text:
                      højesterets kendelse
                       afsagt tirsdag den 12. september 2017
sag 38/2017
a, b, c og d ved advokat claus lynge kærer vestre landsrets kendelse om ikke at genopta-
ge boet efter e.
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i randers, skifteretten, den 2. september 2016
og af vestre landsrets 13. afdeling den 14. oktober 2016.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, poul dahl jensen, henrik
waaben, jan schans christensen og kurt rasmussen.
påstand
kærende, de privatskiftende arvinger i boet efter e, har påstået boet genoptaget.
sagsfremstilling
e afgik ved døden den 28. januar 2016. han havde oprettet et testamente, hvoraf fremgik
bl.a.:
       ”§ 1
       det er mit ønske, at min nevø a… ved min død skal arve pantebrev stort kr.
       505.000,00, oprettet d. 29. maj 2007 med pant i ejendommen matr.nr. 31 e, beliggende
       x-vej , x-by.
       alt hvad jeg i øvrigt måtte efterlade mig skal tilfalde min bror, as far, f…
       §2
       såfremt a måtte være afgået ved døden før mig, er det mit ønske, at pantebrevet i stedet
       skal tilfalde min bror f…
       såfremt f er afgået ved døden før mig, er det mit ønske, at alt hvad der i henhold til det-
       te testamente skulle tilfalde f i stedet tilfalder ovennævnte as bror b samt min afdøde
                                                - 2 -
       nieces 2 børn c og d med halvdelen til min nevø og resten til de to andre til lige de-
       ling.”
boet blev udlagt til privat skifte, og den 25. maj 2016 modtog skifteretten fra boets kontakt-
person, a, en åbningsstatus, og der var på blanketten sat kryds i rubrikken ”opgørelsen er
samtidig endelig boopgørelse med opgørelsesdag på dødsdagen”. nettoaktiverne i boet blev
opgjort til 666.270,50 kr., og under ”aktiver pr. dødsdagen (handelsværdi)” blev der i
punkt 17 ”obligationer, pantebreve” anført et beløb på 505.000 kr. dette beløb er således an-
ført som værdien af det pantebrev, der er omtalt i testamentet. arven blev fordelt således, at
afdødes nevø a udtog pantebrevet, mens afdødes nevø b arvede 50 % af den resterende bo-
beholdning svarende til ca. 80.000 kr., og afdødes nieces to døtre, c og d, hver arvede 25 %
af den resterende bobeholdning svarende til ca. 40.000 kr. til hver.
ejendommen, som pantebrevet giver sikkerhed i, blev ved offentlig ejendomsvurdering pr. 1.
oktober 2015 ansat til 520.000 kr. edc x-by har den 24. august 2016 vurderet ejendommens
salgspris til 525.000 kr.
ejendommen var blevet solgt til a i forsommeren 2007, og det fremgår af en tingbogsattest af
24. august 2016, at der er lyst adkomst den 2. juli 2007 med en købesum på 535.000 kr. det
fremgår af det oplyste, at a fortsat er ejer af ejendommen, og at han ikke har betalt ydelser på
pantebrevet.
det fremgår endvidere af tingbogsattesten, at pantebrevet på 505.000 kr. (tinglyst den 12. juli
2007) har prioritet efter dels et lån til nykredit på 636.000 kr. (tinglyst den 14. august 2007),
dels et ejerpantebrev til sparekassen kronjylland på 100.000 kr. (tinglyst den 18. marts 2013).
den 19. juli 2016 opkrævede skifteretten boafgift på i alt 210.405,55 kr.
på vegne af arvingerne i boet efter e anmodede advokat claus lynge herefter den 15. august
2016 skifteretten om at genoptage boet med henvisning til bl.a., at pantebrevets værdi er væ-
sentligt lavere end det angivne beløb på 505.000 kr.
                                                  - 3 -
den 2. september 2016 afsagde skifteretten kendelse om ikke at genoptage boet. det fremgår
af kendelsen bl.a.:
       ”efter de foreliggende oplysninger, herunder særligt, at anmodningen om genoptagelse
       alene er begrundet i, at værdiansættelsen af pantebrevet skal ændres, er der efter skifte-
       rettens vurdering ikke grundlag for at genoptage boet, jf. dødsboskiftelovens § 103, stk.
       1. skifteretten har endvidere lagt vægt på, at arvingerne forud for indleveringen af bo-
       opgørelsen kunne have undersøgt den korrekte værdi af pantebrevet. skifteretten tager
       derfor ikke anmodningen om genoptagelse til følge.”
kendelsen blev den 16. september 2016 kæret til vestre landsret, der ved kendelse af 14.
oktober 2016 stadfæstede skifterettens afgørelse. det hedder i landsrettens kendelse bl.a.:
       ”det fremgår af tingbogsattesten af 24. august 2016, at a i sommeren 2007 købte es
       ejendom x-vej i x-by, og at han i henhold til et pantebrev skylder 505.000 kr. til boet
       efter e. efter sagens oplysninger har a ikke tilbagebetalt noget beløb.
       boets krav på 505.000 kr. mod a er herefter et aktiv, der med rette er medtaget i boop-
       gørelsen. på denne baggrund, og da det, som er kommet frem for landsretten ikke kan
       føre til et andet resultat, tiltræder landsretten, at der ikke er grundlag for at genoptage
       boet, jf. dødsboskiftelovens § 103, stk. 1.”
anbringender
de privatskiftende arvinger i boet efter e har anført bl.a., at pantebrevet har en væsentlig lave-
re handelsværdi end de 505.000 kr., som var angivet i boopgørelsen, hvilket har bevirket, at
boafgiften er beregnet forkert. det er en fejl, at de som aktiv har angivet pantebrevets påly-
dende værdi og ikke handelsværdien (kursværdien).
endvidere har skifteretten ikke opfyldt sin vejledningspligt i forbindelse med angivelsen af
pantebrevets værdi i boopgørelsen. det er derfor nødvendigt at genoptage boet for at beregne
boafgiften korrekt.
retsgrundlag mv.
adgangen til genoptagelse af et dødsbo er reguleret i dødsboskiftelovens § 103, stk. 1, der
lyder:
                                               - 4 -
      ”§ 103. skifteretten kan genoptage et bo eller omgøre en beslutning eller kendelse, når
      det findes påkrævet, navnlig fordi
      1) der er fremkommet yderligere aktiver eller passiver,
      2) arven er fordelt forkert eller udlodningen er foretaget forkert,
      3) der er begået væsentlige fejl i forbindelse med boets behandling,
      4) boafgiften eller tillægsboafgiften er beregnet forkert og en arving eller legatar anmo-
      der derom,
      5) boet skal udleveres til anden behandlingsmåde eller
      6) der i øvrigt foreligger nye oplysninger af væsentlig betydning for boets behandling
      eller for tredjemands retsstilling.
         stk. 2. skifteretten kan betinge genoptagelse eller omgørelse af, at der helt eller del-
      vis stilles sikkerhed for de omkostninger, der er forbundet hermed.”
om skifterettens vejledningspligt bestemmer dødsboskiftelovens § 7, stk. 3, at skifteretten
vejleder de pårørende og bistår med udfærdigelse af anmodninger og opgørelser, der skal ind-
gives i forbindelse med bobehandlingen. bestemmelsen skal sammenholdes med dødsboskif-
telovens § 91, der nærmere regulerer skifterettens vejledningspligt. følgende fremgår af § 91:
      ”§ 91. skifteretten bistår med udfærdigelse af anmodninger og opgørelser mv. og vejle-
      der ægtefælle, arvinger, legatarer, kreditorer og andre berettigede om deres retsstilling,
      herunder om deres klagemuligheder, medmindre bistanden på grund af boets størrelse
      eller andre forhold vil være særlig tidskrævende eller vil kræve særlige undersøgelser.”
i dødsboskiftelovens § 80 er bl.a. følgende fastsat vedrørende skifterettens beregning og op-
krævning af bo- og tillægsboafgift:
      ”§ 80. skifteretten beregner og opkræver bo- og tillægsboafgift efter reglerne i lov om
      afgift af dødsboer og gaver og kan forinden forelægge spørgsmål om afgiftsberegningen
      for told- og skatteforvaltningen. told- og skatteforvaltningen opkræver boafgift efter
      boafgiftslovens § 1 b, stk. 1.
      …
      stk. 3. arvinger, legatarer og told- og skatteforvaltningen kan klage over afgiftsbereg-
      ningen til skifteretten. klagefristen er 4 uger, der regnes fra modtagelsen af meddelelsen
      om afgiftsberegningen. i privatskiftede boer anses alle arvinger for underrettet fra det
                                               - 5 -
     tidspunkt, hvor den i henhold til § 25, stk. 6, udpegede person modtager meddelelsen,…
     indgives klage ikke rettidigt, er afgiftsberegningen endelig.”
af de specielle bemærkninger til lovforslaget om skifte af dødsboer fremsat den 8. december
1995 fremgår bl.a. (folketingstidende 1995-96, tillæg a, lovforslag nr. l 120, s. 2845-2846,
2898 og 2903-2904):
     ”til § 7
     …
     bestemmelsen i stk. 3, jf. § 91, omhandler skifterettens vejledningspligt. skifterettens
     vejledningspligt ved dødsboskifter følger i dag af retsplejelovens § 14, stk. 3, men fin-
     des rettelig at burde indgå i en sammenhæng med de øvrige skifteretlige regler og fore-
     slås derfor i stedet lovfæstet i forslaget til den nye lov om skifte af dødsboer. skifteret-
     tens vejledning og retshjælp har stor betydning i forbindelse med afholdelse af første-
     gangsmødet, hvor de fleste pårørende møder uden professionel bistand. vejlednings-
     pligten angår først og fremmest arve- og skifteretlige spørgsmål, men også hovedpunk-
     terne i skatte- og afgiftslovgivningen.
     skifteretten har efter bestemmelsen pligt til at vejlede den afdødes pårørende om deres
     retsstilling og bistå med udfærdigelse af anmeldelser og opgørelser, der skal udfærdiges
     og indgives af de pårørende. retshjælpen kan omfatte bistand til udfærdigelse af an-
     modning om boudlæg, om 150.000 kr.'s udlæg, om uskiftet bo og om privat skifte, samt
     udfyldelse af fuldmagtsblanketter. i ukomplicerede boer kan retshjælpen tillige omfatte
     bistand til udfærdigelse af fællesboopgørelser og boopgørelser. derimod er det ikke
     skifterettens opgave at bistå med udfærdigelse af selvangivelser og andre påbudte ind-
     beretninger til skattemyndighederne. uden for skifterettens retshjælpsopgaver falder li-
     geledes udfærdigelse af arveafkald og overdragelsesdokumenter. hertil kommer, at bo-
     ets størrelse eller forhold i øvrigt kan tilsige, at de pårørende i stedet henvises til privat
     rådgivning.
     …
     til § 91
     bestemmelsen er i det væsentligste overført fra retsplejelovens § 14, stk. 3, og fastslår,
     at skifteretten har en egentlig vejledningspligt over for arvinger, legatarer og andre be-
     rettigede om deres retsstilling, herunder om deres klagemuligheder. vejledningspligten
     omfatter som hidtil rådgivning om korrekt udfyldelse af anmeldelser og opgørelser, der
     skal indgives til skifteretten.
     pligten til vejledning er ganske vidtgående i relation til arveretlige og skifteretlige
     spørgsmål, der opstår i forbindelse med drøftelserne om, hvorledes et bo bedst kan be-
     rigtiges. også mere standardmæssige spørgsmål, der har relation til dødsboskattefor-
     hold, herunder om de anmeldelser, der skal indgives til skattemyndighederne, omfattes
     af vejledningspligten. da skifterettens personale imidlertid ikke er specialuddannet i
     vanskeligere dødsboskattemæssige spørgsmål, og da en fejlagtig rådgivning kan være
                                           - 6 -
erstatningspådragende for statskassen, bør spørgsmål herom henvises til privat rådgiv-
ning ved advokat eller revisor. en anden begrænsning af vejledningspligtens omfang
følger af, at boets forhold kan være så komplicerede, at en korrekt vejledning ville være
særlig tidskrævende eller kræve særlige undersøgelser.
bistand til udfærdigelse af skøder, pantebreve og arveafkald m.v. falder som efter hidti-
dig praksis uden for området for skifterettens vejledningspligt.
vejledningspligten består, indtil boet er sluttet. i boer, der er udleveret til forenklet pri-
vat skifte og dermed teknisk set er afsluttet ved udleveringen, består vejledningspligten i
indtil 15 måneder fra dødsdagen, jf. herved § 35, stk. 2. vejledningspligten kan som an-
givet ved bestemmelsen f.eks. angå privatskiftende arvingers mulighed for at indbringe
en tvist for skifteretten eller eventuelle klagemuligheder. pligten kan også angå rådgiv-
ning om genoptagelsesmuligheder.
…
til § 103
en udtømmende angivelse af de situationer, hvor omgørelse og genoptagelse skal kunne
finde sted, er ikke mulig. bestemmelsen er på den baggrund opbygget efter en tilsvaren-
de skabelon som retsplejelovens § 504, således at der angives en række typetilfælde,
som i retspraksis har ført til omgørelse eller genoptagelse. i øvrigt overlades det til den
fremtidige retsanvendelse at fastlægge i enkelttilfælde, hvornår omgørelse og genopta-
gelse mere præcist skal tillades efter de nye systemer i forslaget.
…
ved kravet om, at omgørelse og genoptagelse kun kan finde sted, når det findes påkræ-
vet, er anvendt en kriterium svarende til retsplejelovens.
efter bestemmelsens nr. 1 kan omgørelse eller genoptagelse finde sted, når der er frem-
kommet yderligere aktiver eller passiver.
efter bestemmelsens nr. 2 kan omgørelse eller genoptagelse finde sted, når arven er for-
delt forkert, eller når udlodningen er foretaget forkert.
…
efter bestemmelsens nr. 3 kan genoptagelse eller omgørelse ske, når der er begået væ-
sentlige fejl i forbindelse med boets behandling. bestemmelsen har særlig betydning for
omgørelse, idet genoptagelse normalt vil blive afvist, når fejlen ikke har givet sig udslag
i, at arven er fordelt forkert, eller udlodningen er foretaget forkert.
…
bestemmelsen i nr. 4 er ny og har nær sammenhæng med forslagets § 80, hvorefter skif-
terettens afgørelse om bo- og tillægsboafgift gøres judiciel. når klagefristen i § 80, stk.
3, er udløbet, uden at klage er indgivet, eller når skifteretten har truffet endelig afgørelse
i en klagesag, og skifterettens endelige afgørelse ikke er påkæret, er afgiftsberegningen
endelig, og eventuel inddrivelse kan finde sted.
kan arvinger eller legatarer imidlertid dokumentere, at de har betalt for meget i boafgif-
ter, findes de at burde have adgang til tilbagebetaling.
                                                - 7 -
       …
       ved bestemmelsens nr. 5 gøres det muligt at omgøre en tidligere truffet afgørelse eller
       at genoptage et bo, når der er behov for at udlevere boet til anden behandlingsmåde.
       efter bestemmelsens nr. 6 kan genoptagelse eller omgørelse endelig ske, når der i øvrigt
       foreligger nye oplysninger af væsentlig betydning for boets behandling eller for tredie-
       mands retsstilling.
       ...”
loven bygger på betænkning nr. 1270/1994 om skifte af dødsboer. af betænkningens side
143 f. fremgår følgende om skifterettens vejledningspligt:
       ”skifteretten har… pligt til at vejlede den afdødes pårørende om deres retsstilling og i
       nødvendigt omfang bistå med udfærdigelse af anmeldelser og opgørelser, der skal ud-
       færdiges og indgives af de pårørende. såfremt bistanden på grund af boets størrelse eller
       forhold vil være særligt tidkrævende, eller såfremt den vil kræve særlige undersøgelser,
       kan skifteretten i stedet henvise de pårørende til privat rådgivning.
       skifterettens vejledning og retshjælp har stor betydning i forbindelse med afholdelse af
       førstegangsmødet, hvor de fleste pårørende møder uden professionel bistand. vejled-
       ningspligten angår først og fremmest arve- og skifteretlige spørgsmål, men også hoved-
       punkterne i skatte- og afgiftslovgivningen. retshjælpsarbejdet forudsættes som hidtil i
       vidt omfang udført af medarbejdere, der i henhold til retsplejelovens § 17 a, stk. 2, med
       særlig bemyndigelse beklæder skifteretten.
       intensiteten af skifterettens retshjælp skal være størst, hvor de pårørende møder uden
       professionel bistand og ikke selv er i stand til at udfærdige de nødvendige papirer. rets-
       hjælpen omfatter bistand til udfærdigelse af anmodning om boudlæg, om 150.000 krs.
       udlæg, om uskiftet bo og om privat skifte, samt udfyldelse af fuldmagtsblanketter. i
       ukomplicerede boer omfatter retshjælpen tillige bistand til udfærdigelse af fællesboop-
       gørelser og boopgørelser. derimod kan skifteretten ikke udfærdige selvangivelser og
       andre påbudte indberetninger til skattemyndighederne. uden for skifterettens rets-
       hjælpsopgaver falder tillige udfærdigelse af arveafkald og overdragelsesdokumenter.
       …”
for så vidt angår værdiansættelserne i boopgørelsen fremgår det af boafgiftslovens § 12, stk.
1, 1. pkt., at
       ”aktiver og passiver i dødsboer ansættes i boopgørelsen til deres handelsværdi på den i
       boopgørelsen fastsatte opgørelsesdag.”
                                                - 8 -
om klageadgangen fremgår følgende af boafgiftslovens § 35, stk. 1:
      ”§ 35. arvinger og legatarer kan inden 4 uger efter, at de har modtaget skifterettens af-
      giftsberegning, klage over denne til skifteretten, jf. § 80, stk. 3, i lov om skifte af døds-
      boer.”
af de specielle bemærkninger til lovforslaget om afgift af dødsboer og gaver fremsat den 4.
maj 1995 fremgår bl.a. (folketingstidende 1994-95, tillæg a, lovforslag nr. l 254, s. 3851-
3852):
      ”til § 12
      efter arve- og gaveafgiftslovens § 17 skal et aktivs eller passivs værdi fastsættes til
      handelsværdien på skæringsdagen eller på det tidspunkt, hvor det udlægges til en ar-
      ving. det foreslås i stk. 1, at disse regler fortsat skal være gældende.
      …
      ved efterprøvelse af de afgiftspligtige værdier vil kildeskattelovens regler herom, jf.
      kildeskattelovens § 16, stk. 3-5, også fortsat være gældende. boet skal således selv fore-
      tage værdiansættelsen af et aktiv eller passiv og denne værdiansættelse er bindende for
      boet og arvingerne. den kommunale skattemyndighed er derimod ikke bundet af værdi-
      ansættelsen, men kan ændre den eller forlange vurdering.
      selv om boet har baseret sin værdiansættelse på en sagkyndig vurdering, der er udmeldt
      efter kildeskattelovens § 16, stk. 3, er den kommunale skattemyndighed ikke bundet af
      resultatet, jf. stk. 2. skattemyndigheden er heller ikke bundet af en vurdering udmeldt af
      skifteretten efter skiftelovens § 48. i praksis godkender skattemyndigheden imidlertid
      disse vurderingsresultater. kun hvis der er begået fejl ved vurderingen eller lignende,
      ændres en værdiansættelse, eller omvurdering finder sted.
      principperne i skattedepartementets cirkulære nr. 185 af 17. november 1982 om værdi-
      ansættelsen af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og ved gaveafgiftsberegning og den
      praksis, der er etableret på området, vil fortsat være gældende efter vedtagelsen af lov-
      forslaget.
      …”
det fremgår af skatteministeriets cirkulære nr. 185 af 17. november 1982 om værdiansættel-
sen af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og ved gaveafgiftsberegning, at den værdi, der skal
lægges til grund for afgiftsberegningen, er værdien i handel og vandel. i cirkulærets pkt. 19 og
20, der findes under overskriften ”værdipapirer”, anføres:
                                               - 9 -
      ”19. private pantebreve og gældsbreve kan ansættes til kursværdi. normalt anerkender
      man en kursværdi beregnet af et anerkendt vekselererfirma eller en bank, men en sådan
      er dog ikke bindende for skattemyndighederne. den kursværdi, som afdøde har anvendt
      i sine selvangivelser uden indsigelser, kan ikke uden videre lægges til grund.
      arvingsgæld, dvs. en fordring, som afdøde havde på en arving, kan både i opgørelsen
      efter kildeskattelovens § 14, stk. 3, og i selve boopgørelsen indtægtsføres til en kursvær-
      di. denne kursværdi kan lægges til grund ved afgiftsberegningen. det gør ingen forskel,
      at fordringen udlægges i arv til debitorarvingen, jf. skattedepartementets cirkulære-
      skrivelse af 27. maj 1980. det samme gælder, dersom fordringen overdrages som gave
      til debitor.
      20. udestående fordringer, som ikke kan inddrives, medregnes ikke. såfremt en dubiøs
      eller næsten værdiløs fordring udlægges til arvingerne, skal den ansættes til kursværdi-
      en, evt. 0 kr. uerholdelighed kan dokumenteres på flere måder. det er ikke altid en be-
      tingelse, at der er foretaget forgæves udlæg.”
af skattedepartementets cirkulæreskrivelse af 27. maj 1980, som der henvises til i pkt. 19,
fremgår bl.a. følgende:
      ”ved højesterets dom af 20. december 1979 (ugeskrift for retsvæsen 1980, side 118)
      statueredes det, at sælgerpantebreve i fast ejendom, der i et bo udlægges som arv til de-
      bitor efter pantebrevene, ved arveafgiftsberegningen kan ansættes til værdien i handel
      og vandel.
      skattedepartementet har hidtil fulgt den praksis, at pantebreve skulle ansættes til påly-
      dende værdi ved arveafgiftsberegningen, når de blev udlagt til debitorarvingen. det
      samme er antaget med hensyn til gældsbreve uden pantesikkerhed. man kan herved
      henvise til »meddelelser fra skattedepartementet nr. 36« af april 1976, side 108. efter
      højesteretsdommen må denne praksis anses for at være forladt.”
den blanket, der skal indleveres til skifteretten som åbningsstatus i et privat skiftet bo, er tilli-
ge endelig boopgørelse, såfremt der sættes et kryds på blankettens første side i feltet ”opgø-
relsen er samtidig endelig boopgørelse med opgørelsesdag på dødsdagen”. af den tilhørende
”vejledning om udfyldelse af åbningsstatus” fremgår bl.a.:
      ”forsiden
      …
      du kan vælge at slutte boet pr. dødsdagen.
      du skal så sætte x i rubrikken opgørelsen er samtidig endelig boopgørelse med opgø-
      relsesdag pr. dødsdagen og vedlægge et særskilt ark med fordeling af arven til arvin-
                                               - 10 -
      gerne og evt. legatarer. konsekvensen er, at aktivernes værdi opgøres pr. dødsdagen, og
      at arvingerne overtager aktiverne pr. denne dag.
      begravelsesudgifter og andre udgifter tages med, selvom de ikke eksisterede på dødsda-
      gen.
      hvis du vælger, at boet skal have en senere opgørelsesdag end dødsdagen, skal du ind-
      sende en boopgørelse. i boopgørelsen skal indgå indtægter og udgifter under boets be-
      handling.
      dit valg af opgørelsesdag kan få skattemæssige konsekvenser.
      aktiver, side 2
      alle aktiver skal angives til handelsværdien. handelsværdien er den pris, som du for-
      venter at få for aktiverne, hvis de sælges. hvis der er tvivl om et aktivs handelsværdi,
      kan du få det vurderet. det skal være en upartisk sagkyndig person, der foretager vurde-
      ringen. vurderingen er bindende, og det er den værdi, der skal med i opgørelsen.
      det er skat’s opgave at kontrollere, at aktiverne er angivet til handelspriser. skat
      kontrollerer værdierne, når skat har fået boopgørelsen. hvis skat ikke kan godken-
      de værdierne, kan skat ændre værdierne eller bede skifteretten om at udpege en sag-
      kyndig til at fastslå handelsværdien. den sagkyndiges værdiansættelse er bindende.
      …
      hvis åbningsstatus samtidig er endelig boopgørelse, skal punkterne 13-23 specificeres,
      enten på særskilte side (hjælpebilag), som du kan få i skifteretten, eller ved underbilag.
      …
      passiver/gæld, side 3
      …
      af praktiske grunde er der i åbningsstatus også medtaget nogle gældsposter, der vedrø-
      rer dødsboet, f.eks. udgifter til begravelsen. størrelsen af nogle af disse poster kan imid-
      lertid først fås nogen tid efter dødsfaldet. indlevering af åbningsstatus må så afvente det-
      te.
      punkt 15-20 skal ligesom aktivposterne specificeres på særskilte ark eller underbilag
      med vedhængende eller beregnede renter. hvis gælden har en kurs, skal kursværdien
      angives.”
højesterets begrundelse og resultat
boet efter e blev udlagt til privat skifte, og i maj 2016 modtog skifteretten fra boets kontakt-
person, a, en åbningsstatus, hvor der i blanketten var sat kryds i rubrikken ”opgørelsen er
samtidig endelig boopgørelse med opgørelsesdag på dødsdagen”. nettoaktiverne i boet blev
opgjort til 666.270,50 kr., og under ”aktiver pr. dødsdagen (handelsværdi)” blev der under
                                                - 11 -
punkt 17 ”obligationer, pantebreve” anført et beløb på 505.000 kr. arven blev fordelt således,
at afdødes nevø a udtog pantebrevet, mens den resterende del af arven blev fordelt blandt tre
andre familiemedlemmer. skifteretten opkrævede den 19. juli 2016 en beregnet boafgift på
210.405,55 kr. den 15. august 2016 rettede advokat claus lynge på vegne af boet henvendel-
se til skifteretten med begæring om genoptagelse af boet med henvisning til bl.a., at pantebre-
vets handelsværdi var væsentligt lavere end det pålydende beløb på 505.000 kr., og at boafgif-
ten derfor var beregnet med et for stort beløb.
efter boafgiftslovens § 35, stk. 1, kan arvinger og legatarer inden 4 uger efter, at de har mod-
taget skifterettens afgiftsberegning, klage over denne til skifteretten, jf. dødsboskiftelovens §
80, stk. 3. højesteret finder, at arvingerne under en sådan klagesag vedrørende afgiftsbereg-
ningen ikke kan anfægte de oplysninger i boopgørelsen, som de selv er fremkommet med,
herunder om værdiansættelse, og som er lagt til grund ved afgiftsberegningen. når der er tale
om en endelig boopgørelse, f.eks. fordi der er sket afkrydsning i rubrikken ”opgørelsen er
samtidig endelig boopgørelse med opgørelsesdag på dødsdagen” på åbningsstatusblanketten,
må ændring af sådanne oplysninger, som boet selv er fremkommet med, i givet fald ske efter
reglerne om genoptagelse i dødsboskiftelovens § 103. det er derfor med rette, at skifteretten
og landsretten har behandlet klagen som en anmodning om genoptagelse og ikke som en kla-
ge over afgiftsberegningen.
sagen angår herefter, om boet efter e skal genoptages med henblik på ændring af værdiansæt-
telsen af pantebrevet på 505.000 kr. og dermed nedsættelse af boafgiften.
efter dødsboskiftelovens § 103 kan skifteretten, når det findes påkrævet, genoptage et bo,
bl.a. hvis der er begået væsentlige fejl i forbindelse med boets behandling, eller hvis boafgif-
ten er beregnet forkert.
det fremgår af § 12, stk. 1, 1. pkt., i boafgiftsloven, at aktiver og passiver i dødsboer ansættes
til deres handelsværdi på den i boopgørelsen fastsatte opgørelsesdag. i bemærkningerne til §
12 er det anført bl.a., at boet selv skal foretage værdiansættelsen, og at denne er bindende for
boet og arvingerne, jf. folketingstidende 1994-95, tillæg a, lovforslag nr. l 254, s. 3852. af
den skriftlige vejledning om udfyldelse af åbningsstatus fremgår bl.a., at alle aktiver skal an-
                                               - 12 -
gives til handelsværdien, og at handelsværdien er den pris, som arvingerne forventer at få for
aktiverne, hvis de sælges.
højesteret finder efter det anførte, at arvingerne som udgangspunkt ikke kan kræve genopta-
gelse af et bo efter dødsboskiftelovens § 103 med henblik på ændring af en værdiansættelse af
aktiver, som boet selv har foretaget.
højesteret finder, at der i den foreliggende sag ikke er grundlag for at fravige dette udgangs-
punkt, og lægger herved navnlig vægt på, at boets kontaktperson, a, der er debitor i henhold
til pantebrevet og ejer af den pantsatte ejendom, måtte vide, om pantebrevets handelsværdi
var mindre end den pålydende værdi. der er endvidere ikke grundlag for at fastslå, at skifte-
retten har tilsidesat sin vejledningsforpligtelse.
højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.


text:
                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 5. oktober 2016
sag 26/2016
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t1
(advokat hanne reumert, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i næstved den 21. januar 2015 og af østre lands-
rets 18. afdeling den 30. juni 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, thomas rørdam, jens
peter christensen, kurt rasmussen og anne louise bormann.
påstande
dommen er anket af t1 med påstand om formildelse.
anklagemyndigheden har påstået hjemvisning af sagen til fornyet behandling principalt ved
byretten, subsidiært ved landsretten. hvis højesteret finder, at der er begået rettergangsfejl i
byretten eller landsretten, men at der ikke er grundlag for at ophæve og hjemvise, idet betin-
gelserne for at afsige realitetsdom er til stede, har anklagemyndigheden påstået formildelse.
supplerende sagsfremstilling
af retsbogen for retten i næstved den 21. januar 2015 fremgår, at t1 afgav følgende forkla-
ring:
       ”sigtede erkendte sig skyldig.
                                                  - 2 -
       sigtede forklarede, at han havde lejet x-vej ... i fuglebjerg siden april 2014. han lejede
       huset for at lave et skunklaboratorium, fordi han skyldte penge. det var hans egen ide at
       lave et skunklaboratorium. han vil ikke udtale sig om, hvem der hjalp ham med det.
       han var væk et par dage, og da han kom tilbage var laboratoriet færdigt. han købte ikke
       selv frøene, men såede dem selv. det var også ham selv, der passede planterne. han så-
       ede frøene engang i juli 2014. planterne på 1 meter i vækstrum 1 og 2 skulle have været
       høstet 14 dage efter den 22. oktober 2014. planterne i vækstrum 5 på 80 cm skulle have
       været høstet 1-1½ måned senere. politiet kom og ransagede huset den 22. oktober 2014.
       ud over skunklaboratoriet fandt politiet også 6 kg færdig skunk i en bil. det var ikke
       noget, han havde dyrket. det var noget han skulle køre fra ”a til b” – mere vil han ikke
       sige. han skulle selv stå for høsten og salget af skunken, men vil ikke oplyse, hvem der
       skulle aftage det eller til hvilken pris.
       foreholdt, at politiet fandt 24.350 kr. på hans bopæl, oplyste sigtede, at han havde vun-
       det dem på kasino.
       han begyndte at stjæle el i juli 2014. det var ikke ham, der lavede den ulovlige instal-
       lation i el-skabet, men han vidste det godt.”
forud for sagens behandling i østre landsret gjorde t1s forsvarer anklagemyndigheden be-
kendt med, at hun bestred omregningen af cannabisplanter og skunk til hash, men at hun anså
dette som en del af strafudmålingen. anklageren i sagen svarede herpå, at hun var enig i, at
sagen kunne behandles som udmålingsanke, og at spørgsmålet om udbyttet af skunkplanterne
var et procedurespørgsmål.
umiddelbart forud for hovedforhandlingen i landsretten den 30. juni 2015 meddelte anklage-
ren, at hun beklagede sit tidligere svar angående udmålingsanke contra bevisanke, og at hen-
des påstand under sagen derfor ville være afvisning af anken for så vidt angik den del, der
vedrørte bevisbedømmelsen.
af landsrettens retsbog for den 30. juni 2015 fremgår bl.a.:
       ”forsvareren nedlagde påstand om formildelse.
       anklageren nedlagde påstand om skærpelse.
       anklageren bemærkede under henvisning til forsvarerens breve af 7. og 27. maj 2015,
       at anklagemyndigheden vil påstå tiltaltes anke afvist, i det omfang denne angår sagens
       beviser.
       forsvareren oplyste, at tiltaltes anke ikke angår bevisførelsen og gentog, at tiltalte for
       landsretten alene påstår formildelse. forsvareren redegjorde for sit synspunkt.
                                               - 3 -
       anklageren havde lejlighed til at kommentere det anførte.
       landsretten bemærkede efter en pause, at sagen efter det foreliggende ikke angår sagens
       bevisligheder, og at der således under denne sag blandt andet ikke kan tages stilling til
       spørgsmålet om styrken af det stof, der er nævnt i tiltalen.”
anbringender
t1 har navnlig anført, at en straf på 1 år og 6 måneders fængsel for dyrkning af 434 cannabis-
planter og for besiddelse af 6 kg skunk/tørrede topskud fra andres cannabisplanter er alt for
høj. straffen for dyrkning af cannabisplanter og besiddelse af tørrede topskud fra cannabis-
planter skal være lavere end straffen for besiddelse af samme kvantum hash.
subsumptionen i sagen er forkert, idet der alene burde være dømt for overtrædelse af lov om
euforiserende stoffer. omregningen af planter og plantedele til ”hash af gennemsnitlig kvali-
tet” er ikke omfattet af tiltalen, men vedrører alene strafudmålingen, således at retten ikke er
bundet af anklagemyndighedens opfattelse af, hvad t1 eller andre ville kunne producere af
434 cannabisplanter og 6 kg skunk.
t1 skal ikke have en højere straf for dyrkning af 434 planter, end han ville have fået, hvis han
havde nået at høste, tørre og frasortere det rygbare materiale. da man ikke ved, hvor meget
rygbart materiale, han ville kunne få ud af de 434 planter, eller med hvilket thc-indhold,
skal han straffes i forhold til det mindst mulige. man kan ikke beregne kvantum rygbart mate-
riale ud fra de 434 planter eller thc-indholdet i disse, hverken ud fra andres cannabisplanter
eller ud fra et gennemsnit af udbytte fra 35 lokaliteter, som retskemikerne har undersøgt, og
hvor der er meget store udsving i forhold til både kvantum rygbart materiale og thc-indhol-
det.
hvis højesteret i sag 45/2016 (anklagemyndigheden mod t2), som er behandlet sammen med
denne sag, fastlægger en model for beregningen af det forventede udbytte af cannabisplanter
dyrket i skunkvæksthuse, er t1 indforstået med, at den samme model for beregning af udbyt-
tet kan anvendes i hans sag. det er således ikke nødvendigt at hjemvise sagen til fornyet be-
handling ved byretten, idet der ikke er konkrete omstændigheder ved t1s dyrkning af canna-
bis, der kan føre til fravigelse af den beregningsmodel, der måtte blive fastlagt i sag 45/2016.
                                                - 4 -
anklagemyndigheden har navnlig anført, at t1 ikke har afgivet forklaring vedrørende sit for-
sæt til omregningen til det samlede estimerede udbytte af de 434 cannabisplanter og de 6 kg
skunk. t1 har derfor ikke afgivet en uforbeholden tilståelse, og sagen burde ikke have været
fremmet som tilståelsessag, jf. retsplejelovens § 831. der er derfor begået rettergangsfejl, der
skal medføre, at dommen ophæves, og sagen hjemvises til fornyet behandling ved byretten.
rettergangsfejlen blev ikke afhjulpet ved landsretten, da landsretten stadfæstede byrettens
dom uden at tage sagen under realitetsbehandling.
til støtte for påstanden om hjemvisning til fortsat behandling ved landsretten, har anklage-
myndigheden navnlig anført, at forsvarerens indsigelser under ankesagens behandling i lands-
retten skal sidestilles med en delvis tilbagekaldelse af t1s tilståelse, og at landsretten derfor
burde have ladet sagen fremme med bevisførelse om spørgsmålet i stedet for at afvise forsva-
rerens indsigelser. der er derfor begået rettergangsfejl i landsretten, der skal føre til ophæ-
velse af dommen og hjemvisning.
til støtte for påstanden om formildelse har anklagemyndigheden navnlig anført, at det sam-
lede estimerede udbytte i sagen skal beregnes på grundlag af rigsadvokatens retningslinjer fra
februar 2015. det vil medføre, at det samlede skønnede udbytte skal ændres, således at det
svarer til ca. 21 kg hash.
højesterets begrundelse og resultat
tiltalen mod t1 må forstås således, at de 434 skunkplanter, som han har erkendt at have dyr-
ket, kunne give et samlet estimeret udbytte svarende til 29,95 kg hash af gennemsnitlig kvali-
tet. denne del af tiltalen er ikke omfattet af hans erkendelse, og sagen burde derfor ikke have
været fremmet som tilståelsessag, jf. retsplejelovens § 831.
landsretten burde enten have hjemvist sagen til fornyet behandling ved byretten eller have
behandlet sagen med bevisførelse vedrørende skyldsspørgsmålet.
for højesteret har t1 erklæret sig indforstået med, at højesteret realitetsbehandler hans sag
ud fra den beregningsmodel, der fastlægges i sag 45/2016.
                                                 - 5 -
i sag 45/2016 har højesteret ved dom af dags dato fastslået, at det skønnede udbytte i sager
om cannabisplanter dyrket i skunkvæksthuse som udgangspunkt kan beregnes som 38 gram
pr. plante med fradrag af 25 %.
denne beregningsmodel fører til, at de 434 skunkplanter ville have medført et udbytte på
12,369 kg marihuana (434 gange 38 gange 75 %).
højesteret lægger på den anførte baggrund til grund, at t1 er skyldig i overtrædelse af straf-
felovens § 191, stk. 2, jf. stk. 1, 1. pkt., ved under de omstændigheder, der er beskrevet i sa-
gens forhold 1, at have besiddet og forestået dyrkning af ikke under 434 skunkplanter med
henblik på at fremstille et skønnet udbytte på ikke under 12,369 kg marihuana samt at have
været i besiddelse af ca. 6 kg færdigproduceret skunk og ca. 48 gram hash af gennemsnitlig
kvalitet.
strafudmålingen
efter oplysningerne i retsmedicinsk instituts erklæring om thc-indholdet i marihuana fra
indendørs dyrkede cannabisplanter (skunkplanter) og i hash, finder højesteret ikke grundlag
for at tilsidesætte rigsadvokatens vurdering af, at de to nævnte cannabisprodukter skal lige-
stilles med hensyn til strafværdighed, således at det beregnede udbytte af dyrkning af skunk-
planter straffes på samme måde som den samme mængde hash.
strafudmålingen skal derfor ske på grundlag af praksis vedrørende salg af ca. 18 kg hash.
på grundlag af mængden af stof, omfanget af tyveri af el i forhold 2 og det forhold, at t1 tid-
ligere er straffet for overtrædelse af lov om euforiserende stoffer, fastsætter højesteret straffen
til fængsel i 1 år og 3 måneder.
                                        thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at straffen nedsættes til fængsel i 1 år og 3
måneder.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsret og højesteret.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                        afsagt onsdag den 8. september 2010
sag 121/2008
(1. afdeling)
panda service & holding aps under konkurs
ved kurator, advokat finn mejnertsen
mod
jyske bank a/s
(advokat jess thiersen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 14. afdeling den 5. februar 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, lene pagter kristensen, jytte
scharling, poul dahl jensen og henrik waaben.
påstande
appellanten, panda service & holding aps under konkurs, har gentaget sine påstande.
indstævnte, jyske bank a/s, har påstået stadfæstelse, subsidiært omstødelse af et mindre be-
løb.
supplerende sagsfremstilling
af det reviderede budget for perioden 1. juli 2004 til 30. juni 2005 (budget ii) fremgår, at sel-
skabets egenkapital primo juli 2004 var -643.000 kr., og at der forventedes et samlet årsre-
sultat efter afskrivninger på -211.300 kr. det i budgettet indeholdte likviditetsbudget viser
følgende forventede likviditetsudvikling:
                                          - 2 -
                juli                          -1.032.700 kr.
                august                        -1.782.300 kr.
                september                     -1.826.300 kr.
                oktober                       -1.439.800 kr.
                november                      -1.163.300 kr.
                december                         -670.800 kr.
                januar                           -720.100 kr.
                februar                          -891.600 kr.
                marts                            -625.600 kr.
                april                            -598.000 kr.
                maj                           -1.102.500 kr.
                juni                           -1.281.100 kr.
budget ii sammenholdt med de faktisk realiserede resultater viser følgende udvikling:
               perioden     resultat uden realiseret          afvigelser
               juli 2004 -  afskrivninger    uden afskriv-    fra ”budget
               februar      – budget ii      ninger           ii”
               2005
                                   kr.               kr.            kr.
                juli            -244.500       -305.132           -60.632
                august          -152.000       -221.000           -69.000
                september         -92.200      -364.650         -272.450
                oktober          113.600        143.467            29.867
                november         254.700        183.905           -70.795
                december         271.500        186.310           -85.190
                januar             27.800        -59.542          -87.342
                februar           234.200       -162.312         -396.512
                i alt            413.100       -598.954       -1.012.054
                                                 - 3 -
den kortfristede gæld, når bortses fra bankgælden, udgjorde i juli 2004 ca. 956.000 kr. denne
gæld udgjorde i december 2004 ca. 1.943.000 kr. og steg herefter til i marts 2005 at udgøre
2.770.504 kr.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af registreret revisor jan vibe-
hastrup og tidligere erhvervskunderådgiver i jyske bank a/s pia tvorup ewald.
jan vibe-hastrup har forklaret bl.a., at han og hans kollega var til det første møde i selskabet
den 20. oktober 2004, og de begyndte herefter at grave i materialet. det viste sig hurtigt, at
materialet var meget mangelfuldt. i begyndelsen af november kunne han danne sig et indtryk
af, at det gik dårligt. han ved ikke, fra hvornår banken var klar over, at der var problemer.
han tror, at når banken allerede i august 2004 tillod overtræk, må den vel have ment, at der
var problemer. han var selv klar over, at der var problemer fra den 21. oktober 2004, da han
fik udleveret regnskabsmaterialet. han rapporterede ikke i perioden fra oktober til januar til
banken. der har dog givet været telefonsamtaler med banken, hvorunder man har drøftet sel-
skabet. han turde ikke sige noget om selskabets stand, før de var færdige med at gennemgå
det meget mangelfulde regnskabsmateriale. han havde endvidere som revisor tavshedspligt,
så det var begrænset, hvad han måtte oplyse over for banken. det blev medio december 2004
aftalt, at der skulle laves et nyt budget, da banken ikke ville vente på årsregnskabet, der først
forventedes at kunne være klar i marts-april 2005. i januar 2005 fik de balancen pr. 31. de-
cember 2004, der viste et underskud på 1,7 mio. kr. han kunne ikke stå inde for regnskabet,
fordi der var mangler i den foretagne bogføring. budgettet, som var lavet af den tidligere revi-
sor, var baseret på, at december og januar ville være nogle rigtig gode måneder. det holdt
beklageligvis ikke stik. det var virksomheden, som lavede budgettet for 2005, og han foretog
herefter en gennemgang heraf. banken valgte på mødet den 21. februar 2005 ikke at fortsætte,
da den ikke havde tillid til det udarbejdede budget, og da der var konstateret underskud i peri-
oden frem til den 31. december 2004.
pia tvorup ewald har forklaret bl.a., at selskabets saldo automatisk kom frem på hendes
computerskærm hver dag, såfremt der var trukket mere end aftalt på kontoen. det var tilfæl-
det, hvis den formelle trækningsret var overskredet. overskridelsen kom frem ”til behand-
ling”, hvilket vil sige, at hun skulle tage stilling til, om det var acceptabelt med et sådan over-
                                              - 4 -
træk, for eksempel fordi man var på vej mod højsæsonen, eller fordi der kunne være periodi-
ske forskydninger i forhold til budgettet. på skærmen kunne hun kun se, om det var en net-
bank- eller checkbetaling. hun kunne ikke se, hvem der var modtager eller afsender af beta-
lingen. ved hendes vurdering af, om betalingen kunne godkendes, havde hun det budget, som
selskabet havde afleveret, samt de månedlige balancer, som banken havde krævet, at selskabet
skulle aflevere (månedsregnskaberne). ved træk ud over trækningsretten skulle hun foretage
en aktiv handling, for at betalingen kunne gå igennem, såfremt det var en netbankbetaling.
hvis det derimod var en checkbetaling, skulle hun foretage sig noget aktivt for at tilbagekalde
betalingen.
højesterets begrundelse og resultat
det er ikke godtgjort, at panda service & holding aps var insolvent i sidste halvdel af 2004.
allerede af denne grund kan der ikke i medfør af konkurslovens § 74 ske omstødelse af ned-
bringelsen af selskabets kassekredit i jyske bank a/s med udgangspunkt i saldoen på en dato
forud for den 1. januar 2005.
efter mødet den 4. august 2004 mellem selskabets ledelse og banken blev kassekredittens
maksimum den 16. s.m. forhøjet fra 700.000 kr. til 1.800.000 kr., hvilket maksimum skulle
nedsættes til 1.500.000 kr. den 1. november 2004, til 1.200.000 kr. den 1. december 2004 og
til 700.000 kr. den 1. januar 2005. den 4. august 2004 var trækket på kassekreditten ca.
1.041.000 kr. drøftelserne på mødet tog bl.a. udgangspunkt i et budget for perioden 1. juli
2004 til 30. juni 2005, som viste en negativ egenkapital pr. 1. juli 2004 på 643.000 kr. og et
underskud for perioden på ca. 211.000 kr. den aftalte forhøjelse og efterfølgende løbende
nedsættelse af kassekredittens maksimum følger i alt væsentligt det likviditetsbudget, som er
indeholdt i budgettet.
der blev i tiden efter mødet udarbejdet månedsregnskaber, som løbende blev tilsendt banken.
i oktober 2004 var det realiserede resultat før afskrivninger ca. 30.000 kr. bedre end forventet
ifølge budgettet, men i de øvrige måneder fra juli 2004 til december 2004 var det realiserede
resultat dårligere end forventet. samlet var det realiserede resultat for månederne juli til de-
cember 2004 ca. 528.000 kr. dårligere end forventet ifølge budgettet. for månederne juli 2004
til november 2004 var det realiserede resultat samlet ca. 443.000 kr. dårligere end forventet
ifølge budgettet.
                                              - 5 -
pr. 1. januar 2005 var trækket på kassekreditten ca. 1.118.000 kr., og det måtte efter udviklin-
gen i de realiserede resultater sammenholdt med budgettet stå såvel selskabet som banken
klart, at en nedbringelse af kreditten med henblik på, at det aftalte nedsatte maksimum pr. 1.
januar 2005 på 700.000 kr. kunne overholdes, alene kunne ske ved, at selskabet undlod at be-
tale andre kreditorers forfaldne fordringer. på denne baggrund fremtræder den væsentlige
nedbringelse af kassekreditten, som fandt sted i tiden efter den 1. januar 2005, efter højeste-
rets opfattelse ikke som ordinær, selv om den skete i henhold til den tidligere indgåede aftale
om nedsættelse af kredittens maksimum. højesteret finder, at nedbringelsen af kassekreditten
efter den 1. januar 2005 herefter kan omstødes efter konkurslovens § 67, stk. 1.
de to ydelser på erhvervslånet, som efter den 1. januar 2005 blev betalt med i alt 101.000 kr.
ved træk på kassekreditten, kan ikke omstødes efter konkurslovens § 67, stk. 1, da betalingen
af disse ydelser fremtrådte som ordinær. højesteret finder heller ikke grundlag for at omstøde
disse betalinger efter konkurslovens § 74.
idet boets opgørelse af sit krav med udgangspunkt i saldoen på kassekreditten pr. 1. januar
2005 i øvrigt lægges til grund, tager højesteret boets subsidiære påstand til følge med
146.722,72 kr.
efter sagens udfald sammenholdt med de nedlagte påstande finder højesteret, at ingen af
parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part for nogen af retterne.
                                      thi kendes for ret:
jyske bank a/s skal inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse til panda service &
holding aps under konkurs betale 146.722,72 kr. med procesrente fra den 30. maj 2006.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part for landsret eller højesteret.