgte imma- te-
                                                - 5 -
rialrettigheder, hvorimod apoteksvirksomhedsloven er en offentligretlig lov, hvori der
stilles krav til uddannelsen af apotekeren og krav til udøvelsen af virksomheden. dette
sikrer en entydig signalværdi af ordet apotek. i øvrigt har alle de i
apoteksvirksomhedslovens ⌡ 1, stk. 2, nævnte såvel en ret som en pligt til at anvende
betegnelsen.
bestemmelsen i ⌡ 6, stk. 4, blev indsat i lov om apotekervæsenet fra 1954 netop med
henblik på at beskytte begrebet, og man har ikke i den forbindelse ønsket, at der
skulle foretages en konkret prøvelse i hvert tilfælde.
såfremt dette var tilfældet, ville § 2, stk. 2, være overflødig, og bedømmelsem kunne
foretages alene efter varemærkeloven. § 2, stk. 2, hjemler derfor en udvidet
beskyttelse i forhold til varemærkeloven.
baggrunden for bemærkningerne til bestemmelsens videreførelse i ⌡ 2, stk. 2 i lov om
apoteksvirksomhed er, at der allerede ved vedtagelsen af den oprindelige lov ek-
sisterede beværtninger med navne som "det lille apotek" og lignende. overfor disse
allerede eksisterende virksomheder ville man føre en lempelig praksis, og når
sundhedsmyndighederne ikke skred ind heroverfor, "lovliggjorde" man dem gennem
bemærkningerne til den nye apotekerlov. samtidig ses det også, at der startes nye
virksomheder i gamle apotekerbygninger, og disse virksomheder har en interesse i at
understrege deres geografiske beliggenhed som fx. "aps 108304, det lille apotek,
varde aps". det er netop kendetegnet for de af mærkeindehaver under patent-
ankenævntes behandling af sagen anførte øvrige selskaber, hvori betegnelsen "apotek"
indgår i selskabsnavnet, at alle har virksomhedsadresse i nedlagte apotekerbygninger.
baggrunden for en anvendelse af navnet "apotek" i øvrigt er et ønske om at snylte på
den goodwill og tillid, som apoteket gennem århundreder har opbygget i befolkningens
bevidsthed.
den signalværdi, som navnet "apotek" udviser, vil blive udhulet, såfremt det antages,
at virksomheder, hvis varesortiment ikke kan forveksles med apotekernes, fik mu-
lighed for at anvende apoteksbetegnelsen, selvom der ikke vil være nogen
nærliggende forvekslingsmulighed med lægemiddelsalg.
patentankenævnet har anført, at der er enighed om, at der er tale om et spørgsmål
                                                - 6 -
om lovfortolkning, hvori det centrale er koblingen mellem to lovbestemmelser hen-
holdsvis apoteksvirksomhedslovens ⌡ 2, stk. 2, og varemærkelovens ⌡ 14, nr. 1.
spørgsmålet om, hvorvidt et navn strider imod lov, må ske ud fra en bedømmelse af
den konkrete lov, her apoteksvirksomhedslovens ⌡ 2, stk. 2.
efter lovbemærkningerne må lovbestemmelsen fortolkes og administreres således, at
der skal foretages en konkret forvekslingsbedømmelse, hvorefter et navn kan registre-
res, såfremt der ikke er nogen forvekslingsrisiko med lægemiddelhandel, og
sundhedsministeriet har i praksis administreret bestemmelsen i overensstemmelse
hermed.
da "beton-apoteket" ikke medfører nogen risiko for forveksling med
lægemiddelhandel, kan navnet registreres, idet det ikke vil være i strid med hverken
apoteksvirksomhedslovens ⌡ 2, stk. 2 eller varemærkelovens ⌡ 14, nr. 1.
baggrunden for bestemmelsens indsættelse i lov om apotekervæsen i 1954 var, at der
var forekommet visse reklameformer, som man for fremtiden ønskede at undgå.
man ønskede og ønsker fortsat at præcisere, hvem der har adgang til at sælge
lægemidler under betegnelsen apotek.
loven administreres i dag af lægemiddelstyrelsen, og administrationen er nærmere
normeret i lovmotiverne, hvor- af det fremgår, at der i bestemmelsen ikke tilsigtes at
hjemle noget absolut forbud mod betegnelsens anvendelse. det er derfor også oplagt,
at der er tale om en skrivefejl, når der i bemærkningerne står ..."hvor mulighed for
forveksling af lægemiddelhandel ikke foreligger", idet der rettelig skulle have stået,
hvor mulighed for forveksling med lægemiddelhandel ikke foreligger.
det følger af almindelige lovfortolkningsprincipper, at lovmotiverne kan inddrages ved
fortolkning af en lovregel, og i en situation som denne, hvor der af motiverne
utvivlsomt fremgår en indskrænkning af anvendelsen af bestemmelsen, skal de
inddrages.
det vil også stride mod det forvaltningsretlige ligebehandlingsprincip, såfremt man
                                                - 7 -
fraveg en årelang fast administrativ praksis og nægtede registrering af et navn, når
der ikke var tale om forvekslelig virksomhed.
det er apotekerforeningens bevisbyrde, at administratio- nen af loven fraviger, hvad
der er beskrevet i lovmotiverne, og dette bevis er ikke ført. de under patentanke-
nævnets behandling af sagen nævnte virksomheder er ikke en udtømmende opregning
af praksis på området.
ved den tidligere formulering af varemærkelovens ⌡ 14, stk. 1, (lov nr. 211 af 11. juni
1959) fremgår det om kontrol- og garantitegn, "at forbuddet kun omfatter officielle
kontrol- og garantitegn, såfremt mærket begæres registreret for de samme eller
lignende varearter som dem, for hvilke disse tegn benyttes".
i senere revidering af varemærkeloven nævnes denne konkrete
forvekslingsbedømmelse ikke, men reglen - nu § 14, stk. 3, - fortolkes fortsat således,
at en konkret forvekslingsbedømmelse skal foretages. officielle mærker og betegnelser
er af parallel karakter med "apotek", hvorfor den konkrete forvekslingsbedømmelse
ligeledes er gældende for ⌡ 14, nr. 1.
når betegnelsen apotek anvendes i en sammenhæng, hvor det ud fra en konkret
forvekslingsbedømmelse ikke kan anses for stridende mod apoteksvirksomhedslovens
⌡ 2, stk. 2, finder ⌡ 14, stk. 1, ej heller anvendelse, hvilket er tilfældet ved en
registrering af ordet "beton- apotek", som ikke kan anses for forveksleligt med læge-
middelhandel eller almindelig apoteksvirksomhed i øvrigt.
rettens begrundelse og resultat:
efter ordlyden af lov om apoteksvirksomhed § 2, stk. 2, måtte det antages, at der
foreligger et absolut forbud mod anvendelsen af ordet apotek for andre virksomheder
end apoteker.
det fremgår imidlertid af bemærkningerne til lov om apoteksvirksomhed, nr. 657 af
28. juli 1995, folketingstidende, 1983-84, tillæg a, spalte 2521, "at der ikke gribes
ind, hvor ordet "apotek" anvendes i sammenhænge, hvor mulighed for forveksling af
                                                - 8 -
lægemiddelhandel ikke foreligger".
lov om apoteksvirksomhed ⌡ 2, stk. 2 kan derfor ikke fortolkes således, at der er et
absolut forbud mod anvendelsen af betegnelsen "apotek" udenfor området apo-
teksvirksomhed.
der er intet grundlag for at antage, at der skulle foreligge en skrivefejl, hvorefter ordet
"af" skulle have været "med".
anvendelse af ordet apotek findes efter motiverne at måtte være stærkt begrænset.
bestemmelsen ville være uden indhold, såfremt motiverne skulle åbne for en konkret
forvekslingsbedømmelse på samme måde som efter varemærkeloven. lovmotiverne
må derfor antages at sigte til de tilfælde, hvor anvenderen ønsker at præcisere en
virksomheds geografiske beliggenhed i en tidligere apoteks bygning. de beskyttel-
sesintentioner, der ligger til grund for loven, tilsiger ligeledes en stærkt begrænset
anvendelse af ordet apotek uden for området af apoteksvirksomhed.
retten finder tillige, at der ved en registrering af ordet "beton-apotek" er tale om en
snyltning på den goodwill, ordet apotek har opnået i befolkningen. en registrering vil
medføre en udhuling af beskyttelsesområdet, hvorfor "beton-apoteket" ikke kan
registreres, jf. varemærkelovens ⌡ 14, nr. 1, jf. apoteksvirksomhedslovens ⌡ 2, stk. 2.
                          t h i k e n d e s f o r r e t:
sagsøgte, patentankenævnets, kendelse af 24. marts 2000 i sagen an 1998-00839
(v/98) ophæves, idet sagsøgte tilpligtes at anerkende, at varemærkeregistrering nr.
00.117-1997 "beton-apoteket" bør nægtes registreret som varemærke.
sagsøgte skal inden 14 dage betale kr. 15.000 i sagsomkostninger til sagsøger,
danmarks apotekerforening.
                                 mette christensen
                               - 9 -
sven dyrløv madsen                    uffe thustrup
                      (sign.)
         udskriftens rigtighed bekræftes
        p. j. v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
dom
afsagt den 12. april 2012 i sag nr. bs 150-1724/2010:
sparbank a/s
mod
lastas truck center aps
sagens baggrund
sagen vedrører drejer sig om, hvorvidt en køber af leasede genstande vidste eller burde vide,
at sælgeren ikke var rette ejer, og om køberen derfor har handlet ansvarspådragende i forhold
til ejeren.
der er spørgsmål, om en ellers ikke momsregistreret bank i forbindelse med leasingaktiviteter
har fradragsret for moms.
parternes påstande
sparbank a/s har påstået, at lastas truck center aps til sparbank a/s skal betale
1.645.000 kr. med tillæg af moms og af procesrente fra sagens anlæg, subsidiært et mindre
beløb fastsat efter rettens skøn.
lastas truck center aps har påstået frifindelse, subsidiært mod betaling af et mindre
beløb.
der er enighed om opgørelsen af sparbank a/s' påstand i overensstemmelse med de priser,
lastas truck center aps samlet har opnået .
oplysningerne i sagen
sagen drejer sig om fem enheder (lastbiler og trailere), som sparbank (vest) a/s har leaset til
mnd transport og logistik aps. martin neergaard-dibbern har som daglig leder af dette
selskab i strid med leasingforholdet solgt enhederne til lastas truck center aps, som har
videresolgt en enhed til krone kapital iii i danmark og de øvrige til firmaer i polen og
finland. sparbank vest a/s havde oprindelig købt to af enhederne af (lastas) trucks
danmark a/s og andre to af lastas truck center aps. den sidste enhed havde sparbank a/s
købt af en vognmand.
ved vestre landsrets kendelse af 31. januar 2011 (v.l. b-2201-10) blev det bestemt, at
sparbank a/s var afskåret fra at vindicere den enhed (nedenfor kaldet enhed 4), som krone
kapital iii havde købt af lastas truck center aps. landsrettens begrundelse lød:
       ”ved bekendtgørelse nr. 1067 af 11. november 2005 om registrering af køretøjer mv. blev
       ordningen med registreringsattester i to dele indført. herved opnåede man som
       leasinggiver mulighed for på en enkel måde at sikre sig mod omregistrering af leasede
       køretøjer ved selv at beholde den ene del af attesten. ved ikke at have sikret sig i
       overensstemmelse med disse regler, men tværtimod udlevere begge dele til mnd
       transport & logistik aps og dermed udstyre dette selskab med en særlig legitimation, har
                                               - 2 -
      sparbank a/s udvist en sådan uforsigtighed, at banken er afskåret fra at vindicere lastbilen
      fra krone kapital iii a/s.”
sparbank a/s er en bank, som har en leasingafdeling.
lastaskoncernen består af moderselskabet lastas a/s med 24 datterselskaber, heraf lastas
trucks danmark a/s og lastas truck center aps, der ligesom moderselskabet har domicil
på energivej 35, hedensted.
enhed 1 (daf lastbil med stelnummer xlrae85xcoe559354)
den 11. november 2005 købte sparbank vest a/s af lastas truck center aps enhed 1 for
290.000 kr. plus moms, i alt 362.500 kr. det fremgår af fakturaen:
      ”vedr. flexie pak, vandelsbæk
      leasingaftalenr. a004281"
sparbank vest a/s leasede enheden til mnd transport og logistik aps, herlev, med martin
neergaard-dibbern som daglig leder. mnd modtog fra sparbank a/s både del 1 og 2 af
registreringsattesten, hvoraf det fremgår, at sparbank vest a/s var ejer, og mnd var bruger.
den 27. september 2007 købte lastas truck center aps enheden af mnd transport &
logistik aps for 285.000 kr. plus moms, i alt 356.250 kr.
den 1. oktober 2007 oprettede lastas truck center aps nyt vognkort på enheden, som den 3.
oktober 2007 blev afmeldt ved central registret for motorkøretøjer og den 12. december
2007 indregistreret på ny.
enheden har fra den 17. februar 2006 til den 3. oktober 2007 været registreret med
transportselskabet glostrup aps som bruger og sparbank a/s som ejer.
den 13. januar 2010 solgte lastas truck center aps enheden til handel og transport, jerzy
strózynski, polen, for 125.000 kr.
enhed 2 (scania trækker med stelnummer ys2r6x20001255027)
den 18. september 2006 købte sparbank vest a/s af vognmand benny rasmussen & søn
a/s enhed 2 for 375.000 kr. plus moms, i alt 468.750 kr.
sparbank vest a/s leasede enheden til mnd transport og logistik aps, herlev, med martin
neergaard-dibbern som daglig leder. mnd modtog fra sparbank a/s både del 1 og 2 af
registreringsattesten, hvoraf det fremgår, at sparbank vest a/s var ejer, og mnd var bruger.
den 31. august 2007 købte lastas truck center aps enheden af mnd transport & logistik
aps for 250.000 kr. plus moms.
den 29. august 2007 blev enheden afmeldt ved central registret for motorkøretøjer.
den 31. december 2007 solgte lastas truck center aps enheden til kuljetusliike sjömann,
finland, for 38.900 euro (svarende til 295.000 kr.).
                                               - 3 -
forsikringsselskabet tvm har for denne enhed udbetalt 140.000 kr. under forudsætning, at
sparbank fremsætter det fulde krav under denne sag.
enhed 3 (kelberg 9 m tiptrailer med stelnummer skbt40s301ake7439)
den 25. september 2006 købte sparbank vest a/s enhed 3 af lastas truck center aps for
160.000 kr. plus moms, i alt 200.000 kr.
det fremgår af fakturaen:
      ”vedr. mnd transport & logistik”
sparbank vest a/s leasede enheden til mnd transport og logistik aps, herlev, med martin
neergaard-dibbern som daglig leder. mnd modtog fra sparbank a/s både del 1 og 2 af
registreringsattesten, hvoraf det fremgår, at sparbank vest a/s var ejer, og mnd var bruger.
den 31. august 2007 købte lastas truck center aps enheden af mnd transport & logistik
aps for 140.000 kr. plus moms.
den 3. september 2007 blev enheden afmeldt ved central registret for motorkøretøjer.
den 13. januar 2010 solgte lastas truck center aps enheden til handel og transport, jerzy
strózynski, polen, for 125.000 kr.
enhed 4 (daf-lastbil med stelnummer xlrts47xsoe723256)
den 29. september 2006 købte sparbank vest a/s enhed 4 af trucks danmark a/s for
830.100 kr. plus moms.
det fremgår af fakturaen:
      ”aftalenr. a004726
      mnd transport & logistik aps”
den 20. januar 2008 købte lastas truck center (aps) enheden af mnd transport herlev for
665.000 kr. plus moms.
enheden var fra den 22. september 2006 til den 25. januar 2008 registreret med
transportgruppen glostrup aps, glostrup, som bruger og sparbank a/s som ejer. den 20.
februar 2008 blev enheden indregistreret med et selskab i ringkøbing som bruger og krone
kapital iii, nykøbing m, som ejer.
den 25. februar 2008 solgte lastas truck center aps enheden til krone kapital iii,
nykøbing m, for 700.000 kr. plus moms.
enhed 5 (daf trækker med stelnummer xlrts47xsoe723130)
den 3. oktober 2006 købte sparbank vest a/s enhed 5 af trucks danmark a/s for 830.100
kr. plus moms.
                                                   - 4 -
det fremgår af fakturaen:
      ”vedr. leasingaftalenr. a004759
      mnd transport & logistik aps”
den 20. januar 2008 købte lastas truck center (aps) enheden af mnd transport herlev for
665.000 kr. plus moms.
enheden har fra den 28. september 2006 til den 25. januar 2008 været registreret med
transportselskabet glostrup aps, glostrup, som bruger og sparbank a/s som ejer. den 25.
januar 2008 blev enheden afmeldt ved central registret for motorkøretøjer og samme dag
indregistreret med et selskab i lystrup som bruger og lastas truck center aps som ejer.
den 13. januar 2010 solgte lastas truck center aps enheden til handel og transport, jerzy
strózynski, polen, for 400.000 kr.
panthaverdeklaration
sparbank a/s havde tegnet f-deklaration, hvor det af punkt 1. f fremgår, at leasinggiver sikres
ved:
”bortkomst, når leasinggiver sandsynliggør, at køretøjet ikke befinder sig i det land, hvor det er
indregistreret, eller ikke på en af leasinggiver i udlandet kendt adresse uden, at der er tale om tilfælde
omfattet af pkt. a. det er en forudsætning for dækning, at kaskoforsikring er tegnet, og køretøjet ikke
er meldt fundet igen inden 4 uger.”
deklarationen ophører 26 uger efter leasinggiver har modtaget selskabets meddelelse om den
i henhold til forsikringsaftalen tegnede forsikrings ophør, dog aldrig før forsikringens ophør.
sparbank a/s’ søgning af enhederne
sparbank a/s fik i sommeren 2008 oplysning om, at forsikringen var ophørt på nogle af
enhederne. i slutningen af november samme år misligholdt martin neergaard-dibbern
kontrakterne. han oplyste, at han havde solgt enhederne, men ikke til hvem. ved et brev
anmeldte banken den 27. november 2008 forholdet til politiet.
sparbank a/s antog en privatdetektiv, finn paulsens, som rettede henvendelse til lastas. på
forespørgsel om de fem enheder oplyste direktør anders larsen, at selskabet havde købt
enhederne, men at han ikke ville fortælle, om – og i givet fald til hvem – de var solgt videre.
forklaringer
der er afgivet forklaring af christian fløe, per mølgaard, lars ole andersson og anders
larsen.
christian fløe har forklaret, at han er jurist i sparbank, hvor han blev ansat 1. april 2011.
han har ikke nogen selvstændig viden om, hvad der skete på tidspunktet for salget af bilerne.
han har korresponderet med forsikringsselskabet tvm. da han kom ind i sagen, var der en
igangværende dialog med forsikringsselskabets advokat om værdiansættelsen og om, hvorvidt
                                               - 5 -
selskabet ville yde dækning. advokaten konkluderede, at tvm ville dække bilen, som var
solgt til finland. det var spørgsmålet, om bilerne var omfattet af bortkomstbegrebet i
panthaverdeklarationen. de andre biler var i landet, og tvm ville derfor ikke anse dem som
bortkommet. de var dog meldt stjålet, og der gik også et halvt år, før de blev fundet igen.
politiet gjorde dog ikke noget, og de hyrede derfor en detektiv, som fandt bilerne.
kravet mod tvm var vist nok anmeldt samlet for alle bilerne, idet man jo også havde
politianmeldt det samlet. det er dog kun en formodning, han har, for han deltog jo ikke selv i
selve anmeldelsen. han korresponderede frem og tilbage med advokaten, både skriftligt og
telefonisk, men han konkluderede at sagen ikke var god nok fra sparbanks side til, at de ville
stævne tvm. hans vurdering var bygget på, at de først på et sent tidspunkt havde forsøgt at
finde bilerne, som de jo troede stadig kørte rundt.
i en taksatorrapport blev bilen vurderet til 175-200.000 kr. tvm tilbød først 100.000 kr., og
så forhandlede de sig frem til en aftale om 140.000 kr. en del af aftalen var, at sparbank
skulle indtale tvms del af kravet mod lastas. derfor har de stævnet for det fulde beløb, idet
de skal betale 140.000 kr. tilbage til tvm, som betaler en tolvtedel af sparbanks
sagsomkostninger. han kan ikke udtale sig om oplysningerne i politianmeldelsen, som er
indgivet før hans ansættelse.
per mølgaard har forklaret, at han er underdirektør i lastas. han har 19 års erfaring fra
finansverdenen. i midten af 1980’erne begyndte han at arbejde med leasing. i 1993 var han
selvstændig, hvor han solgte biler til lastas og derved lærte anders larsen at kende. i 1997
blev han kontaktet af lastas, som skulle starte en leasingafdeling op. han har siden været på
lastas og har blandt andet startet deres afdelinger op i norge og sverige. i dag sidder han
med deres kontraktadministration og har med debitorstyring at gøre.
firmaet er børsnoteret og har 23 datterselskaber, som hver er selvstændige enheder med egne
cvr-numre. hvert datterselskab beskæftiger sig med forskellige aktiviteter. f.eks. har lastas
kelberg med trailere at gøre. lastas trucks danmark overtog daf-forhandlingen i danmark
i 2004. thomson truck & trailer rental er deres leasing- og udlejningsselskab. brødrene
anders k. larsen og jens k. larsen er direktør i selskaberne. de folk, som er ansat i
datterselskaberne, er ikke også ansat i hovedselskabet. i 2006-2008 fakturerede lastas 3000-
3500 enheder det bedste år. i 2006 og 2007 havde de en omsætning på 1,2 henholdsvis 1,5
mia. kr.
anders k. larsen var også direktør i lastas trucks danmark a/s. derudover sad 3 andre.
kunderne ser annoncer på internettet. hvis man sælger detail i danmark, skal bilen klargøres
og sælges på nummerplader. derfor skal de have bilen på værksted. det er forskelligt, om det
er aftalt med kunden, at bilen skal være i orden.
sælgerne i lastas trucks danmark sælger ikke enheder for andre selskaber. man skal være
specialiseret i og have flair for at sælge brugte enheder. at sælge en bil er meget forskelligt
fra at sælge en trailer. it-mæssigt er der også vandtætte skotter mellem selskaberne. trucks
danmark har sit eget edb-system. de ansatte der kan ikke gå ind i kelbergs system. det kan
også ses på vognkortene. når de køber en bil ved daf, oprettes en ordre. de opretter
vognkort, før bilerne leveres til dem. en kunde ved lastas registreres ved telefonnummer.
kunden oprettes særskilt i kunderegister og kreditorbogholderi.
                                                - 6 -
de solgte nogle enheder til sparbank vest, idet de havde sælgere, der kørte rundt danmark.
de mødte martin neergaard-dibbern og blev enige om, hvordan bilerne skulle være udstyret.
de spørger kunden, om der er finansiering på bilen. hvis kunden siger ja, kontakter de
leasingselskabet. de får aldrig selve leasingaftalen, idet de oftest får at vide, at det er en sag
mellem leasingaftalens parter. prisen blev forhandlet mellem martin neegaard-dibbern og
sælgeren. han selv sad for bordenden, da de nye enheder blev solgt.
indkøb af bilerne har han ikke været involveret i. alle selskaberne i koncernen er iso-
certificeret. de skal tjekke bilbogen og at de har del 1 og 2 af registreringsattesten. det har de
altid holdt fast i, for sådan har det været i mange år i tyskland. i 2005 blev de samme regler
indført i danmark for at sikre, at der ikke blev lavet svindel.
han har aldrig selv været med til at udlevere del 2 af registreringsattesten til en leasingtager.
når de køber biler ind, holder de ikke øje med, om et af de andre selskaber tidligere har ejet
bilerne. det sker, at de får biler ind, som de tidligere har solgt til samme kunde. når de
opretter vognkort, kan man ikke i deres edb-system se, om det samme stelnummer tidligere
har været registreret i et af de andre selskaber. nummeret på vognkortet starter med 0, hvis de
ikke har ejet bilen før, og 1, hvis de f.eks. har ejet den en gang før og så fremdeles.
de køber også biler hjem, som er på leasingkontrakter. leasingkontrakten kan godt være
udløbet. de omregistrerer dog ikke bilen, idet den da skal synes, hvilket kan være dyrt. derfor
har mange personer en bil, som fortsat er registreret til finansieringsselskabet. i 2006-2009
har de handlet 11 enheder med martin neergaard-dibbern, herunder flere enheder til
sparbank vest, som ikke er omfattet af denne dag.
foreholdt at det fremgår af registreringsattesten, at sparbank vest er ejer, har han forklaret, at
det aldrig har været kutyme, at man tager kontakt til den registrerede ejer, når man har
registreringsattestens del 1 og del 2. de konstaterer blot, at de får del 1 og del 2, og at bilen
ikke er registreret som behæftet i bilbogen. når de har registreret, at de har bilen og
registreringsattesten, overfører de pengene til kunden.
når de har en kunde, der indfrier en leasingaftale, sender de ham registreringsattesten, både
del 1 og 2. i de fleste tilfælde kører kunden bare videre med den samme registreringsattest.
panthaverdeklarationer benytter de sig af. det er en forsikring mod, at kunden ikke betaler sin
forsikring. deklarationen dækker 26 uger efter ophøret af forsikringen. hvis en forsikring
ikke betales, får de besked senest to dage efter. da tager de kontakt til kunden og beder ham
betale forsikringen. hvis kunden ikke betaler, tager de køretøjet hjem. hvis de ikke kan få
kontakt til kunden, melder de bilen stjålet. når forsikringen ikke betales, bliver bilen ofte
afmeldt på centralregistret.
alle lastas-selskaberne ligger på samme adresse, men i forskellige bygninger, og de taler
ikke sammen. hvis lastas trucks danmark sælger en enhed til en kunde, som ikke betaler,
kan han godt gå til lastas truck center. det er lige meget, om en kunde har en verserende
konflikt med et andet selskab i koncernen, blot kunden betaler kontant til de selskab, han
handler med.
de beder kunden bekræfte, at et leasingselskab finansierer bilen. når den samme kunde
sælger bilen igen og i den forbindelse siger, at han har aftalt med finansieringssleksabet, at det
er ok, beder de ikke om bekræftelse af det. ofte ser de først, når de får registreringattesten, og
                                               - 7 -
de betaler købesummen, at bilen er registreret til et leasingselskab. mange biler kører rundt
med en anden end den rigtige ejer på registreringsattesten.
bilen, de solgte til krone kapital, omregistrerede de til krone kapital før købet. det er man
nødt til. ellers ville martin neergaard-dibbern stadig hænge på alle afgifter. den nye køber
skal stå som ejer for at få den forsikret. det er ikke nødvendigt for lastas, idet bilerne ikke
skal være forsikret, når de står uden plader.
de fleste omregistrerer, når de skal til syn. det kan være et problem, hvis ejeren går konkurs,
og bilen overgår til konkursboet.
skat meddeler ikke med de nye registreringsattester, at der er sket omregistrering.
lars ole andersson har som vidne vedstået sin forklaring for vestre landsret i v.l. b-
2201-10, som blev dokumenteret.
han har videre forklaret, at han var ansat i sparbank fra 1. september 2007 til 30. september
2011. han var i leasingafdelingen og havde tidligere været i nordania leasing. han var ikke
med i leasingarrangementet med mnd. det var efter hans vurdering et ganske sædvanligt
leasingarrangement.
man bliver sædvanligvis opmærksom på misligholdelse, når betalingen udebliver, eller bilen
bliver afregistreret. han mener, at leasingydelsen udeblev i denne sag. det var før
politianmeldelsen, og de havde også møder med leasingtager, som fortalte, at han ikke havde
penge. martin neergaard-dibbern forklarede også, at han havde solgt lastbilerne; det var
forholdsvist kort tid før politianmeldelsen. martin dibbern ville ikke sige, hvem han havde
solgt bilerne til. politiet reagerede langsomt, og de antog en privatdetektiv, finn paulsen, som
er tidligere politimand. i mellemtiden havde de dialog med politiet mindst to gange.
da de havde overgivet sagen til politiet, slog de ikke selv op i centralregisteret, som de ikke
havde onlineadgang til. finn paulsen fandt ud af, at lastas havde købt køretøjerne. derefter
skrev han et brev til lastas, som overgav sagen til advokat. det mundede ikke ud i noget
konkret. martin neergaard-dibbern havde de et møde med banken i skive, hvor de aftalte en
afdragsordning, som martin neergaard-dibbern ikke overholdt.
det var dengang i 2007 sædvanligt, at man udleverede registreringsattesten til leasingtager.
proceduren blev dog ændret efter indførslen af reglerne om, at attesten blev delt i to. i nogle
situationer var det dog nødvendigt, at leasingtager fik begge dele af registreringsattesten,
f.eks. hvis han skulle ændre køretøjet ved at montere en kran. i så fald lånte man attesterne ud
til leasingtager.
det er jonna broberg, der har udarbejdet politianmeldelsen. efter normal praksis ville de
reagere, hvis et af deres aktiver skiftede registreret ejer. han ved ikke, hvordan de fik
meddelelse om forsikringens ophør. til tider er forsikringsselskabet pænt bagud med at
kommunikere.
teoretisk kunne de have bedt om at få registreringsattesterne tilbageleveret. leasingydelsen
tillægges moms. han ved ikke, om banken har fået meddelelse om omregistrering af
ejerskabet. han har dog aldrig set et dokument fra centralregistret.
                                               - 8 -
anders larsen har som vidne forklaret, at han er direktør i lastas a/s. dengang var han det
også i lastas trucks danmark og lastas truck center. lastas blev grundlagt i starten af
80'erne, og de beskæftiger sig i dag med mange ting. omkring 2007 blev de forskellige dele
uddelegeret til de forskellige selskaber, idet han selv står for indkøb. han har i 2006-2007 i
lastas trucks center indkøbt omkring 1.400 enheder om året, herunder dem de købte fra
dibbern. det foregår normalt ved, at de ser bilerne eller billeder af dem. i 2006 og 2007 gik
det dog meget stærkt, og de handlede nogengange efter bare at have snakket sammen og uden
at se biler eller billeder.
de får begge dele af registreringsattesten og tjekker bilbogen. han havde to piger til at tjekke
oplysningerne og forhandlede selv prisen. hvis man skal køre en virksomhed igennem på
2900 til 3200 enheder, skal det sættes i system. ellers er det umuligt. han tror ikke, at han har
set registreringsattesterne, da han købte enhederne fra martin neergaard-dibbern. når de
handlede med tyskland, var det den person, som var i besiddelse af registreringsattesten, der
blev betragtet som ejer af bilen. hvis de hver gang skulle undersøge, om det var den rigtige
ejer, der stod på attesten, ville det bremse hele systemet.
martin neergaard dibbern og sparbank vest er små kunder. da han købte enhederne, var han
ikke opmærksom på, om de var på leasingvilkår. hvis det var tilfældet, ville leasingtageren
ikke være i besiddelse af del 1 af registreringsattesten. nogle gange har de købt 30-40 enheder
tilbage fra vognmænd. hans medarbejdere, som laver papirarbejdet, er ansat i truck centeret.
dengang var det centralt styret i hvert datterselskab, og medarbejderne kunne derfor ikke se,
hvad der skete i de andre selskaber. han kunne som direktør selv søge på f.eks. stelnummer,
men det var der ikke nogen grund til, da de havde begge registreringsattester. det er sket, at
han har søgt på et stelnummer.
da martin neergaard-dibbern solgte enhederne, lejede han nogle andre af dem. han kender
ikke grunden dertil, og han ved heller ikke, om martin neergaard-dibbern havde økonomiske
problemer.
de tjekker først, at de har både del 1 og del 2, og at det stemmer med stelnummeret på
enheden. derefter ser de i bilbogen. grunden til, at det ville sætte det hele i stå, hvis de skulle
tjekke ejeren, er, at de har så mange handler. det ville kræve mange ressourcer. det er hans
opfattelse, at professionelle finansieringsselskaber styrer deres attester stramt, og derfor er det
ikke nødvendigt at tjekke dem i den situation. de har en iso-forordning om, at handlen kører
igennem, hvis de har begge dele af registreringsattesten, og der ikke står noget i bilbogen. der
står ikke direkte i iso-forordningen, at man ikke skal tjekke ejerskabet.
forevist bilag f og g - vognkort - har han forklaret, at "art bytte vogn" betyder, at handlen
principielt var ren. bilen blev indkøbt til lastas trucks center og lejet ud fra et af de andre
selskaber.
parternes synspunkter
parterne er enige om opgørelsen af sparbank a/s' påstand på baggrund af den salgspris uden
moms, som lastas truck center aps opnåede ved videresalg af de 5 enheder, men uenige om
hvorvidt der skal tillægges moms.
                                              - 9 -
sparbank a/s har overordnet gjort gældende, at lastas truck center aps har handlet
ansvarspådragende, og at lastas truck center aps er erstatningsansvarlig for det tab, som
sparbank a/s har lidt som følge heraf, idet sparbank a/s’ tab skal opgøres inklusiv moms.
til støtte herfor er det gjort gældende, at lastas truck center aps var bekendt eller i hvert
fald burde være bekendt med, at det var sparbank a/s, der var ejer af de enheder, som bl.a.
mnd transport & logistik aps solgte til lastas truck center aps. mnd transport &
logistik aps havde leaset enhederne hos sparbank a/s og leasingperioden var ikke udløbet,
hvorfor sparbank a/s var ejer af enhederne på tidspunktet for salget. det er i den forbindelse
bestridt, at lastaskoncernens størrelse, omsætningsforhold og antal ansatte disculperer.
sparbank a/s har herved henvist til, at det er de samme personer hos lastas truck center
aps, der har henholdsvis solgt enhederne til sparbank a/s og kort tid efter købt de samme
enheder fra mnd transport & logistik aps. der består således ikke en så skarp og faktisk
opdeling mellem lastas trucks danmark a/s og sagsøgte lastas truck center aps, som
anført af lastas truck center aps. sparbank a/s har købt enhederne hos lastas a/s’
datterselskab, lastas trucks danmark a/s, der køber og sælger nye enheder. bilerne er kort
tid efter købt af lastas a/s’ andet datterselskab, lastas truck center aps (sagsøgte), der
bedriver sig med køb og salg af brugte enheder.
det er korrekt som oplyst af lastas truck center aps, at der er en forskel mellem de to
selskaber, idet forskellen består i, at lastas trucks danmark a/s handler med nye enheder,
mens lastas truck center aps handler med brugte og indbyttede enheder. opdelingen af
selskaberne er alene af regnskabsmæssig og administrativ karakter, hvilket understøttes af det
forhold, at der er sammenfald mellem personerne, der ekspederer ordrerne. såfremt en ordre
indleveres på en brugt bil, sælges og faktureres bilen af lastas truck center aps, og såfremt
ordren lyder på en fabriksny bil, sælges og faktureres bilen af lastas trucks danmark a/s.
derfor fremgår lastas trucks danmark a/s af fakturaerne på enhederne med
registreringsnumrene uu 90 235 og uu 90 107. registreringsattesterne tilhørende de
respektive enheder viser, at det var sparbank a/s, der var registreret som ejer, mens mnd
transport & logistik aps var registreret som bruger. som professionel forhandler af lastbiler
burde lastas truck center aps have sikret sig, at mnd transport & logistik aps havde
adkomst til at sælge enheder, og at enhederne i øvrigt var frie og ubehæftede.
sparbank a/s har også henvist til, at der i lastas truck center aps’ koncernsystemer
oprettes vognkort, når enheder indkøbes. det fremgår af vognkortene, at vognnummeret i
vognkortet fastsættes på baggrund af de solgte enheders stelnummer. der er i hvert fald
sammenfald mellem disse numre. enhederne må derfor være registreret i lastas’ database i
forbindelse med det oprindelige indkøb af enhederne forud for salget til sparbank a/s. ved et
rimeligt tilsyn kunne lastas truck center aps have konstateret det uretmæssige salg fra
mnd transport & logistik aps’ side og reageret samt forhindret det uberettigede videresalg.
det har lastas truck center aps ikke gjort. lastas truck center aps har derfor handlet
uagtsomt og lastas truck center aps er erstatningsansvarlig som følge heraf, idet simpel
uagtsomhed er tilstrækkelig til at statuere ansvar for lastas truck center aps.
lastas truck center aps er ikke ansvarsfri, blot fordi mnd transport & logistik aps, og
siden hen lastas truck center aps, qua besiddelsen af registreringsattesternes del i og ii har
haft legitimation til at sælge enhederne, idet der er en væsentlig forskel på legitimation og
faktisk adkomst til salg. mnd transport & logistik aps og mnd transport herlev har på
ingen måde haft adkomst til at sælge bilerne, hvilket burde have stået lastas truck center
                                            - 10 -
aps og selskabets ansatte klart. sparbank a/s’ navn fremgik således af såvel
registreringsattesterne som forsikringsudskrifterne.
i den forbindelse har lastas truck center aps en pligt til loyalt at drage omsorg for sparbank
a/s’ interesser, hvilket særligt understreges af, at der består et samarbejdsforhold, hvor
sparbank a/s løbende har købt lastbiler til en ikke uvæsentlig værdi hos lastas truck center
aps.
lastas truck center aps’ ansvarspådragende adfærd ændres heller ikke derved, at alene 2 af
de 5 enheder er købt hos mnd transport & logistik aps. i den forbindelse har sparbank
a/s henvist til de fremlagte vognkort, hvor mnd transport & logistik aps og mnd
transport herlev er oprettet med samme kreditornummer, samme leverandørnummer og
samme leverandørnavn. lastas truck center aps’ egen opfattelse har således været den, at
enhederne blev erhvervet fra et og samme firma.
bekendtgørelse nr. 1567 af 2007 § 36, stk. 2, har ikke betydning for sagens afgørelse.
sparbank a/s har i den forbindelse henvist til, at nærværende sag ikke handler om lastas
truck center aps’ muligheder for at omregistrere bilen, men derimod selskabets positive
viden eller burdeviden om det rette ejerskab til de biler, som selskabet købte fra mnd
transport & logistik aps og efterfølgende videresolgte med fortjeneste.
vestre landsrets kendelse i sagen mellem krone kapital iii a/s og sparbank a/s (vl b-
2201-10) statuerer ikke, at lastas truck center aps kan ekstingvere sparbank a/s’
rettigheder.
sparbank a/s har ikke tilsidesat sin tabsbegrænsningspligt, idet kravet er anmeldt så hurtigt
som muligt til forsikringsselskabet tvm. det er med forsikringsselskabet aftalt, at sparbank
a/s fremsætter påstand om det fulde tab for retten og derefter tilbagebetaler tvm det
udbetalte forsikringsbeløb. derfor skal sparbank a/s' tab ikke beregnes til et mindre beløb
end gjort.
der skal i den beløbsmæssige opgørelse af sparbank a/s’ tab indregnes moms. til støtte
herfor er det gjort gældende, at de i sagen omhandlede enheder er bortkommet, og at
sparbank a/s skal afholde moms for at genanskaffe de mistede enheder. såfremt sparbank
a/s ikke får medhold i, at tabet skal opgøres inklusiv moms, vil sparbank a/s afholde en
større omkostning til genanskaffelse, end sparbank a/s får dækket af lastas truck center
aps. konsekvensen vil derfor være, at sparbank a/s’ ikke får genoprettet sit tab. det vil
være i strid med grundlæggende erstatningsretlige principper. det har i den forbindelse ingen
betydning, om sparbank a/s er momsregistreret eller ej.
lastas truck center aps har gjort gældende, at lastas er skandinaviens største uafhængige
lastbilforhandler. samlet har lastas 60-70 ansatte og sælger og køber flere tusinde enheder pr.
år. omsætning var i 2008 samlet ca. 1,5 mia. kr., og ca. 3.000 enheder blev solgt samt et
tilsvarende antal købt. lastas truck center aps er datterselskab i forhold til lastas a/s. det
samme gør sig gældende for så vidt angår lastas trucks danmark a/s. lastas trucks
danmark a/s handler med nye enheder, mens lastas truck center aps forestår handel og
leasing af brugte enheder.
lastas truck center aps havde ikke konkret kendskab til, at lastas trucks danmark a/s
havde solgt enhed 4 og 5 til sparbank a/s, da lastas truck center aps købte enhederne af
                                             - 11 -
mnd transport herlev og burde ej heller have haft kendskab hertil. lastas truck center
aps’ og lastas truck danmark a/s’ forretninger er således adskilte, og lastas truck center
aps har således ikke haft kendskab til og burde heller ikke have kendskab til de salg, som
blev foretaget fra lastas trucks danmark a/s til sparbank a/s. at der ikke har været et
konkret kendskab hertil illustreres blandt andet af, at de vognkort, som er oprettet af de to
selskaber vedrørende enhederne er oprettet med forskellig tekst vedrørende enhederne. ved
indkøb af brugte enheder foretages der således ikke søgning på stelnummer med henblik på at
afdække, om der er tale om en enhed, som tidligere har været ejet af lastas truck center
aps. det sker ofte, at lastas truck center aps indkøber enheder, som tidligere har været
solgt fra lastas truck center aps eller et af selskabets søsterselskaber, men dette har ingen
betydning for lastas truck center aps’ procedurer. endvidere er det forskellige
medarbejdere, der har haft med henholdsvis køb og salg af enhederne at gøre.
lastas trucks danmark a/s solgte i øvrigt i samme periode i hvert fald yderligere to enheder
til lastas truck center aps, der tilsyneladende ligeledes blev leaset ud til mnd transport &
logistik aps, og lastas truck center aps og selskabets søsterselskaber har i perioden fra
2006 – maj 2009 solgt i alt 11 forskellige enheder, der skulle ejes eller leases af mnd
transport & logistik aps, hvoraf altså 3 vedrører den foreliggende sag. endelig er enhederne
købt af et andet selskab, end de øvrige enheder blev købt fra. det er uden betydning, at lastas
truck center aps selv havde solgt enhed 1 og 3 til sparbank a/s.
det er også helt sædvanligt, at enheder, som tidligere er solgt af lastas truck center aps
eller selskabets søsterselskaber, bliver tilbagekøbt på et senere tidspunkt. ved indkøb af
brugte enheder foretages der således som nævnt ikke søgning på stelnummer med henblik på
at afdække, om der er tale om en enhed, som tidligere har været ejet af lastas truck center
aps. det sker som nævnt ofte, at lastas truck center aps indkøber enheder, som tidligere
har været solgt fra lastas truck center aps eller et af selskabets søsterselskaber, men dette
har ingen betydning for lastas truck center aps’ procedurer.
lastas truck center aps holder hverken generelt eller konkret øje med, om indkøbt materiel
tidligere er solgt fra lastas truck center aps. det er bestridt, at lastas truck center aps
skulle have nogen form for forpligtelse hertil, og dermed er det også bestridt, at dette forhold
skulle indebære, at lastas truck center aps burde have rettet henvendelse til sparbank a/s i
forbindelse med, at det omhandlede materiel blev købt.
særligt i relation til enhed 1 er det bemærket, at lastas truck center aps ikke har været
bekendt med, at denne enhed blev leaset til mnd transport og logistik aps. det forhold, at
sparbank a/s stod anført som ejer af de omhandlede enheder på registreringsattesterne
indebærer ikke, at lastas truck center aps har været i ond tro eller har pådraget sig et
erstatningsansvar i forbindelse med købet af enhederne.
det er bestridt, at lastas truck center aps burde have været opmærksom på, at sparbank
a/s var anført som ejer på de udleverede registreringsattester, ligesom det i alle tilfælde er
bestridt, at forholdet indebærer, at lastas truck center aps burde have rettet henvendelse til
sparbank a/s, fordi sparbank a/s stod anført som ejer på registreringsattesten. det følger
nemlig af bekendtgørelse nr. 1567 fra 2007, § 36, stk. 2, at ”... den der er i besiddelse af
registreringsattesten for køretøjet, anses for bemyndiget til at anmelde køretøjet til
registrering”. sparbank a/s havde udleveret både registreringsattestens del 1 og del 2 til
leasingtager, og dermed købte lastas truck center aps de omhandlede enheder i god tro.
                                              - 12 -
lastas truck center aps’ indkøbsprocedurer er endvidere iso-certificerede. et centralt led i
processen, når lastas truck center aps indkøber brugte enheder er, at der bliver oprettet
vognkort. i forbindelse med oprettelsen af vognkortet trækkes der forskellige oplysninger om
enheden. det være sig udskrift fra bilbogen, mv. såfremt en sælger er i besiddelse af del i og
del ii af registreringsattesten anses sælgeren som legitimeret til at sælge det pågældende
køretøj, jf. herved også landsrettens præmisser i afgørelsen fremlagt som bilag a. dette er fast
praksis i branchen og det er særskilt bemærket, at det er sædvanligt inden for
transportbranchen, at en bruger af en enhed, der har været omfattet af en leasingaftale,
frikøber enheden. det er i den forbindelse lige så sædvanligt, at brugeren ikke lader køretøjet
omregistrere i forbindelse med frikøb af køretøjet, idet der dels af legitimationsmæssige
årsager ikke er behov herfor, når man har del i og del ii af registreringsattesten, og idet dette
dels medfører unødige omkostninger. der betales således en afgift på over 9.000 kr. i
forbindelse med omregistrering, og i visse tilfælde kræver omregistrering også, at køretøjet
skal synes, hvilket kan indebære udgifter på op imod 50.000 kr.
lastas truck center aps har indkøbt enhederne til markedsprisen, hvilket også indikerer, at
selskabet handlede i god tro.
det følger af vestre landsrets kendelse i sagen mellem krone kapital iii a/s og sparbank
a/s (vl b-2201-10), at ejendomsretten ekstingveres, såfremt man som leasinggiver af et
køretøj udleverer både del 1 og del 2 af registreringsattesten, og køber er i god tro. da lastas
truck center aps har handlet i god tro, har selskabet således ekstingveret sparbank a/s’
ejendomsret, og dermed kan lastas truck center aps heller ikke være erstatningsansvarlig.
for det tilfælde, at retten måtte finde, at lastas truck center aps ikke har handlet i god tro,
og at selskabet dermed ikke i ejendomsretlig forstand har ekstingveret sparbank a/s’ ret, er
det gjort gældende, at dette i forhold til den erstatningsretlige vurdering ikke indebærer, at
lastas truck center aps dermed nødvendigvis også har handlet culpøst i forbindelse med
videresalget de omhandlede enheder.
sparbank a/s har tilsidesat sin tabsbegrænsningspligt, ligesom bankens krav er bortfaldet på
grund af retsfortabende passivitet. sparbank a/s havde således tegnet panthaverdeklarationer
på enhederne i henhold til f-deklaration vedrørende leasing for indregistrerede køretøjer.
under en sådan panthaverdeklaration vil der være dækning for leasingtagers uberettigede
salg. ved ikke at havde benyttet den tegnede forsikring har sparbank a/s tilsidesat sin
tabsbegrænsningspligt, hvorfor erstatningen bør bortfalde eller subsidiært nedsættes efter
rettens skøn.
et af hovedformålene med panthaverdeklarationen er at sikre, at leasinggiver ikke risikerer, at
leasingtager opsiger den tegnede ansvars- og kaskoforsikring på det omhandlede køretøj,
således at leasinggiver står uden dækning for eventuelle skader på bilen. dette sikres ved, at
leasinggiver får en selvstændig udvidet dækning på 26 uger i forhold til det tidspunkt, hvor
forsikringsselskabet elektronisk har givet leasinggiver meddelelse om, at den tegnede ansvars-
og kaskoforsikring er opsagt eller ophørt som følge af manglende betaling af præmie eller
afmelding eller omregistrering af enheden ved centralregistret for motorkøretøjer.
det er bemærket i relation til spørgsmålet om muligheden for sparbank a/s’
forsikringsdækning, at banken 6 måneder efter indgivelsen af politianmeldelsen af 27.
november 2008 havde krav på bortkomsterstatning, idet enhederne ikke var genfundet 6
måneder efter bankens anmeldelse af sagen til politiet.
                                             - 13 -
sparbank a/s’ udlægning af vilkårene for panthaverdeklarationen er urigtig. faktum er i
denne forbindelse, at det fremgår af den af sparbank a/s fremlagte korrespondance med
forsikringsselskabet, at banken ikke har fået den dækning i henhold til forsikringen, som
banken havde krav på. forsikringsselskabets advokats udlægning af panthaverdeklarationen i
relation til, hvornår en enhed anses som bortkommet, er ikke korrekt.
i denne sag anses de enkelte enheder i henhold til panthaverdeklarationsvilkårene som
bortkommet 6 måneder efter politianmeldelsen, såfremt de ikke var dukket op inden dette
tidspunkt, hvorefter forsikringssummen er forfalden. det er i denne forbindelse uden
betydning, at det efterfølgende er konstateret, at enhederne har befundet sig hos lastas truck
center aps.
af udskrifter fra centralregisteret fremgår tidspunkter for afmelding af forsikringer for de
enkelte enheder. det må således formodes, at sparbank a/s i den forbindelse løbende har fået
meddelelse om, at der ikke længere var forsikringsdækning på de omhandlede enheder i takt
med at forsikringerne er blevet opsagt. sparbank a/s har ikke opfyldt de af lastas truck
center aps fremsatte provokationer om at fremlægge den fuldstændige korrespondance med
forsikringsselskabet, hvilket skal komme sparbank a/s bevismæssigt til skade.
det er fremhævet, at den første forsikring er opsagt allerede den 29. august 2007 af mnd
transport & logistik aps, og at sparbank a/s således allerede, da banken formentlig kort tid
herefter fik meddelelse om forsikringsophøret, burde have reageret i forhold til mnd
transport & logistik aps og taget skridt til at sikre sig sine aktiver ved at eftersøge
enhederne eller indgive politianmeldelse. sparbank a/s har udvist retsfortabende passivitet
ved ikke at have reageret på dette forhold.
sparbank a/s kunne og burde via et opslag i crm-registreret straks, da det stod klart, at
forsikringerne var ophørt, have afdækket sagens omstændigheder. det gælder i særdeleshed
da det blev klart, at mnd transport & logistik aps havde videresolgt lastbilerne. det er i
den forbindelse bemærket, at flere af de omhandlede enheder var indregistreret med lastas
truck center aps som ejer på disse tidspunkter.
sparbank a/s må i øvrigt ud over have fået oplysninger fra sit forsikringsselskab qua
panthaverdeklarationen have fået oplysninger om ændringerne i de registreringsmæssige
forhold vedrørende de enkelte enheder i forbindelse med den afmelding eller registrering af
ny ejer, der fandt sted i perioden 29. august 2007 – 25. januar 2008. dette er sket ved, at
skat har meddelt banken om ændringerne i registreringsforholdene.
skulle retten finde, at lastas truck center aps er erstatningsansvarlig, er det gjort gældende,
at sparbank a/s ved at udlevere både del 1 og del 2 af registreringsattesten har udvist en
sådan egen skyld, at erstatningen bør bortfalde eller subsidiært nedsættes efter rettens skøn
leasing er momspligtig virksomhed, og det er således ikke korrekt, at sparbank a/s ikke har
fradrag for moms på de indkøb, der laves til den momspligtige virksomhed. tilsvarende skal
sparbank a/s over for sine kunder opkræve moms. moms skal således ikke være en del af
påstanden, da det ikke er et tab for sparbank a/s. det er muligt at andre af bankens aktiviteter
ikke er momspligtige, men det afgørende er ikke bankens status som bank, men derimod den
pågældende aktivitet. såfremt sparbank a/s ikke har benyttet sin ret til at fradrage momsen i
                                                - 14 -
forbindelse med indkøbet af lastbilen, skal dette ikke komme lastas truck center aps til
skade.
rettens begrundelse og afgørelse
det lægges til grund, at sparbank a/s ved leasingen af fem enheder til mnd transport &
logistik aps videregav både del 1 og del 2 af registreringsattesten, og at mnd transport &
logistik aps, der drev transportvirksomhed, i strid med leasingarrangementet solgte de fem
enheder til lastas, heraf i hvert fald to til lastas trucks a/s og én til lastas truck center
aps, som fik udleveret begge dele af registreringsattesterne, hvorpå sparbank a/s var anført
som primær ejer.
lastas var således klar over, at den, der overdrog enhederne til dem, ikke var registreret som
den primære ejer.
det fremgår af registreringsbekendtgørelsens §~36, som er i kapitel 9
(registreringsgrundlaget), underafsnittet ”anmeldelse til registrering”, at alene ejeren af et
køretøj kan anmelde køretøjet til registrering, men at anmeldelsen kan ske efter fuldmagt fra
køretøjets ejer. den, der er i besiddelse af registreringsattesten for køretøjet, anses for
bemyndiget af ejeren til at anmelde køretøjet til registrering.
af fælles holdning (ef) nr. 65/98 fastlagt af rådet den 3. november 1998 med henblik på
vedtagelse af rådets direktiv om registreringsdokumenter for motorkøretøjer fremgår blandt
andet:
”… (7) medlemsstaterne benytter en registreringsattest, som består af enten en enkelt del eller
to særskilte dele, og begge disse systemer bør foreløbig bestå;
(8) der er forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til fortolkningen af
personoplysningerne i registreringsattesten; af hensyn til det indre markeds funktion, den frie
bevægelighed og den dermed forbundne kontrol bør det derfor præciseres, i hvilken egenskab
de personer, der er nævnt på attesten, kan disponere over det køretøj, som attesten er udstedt
for;
(9) for at lette den kontrol, der især tager sigte på at bekæmpe svig og ulovlig handel med
stjålne køretøjer, bør der etableres et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne på grundlag af
et effektivt system til udveksling af oplysninger;…”
formålet med direktivet var ud over at sikre varernes, arbejdskraftens og tjenesteydelsernes
frie bevægelighed efter præamblen også at sikre bekæmpelsen af svig og ulovlig handel med
stjålne køretøjer.
selv om den todelte registreringsattest, som – uanset det ikke var påkrævet efter direktivet –
blev indført i danmark, har medført, at f.eks. en leasinggiver har mulighed for på en enkel
måde at sikre sig mod omregistrering af leasede køretøjer ved selv at beholde den ene del af
attesten, kan det ikke antages, at det har været hensigten med direktivet eller ændringen af
registreringsbekendtgørelsen, at den, der var i besiddelse af registreringsattesten – alene i
kraft af besiddelsen – også skulle anses for bemyndiget til at sælge eller i øvrigt råde over
køretøjet i strid med et underliggende aftaleforhold.
det var således også enkelt for lastas at kontakte sparbank a/s for en afklaring af, om
martin neergaard-dibbern var ejer af enhederne, eller om han havde bemyndigelse til at
                                               - 15 -
sælge dem. hertil kommer, at lastas truck center aps og lastas trucks danmark a/s, som
ligger på samme adresse, tidligere hver havde solgt to af enhederne til sparbank a/s på
fakturaer, hvoraf det på nogle af fakturaerne fremgik, at enhederne var knyttet til
leasingaftaler, og at i hvert fald én person, ”nic bjerg” havde medvirket både ved lastas’
første og andet salg.
selv om sparbank a/s således ved at have udleveret begge dele af registreringsattesten har
udvist nogen uforsigtighed, kunne og burde lastas i forbindelse med købet og modtagelsen af
de fem enheder have konstateret, at sparbank a/s stadig var ejer af disse. samtlige enheder er
til sidst solgt af lastas truck center aps, og den omstændighed, at nogle af enhederne
forinden var overdraget til dette selskab fra lastas trucks danmark a/s, fører ikke til et andet
resultat.
lastas truck center aps har ved videresalget af enhederne derfor handlet
ansvarspådragende.
tabsbegrænsningspligt
under hensyn til sparbank a/s’ henvendelser til martin neergaard-dibbern og
lastaskoncernen, som ikke ønskede at oplyse, hvor enhederne befandt sig, og til, at sparbank
a/s har forsøgt at vindicere en enhed fra krone kapital iii, har sparbank a/s ikke haft
anledning til at foretage yderligere for at begrænse sit tab.
moms
det følger af momslovens § 42, stk. 6, at virksomheder, der forhandler eller udlejer
motorkøretøjer, kan fradrage afgiften af indkøb m.v. til disse formål.
sparbank a/s har herefter ikke alene ved den omstændighed, at bankvirksomheden ikke er
momspligtig, bevist, at heller ikke leasingvirksomheden er det.
konklusion
sparbank a/s’ påstand tages derfor til følge, men uden moms, altså med i alt 1.645.000 kr.,
der forrentes som nedenfor bestemt.
sagsomkostninger
som følge af sagens størrelse, udfald og forløb skal lastas truck center aps betale
sagsomkostninger til sparbank a/s med i alt 120.060 kr., heraf 80.000 kr. ekskl. moms for en
rimelig udgift til advokat, 39.780 i beregnet retsafgift og 280 kr. for udgift til bevisførelse.
med hensyn til beløbet til advokat er der lagt vægt på, at sagen vedrører sparbank a/s’
leasingdel. af de grunde, der er anført ovenfor om moms af stævningsbeløbet, skal beløbet til
advokat heller ikke tillægges moms.
thi kendes for ret:
lastas truck center aps skal inden 14 dage til sparbank a/s betale 1.645.000 kr. med
procesrente fra den 11. november 2010 og sagens omkostninger med 120.060 kr.
                                           - 16 -
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                              højesterets dom
                             afsagt fredag den 4. juni 2010
sag 325/2009
(2. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat jakob juul, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 13. marts 2009 og af østre
landsrets 2. afdeling den 7. september 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: torben melchior, peter blok, per walsøe,
asbjørn jensen og hanne schmidt.
påstande
dommen er anket af t med påstand om formildelse, således at frakendelsen af førerretten
gøres betinget.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
anbringender
t har til støtte for sin påstand om betinget frakendelse efter færdselslovens § 126, stk. 2, gjort
gældende, at det efter landsrettens bevisvurdering må lægges til grund, at han ikke har haft
forsæt til, at bilen skulle komme i bevægelse, eller at hans forsæt i hvert fald ikke rakte læn-
gere end til at køre bilen nogle få meter med henblik på at sikre, at den var i køredygtig stand
og dermed kunne hentes af en kollega. allerede af denne grund foreligger der særlig formil-
dende omstændigheder.
endvidere kan hans personlige forhold også uafhængigt af omstændighederne ved kørslen
begrunde en betinget frakendelse af førerretten. det må antages, at han ved en ubetinget fra-
                                                - 2 -
kendelse vil blive opsagt fra sin stilling hos danske legepladser a/s. dette vil være særligt
belastende for ham, idet han på grund af en whiplash-skade, som han pådrog sig ved et færd-
selsuheld i 1999, ikke kan påtage sig fysisk krævende arbejde. han vil derfor få meget svært
ved at finde anden beskæftigelse, hvilket vil få betydelige konsekvenser for ham selv og for
hans samlever og deres to børn.
anklagemyndigheden har anført, at der hverken som følge af omstændighederne ved forsøget
på kørsel eller som følge af t’s personlige eller arbejdsmæssige forhold er grundlag for betin-
get frakendelse af førerretten. det må efter landsrettens bevisresultat lægges til grund, at til-
talte havde forsæt til at føre bilen og dermed bringe den i bevægelse, og det kan ikke lægges
til grund, at han kun havde til hensigt at føre bilen få meter. forsøget på at føre bilen fandt
sted på almindelig vej.
forarbejderne til færdselslovens § 126, stk. 2, medfører, at konsekvenserne for tiltalte af en
frakendelse af førerretten ikke bør tillægges selvstændig betydning, bl.a. fordi en sådan ord-
ning kan være vanskelig at administrere og ville kunne føles vilkårlig. betinget frakendelse
kommer derfor kun på tale, hvor frakendelsen på grund af fysiske eller psykiske handicap vil
medføre begrænsninger i den pågældendes bevægelsesfrihed og dermed ramme unormalt
hårdt, hvilket ikke er tilfældet i den foreliggende sag. det er heller ikke godtgjort, at tiltalte vil
miste sit arbejde, eller at han ikke kan få anden beskæftigelse.
retsgrundlag
bestemmelsen i færdselslovens § 126, stk. 2, om betinget frakendelse under særlig formil-
dende omstændigheder i tilfælde, hvor frakendelse ellers skulle ske ubetinget, er senest affat-
tet ved lov nr. 363 af 24. maj 2005 om ændring af færdselsloven (sanktionsfastsættelse i sager
om spirituskørsel mv.). loven bygger på betænkning nr. 1448/2004 om sanktioner for spiri-
tuskørsel og kørsel i frakendelsestiden.
i betænkningen side 88 f. anføres om gældende ret forud for lovændringen:
       ”6.1.2.2. formildende omstændigheder
       efter færdselslovens § 125, stk. 2, kan der ske betinget frakendelse i stedet for ubetinget
       frakendelse for spirituskørsel, hvis der foreligger særlig formildende omstændigheder.
       det samme gælder efter færdselslovens § 126, stk. 3, i tilfælde, hvor der eller skulle
       være sket ubetinget frakendelse efter § 126, stk. 2, jf. ovenfor afsnit 6.1.1.2.
                                                 - 3 -
         bestemmelserne er anvendt, hvor der alene har været tale om kørsel over en meget
       kort strækning, jf. f.eks. ufr 1992.899 (v), ufr 1984.1012 (v) og ufr 1979.653 (v).
       der er også antaget at foreligge særlig formildende omstændigheder i tilfælde af spiri-
       tus- eller promillekørsel i form af forsøg, hvor mulighederne for at forsøget ville lykkes,
       må anses for helt urealistiske, jf. f.eks. ufr 1984.228 (ø). endvidere er der antaget at
       foreligge særlig formildende omstændigheder, hvor betingelserne for frifindelse be-
       grundet i nødret ikke er fundet opfyldt, men de omstændigheder, der begrunder, at spi-
       ritus- eller promillekørslen har fundet sted, dog gør kørslen forståelig eller undskyldelig,
       jf. f.eks. ufr 1991.47 (ø).
         omstændigheder, der ikke vedrører selve kørslen, vil normalt ikke blive anset som
       særlig formildende omstændigheder efter færdselslovens § 125, stk. 2, eller § 126, stk.
       3.
         i de senere år har landsretterne dog i enkelte tilfælde lempet frakendelsen i forhold til
       de sædvanlige retningslinjer i tilfælde, hvor den pågældende på grund af alvorlige fysi-
       ske eller psykiske handicaps har været stærkt afhængig af sit kørekort.”
af bemærkningerne til § 126, stk. 2, i lovudkastet i betænkningen side 203 fremgår bl.a.:
       ”…lovudkastets forslag til § 126, stk. 2, svarer til bestemmelserne i færdselsloven §
       125, stk. 2, § 125 a, stk. 2, og § 126, stk. 3. der tilsigtes ingen ændringer i det hidtidige
       anvendelsesområde eller udmålingsniveau efter bestemmelserne.”
justitsministeriet har i forslaget til lov nr. 363 af 24. maj 2005 om ændring af færdselsloven
(lovforslag nr. l 7, folketingstidende 2004-05, 2. samling, tillæg a, side 116) tilsluttet sig
udvalgets synspunkter og overvejelser, og lovforslaget er udformet i overensstemmelse her-
med.
supplerende sagsfremstilling
om t’s personlige forhold er det bl.a. oplyst, at han er uden uddannelse. ved et færdselsuheld
i 1999 pådrog han sig en whiplash-skade, der medførte, at han i længere tid var uden arbejde.
arbejdsskadestyrelsen fastsatte i oktober 2000 méngraden efter skaden til 10 % og erhvervs-
evnetabet til 15 %.
i 2005 deltog han i et arbejdsprøvningsforløb, hvorefter han fik ansættelse i et fleksjob i et
smedefirma fra den 1. september 2005 med en ugentlig arbejdstid på 25 timer. fra den 1. maj
2006 fik han et fleksjob som lagerarbejder i et køkkenfirma med en ugentlig arbejdstid på 25-
30 timer. han måtte opgive arbejdet på disse arbejdspladser, fordi det var for fysisk kræ-
vende.
                                                 - 4 -
siden 1. marts 2007 har t været ansat i et fleksjob hos danske legepladser a/s som tøm-
rer/snedkerarbejdsmand med en arbejdstid på 25-30 timer pr. uge. han har siden november
2009 fungeret som tillidsrepræsentant i denne virksomhed. det fremgår af firmahåndbogen
for virksomheden, at kørekort er påkrævet for de ansatte.
højesterets begrundelse og resultat
tre dommere – per walsøe, asbjørn jensen og hanne schmidt – udtaler:
landsrettens dom må efter vores opfattelse forstås således, at landsretten har fundet det be-
vist, at t havde til hensigt at køre bilen.
der foreligger ikke oplysninger om t’s hensigt med forsøget på at køre, som giver grundlag
for at anse overtrædelsen for at være begået under særlig formildende omstændigheder.
heller ikke risikoen for, at t vil miste sit arbejde, eller det, der i øvrigt er oplyst om hans per-
sonlige forhold, kan – på baggrund af det tilsigtede snævre anvendelsesområde for færdsels-
lovens § 126, stk. 2 – føre til, at førerretten alene frakendes betinget.
vi stemmer derfor for at stadfæste dommen.
dommerne torben melchior og peter blok udtaler:
det kan give anledning til tvivl, om landsretten ligesom byretten har taget stilling til t’s for-
klaring om, at han ikke havde til hensigt at køre bilen. rettens præmisser kan efter vores op-
fattelse – som én af flere muligheder – forstås således, at retten har anset det for tilstrækkeligt
til domfældelse for spirituskørsel, at t havde sat sig på førersædet og drejet på tændingsnøg-
len, uanset om formålet som af ham forklaret alene var at vise buschaufføren, at vognen ikke
kunne starte. da der imidlertid kun foreligger spirituskørsel i form af forsøg på at føre et mo-
tordrevet køretøj, hvis den pågældende har haft forsæt til at køre, består der efter vores opfat-
telse en væsentlig uklarhed vedrørende grundlaget for domfældelsen.
vi stemmer derfor for at ophæve landsrettens dom og hjemvise sagen til fornyet behandling
ved landsretten.
                                               - 5 -
når det i overensstemmelse med flertallets forståelse af landsrettens dom skal lægges til
grund, at t havde til hensigt at køre bilen, er vi af de grunde, der er anført af flertallet, enige i,
at der ikke er grundlag for i medfør af færdselslovens § 126, stk. 2, at gøre førerretsfrakendel-
sen betinget.
der afsiges dom efter stemmeflertallet.
efter omstændighederne finder højesteret, at statskassen bør betale sagens omkostninger for
højesteret.
t’s førerret har under sagens behandling været inddraget fra den 7. september 2009 til den 13.
januar 2010.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.


text:
                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 6. januar 2016
sag 30/2015
(2. afdeling)
advokat a
(advokat lars kjeldsen)
mod
advokatnævnet
(advokat martin simonsen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 3. afdeling den 29. januar 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, hanne schmidt, lars hjortnæs,
oliver talevski og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, advokat a, har gentaget sine påstande.
indstævnte, advokatnævnet, har påstået stadfæstelse.
anbringender
advokat a har supplerende anført bl.a., at sagen angår advokaters rådgivning af juridiske per-
soner i en situation, hvor det i forbindelse med rådgivningen konstateres, at der kan indtræde
en interessekonflikt mellem på den ene side den juridiske person og på den anden side de en-
keltpersoner, der repræsenterer den juridiske person.
advokatnævnets afgørelse indebærer, at hensynet til de enkeltpersoner, der repræsenterer den
juridiske person, reelt fører til, at der etableres en klientlignende relation mellem advokaten
                                                - 2 -
og enkeltpersoner. en sådan ordning kan ikke tiltrædes, da advokater, der er antaget af en ju-
ridisk person, vedbliver med at have klientrelationen alene til den juridiske person. hertil
kommer, at advokatnævnets afgørelse indebærer en række usikkerheder, herunder om hvor-
når og hvordan den klientlignende relation til de enkelte ledelsesmedlemmer blev etableret.
når en advokat rådgiver en fond, hvis eneste ledelsesorgan er bestyrelsen, er rådgivningens
adressat nødvendigvis bestyrelsen. det må herefter afgøres på basis af rådgivningens indhold,
om rådgivningen er rettet til bestyrelsens enkelte medlemmer eller til bestyrelsen som organ.
en gennemgang af sagen viser, at rådgivningen blev ydet til bestyrelsen som organ og ikke til
de enkelte medlemmer. det er derfor ikke godtgjort, at der er opstået en klientrelation eller et
klientlignende forhold mellem advokatfirmaet y og de enkelte medlemmer af bestyrelsen i
fonden.
advokatnævnets afgørelse indebærer endvidere, at advokat b ikke kunne videreformidle de
oplysninger, der var i familiefondens sag med civilstyrelsen til hverken advokat a eller til en
ny advokatforbindelse. det strider mod princippet om, at en advokat ikke uden en klar hjem-
mel har mulighed for at begrænse klientens adgang til informationer fra klientens egen sag.
advokatfirmaet y har ikke givet de enkelte bestyrelsesmedlemmer en forventning om, at de
informationer, der blev modtaget fra dem, ikke senere ville kunne bruges mod dem. i modsat
fald ville ordningen medføre en effektiv forsegling af oplysningerne i forhold til den eventuelt
skadelidte fond, uanset om oplysningerne i øvrigt måtte tilhøre fonden.
hvis det antages, at god advokatskik er tilsidesat, bør den uafklarede retstilstand føre til, at
der sker sanktionsbortfald eller nedsættelse.
advokatnævnet har supplerende anført bl.a., at advokat b senest den 14. november 2010 var
klar over, at der var et modsætningsforhold mellem fonden og de enkelte bestyrelsesmed-
lemmers interesse. ved at fortsætte sagen med fondsbestyrelsen som opdragsgiver under de
givne forhold, tilkendegav advokat b reelt, at han anså sig for at være i en situation, hvor hans
opdragsgiver var inhabil i relation til at instruere ham om sagen.
de beskyttelseshensyn, der ligger bag advokaters fundamentale tavshedspligt og forbuddet
mod at agere, når der foreligger risiko for interessekonflikt, skal udstrækkes til også at gælde
                                                - 3 -
bestyrelsesmedlemmer. hvis ledelsesmedlemmer i en situation som den foreliggende ikke er
beskyttet, kan de ikke frit udtale sig til advokaten uden risiko for, at advokaten efterfølgende
bruger oplysningerne i en sag mod dem eller videregiver oplysningerne til en anden advokat,
der bruger oplysningerne mod ledelsesmedlemmerne.
det efterfølgende, velfærdstruende sagsanlæg og det strafferetlige forløb viser, at der har væ-
ret væsentlige hensyn at tage til de enkelte bestyrelsesmedlemmer. det gælder også, selvom
de ikke personligt var repræsenteret af advokatfirmaet y. bestyrelsesmedlemmerne havde
ikke en oplysningsforpligtelse, jf. forbuddet mod selvinkriminering i retssikkerhedslovens §
10 og i artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention. bestyrelsesmedlemmerne
havde heller ikke givet afkald på denne beskyttelse ved at undlade at træffe beslutning om at
fratage advokatfirmaet y opdraget med besvarelsen af civilstyrelsens henvendelse.
det bestrides, at der er grundlag for sanktionslempelse. der er ikke tale om et adfærds-
spørgsmål, der angår uafklaret praksis, med den konsekvens at der ikke skal pålægges en
sanktion.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om advokat a fra advokatfirmaet y tilsidesatte god advokatskik ved at påtage
sig at repræsentere xs familiefond i en erstatningssag mod tidligere medlemmer af fondens
bestyrelse. hvis dette er tilfældet, skal der tages stilling til sanktionen.
parterne er enige om, at hs henvendelse til advokatfirmaet y i efteråret 2010 om advokatbi-
stand skete i hs egenskab af formand for bestyrelsen i xs familiefond, og at opdragsgiveren
således var fondsbestyrelsen som repræsentant for familiefonden. opdraget for advokatfir-
maet var på fondens vegne at udarbejde en redegørelse til civilstyrelsen, og denne opgave
blev varetaget af advokat b. redegørelsen skulle som svar på civilstyrelsens henvendelser
herom angå muligt ulovlige legatuddelinger fra fonden, fondens aktieoverdragelser i 2000
samt benyttelse af fondens ejendomme.
som anført i advokatnævnets flertals begrundelse var advokat b i hvert fald fra den 14. no-
vember 2010 klar over, at der var modstrid mellem på den ene side fondens interesser og på
den anden side de enkelte bestyrelsesmedlemmers interesser i relation til de forhold, der
                                               - 4 -
skulle undersøges til brug for redegørelsen til civilstyrelsen. undersøgelsen vedrørte således
bl.a. spørgsmålet om bestyrelsesbeslutninger, der var begunstigende for de pågældende med-
lemmer af bestyrelsen.
advokat b valgte at fortsætte med sit opdrag for fonden. han var for at kunne besvare civil-
styrelsens henvendelser nødt til at samarbejde med de tre medlemmer af fondsbestyrelsen,
som på daværende tidspunkt var de eneste, der kunne repræsentere fonden i samarbejdet.
højesteret tiltræder, at advokat b under disse særegne omstændigheder afskar sig selv og sine
kolleger i advokatfirmet y fra at repræsentere fonden i forbindelse med den senere erstat-
ningssag, der er anlagt mod bl.a. to af de tre nævnte (tidligere) bestyrelsesmedlemmer og an-
går bestyrelsesbeslutninger, der var omfattet af redegørelsen til civilstyrelsen.
med hensyn til spørgsmålet om betydningen af en eventuel tavshedspligt bemærker højeste-
ret, at en advokat som hovedregel ikke har tavshedspligt over for sin klient. efter det anførte
har højesteret imidlertid ikke anledning til at tage stilling til, om – og i givet fald i hvilket
omfang – advokat b og andre advokater hos advokatfirmet y måtte have tavshedspligt over
for fonden vedrørende de oplysninger, der er modtaget som led i opdraget for fonden med at
besvare civilstyrelsens henvendelser.
advokat a var i forbindelse med udarbejdelse af stævning mod bl.a. de tidligere bestyrelses-
medlemmer bekendt med det forudgående sagsforløb i advokatfirmaet y.
højesteret tiltræder på den anførte baggrund, at advokat a har tilsidesat god advokatskik ved
at have påtaget sig på fondens vegne at føre erstatningssag mod de nævnte tidligere bestyrel-
sesmedlemmer.
det foreliggende spørgsmål om tilsidesættelse af god advokatskik er ikke udtrykkeligt regule-
ret i de advokatetiske regler og har hidtil været uafklaret i praksis. højesteret finder derfor, at
der ikke er grundlag for at pålægge advokat a en sanktion.
højesteret tager herefter advokat as subsidiære påstand til følge som nedenfor bestemt.
                                              - 5 -
henset til sagens udfald skal ingen af parterne betale sagsomkostninger til den anden part for
landsret eller højesteret.
                                    thi kendes for ret:
advokatnævnets kendelse af 17. juli 2013 stadfæstes, dog således at der ikke fastsættes en
sanktion for advokat a.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part for landsret eller højesteret.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 26. juni 2018
sag 83/2017
(2. afdeling)
nordens céu sagrado
mester fernandos center for meditation og videnskab
(advokat steen petersen, beskikket)
mod
sundheds- og ældreministeriet
(advokat peter biering)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 10. afdeling den 15. marts 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jon stokholm, vibeke
rønne, jens peter christensen og jan schans christensen.
påstande
nordens céu sagrado, mester fernandos center for meditation og videnskab, har gentaget
sin påstand om, at sundheds- og ældreministeriets afgørelse af 8. januar 2015 ophæves og
hjemvises til fornyet behandling, og at sundheds- og ældreministeriet skal betale tortgodtgø-
relse på 15.000 kr. med procesrenter fra den 8. januar 2015, subsidiært fra sagens anlæg.
sundheds- og ældreministeriet har nedlagt påstand om stadfæstelse.
anbringender
nordens céu sagrado har for højesteret frafaldet anbringendet vedrørende artikel 10 i den
europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder om religionsfrihed.
                                                  - 2 -
parterne har i øvrigt i det væsentlige gentaget deres anbringender.
supplerende sagsfremstilling
for højesteret er der fremkommet yderligere oplysninger.
sundheds- og ældreministeriet har på nordens céu sagrados foranledning indhentet oplys-
ninger fra holland, schweiz, spanien, tyskland, norge, sverige, storbritannien og italien
vedrørende disse landes lovgivning og praksis om ayahuasca, som indeholder stoffet dmt.
supplerende retsgrundlag
artikel 9 i den europæiske menneskerettighedskonvention har følgende ordlyd:
       ”stk. 1. enhver har ret til at tænke frit og til samvittigheds- og religionsfrihed; denne ret
       omfatter frihed til at skifte religion eller tro samt frihed til enten alene eller sammen
       med andre, offentligt eller privat at udøve sin religion eller tro gennem gudstjeneste,
       undervisning, andagt og overholdelse af religiøse skikke.
       stk. 2. frihed til at udøve sin religion eller tro skal kun kunne underkastes sådanne be-
       grænsninger, som er foreskrevet ved lov og er nødvendige i et demokratisk samfund af
       hensyn til den offentlige tryghed, for at beskytte den offentlige orden, sundheden eller
       sædeligheden eller for at beskytte andres rettigheder og friheder.”
den europæiske menneskerettighedsdomstol har i en afgørelse af 6. maj 2014 i sagen
fränklin-beentjes og ceflu-luz da floresta mod holland (nr. 28167/07) taget stilling til
spørgsmålet om anvendelse af ayahuasca i religiøs sammenhæng. sagen var indbragt af en
hollandsk kvinde og en religiøs organisation, som var tilknyttet santo daime-kirken i hol-
land. i forbindelse med gennemsøgning af kvindens lejlighed fandt politiet flere liter aya-
huasca, som blev konfiskeret. kvinden fik ikke ved de hollandske domstole medhold i en på-
stand om, at konfiskationen af ayahuasca-vinen var i strid med menneskerettighedskonventio-
nens artikel 9.
menneskerettighedsdomstolen fandt, at der var sket indgreb i religionsfriheden, jf. artikel 9,
stk. 1, men at indgrebet var foreneligt med artikel 9, stk. 2. domstolen udtalte bl.a. følgende:
       ”7. dmt is a substance that can cause hallucinations if taken internally. when it is con-
       sumed in the form of ayahuasca, other possible effects include gastrointestinal reactions,
       such as nausea and vomiting. there is a possibility of more serious symptoms of acute
                                         - 3 -
toxicity, such as hypertension and increased body temperature, a rapid pulse rate and
hyperventilation, sensory impairment in the limbs and difficulty walking.
…
26. the convention on psychotropic substances (united nations treaty series,
”unts”, volume 1019, pages 175 and following) was adopted in vienna on 21 febru-
ary 1971. it entered into force on 16 august 1976. the netherlands acceded to it on 8
september 1993. attached to that convention are four schedules listing various catego-
ries of psychotropic substances.
27. as relevant to the case before the court, the convention on psychotropic substances
provides as follows:
                                          “article 7
special provisions regarding substances in schedule i
in respect of substances in schedule i, the parties shall:
a) prohibit all use except for scientific and very limited medical purposes by duly au-
thorized persons, in medical or scientific establishments which are directly under the
control of their governments or specifically approved by them;
b) require that manufacture, trade, distribution and possession be under a special li-
cence or prior authorization;
c) provide for close supervision of the activities and acts mentioned in paragraphs a)
and b);
d) restrict the amount supplied to a duly authorized person to the quantity required for
his authorized purpose;
e) require that persons performing medical or scientific functions keep records con-
cerning the acquisition of the substances and the details of their use, such records to be
preserved for at least two years after the last use recorded therein; and
f) prohibit export and import except when both the exporter and importer are the com-
petent authorities or agencies of the exporting and importing country or region, respec-
tively, or other persons or enterprises which are specifically authorized by the compe-
tent authorities of their country or region for the purpose. the requirements of para-
graph 1 of article 12 for export and import authorizations for substances in schedule ii
shall also apply to substances in schedule i.”
28. dmt is listed on schedule i as 3-[2-(dimethylamino)ethyl]indol.
…
36. the court, for its part, is prepared to accept that denying the applicants the posses-
sion for use of ayahuasca in their rites interfered with their right to manifest their reli-
gion in ”worship”, as guaranteed by article 9 of the convention. that article is thus
applicable.
2. whether the interference was “prescribed by law”
                                         - 4 -
37. the applicants argued that domestic law was deficient, given that it failed to allow
the controlled use, for sacramental purposes, of limited quantities of otherwise banned
substances.
38. the government expressed the view that the interference in issue, if interference
there be, had a clear statutory basis.
39. the court agrees with the government that the interference in issue was in accord-
ance with the opium act, which bans, among other things, the possession of dmt. the
question whether an exemption should apply for sacramental use is one to be addressed
under the head of “necessity in a democratic society”.
3. whether the interference pursued a “legitimate aim”
40. the government stated that the interference complained of had pursued the interests
of protecting public order, preventing crime and protecting public health. the applicants
did not dispute this.
41. the court accepts that the interference in issue was intended, at the very least, for
the protection of public order and public health. both these aims are legitimate under
article 9 § 2.
4. whether the interference was “necessary in a democratic society”
42. the government drew the court’s attention to the sheer quantity of ayahuasca
seized and the need to remove it from circulation in order to protect public order and
public health. they pointed to the need to counter the scourge of drug trafficking and
the possibility of abuse that would result from allowing the ostensibly cultic use of
harmful illegal substances.
43. the applicants stated that the use of ayahuasca was part of their core beliefs. they
argued that controlled sacramental use in limited quantities should be exempt from the
prohibition laid down in opium act, in the same way as scientific or medical use was.
…
46. article 9 lists a number of forms which manifestation of one’s religion or belief may
take, namely worship, teaching, practice and observance. nevertheless, article 9 does
not protect every act motivated or inspired by a religion or belief (see, among many
other authorities, kalaç v. turkey, 1 july 1997, § 27, reports of judgments and deci-
sions 1997-iv; kosteski v. “the former yugoslav republic of macedonia”, no.
55170/99, § 37, 13 april 2006; and franceso sessa v. italy, no. 28790/08, § 34, echr
2012 (extracts)). in particular, it does not confer a right to refuse, on the basis of reli-
gious convictions, to abide by legislation the operation of which is provided for by the
convention and which applies neutrally and generally (see, mutatis mutandis, c v. the
united kingdom, no. 10358/83, commission decision of 15 december 1983, decisions
and reports (dr) 37, p. 142).
47. it has long been recognized by the convention bodies that restrictions on religious
practices may be justified for the protection of health; thus it was, for example, that the
commission accepted that the compulsory use of a crash helmet by a motorcyclist, in
                                                 - 5 -
       the interest of road safety, might be held to override the religious duty of a male sikh
       believer to wear his turban (see x v. the united kingdom, no. 7992/77), commission
       decision of 12 july 1978, dr 14, p. 234). more recently, the court accepted that a hos-
       pital nurse could be required, in the interest of her own health and safety as well as her
       patients’, not to wear a christian cross on a chain around her neck while on duty (see
       eweida and others v. the united kingdom, no. 48420/10, §§ 98-99, echr 2013 (ex-
       tracts)).
       48. in the present case, the court reaches a similar conclusion. it considers that the re-
       spondent party was entitled to consider that the prohibition of the possession for the use
       of dmt was necessary in a democratic society for the protection of health, considering
       its known effects as described above (see paragraph 7 above).
       49. the court notes in addition that the illicit nature of dmt is reflected not only in the
       opium act but also in rules of international law binding on the respondent party. these
       rules require the respondent party to prohibit all possession for use of that substance ex-
       cept for scientific and very limited medical purposes by duly authorised persons, in
       medical or scientific establishments subject to the government’s direct control or spe-
       cific approval (see paragraphs 26-28 above).
       50. it follows that this complaint is manifestly ill-founded and must be rejected in ac-
       cordance with article 35 §§ 3 (a) and 4 of the convention.”
højesterets begrundelse og resultat
sundheds- og ældreministeriet (tidligere ministeriet for sundhed og forebyggelse) meddelte
den 8. januar 2015 nordens céu sagrado afslag på en ansøgning af 5. maj 2014 om forhånds-
godkendelse af import af ayahuasca-vin med henblik på anvendelse i religiøst øjemed. afgø-
relsen er truffet i medfør af § 28, stk. 1, i bekendtgørelse om euforiserende stoffer, der er ud-
stedt med hjemmel i lov om euforiserende stoffer §§ 1, 2 og 2 a.
ayahuasca-vin indeholder stoffet dmt, der er optaget på bilag 1, liste b, nr. 70, til bekendt-
gørelse om euforiserende stoffer, jf. bekendtgørelsens § 1, stk. 1.
hovedspørgsmålet for højesteret er, om ministeriets afslag på dispensation er i strid med arti-
kel 9 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
artikel 9, stk. 1, beskytter religions- og trosfriheden. efter stk. 2 kan denne frihed kun under-
kastes begrænsninger, som er foreskrevet ved lov og er nødvendige i et demokratisk samfund
af hensyn til den offentlige tryghed, for at beskytte den offentlige orden, sundheden eller sæ-
deligheden eller for at beskytte andres rettigheder og friheder.
                                                 - 6 -
ministeriet har ikke bestridt, at indtagelse af ayahuasca-vin er et helt afgørende element i
nordens céu sagrados religiøse ritualer og ceremonier. højesteret finder på den baggrund, at
afslaget på tilladelse til import af ayahuasca-vin er et indgreb i religionsfriheden i artikel 9’s
forstand, jf. herved også præmis 36 i den europæiske menneskerettighedsdomstols dom af 6.
maj 2014 i sagen fränklin-beentjes og ceflu-luz da floresta mod holland.
det er herefter afgørende, om indgrebet er berettiget efter artikel 9, stk. 2.
begrænsninger i anvendelse af vin, som indeholder dmt, er som anført foreskrevet ved lov.
grundlaget for, at dmt er omfattet af bekendtgørelsen om euforiserende stoffer, er, som an-
ført i ministeriets afslag, at stoffet er optaget på liste 1 i fn-konventionen af 21. februar 1971
om psykotrope stoffer. et stof optages på denne liste, hvis det vurderes, at der er tilstrækkeligt
bevis for, at stoffet kan fremkalde misbrug, afhængighed og skadelige virkninger, og at der er
tilstrækkeligt bevis for, at stoffet bliver eller sandsynligvis vil blive misbrugt og således vil
udgøre et sundhedsmæssigt og socialt problem.
nordens céu sagrado har, som anført i ministeriets afslag, tilkendegivet, at man agter at sikre,
at ayahuasca-vin kun anvendes i doser og under omstændigheder, som skal begrænse risiciene
forbundet med anvendelsen, samt agter at stille krav om træning mv. til ceremonimestre m.fl.
højesteret finder, at sådanne forholdsregler for anvendelsen af ayahuasca-vin ikke indebærer
den samme sikkerhed, som den sikkerhed, der er forbundet med medicinsk anvendelse af læ-
gemidler, der indeholder euforiserende stoffer, og som er ordineret af autoriserede læger i
overensstemmelse med sundhedsstyrelsens retningslinjer, jf. herved også præmis 49 i menne-
skerettighedsdomstolens ovennævnte dom.
på den anførte baggrund finder højesteret, at afslaget på tilladelse til import af ayahuasca-vin
er nødvendig i et demokratisk samfund af hensyn til den offentlige sundhed og offentlige or-
den. afslaget er dermed i overensstemmelse med artikel 9 i menneskerettighedskonventionen,
jf. herved også præmis 47-49 i menneskerettighedsdomstolens ovennævnte dom.
                                             - 7 -
herefter og af de grunde, som landsretten i øvrigt har anført, stadfæster højesteret dommen.
sagsomkostningerne for højesteret fastsættes til 132.472,25 kr., heraf 80.000 kr. til dækning
af advokatomkostninger og 52.472,25 kr. til dækning af udgifter til oversættelse.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen inden 14 dage fra denne højesteretsdoms
afsigelse betale 132.472,25 kr. til sundheds- og ældreministeriet.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.