text:
- bej
                                         udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 17. februar 2010
s-17-09
                                    samskip a/s
                                    (advokat henrik frandsen)
                                    mod
                                    scandimeat aps
                                    (advokat per rosenberg andersen)
indledning
sagen vedrører spørgsmålet om ansvar i anledning af tilbageholdelsen i rusland af tre køle-
containere, som samskip a/s (samskip), på foranledning af scandimeat aps (scandimeat),
havde sørget for transporten af fra rotterdam til skt. petersborg.
sagen er anlagt den 1. juli 2009.
påstande
samskip a/s har nedlagt påstand om, at scandimeat aps skal betale 38.000 kr. euro med
procesrente fra den 10. november 2008.
                                                      -2-
scandimeat aps har påstået frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et mindre be-
løb.
oplysningerne i sagen
i forbindelse med transport af ti containere med gods fra kina, som skulle transporteres til
rotterdam med rederiet hyundai, rettede scandimeat i februar 2007 henvendelse til samskip
med forespørgsel om, hvorvidt samskip kunne være behjælpelig med den videre transport
af godset fra rotterdam til skt. petersborg.
       kim meldgaard fra scandimeat skrev i en e-mail af 27. februar 2007 således til sam-
skip:
       ”med henvisning til vores telefonsamtale skal jeg kort fortælle om vores situation.
       det drejer sig om 40ft frysecontainere med grøntsager som afskibes med hyundai fra qingdao,
       kina, til rotterdam hvorfra vi ønsker merchant haulage til destination st. petersburg.
       pt. er det 10-15 containere vi vil have af sted fra kina så hurtigt som muligt.
       mit spørgsmål er om i kan lave merchant haulage for os fra rt dam, hvad koster det med retur
       til rt dam, betingelser, hvilke havne vil i levere til og hvordan praktisk skal det håndteres?
       vedr. manifest fra rt dam til st petersburg så vil consignee selvfølgelig være vores kunde og i
       vil have info i god tid før fcl ankommer fra kina til rt dam.”
henrik nielsen fra samskip oplyste i brev af 28. februar 2007 blandt andet om priser. den 14.
marts 2007 skrev kim meldgaard, at der ønskedes en pakkeløsning, hvor samskip forestod
transporten fra rotterdam til skt. petersborg og herefter returnerede de tomme containere til
rotterdam. kim meldgaard oplyste, at varerne var frosne grøntsager/broccoli. (brevet af 14.
marts 2007 er underskrevet af kim meldgaard, men også stilet til kim meldgaard?)
       ved e-mail af 22. marts 2007 bekræftede bo jakobsen hos samskip aftalen om transport
af de ti containere. han skrev bl.a.:
       "da jeg kan forstå at containerne bliver afskibet på original b/l fra kina skal disse afleveres i god
       tid før ankomst rotterdam til hyundai med besked om at containerne skal fritstilles til samskip
       bv, rotterdam
       alle demurrage/detention omkostninger skal afregnes mellem hyundai og scandimeat
                                                        -3-
       hvis vi kan få besked så snart cont. er afskibet fra kina med forventet eta til rotterdam
       således at vort kontor i rotterdam kan sørge for at der bliver reserveret plads på næste skibet til
       st. petersburg efter eta.
       vi vil foreslå at cont. bliver afskibet fra rotterdam på sea waybill, så vi undgår at der bliver de-
       murrage i st. peterhurg fordi original b/l ikke er til stede ved ankomst."
containerne blev herefter afskibet fra kina til rotterdam.
       af de udstedte konnossementer fremgår, at afskiber er et kinesisk firma, og modtager
er et russisk firma, ooo llion 188300 gatchina, ul. tchehova, d. 9, of 9a, mens samskips
hollandske afdeling, samskip bv, er anført som notify party. ifølge konnossementerne inde-
holder lasten frossen broccoli.
       efter ankomsten til rotterdam i april 2007 blev syv containere returneret til kina, mens
tre containere blev oplagret fra medio april til medio august 2007. i denne periode pågik der
forhandlinger mellem samskip bv i holland og hyundai om betaling af demurrage for op-
lagringen af containerne. scandimeat blev løbende underrettet herom og kom med bemærk-
ninger hertil.
       samskip bv fakturerede den 2. august 2007 samskip i danmark for demurrage på
43.000 euro og søfragt mm. på tre gange 1.673 euro, og samskip i danmark viderefakturere-
de scandimeat for beløbet, i alt 48.019 euro. med den e-mail af 2. august 2007, hvor alex
feenstra fra samskip bv i holland fremsendte fakturaen til kim meldgaard, vedhæftede han
tillige udkast til bills of lading. scandimeat betalte fakturaen.
       samskip bv udstedte herefter tre stk. combined transport sea waybill, et den 4. au-
gust 2007 og to den 14. august 2007. i overensstemmelse med anvisninger fra kim meld-
gaard i e-mail af 2. august 2007 blev modtager nu angivet som ooo "saturn", 199106, st. pe-
tersburg, ul. veselnaja, d. 11, lit. a, pom 1-n, og samme firma stod som notify party. sam-
skip bv var angivet som carrier, og godset blev stadig angivet til at være frossen broccoli.
       af standardvilkårene for sea waybill fremgår blandt andet følgende:
       "2. definitions.
       "carrier" means samskip h/f or its subsidiaries.
       "merchant" includes the shipper, the receiver, the consignor, the consignee, and the owner of
       the goods.
       …
       8. hindrances etc. affecting performance.
                                                     -4-
       (1) the carrier shall use reasonable endeavours to complete the transport and to deliver the
      goods at the place designated for delivery.
      (3) if the goods are not taken delivery of by the merchant within a reasonable time after the
      carrier has called upon him to take delivery, the carrier shall be at liberty to put the gods in
      safe custody on behalf of the merchant at the latter's risk and expense.
      (4) in any event the carrier shall be entitled to full freight for goods received for transportation
      and additional circumstances referred to above.
      …
      20. return of containers
      (1) for the purpose of this clause the consignor shall mean the person who concludes this con-
      tract with the carrier and the consignee shall mean the person entitled to receive the goods
      from the carrier.
      (2) …
      (c) the consignor and the consignee shall be jointly and severally liable for any loss of, damage
      to, or delay, including demurrage of such articles, incurred during the period between handing
      over to the consignee and return to the carrier."
containerne blev afskibet fra rotterdam med unifeeder henholdsvis den 14. og 17. august
2007, først de to af containerne og senere den tredje container. kim meldgaard blev underret-
tet om afskibningen.
      da containerne ankom til skt. petersborg, bad alex feenstra i en e-mail af 20. august
2007 kim meldgaard om at advisere modtageren om at afhente godset. godset blev imidler-
tid ikke afhentet, og den 24. august 2007 skrev alex feenstra til kim meldgaard, at godset
var under undersøgelse af toldmyndighederne, fordi det ikke var afhentet. alex feenstra bad
kim meldgaard kontakte modtageren og anmode ham henvende sig til kontoret i skt. pe-
tersborg.
      kim meldgaard svarede i e-mail af 27. august 2007, at han havde givet modtageren be-
sked herom og var blevet bedt om at vente, hvorfor han bad samskip om det samme.
      den 28. august 2007 skrev alex feenstra på ny til kim meldgaard omkring problemer-
ne i skt. petersborg. godset var stadig ikke afhentet, og containerne blev tilbageholdt af de
russiske myndigheder. alex feenstra meddelte endvidere, at samskip ville holde scandi-
meat ansvarlig for omkostninger, som måtte påløbe i den anledning.
      kim meldgaard svarede ved e-mail af samme dag, at han ville lade beskeden gå vide-
re, og den 29. august 2007 (x side 62) skrev han til alex feenstra, at han havde fået at vide, at
demurrageomkostninger ville blive dækket, og at han ville give besked, når han hørte nær-
mere.
                                                -5-
       den 6. september 2007 skrev kim meldgaard på ny til alex feenstra, at han var blevet
bedt om at vente og ville vende tilbage med information så hurtigt, det var muligt.
       med henvisning til oplysninger fra kontoret i rusland meddelte alex feenstra den 6.
september 2007 kim meldgaard og bo jakobsen, at containerne ville blive konfiskeret, hvis
ikke den ønskede information fremkom.
       ved toldmyndighedernes inspektion af containerne havde det vist sig, at containerne
ikke indeholdt broccoli, men kød.
       i januar 2008 fik samskip bv besked om, at unifeeder, som havde udført transporten
fra rotterdam til skt. petersborg, var blevet holdt ansvarlig af toldmyndighederne.
       ved e-mail af 29. januar 2008 holdt samskip scandimeat ansvarlig for alle omkostnin-
gerne med henvisning til, at scandimeat var ordregiver og fragtbetaler. samtidig opfordrede
samskip endnu en gang scandimeat til at få den russiske kunde til at modtage levering eller
oplyse navn, adresse og telefonnummer på kunden, så myndighederne selv kunne kontakte
kunden.
       kim meldgaard svarede samme dag, at han var overrasket over at blive kontaktet, da
den sidste korrespondance om sagen var i september 2007. han anførte, at scandimeat hver-
ken var afskiber eller modtager og frasagde sig ethvert ansvar for omkostninger.
       bo jakobsen fastholdt i e-mail af samme dag, at scandimeat var ansvarlig og bad igen
om oplysninger om kunden i rusland.
       ved e-mail af 1. februar 2008 meddelte kim meldgaard, at scandimeat ikke havde væ-
ret i kontakt med modtager siden september 2007, da containerne var blevet leveret og afta-
len dermed opfyldt for scandimeats vedkommende. scandimeat opgav et telefonnummer og
navnet på en kontaktperson, alexander fedoseev, og oplyste, at han selv forgæves havde
forsøgt at ringe til nummeret. han bestred fortsat, at scandimeat skulle være ansvarlig for
omkostninger.
       bo jakobsen svarede i en e-mail af samme dag, at det er afskiberen/fragtbetaleren, der
skal betale omkostningerne, hvis modtageren ikke tager imod leveringen, og kravet blev der-
for fastholdt.
       da de tilbageholdte kølecontainere var ejet af hyundai, fremsatte hyundai krav mod
samskip bv for detentionsomkostninger og restværdien af containerne.
       samskip bv forhandlede med hyundai om nedsættelse af kravet, der oprindeligt var
                                                -6-
opgjort til 63.070,11 euro med hyundai, og samskips advokat bad i brev af 13. oktober 2008
om scandimeats eventuelle bemærkninger til forhandlingerne. der blev mellem samskip og
hyundai opnået enighed om betaling af 38.000 euro til hyundai som erstatning for de tre
containere, som hyundai anså for for tabte. hyundai fakturerede den 10. november 2008
samskip bv for beløbet, som blev betalt, og samme dag fakturerede samskip bv samskip i
danmark for det samme beløb. samskip rettede herefter kravet mod scandimeat.
forklaringer
kim meldgaard har forklaret, at han er medejer af og direktør i scandimeat, som beskæftiger
sig med eksport af frosne kødvarer, grøntsager, fisk, fjerkræ og oksekød.
      i februar 2007 blev han kontaktet af en af deres russiske forretningsforbindelser, som
spurgte, om han kunne hjælpe med videretransport af nogle containere, som kom fra kina til
rotterdam med hyundai. han skulle hjælpe med at finde den videre transport fra rotter-
dam til skt. petersborg. det var udelukkende en henvendelse om at flytte varerne, og scan-
dimeat var ikke part i en handelsaftale. der var tale om en vennetjeneste, og scandimeat har
ikke haft fortjeneste ved at hjælpe med at finde en transportør. scandimeat bruger forskellige
transportører. det var ikke første gang, han har formidlet en kontakt om transport.
      han tog kontakt til mulige transportører, herunder samskip, hvor han talte med hen-
rik nielsen i slutningen af februar 2007. han fortalte, at scandimeat var blevet kontaktet af
den russiske forretningsforbindelse, og han gjorde henrik nielsen opmærksom på, at de kun
var formidler af kontakten. han sendte efterfølgende henrik nielsen en e-mail med oplys-
ningerne og med kopi til bo jakobsen, som skulle finde ud, hvordan transporten kunne lade
sig gøre. samskip ville stå som notify party i konnossementet, da det var det nemmeste. det-
te var i orden med hans forretningsforbindelse, som hedder saturn. firmaet ooo ilion, der
er anført som modtager i konnossementet, kan måske være en kunde til hans russiske forret-
ningsforbindelse.
      containerne blev afskibet fra kina, og han sørgede for oplysninger om afskibningen til
samskip. han oplyste over for samskip, at der var frossen broccoli i containerne, da det var
det, han havde fået at vide. der ankom ti containerne til rotterdam, men de syv blev sendt
tilbage. han havde ikke indflydelse herpå.
      de tre containerne stod et stykke tid i rotterdam, og der løb omkostninger på. der var
                                                 -7-
en forhandlingsproces mellem hyundai og samskip bv, som forsøgte at få nedsat omkost-
ningerne. han talte med alex feenstra om betalingen af omkostningerne, da den russiske
forbindelse havde spurgt, om det var i orden, at pengene gik gennem scandimeat, hvilket
samskip ingen indvendinger havde mod. ved betaling af demurragebeløbet betalte de også
for alle omkostninger ved videretransporten til skt. petersborg.
       to af containere kom af sted den 14. august, mens den sidste først kom af sted den 17.
august, da der var problemer med tolden i holland. han ved ikke, hvorfor den ene container
i første omgang blev tilbageholdt i rotterdam.
       han mener, at han per mail har modtaget kopi af konnossementerne fra samskip for at
kunne sende det videre til sin russiske forbindelse, men han har aldrig modtaget eller set
standardvilkårene på sea waybill før, og han har ikke tidligere handlet med samskip.
       han fik besked om, at containerne blev afskibet fra rotterdam og gav oplysningerne
videre til den russiske forbindelse. han modtog ikke en bekræftelse, da containerne ankom
til rusland. det er normal procedure, at man har en vis periode på eksempelvis syv dage,
hvor man kan hente containerne ved ankomststedet i skt. petersborg. efter denne tidsfrist
koster det penge.
       i slutningen af august havde han en e-mailkorrespondance med samskip. han hørte
kun om problemer fra samskip, ikke fra russerne. han kontaktede sin russiske forbindelse
vedrørende oplysningerne fra samskip. han kontaktede dem hver gang, han fik en rykker
fra samskip, men den russiske forbindelse sagde bare, at de vil vende tilbage.
       fra september hørte han ikke mere fra samskip, før han i januar 2008 blev kontaktet
vedrørende problemer med en container. samskip bad om oplysninger om modtager, og han
forsøgte at kontakte vedkommende, men telefonen blev ikke taget. normalt har han haft
korrespondance med den russiske forbindelse via telefon og fax. han gjorde en stor indsats
for at få fat i dem. sidst han havde kontakt til saturn var i august/september via telefonen.
det var hans indtryk, at saturn var den reelle modtager, og han har tidligere haft samarbejde
med firmaet.
       i oktober 2007 modtog han et brev fra samskips advokat om, at samskip havde for-
handlet pris med hyundai for containerne, da der var en formodning for, at containerne var
tabt. han deltog i et møde med samskip. han ville gerne hjælpe, men kunne ikke love noget,
da det var lang tid siden, han havde haft kontakt til sin russiske forbindelse. på mødet blev
                                                   -8-
det kraftigt indikeret, at beløbet var eller ville blive betalt til hyundai.
      så vidt han ved, skal der medfølge et veterinærcertifikat, når man importerer kød til
rusland, og han mener også, at dette gælder ved broccoli. han har sendt varer til rusland
før og har aldrig haft problemer tidligere.
      han har ikke været i forbindelse med de russiske myndigheder eller hyundai, da han
ikke havde råderet over containerne.
bo jakobsen har forklaret, at han er afdelingsleder og har været ansat i samskip i 16 år. han
har haft med rusland at gøre i 6 år.
      de fik en henvendelse fra scandimeat om at være behjælpelig med transport af ti con-
tainere med broccoli fra rotterdam. han forstod det således, at der var tale om varer, som
scandimeat havde købt i fjernøsten og videresolgt til rusland. han opfattede ikke scandi-
meat som speditør, men som kunde, da tilbuddet blev indhentet i eget navn. i det videre for-
løb har han også betragtet scandimeat som kunde og ordregiver i forhold til samskip. han
ved ikke, hvad der er foregået mellem kim meldgaard og henrik nielsen.
      samskip har landekontorer i københavn og rotterdam, og kontoret i rotterdam hånd-
terede transporten til rusland. samskip er kunde hos samskip bv.
      det er scandimeat, der har bestemt, hvem der skulle stå som afskiber på konnossemen-
tet. afskiber kan godt være en anden end ordregiveren. de fik at vide af scandimeat, at det
var broccoli i containerne.
      kim meldgaard ville ikke betale de fulde detentionsomkostninger i rotterdam, og vid-
net sagde til kim meldgaard, at han kunne prøve at forhandle med hyundai. kim meld-
gaard blev imidlertid afvist af hyundai, som ikke ville forhandle direkte med ham, men kun
med samskip bv. hyundai sendte således en faktura til samskip bv i holland, fordi sam-
skip bv stod som notify party. samskip bv fakturerede herefter samskip danmark, som så
fakturerede scandimeat. de spurgte scandimeat, hvem der skulle betale, og de fik at vide, at
det skulle de ikke blande sig i, bare de fik deres penge.
      når man sender gods til skt. petersborg, er man fuldstændig underlagt de russiske
toldmyndigheders nåde. ved mange varer, eksempelvis kød, skal den russiske modtager
være i besiddelse af en importlicens. normalt beder samskip om en kopi af importlicensen,
når de ved, at transporten indeholder kød. man skal derimod ikke have importlicens for at
                                                  -9-
importere broccoli.
       rederiet er forpligtet til at oplyse de russiske myndigheder om godsets art, og modta-
geren af godset skal 24 timer inden skibets ankomst påbegynde indfortoldningsproceduren.
hvis dette ikke overholdes, er konsekvensen konfiskation eller inspektion af lasten. i denne
sag blev godset inspiceret og konfiskeret, da man fandt ud af, at det var kød i stedet for broc-
coli. det var et problem, da der ikke var importlicens, og russerne betragter det endvidere
som svindel, da de ønsker kontrol med, hvor meget kød der kommer ind i landet, og hvor
det kommer fra. i det øjeblik varen er arresteret, har de ikke adgang til den. de kunne intet
gøre, da de ikke kunne få oplysninger fra scandimeat. det er ikke usædvanligt, at der står
containere i skt. petersborg i et halvt års tid, men de fleste bliver dog hentet på et tidspunkt.
den eneste måde, man kan få en arresteret vare frigivet på, er, hvis ejeren af varerne selv ta-
ger til rusland og betaler. den anden mulighed er bestikkelse, og det bruger samskip ikke.
  i øjeblikket er der 3-400 containere arresteret i skt. petersborg.
       hvis alt var gået vel, havde modtageren i skt. petersborg henvendt sig til deres kontor
i skt. petersborg og indledt indfortoldning. det skete imidlertid ikke, og kontoret i skt. pe-
tersborg forsøgte flere gange at kontakte den angivne modtager, men kunne ikke få fat i fir-
maet eller kontakt til nogen på adressen. de bad scandimeat om yderligere oplysninger om
modtageren og oplyste om risikoen for konfiskation. de modtog aldrig yderligere oplysnin-
ger fra scandimeat.
       kim meldgaard blev fuldt orienteret om problemerne i skt. petersborg. de fortalte
ham, at containerne var arresteret, og han måtte kontakte modtager. først i januar/februar
2008 fik de oplyst et telefonnummer på modtageren. de har forsøgt at ringe og ved henven-
delse på adressen fået oplyst, at firmaet ikke eksisterer.
       ofte kan den russiske importør have flere firmadæknavne, så der kan ligge et andet
firma bag navnet saturn, men det er usædvanligt, at ingen henvender sig.
       kontoret i skt. petersborg har været i kontakt med de russiske myndigheder, og kim
meldgaard har bekræftet over for ham, at scandimeat også har været i kontakt med myn-
dighederne.
       da samskip står som notify party, bliver de automatisk adressat for demurrage og an-
svarlig for tilbagelevering af containerne til rotterdam. da hyundai mente, at containerne i
skt. petersborg måtte anses for tabte, sendte hyundai derfor en faktura til samskip. faktura-
                                                  - 10 -
en dækker værdien af de tre containere og demurrage.
alex feenstra har via telefon forklaret, at han har arbejdet for samskip bv i holland i 3 1/2
år. han er customer service officer for rusland og arbejder kun med rusland.
       den største forskel mellem rusland og europa er, at toldmyndighederne i rusland er
anderledes strikte og har deres egne regler. man skal have en importlicens, specielt ved im-
port af kød, og hvis man ikke har den, giver det problemer i tolden. den skal vises, når man
henter containeren. ved import af kød skal der også være et veterinærcertifikat, og konse-
kvensen af manglende importlicens eller veterinærcertifikat er konfiskation af containeren.
modtageren i rusland har et antal dage til at vise papirerne til myndighederne og må be-
gynde fortoldningsproceduren, før containeren ankommer.
       oprindeligt var der tale om ti containere fra kina, men kun tre kom til rusland. han
ved ikke, hvorfor de syv containere blev returneret. der løb detentionsomkostninger på i
rotterdam, og disse omkostninger skulle betales, før containerne kunne frigives og afskibes
til skt. petersborg. de forhandlede med hyundai om omkostningerne.
       kim meldgaard handlede for scandimeat og ikke på vegne af andre. de modtog in-
struktioner til brug for konnossementerne. firmaet i kina, som stod som afskiber, var ikke
deres kontraktpart, og der var angivet et russisk firma som modtager. scandimeat oplyste, at
containerne indeholdt broccoli.
       han ved ikke, hvad der var i containerne, da de blev åbnet, men forstod at der var no-
get galt. han blev ikke informeret om, at myndighederne havde fundet kød i containerne.
containerne blev tilbageholdt, fordi der ingen consignee var. de kunne ikke få kontakt til sa-
turn og bad scandimeat om navn på kontaktperson og telefonnummer, men fik det ikke.
hans kolleger på kontoret i skt. petersborg var frustrerede, for i 95 % af tilfældene får man
aldrig containeren igen, når den er konfiskeret i rusland. containerne er derfor at betragte
som mistede. detentionsomkostningerne steg, og det var derfor mest økonomisk at købe
containerne for at standse omkostningerne.
       fakturaen fra huyndai på 38.000 kr. euro dækker 9.000 euro pr. container og 11.000 eu-
ro i detentionsomkostninger. beløbet var oprindelig 64.000 euro, men blev reduceret til
38.000 euro. kr. de forsøgte at få beløbet så langt ned som muligt, også i deres egen interesse.
38.000 kr. er et fair beløb for tre containere. normalt er hyundais standardpris ikke til for-
                                                - 11 -
handling.
parternes synspunkter
samskip har gjort gældende, at det er udokumenteret, at scandimeat har handlet på vegne af
den russiske modtager. kim meldgaard henvendte sig til samskip i eget navn, og han tilken-
degav ikke at handle på vegne af andre. i e-mailkorrespondancen anfører han tværtimod or-
det "vi" flere gange, og der er ingen tvivl om, at scandimeat ønskede varerne flyttet for egen
regning og i eget navn. ved forhandling af demurrage i rotterdam optrådte kim meldgaard
også på egne vegne, og fakturaen blev udstedt til scandimeat, som også betalte den. hvis
man optræder på andres vegne og ikke vil bindes selv, skal man gøre sin aftalepart opmærk-
som herpå, ellers bindes man. scandimeat er ordregiver og har bestilt fragten, hvilket inde-
bærer, at scandimeat hæfter umiddelbart over for samskip, jf. også u 2006.896 s. der fore-
ligger kontraktbrud af den indgåede transportaftale, da containerne ikke er blevet afhentet,
og scandimeat hæfter, uanset om det er dem selv eller deres samarbejdspartner, der mislig-
holder aftalen.
      scandimeat hæfter i øvrigt også som merchant efter sea wavbill-vilkårene for omkost-
ningerne ved uafhentet gods. consignor er den, der har indgået aftalen. vilkårene må anses
som vedtaget, da scandimeat er professionel indenfor branchen og må vide, at der er stan-
dardvilkår til aftalen. selv hvis scandimeat alene har modtaget en forside, kan de ikke have
en berettiget forventning om, at vilkårene ikke gjaldt. vilkårene er endvidere frit tilgængeli-
ge på samskips hjemmeside. der var en forpligtelse til at returnere containerne, og scandi-
meat er ansvarlig for ethvert tab, jf. vilkårenes punkt 20 (3). efter sølovens § 274, stk. 3, er
transportøren ikke længere ansvarlig, når godset er overgivet til en myndighed.
      hvis scandimeat ikke kan betragtes som kontraktpart, har scandimeat alligevel op-
trådt culpøst ved at afgive forkerte oplysninger om godset, hvilket har medført et tab for
samskip. herudover blev scandimeat løbende orienteret om problemerne og bedt om oplys-
ninger på kunden i rusland, men scandimeat gjorde ikke tilstrækkeligt til at få løst proble-
met. scandimeat kendte til situationen, og der er ikke udvist passivitet fra samskips side,
selv om der ikke var e-mailkorrespondance mellem parterne fra september 2007 til januar
2008.
                                                 - 12 -
      efter alex feenstras forklaring er der ikke grund til at betvivle, at containerne er be-
slaglagt og må anses for tabte. fakturaen fra hyundai dækker tab af containere. beløbet på
38.000 euro er et beløb, som samskip og hyundai er blevet enige om efter forhandling, og
kim meldgaard har haft mulighed for at komme med bemærkninger.
      samskip har iagttaget sin tabsbegrænsningspligt, og har hverken beføjelser til eller mu-
lighed for at få frigivet containerne eller anlægge retssag mod de russiske myndigheder.
scandimeat er nærmest til at bære risikoen for den russiske kundes manglende afhentning af
varerne, og scandimeat skal derfor dække tabet på 38.000 euro.
scandimeat har gjort gældende, at scandimeat ikke hæfter som ordregiver over for samskip,
idet samskip var bekendt med, at scandimeat blot var mellemmand. kim meldgaard har
igennem hele forløbet, herunder i samtale med henrik nielsen, gjort opmærksom på, at det
var hans kunde i rusland, der skulle betale, også i forbindelse med demurrageomkostninger.
scandimeat er ikke consignee, det er derimod firmaet "ooo saturn 199106 st. petersborg".
scandimeat har ikke modtaget de omtalte konnossementsvilkår.
      det er endvidere ikke dokumenteret, at samskip har lidt et tab. det er ikke godtgjort, at
containerne er arresteret eller tabt, endsige overhovedet ankommet til rusland. der er heller
ingen dokumentation for, at containerne indeholdt kød i stedet for broccoli, ligesom kravet
fra hyundai vedrørende containerne heller ikke er dokumenteret. fakturaen fra hyundai
indeholder ikke oplysning om, hvad den dækker, og scandimeat har ikke været med i for-
handlingerne med hyundai.
      scandimeat er således ikke forpligtet til at friholde samskip eller samskips samhan-
delsparter for tab.
sø- og handelsrettens afgørelse
aftalen om transport fra rotterdam til skt. petersborg blev indgået på grundlag af dels e-
mails mellem kim meldgaard og henrik nielsen, dels telefonsamtaler. det fremgår ikke af
den fremlagte e-mailkorrespondance, at scandimeat har forhandlet på en andens vegne. det
findes ikke tilstrækkelig godtgjort alene ved den af kim meldgaard afgivne forklaring, at en
anden end scandimeat skulle være ordregiver.
                                                  - 13 -
      det må efter bevisførelsen lægges til grund, at containerne indeholdt kød og ikke broc-
coli som oplyst af scandimeat, og at alle containere af denne årsag blev tilbageholdt af de
russiske toldmyndigheder.
      scandimeat fik tilsendt forsiden af transportdokumentet (sea waybill) og måtte som
professionel eksportør være bekendt med, at der hertil er knyttet et sæt standardvilkår. efter
disse er scandimeat ansvarlig for transportørens tab som følge af forkerte oplysninger om
godset samt har pligt til at returnere containerne.
      scandimeat blev gjort bekendt med tilbageholdelsen og årsagen hertil samt efterføl-
gende løbende orienteret om udviklingen, men undlod at fremkomme med de nødvendige
oplysninger, således at godset kunne blive frigivet. scandimeat vil derfor også være erstat-
ningsansvarlig ved dels at have givet forkerte oplysninger og ikke at have bistået samskip
med at få frigivet containerne.
      samskip orienterede scandimeat om forligsforhandlingerne med hyundai. selvom
scandimeat ikke har tiltrådt forliget, finder retten, at samskip har varetaget sin tabs-
begrænsningspligt. efter rettens kendskab til prisen for containere findes beløbet på 38.000
euro, når henses til at der tillige skulle betales demurrage, at være passende.
      scandimeat skal derfor betale 38.000 euro med tillæg af procesrente fra den 10. novem-
ber 2008.
      efter sagens udfald og omfang skal scandimeat til samskip i sagsomkostninger betale
30.000 kr. til dækning af advokatomkostninger og 7.100 kr. til dækning af retsafgift.
                                        thi kendes for ret:
scandimeat aps skal til samskip a/s betale 38.000 euro med tillæg af procesrente fra den 10.
november 2008 samt 37.100 kr. i sagsomkostninger.
benny jepsen                              mette christensen                     ejgil kromann
                        - 14 -
                     (sign.)
                  ___ ___ ___
         udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den 17. februar 2010


text:
københavns byret
udskrift af dombogen
dom
afsagt den 30. august 2017 i sag
ss 2-19837/2017
anklagemyndigheden
mod
t
cpr-nummer …94-…
p.t. københavns fængsler
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag er behandlet som tilståelsessag.
retsmødebegæring er modtaget den 18. august 2017.
navn på tiltalte t er tiltalt for
slet evt. "overtrædelse af". afhænger af hvad tiltalt for.
                                                 1.
legemsangreb af særligt rå, brutal eller farlig karakter efter straffelovens § 245, stk. 1,
ved den 25. marts 2017 ca. kl. 05.00 ud for vingårdstræde 7 i københavn, i foreningen og
efter forudgående aftale eller fælles forsåelse med en pt. ukendt medgerningsmand, at have
overfaldet f, idet sigtede og medgerningsmanden ved spark og skub væltede f omkuld og
herefter tildelte ham flere slag og spark mod kroppen og hovedet, ligesom de trampede ham i
hovedet og endelig, mens f lå værgeløs på gaden, at have stukket ham to gange i vestre balle
med en kniv.
                                                 2.
vold efter straffelovens § 244,
ved den 25. marts 2017 ca. kl. 03.45 på en udendørs terrasse på natklubben "at dolores"
beliggende lille kongensgade 16 i københavn, at have nikket en pt. ukendt mand en skalle.
                                                 3.
overtrædelse af våbenbekendtgørelsens § 59, stk. 4, jf. § 18, stk. 1, nr. 3,
ved den 27. juli 2017 ca. kl. 06.57 på islands brygge 30b i københavn, uden politiets
tilladelse, at have besiddet en cs-gasspray.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om fængselsstraf.
anklagemyndigheden har endvidere nedlagt påstand om, at der hos tiltalte i medfør af
straffelovens § 75, stk. 2, konfiskeres en cs-gasspray.
                                                      - 2 -
anklagemyndigheden har endvidere nedlagt påstand om, at tiltalte i medfør af
udlændingelovens § 49, stk. 1, jf. § 22, nr. 6, og § 32, stk. 2 og stk. 3, udvises med
indrejseforbud i 12 år, subsidiært at der sker betinget udvisning, jf. § 24 b.
tiltalte har erkendt sig skyldig.
tiltalte har ikke protesteret mod konfiskationspåstanden.
tiltalte har protesteret mod udvisningspåstanden.
f har påstået, at tiltalte skal betale 18.970,00 kr. i erstatning. beløbet er opgjort således:
svie og smerte 25/3-17-1/6-17, 66 dage à 195 kr.                               12.870,00 kr.
behandlingsudgifter                                                              4.100,00 kr.
tøj anslået                                                                      2.000,00 kr.
i alt                                                                          18,970,00 kr.
f har taget forbehold for at rejse yderligere erstatningskrav.
tiltalte har anerkendt erstatningspligten. tiltalte har ikke godkendt erstatningskravets
størrelse.
oplysningerne i sagen
der er afgivet forklaring af tiltalte. denne forklaring, som er i overensstemmelse med tiltalen,
fremgår af retsbogen.
der er dokumenteret politiattest side 3 sammenholdt med uddrag af skadestuejournal "aka-
vurderingsnotat" af 25. marts 2017 fra fs ophold på skadestuen den 25. marts 2017, hvoraf
blandt andet fremgår:
"...brug pitch 10 ved citeringer
alb1 kl. 05:29
31-årig mand overfaldet med kniv og stumpt vold. ikke været bevidstløs.
umiddelbart stukket 2 stik i ve. balde, samt enkelt knivstik i ve. side af ansigtet.
angiveligt stor kniv ifølge pt.
...
pt. benægter indtag f stoffer og kun moderat alkohol indtag.
pt. oplyser at være i xarelto blodfortyndende efter blodprop i ben. fortsat vågen, varm og tør efterankomst i rh.
...
c--bv kl. 05:38
asa
abc-sttabil
abdomen: fladt og blødt, uømt. ingen eskoriationer. to overfladiske stikskade på ve. balde.
e-fast: negativ. fortsætter til traume-ct.
                                                        - 3 -
...
traumeleder kl. 05:47
asa
...
c: perifert kold, men tør. bt 120/70, puls: 110!, velfungerende orange i.v. adgang.
blodrester i ansigt, samt pågående blødning i ve. balde. er i xarelto behandling, grundet tidl. dvt.
...
svar på traume scanning:
positive fund zygoma fraktur sin.
...
kæbe kír. kl. 06:23
*as*a
pt. angiver normalt sammenbid og normal følelse i ansigtet.
obj.
...
øvrige ansigtsskellet uden anden frakturmistanke.
sutureret laseration sv.t corpus zykotatikmus ve. side. norm sensebilitet i alle 3 gren i nervus traginimus.
normal fasialis funktion.
cavum oris: tæt og entydig okklution i begge sider. ingen tandskader og ingen laseration.
ingen ømhed ved palpation i sulcus i overkæben.
ct scanning af ansigtsskellet viser ve. sidig arcus zygomaticus fraktur.
..."
personlige oplysninger
tiltalte har om sine personlige forhold forklaret, at han har boet i danmark siden han var 3 år
gammel. han har en kæreste, som han venter barn med. hun er gravid i fjerde måned. hans
mor og far bor også i danmark. han er selvstændig. han har et software firma og studerer
enkeltfag ved siden af.
der er dokumenteret udtalelse af 21. august 2017 fra udlændingestyrelsen, hvoraf blandt
andet fremgår, at tiltalte har haft lovligt ophold i danmark i ca. 18 år og 8 måneder, dog med
forbehold for at udlændingestyrelsen ikke har været i besiddelse af samtlige oplysninger om
tidligere afsoning og frihedsberøvelse, der er fratrukket i den periode tiltalte har haft ophold i
danmark, jf. udlændingelovens § 27, stk. 5, jf. stk. 1. det fremgår endvidere:
"...brug pitch 10 ved citeringer
§ 26, stk. 2
vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt en beslutning om udvisning af t med sikkerhed kan antages at være i strid
med danmarks internationale forpligtelser, skal udlændingestyrelsen henvise til politiets rapport af 27. juli
2017.
heraf fremgår blandt andet følgende:
     t har sine forældre og søskende i danmark
     t har en kæreste, som er gravid med deres første barn
særligt vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt der er risiko for, at t vil lide overlast i det land, hvor han efter
udvisningen kan ventes at tage ophold, skal udlændingestyrelsen bemærke, at det af fælles norsk-dansk fact-
finding mission til tripoli, libyen 4. juni - 11. juni 2004 side 17 fremgår følgende i relation til dobbeltstraf:
                                                        - 4 -
4.5 dobbeltstraf
spørgsmålet om dobbeltstraf ble tatt opp med flere kilder. det libyske utenriksdepartementet slo fast at libyske
myndigheter ikke rettsforfølger libyere som har begått kriminalitet i utlandet, hvis disse personer allerede er blitt
straffet i det land hvor forbrytelsen ble begått. den libyske advokatforening og en libysk juridisk kilde
konstaterte at libysk lovgivning ikke tillater dobbeltstraff. den libyske advokaten og diplomatisk kilde 4 opplyste
at libyere som har begått kriminalitet i utlandet bare kan straffes i libya dersom de ikke allerede er blitt straffet.
udlændingestyrelsen finder således ikke efter de i sagen foreliggende oplysninger, at der er risiko for, at den
pågældende vil blive udsat for særlig byrdefulde strafforanstaltninger ved tilbagevenden til libyen, eller for at t
dér vil risikere at blive straffet for den samme lovovertrædelse, som han måtte blive dømt for i danmark.
udlændingestyrelsen bemærker, at vi ikke er i besiddelse af nyere oplysninger om brugen af dobbeltstraf i
libyen.
udtalelse om udvisningsspørgsmålet
det bemærkes indledningsvis, at det følger af bestemmelsen i udlændingelovens § 26, stk. 2, at en udlænding
skal udvises efter §§ 22 -24, medmindre dette med sikkerhed vil være i strid med danmarks internationale
forpligtelser.
på baggrund af anklagemyndighedens oplysninger om kriminalitetens karakter, og om at den pågældende
forventes idømt en frihedsstraf af omkring 1 års fængsel måneders varighed sammenholdt med de i
udlændingelovens § 26, stk. 2 nævnte hensyn, kan udlændingestyrelsen tiltræde anklagemyndighedens
indstilling om udvisningsspørgsmålet.
ifølge udlændingelovens § 24b, stk. 3 skal en udlænding, der er idømt betinget udvisning efter udlændingelovens
§ 24b, stk. 1, udvises, medmindre dette vil være i strid med danmarks internationale forpligtelser, hvis den
pågældende inden for prøvetiden for den betingede udvisning begår nyt strafbart forhold, som kan give
anledning til udvisning efter §§ 22 - 24, og der inden prøvetidens udvisning foretages rettergangsskridt. kan der
ikke ske udvisning, jf. § 26, stk. 2, skal udlændingen udvises betinget på ny. prøvetiden fastsættes efter reglerne i
stk. 2.
..."
tiltalte er tidligere straffet
ved         københavns byrets dom af 16. juni 2016 med fængsel i 10 måneder efter
            straffelovens § 191, stk. 1, 1. pkt., jf. stk. 2, jf. lov om eufo. stoffer § 3, stk. 1, jf. § 1,
            stk. 3. jf. bekg. om eufo. stoffer § 27, jf. § 2, jf. bilag 1, liste a, nr. 1, jf. til dels
            straffelovens § 21. betingelser indtil den 24. februar 2019. betinget udvisning jf.
            udlændingelovens § 24b. prøvetid 2 år. løsladt den 24. februar 017. prøvetid indtil
            den 24. februar 2019. reststraf 103 dage.
ved         retten på frederiksbergs udeblivelsesdom af 28. maj 2015, betinget.
            straffastsættelse udsat. udeblivelsesdom jf. retsplejelovens § 855, stk. 3, nr. 4 efter
            straffelovens § 276. i medfør af straffelovens § 56, stk. 1 mod en prøvetid på 1 år fra
            endelig dom. i medfør af straffelovens § 75, stk. 2 konfiskation af struetrækkere in
            sol.
            dommen anket den 11. juni 2015.
            østre landsrets ankedom af 29. august 2016 med fængselsstraf i 30 dage, betinget.
            betingelser indtil den 29. august 2017 efter straffelovens § 285, jf. § 276, jf. § 89. i
            medfør af straffelovens 56 mod en prøvetid på 1 år fra denne dom. i medfør af
            straffelovens § 75, stk. 2 konfiskation af struetrækkere in sol.
                                                  - 5 -
ved        københavns byrets dom af 22. januar 2016 med fængsel i 50 dage, betinget efter
           straffelovens § 291, stk. 2, jf. stk. 1. i medfør af straffelovens § 56, stk. 2 mod en
           prøvetid på 2 år
           dommen anket den 22. januar 2016.
           østre landsrets dom af 1. december 2016 med fængselsstraf i 50 dage, betinget.
           betingelser indtil den 1. december 2018 efter straffelovens § 291, stk. 2, jf. stk. 1, jf.
           § 89. i medfør af straffelovens § 56, stk. 2 mod en prøvetid på 2 år.
tiltalte har været frihedsberøvet fra den 27. juli 2017.
rettens begrundelse og afgørelse
tiltalte har uden forbehold erkendt sig skyldig. tilståelsen støttes af de oplysninger, der i
øvrigt foreligger. det er derfor bevist, at tiltalte er skyldig.
straffen fastsættes til fængsel i 8 måneder, jf. straffelovens § 245, stk. 1 og § 244, samt
våbenbekendtgørelsens § 59, stk. 4, jf. § 18, stk. 1, nr. 3.
det har sit forblivende med de betingede ankedomme af henholds vis 29. august 2016 og 1.
december 2016, jf. straffelovens § 61, stk. 2, samt reststraffen på 103 dage fra dom af 16. juni
2016, jf. straffelovens § 61, stk. 2, jf. § 40, stk. 1, henset til, at der ikke er tale om ligeartet
kriminalitet.
retten har ved strafudmålingen lagt vægt på grovheden af voldsudøvelsen i forhold 1, der er
begået af to i forening, og på at tiltalte stak fs to gange i ballen med en kniv, da han lå stille. i
formildende retning har retten lagt vægt på omfanget af fs skader, herunder at knivstikkene
alene var overfladiske.
påstanden om konfiskation tages i medfør af den påberåbte bestemmelse til følge som
nedenfor bestemt.
erstatningskravet udskydes til senere behandling ved erstatningsnævnet eller ved civilt
søgsmål, jf. retsplejelovens § 991, stk. 4.
henset til, at tiltalte har boet i danmark, siden har var omkring 3 år gammel, og til hans
familie-, arbejds- og uddannelsesmæssige tilknytning til danmark, herunder særligt, at
tiltaltes kæreste er gravid i fjerde måned med tiltaltes barn, finder retten, uanset karakteren af
kriminaliteten, straffens længde og det forhold, at tiltalte ved dom af 16. juni 2016 blev udvist
betinget, at udvisning med sikkerhed vil være i strid med danmarks internationale
forpligtelser, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2, hvorfor tiltalte alene udvises betinget, jf.
udlændingelovens § 24 b, stk. 1.
thi kendes for ret:
tiltalte t straffes med fængsel i 8 måneder.
hos tiltalte konfiskeres en cs-gasspray.
                                             - 6 -
tiltalte udvises af danmark betinget på vilkår, at han i en prøvetid, der udløber 2 år fra
endelig dom, ikke begår strafbart forhold, som kan give anledning til udvisning efter
udlændingelovens §§ 22 - 24.
tiltalte skal betale sagens omkostninger, herunder 11.592 kr. + moms i salær til den
beskikkede forsvarer, advokat jacob kiil.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                         højesterets dom
                        afsagt mandag den 20. maj 2019
sag bs‐36187/2018‐hjr
(2. afdeling)
boet efter a
ved b
(advokat karsten høj, beskikket)
mod
ankenævnet for patienterstatningen
(advokat sanne h. christensen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 16. marts
2018.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, vibeke
rønne, jens peter christensen, hanne schmidt og kurt rasmussen.
påstande
boet efter a har nedlagt påstand om, at ankenævnet for patienterstatningen
skal anerkende, at boet er berettiget til en godtgørelse svarende til varigt mén
på 85 procent uden fradrag for mellemkommende død med 2/3, subsidiært med
et mindre fradrag end 2/3 og mere subsidiært hjemvisning til ankenævnet.
ankenævnet for patienterstatningen har påstået stadfæstelse.
boet efter a har for højesteret frafaldet påstanden om, at der ikke skal ske
reduktion af méngodtgørelsen med 15 procent.
                                           2
supplerende sagsfremstilling
af egen læges notater vedrørende a fremgår af en journaltilførsel den 15.
februar 2010 bl.a.:
        ”hovedklage er trykken i brystkassen, spec i liggende, det piver og
        skratter i lungerne fik pc i nov, det hjalp ikke rigtig ryger stadig på
        trods af verificeret atherosklerotisk sygdom fev 1 på godt halvdelen af
        forv ekg ia
        rp rygeophør er topmotiveret. ikke interesseret i inhalationsmedi‐
        cin nu (spiriva).”
af udtalelse fra professor, overlæge, dr.med. mikael rørth af 1. marts 2013, der
er udarbejdet til brug for ankenævnets afgørelse, fremgår bl.a.:
        ”resumé af sygehistorie
        a (…) fik den 5.07.2007 foretaget ct scanning af brysthulen pga
        mistanke om hjertesygdom. ved undersøgelsen fandt man
        åreforkalkning ved hjertet og behandling med ”blodfortyndende”
        medicin blev indledt. ved ct‐scanningen fandtes yderligere forandrin‐
        ger i højre lunge, et mindre infiltrat. på grund af fortsatte symptomer
        blev der den 23.09.2007 foretaget røntgenundersøgelse af brysthulen
        (thorax). herved påvistes infiltrat i højre lunges mellemlap. forandrin‐
        gerne blev vurderet som værende godartede følger efter lungebetæn‐
        delser, og der blev derfor blot planlagt kontrol med nyt røntgen af tho‐
        rax. denne blev foretaget 29.10.2007 – og den viste uændrede forhold.
        a konsulterede egen læge 15.02.2010 pga trykken af brystet. den
        05.08.2011 var a atter hos egen læge pga pressende fornemmelse og
        trykken i højre side af brysthulen. ved røntgenundersøgelse af lungerne
        den 12.08.2011 fandt man, at de tidligere påviste forandringer i højre
        lunge var taget til. der blev derfor foretaget ct scanning, pet scanning
        og bronkoskopi. herved konstateredes at forandringerne skyldtes kræft
        i lungerne af typen adenocarcinom. der blev påvist spredning til lymfe‐
        knuder, og der var mistanke om spredning til ribben. sidstnævnte
        kunne ikke bekræftes ved biopsi. på denne baggrund var operation af
        lungekræften med helbredende sigte ikke mulig. det videre behand‐
        lingsforløb fremgår ikke af det fremsendte journalmateriale, men det er
        oplyst, at a er afgået ved døden.
        kommentarer
        a var mangeårig storryger, havde været udsat for asbest og have gen‐
        nem årene haft flere lungebetændelser – og havde desuden hjerte‐kar‐
        sygdom med forhøjet cholesterol og åreforkalkning. i det fremsendte er
        oplysninger fra indlæggelse i 2004, hvor røntgenundersøgelse af thorax
        skal have vist normale forhold. påvisning af infiltrat ved ct scanning i
                                             3
         juli 2007 og siden ved røntgen af thorax september og oktober 2007
         burde have udløst yderligere undersøgelser for at af‐ eller bekræfte en
         malign diagnose. udredningen og den efterfølgende kontrol var således
         ikke i overensstemmelse med erfaren specialiststandard. diagnosen
         lungekræft blev stillet ca 4 år senere, på hvilket tidspunkt operation og
         dermed helbredende behandling ikke var mulig. på grund af den for‐
         sinkede diagnose er prognosen, dvs den statistiske overlevelse mulig‐
         hed forringet. var diagnosen stillet var radikal operation en mulighed i
         2007. givet at en sådan kunne gennemføres er det min vurdering at 5
         års overlevelses‐prognosen i lyset af betydelig ko‐morbiditet ville være
         omkring 50%. med det aktuelle diagnosetidspunkt, hvor sygdommen
         var progredieret og frembød lymfeknude metastaser og muligvis knog‐
         leinvolvering reduceres denne til højst 10%.”
højesterets begrundelse og resultat
sagens spørgsmål
sagen angår fastsættelse af méngodtgørelse i en situation, hvor en person er
blevet påført en patientskade som følge af en forsinket diagnose.
hovedspørgsmålet i sagen er, om ankenævnet for patienterstatningen i sin af‐
gørelse af 8. juni 2015 med rette har foretaget fradrag for mellemkommende
død på 2/3 i det krav på méngodtgørelse, som ankenævnet har anerkendt ved
sin afgørelse af 29. januar 2014.
ankenævnet har vurderet, at de fund, der blev gjort i forbindelse med en ct‐
skanning af a i juli 2007 og røntgen i september og oktober 2007, burde have
udløst yderligere undersøgelser for at af‐ eller bekræfte en kræftdiagnose. da
diagnosen først blev stillet i september 2011, blev den forsinket med ca. 4 år. a
blev efter ankenævnets vurdering herved påført en væsentligt forringet
overlevelsesprognose, inoperabel lungekræft og deraf følgende død.
det er uomtvistet, at der i overensstemmelse med ankenævnets praksis ikke
skal foretages fradrag for mellemkommende død, såfremt as levetid med
skaden må vurderes at have haft en længde af 3‐4 år eller mere.
spørgsmålet for højesteret er herefter, hvorledes levetiden med skaden skal be‐
regnes. boet efter a har til støtte for sin principale påstand anført, at levetiden
med skaden skal beregnes fra det tidspunkt i 2007, hvor a burde være blevet
undersøgt nærmere, således at en korrekt diagnose kunne være blevet stillet.
ankenævnet har anført, at levetiden med skaden skal beregnes fra det
tidspunkt, hvor følger af den forsinkede diagnose i form af gener fra
kræftsygdommen viste sig.
                                          4
såfremt levetiden med skaden skal beregnes fra det tidspunkt, hvor gener fra
kræftsygdommen viste sig, er der uenighed mellem parterne om, hvornår dette
tidspunkt var.
levetiden med skaden
i medfør af erstatningsansvarslovens § 4 skal godtgørelse for varigt mén fast‐
sættes under hensyn til skadens medicinske art og omfang og de forvoldte
ulemper i skadelidtes personlige livsførelse. godtgørelse for varigt mén skal så‐
ledes kompensere for de varige gener, som en skade har medført, og som ska‐
delidte skal leve med resten af livet.
ved vurderingen af, hvilke ulemper i skadelidtes personlige livsførelse, en for‐
sinket eller mangelfuld diagnose har medført, må der efter højesterets opfat‐
telse sondres mellem det tidspunkt, hvor den fejl, der har forvoldt skaden, er
begået (forårsagelsestidspunktet), og det tidspunkt hvor ulemperne i skadelid‐
tes personlige livsførelse som følge af den begåede fejl viser sig (virkningstids‐
punktet).
ved fastlæggelsen af den periode, hvor a levede med følgerne af
patientskaden, må der således som anført af landsretten lægges vægt på det
tidspunkt, hvor a som følge af den udiagnosticerede kræftsygdom begyndte at
opleve gener eller ulemper i sin personlige livsførelse.
den konkrete vurdering
det beror herefter på en konkret vurdering, hvornår a begyndte at opleve
gener eller ulemper i sin personlige livsførelse som følge af kræftsygdommen
og dermed hvor længe, han må anses for at have levet med følgerne af
patientskaden.
ankenævnet har ved sin afgørelse af 8. juni 2015 vurderet, at a først fik gener
fra kræftsygdommen i midten af 2011, hvor han konsulterede egen læge med
smerter i højre side af brystet gennem et par uger.
højesteret finder, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte ankenævnets læge‐
lige vurdering. det bemærkes herved, at oplysningen om, at a gik til egen læge
i februar 2010 på grund af trykken i brystkassen mv. – en oplysning der er
indgået i ankenævnets beslutningsgrundlag – ikke kan føre til en anden
bedømmelse.
højesteret tiltræder på denne baggrund, at ankenævnet i sin afgørelse af 8. juni
2015 foretog fradrag i godtgørelsen med 2/3 som følge af, at a døde i august
2012, og således kun nåede at leve med generne fra sin kræftsygdom i ca. et år.
                                          5
konklusion
højesteret stadfæster landsrettens dom.
                          thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal retshjælpsforsikringen, subsidiært stats‐
kassen, betale 50.000 kr. til ankenævnet for patienterstatningen.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage efter denne højesterets‐
doms afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 23. april 2014
sag 120/2012
(2. afdeling)
topdanmark forsikring a/s
(advokat line marie pedersen)
mod
a og b
(advokat mogens moe, beskikket for begge)
og
sag 158/2012
a og b
(advokat mogens moe, beskikket for begge)
mod
c
(advokat thomas dall jensen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 11. afdeling den 29. marts 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, niels grubbe, vibeke
rønne, michael rekling og lars apostoli.
påstande
appellanten i sag 120/2012, topdanmark forsikring a/s, har påstået frifindelse.
                                               - 2 -
de indstævnte, a og b, har påstået stadfæstelse.
appellanterne i sag 158/2012, a og b, har gentaget deres påstande.
indstævnte, c, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
i en udskrift af 11. oktober 2001 fra miljøstyrelsens hjemmeside hedder det bl.a.:
      ”private olietanke
      i løbet af år 2000 modtager 400.000 danske villaejere pjecen ”få din olietank miljøtjek-
      ket”. målet er at følge de nye miljøregler for olietanke helt til dørs, så forurening med
      fyringsolie undgås.
      …
      pjece leveret ved døren
      samtlige villaejere, der varmer deres bolig op med fyringsolie, får i løbet af året besøg
      af deres skorstensfejer eller oliefyrsmontør – og de har den nye pjece med.”
i den omtalte pjece fra miljøstyrelsen er der anført følgende om olietanke, der er fremstillet af
firmaet ajva-plast a/s:
      ”pas på plasttanke af et bestemt mærke
      hvis din tank er nedgravet, kugleformet og lavet af plast (polyethylen) og fremstillet af
      firmaet ajva-plast a/s, skal du være særlig opmærksom. der er forhøjet risiko for,
      at den forurener. derfor skal den tages ud af brug og sløjfes inden en bestemt tidsfrist.
      hovedkravet er, at ajva-plast-tankene skal sløjfes senest 20 år efter, at de er blevet
      gravet ned – dog tidligst 1. januar 2001. er den kugleformede ajva-plast tank på
      2.500 liter, og har den et fabrikationsnummer mellem 1400 og 6800, er den allerede nu
      ulovlig. og så skal tanken sløjfes straks.
      vær opmærksom på, at der også findes kugleformede olietanke af glasfiber. disse tanke
      er gode nok og skal derfor ikke sløjfes.”
i forbindelse med en tilsvarende oplysningskampagne i 2005 blev der udsendt en ny udgave
af pjecen, der nu hed ”tjek din olietank – nye regler 2005”. i denne udgave findes der bl.a. en
omtale af den lovpligtige forsikringsordning, og under overskriften ”ansvarsregler kan koste
dyrt” hedder det bl.a.:
      ”hvis olietanken og rørsystemet ikke lever op til de fastsatte regler og krav, kan oliesel-
      skabets forsikringsselskab afvise at dække skaden. i så fald skal du selv betale for at få
      fjernet den forurening, der er opstået. det er derfor vigtigt, at din olietank er i forsvarlig
      stand og lever op til kravene.
                                                - 3 -
       er du i tvivl, er det en god ide at kontakte din oliefyrstekniker eller skorstensfejer og få
       foretaget et tjek i forbindelse med det årlige besøg. det koster cirka 100 kr.”
under overskriften ”din olietank kan blive for gammel” er der bl.a. anført følgende i pjecen:
       ”de nye miljøregler skal sikre, at jord og drikkevand ikke forurenes med fyringsolie. jo
       ældre en tank er, desto større risiko er der for et olieudslip. derfor er der fastsat regler
       om sløjfningsterminer for de forskellige typer af tanke.”
under overskriften ”nedgravede plasttanke” er der anført følgende i pjecen:
       ”nedgravede kugleformede tanke lavet af plast (polyethylen) og fremstillet af firmaet
       ajva-plast a/s, skal sløjfes senest 20 år efter nedgravningen. der er ikke sat sløjf-
       ningsterminer for øvrige nedgravede plasttanke.”
for højesteret er fremlagt trundholm kommunes folder ”den lille grønne” fra 2005. af fol-
deren på 42 sider fremgår bl.a. følgende om villa-olietanke:
       ”alle olietanke er omfattet af de nye miljøregler, som trådte i kraft fra 2000.
       …
       • nedgravede kugleformede polyethylen tanke fra ajwa er ulovlige.
       det er vigtigt, at ovennævnte krav er opfyldt af hensyn til forsikringen ved evt. olieforu-
       rening.”
folderen har efter det oplyste eksisteret siden slutningen af 1990’erne, og den har altid været
husstandsomdelt
forklaringer
ulla iisager har supplerende forklaret bl.a., at når der blev udstedt regler om sløjfning af olie-
tanke, blev de omtalt i en notits i holbæk amts venstreblad. hun er sikker på, at det blev
nævnt, når der kom nye olietankbekendtgørelser. hun kan dog ikke sige, hvornår en omtale af
lige netop denne ændring har været bragt. hun har ikke beskæftiget sig med ejendomshandler
siden 2001 og har heller ikke efterfølgende holdt lokalaviserne. hun kender ”den lille grøn-
ne” fra trundholm kommune. en række af de tidligere kommuner udgav en tilsvarende pam-
flet. den blev oprindeligt udsendt pr. post til alle borgere i trundholm kommune sammen
med ejendomsskattebilletten, men bliver nu husstandsomdelt i odsherred kommune.
forespurgt om sin forklaring i landsretten, om at ”… svaret fra kommunen må have været, at
tanken først skulle sløjfes om 30, 40 eller 50 år…”, har hun forklaret, at kommunen svarede,
                                                 - 4 -
at tanken ikke skulle sløjfes i henhold til seneste bekendtgørelse. hun har selv deduceret sig
frem til, at tanken så først skulle sløjfes i løbet af en årrække.
b har supplerende forklaret bl.a., at han, inden deres olietank lækkede, ikke var klar over, at
der gjaldt regler om sløjfningsterminer. han og hans hustru læste lokalaviser, navnlig holbæk
amts venstreblad, og ugeaviser. de holdt dog ikke holbæk amts venstreblad fast. en af
ugeaviserne hed oprindeligt ”odsherredskysten” og hedder nu formentlig ”det nye odsher-
red”.
han kender folderen ”den lille grønne” fra trundholm kommune, som de har modtaget der-
hjemme. forespurgt om afsnittet ”villa-olietanke” på s. 33 har han forklaret, at han ikke har
læst dette afsnit. han brugte folderen som opslagsværk om for eksempel åbningstider og af-
hentning af storskrald.
han har aldrig set husets byggesag hos kommunen, heller ikke da de ombyggede huset ind-
vendigt. det var der ikke behov for.
om sit samarbejde med oliefyrets servicetekniker har han forklaret, at de har haft den samme
tekniker til servicering af fyret i hele den periode, de har ejet huset. de var aldrig hjemme, når
han kom, og teknikeren foretog udbedringer og reparationer uden at spørge dem inden. tek-
nikeren kendte fyret fra tidligere ejer, og han har aldrig talt om olietanken eller advaret om, at
en sløjfning af tanken skulle være nødvendig.
retsgrundlaget
i den dagældende jordforureningslov, jf. lov nr. 370 af 2. juni 1999, hedder det bl.a.:
      ”§ 48. for olieforureninger, der konstateres efter en af miljø- og energiministeren nær-
      mere fastsat dato, kan miljømyndigheden, jf. § 39, uanset hvordan forureningen er sket,
      meddele ejere af olietanke, jf. stk. 3, påbud om afgivelse af oplysninger og udførelse af
      undersøgelser som omhandlet i § 40, stk. 1, og om at fjerne den konstaterede forurening
      og genoprette den hidtidige tilstand eller foretage tilsvarende afhjælpende foranstaltnin-
      ger.
      …
                                                   - 5 -
       § 49. ejere af olietanke, der kan meddeles påbud efter § 48, stk. 1, jf. § 48, stk. 3, skal
       være omfattet af en forsikring, der dækker udgifterne, jf. dog stk. 2, til miljømyndighe-
       dernes krav om undersøgelser og oprydning efter bestemmelsen i § 48.
       stk.2. forsikringspligten omfatter ikke dækning af udgifter, hvor forureningen
       1) er forårsaget forsætligt af tankejeren,
       2) stammer fra installationer, som tankejeren vidste eller burde vide ikke opfylder of-
       fentlige forskrifter herom indeholdt i olietankbekendtgørelsen, eller
       3) skyldes, at leveringen af olie i tankejerens ejertid ikke er sket efter offentlige for-
       skrifter herom, indeholdt i bekendtgørelse om vejtransport af farligt gods.
       …
       stk. 5. forsikringen skal dække udgifter som nævnt i stk. 1 viser udgiften til opfyldelse
       af et påbud, jf. § 48, stk. 1, sig at ville overstige 2 mio. kr., skal forsikringsselskabet
       rette henvendelse til miljømyndigheden, for at denne kan godkende den del af projektet,
       der overstiger 2 mio. kr. udgifter, der overstiger 2 mio. kr., skal betales af miljømyn-
       digheden.
       …”
i de almindelige bemærkninger til lovforslaget (folketingstidende 1998-99, tillæg a, l 183)
er der bl.a. anført følgende (side 4303, side 4305-4308 og side 4312-4313):
       ”1. formålet med lovforslaget
       det foreliggende lovforslag udgør grundlaget for en sammenhængende og styrket ind-
       sats mod jordforurening for at sikre vandforsyningen og befolkningens sundhed. forsla-
       get bygger på jordforureningsudvalgets betænkning af 1. marts 1996.
       …
       3. hovedelementer i lovforslaget
       …
       3.3.1 indledning
       …
       forureneren betaler-princippet skal være det principielle udgangspunkt. reglerne skal –
       med respekt af retssikkerhedsmæssige hensyn – minimere risikoen for, at der opstår si-
       tuationer, hvor der ikke er mulighed for at påbyde nogen at foretage en oprydning. reg-
       lerne skal tilskynde til en forsvarlig adfærd således, at der sikres en høj grad af miljø-
       beskyttelse. reglerne skal være så enkle som mulige og egnede til at blive administreret
       i et decentralt myndighedssystem.
       …
       3.3.2 spørgsmålet om en generel regulering af påbudsadgangen, der alene bygger på
       offentligretlige synspunkter
       …
       jordforureningsudvalgets overvejelser
                                        - 6 -
…
i udvalgets betænkning indgår (s. 104 ff.) følgende nærmere overvejelser om de nævnte
spørgsmål:
”erstatningsretlige principper
erstatningsretten er et grundlæggende princip til regulering af forholdet mellem en ska-
devolder og en skadelidt. det heri indeholdte culpa-ansvar (uforsvarlighedsnormen) er
udtryk for retssikkerhedsbetragtninger, der generelt medfører, at en skadevolder kun
ifalder ansvar, hvis han har handlet uforsvarligt ud fra en konkret vurdering af de fakti-
ske omstændigheder, der førte til skaden. der lægges således vægt på skadevolderens
subjektive forhold.
…
i de egentlige hændelige uheldstilfælde vil forureneren efter erstatningsretlige princip-
per ikke kunne mødes med påbud, men der er i praksis tale om en meget vanskelig
grænsedragning.
som typeeksempel kan nævnes nyere sager om utætte villatanke (tanke til fyringsolie),
hvoraf mange tankejere efter erstatningsretlige principper ikke vil kunne påbydes at af-
værge en forurening. udviklingen i retspraksis har medført, at mens forsikringsselska-
berne tidligere som regel afholdt udgifterne til en oprensning efter utætte villatanke, af-
vises dette nu generelt.
som andre typeeksempler, hvor en forurener ikke vil kunne mødes med påbud, såfremt
erstatningsretlige synspunkter lægges til grund, kan nævnes forureninger som følge af
hærværk og brand, der opstår uden ejerens skyld.
konsekvenserne af at lade erstatningsretlige principper normere påbudsadgangen må
forventes at blive, at myndighederne i en række tilfælde på forhånd opgiver overhovedet
at fremsætte noget krav over for forureneren. den nødvendige indsats må så betales af
det offentlige. i de tilfælde, hvor myndighederne beslutter at meddele påbud, må der
forventes en række retssager. erfaringerne i dag viser således, at påbudsadressaten me-
get ofte påstår, at forureningen ikke skyldes uforsvarlig adfærd – for eksempel i tæ-
ringsskadesagerne.
erstatningsretten er sædvanligvis et domstolsanliggende med inddragelse af advokater,
bl.a. fordi denne som beskrevet ovenfor indeholder meget komplekse problemstillinger,
som i høj grad beror på en vurdering af de konkrete forhold, bevisbyrderegler m.v. så-
danne vurderinger er fremmede i en offentligretlig regulering, hvis formål er at beskytte
menneskers sundhed og miljøet, og vil derfor være et usædvanligt grundlag for miljø-
myndighedernes skønsmæssige afgørelser om påbud. generelt må det nok konstateres,
at miljøforvaltningerne ikke er egnede til at foretage disse vurderinger…”
lovforslaget
det er i overensstemmelse med flertallets anbefalinger i jordforureningsudvalget nær-
værende lovforslags udgangspunkt, at den ovennævnte vurdering bør føre til, at reglerne
udformes som offentligretlige regler.
                                                - 7 -
      det betyder, at det for påbudsadgangen skal være uden betydning, om de forskellige er-
      statningsretlige betingelser er opfyldt.
      …
      de undersøgelses- og oprydningspåbud, som miljømyndighederne efter lovforslaget kan
      pålægge forureneren, er således udelukkende baseret på offentligretlige, særligt miljø-
      mæssige hensyn. det er således alene hensynet til miljø i form af beskyttelse af drikke-
      vandsressourcer, vandløbskvalitet mv. og til sundhed i form af beskyttelse af børn og
      voksne mod sundhedskadelige påvirkning fra forurenet jord, der kan begrunde et påbud
      efter lovforslaget.
      civile erstatningsretlige overvejelser og hensyn er derimod administrationen af lov-
      forslaget uvedkommende.
      …
      3.3.5 forsikringsordninger
      …
      dog er udvidelsen af det ubetingede forureneransvar for ejere af ibrugværende villa-
      olietanke, bortset fra enkelte områder, betinget af, at der kan opnås forsikringsdækning
      for ansvaret.
      udgifterne til dette ubetingede forureneransvar for ejere af ibrugværende olietanke til
      parcelhuse foreslås således dækket af en forsikring. først når forsikringsmulighederne
      foreligger, hvilket forventes at være 1. januar 2000, indføres pligten til at være dækket
      af en forsikring og det ubetingede forureneransvar udvides. udgifter over 2. mio. kroner
      betales af det offentlige. miljøstyrelsen forventer ikke, at der vil være sager over 2 mio.
      kroner.
      for så vidt angår forureninger, der er forårsaget ved forsætlige handlinger, samt situati-
      oner hvor installationerne, hvorfra forureningen stammer, ikke opfylder de offentlige
      forskrifter, der er fastsat i olietankbekendtgørelsen eller i bekendtgørelsen om vejtrans-
      port af farligt gods, samt situationer, hvor levering af olie ikke er sket efter offentlige
      forskrifter, vil der imidlertid være et ubetinget forureneransvar, der ikke kan tegnes for-
      sikring for.”
i de særlige bemærkninger til lovforslagets § 48 og § 49 (folketingstidende 1998-99, tillæg
a, side 4352-4356) hedder det bl.a.:
      ”til § 48
      med bestemmelsen i stk. 1 gives miljømyndighederne mulighed for at meddele den, der
      på tidspunktet for udstedelsen af et påbud efter § 48 ejer den olietank, hvorfra forure-
      ningen antages at stamme fra, påbud om undersøgelser og foranstaltninger efter en jord-
      forurening, forårsaget af en utæthed i eller spild i forbindelse med en olietank under
      6000 liter, hvor 50% af det areal, der opvarmes af olie fra den pågældende olietank, an-
      vendes til beboelse.
      …
                                          - 8 -
påbud kan meddeles, uanset hvordan forureningen er sket, og muligheden for at udstede
påbud er således ikke betinget af, at myndighederne kan påvise en uforsvarlig adfærd
hos tankejeren. herved indføres der et ubetinget ansvar for oprydninger.
…
til § 49
med de i § 48, stk. 1, foreslåede skærpede ansvarsregler er der mulighed for at få løst
det problem, som olieforurening fra private villatanke udgør.
bestemmelsen i 49, stk. 1, fastslår en pligt for ejere af olietanke, der kan meddeles på-
bud efter § 48, stk. 1, til at være omfattet af en forsikring, der dækker udgifterne til op-
fyldelse af påbud efter § 48, stk. 1. disse tanke er ikke omfattet af miljøerstatningslo-
ven.
formålet med forsikringspligten er, at der skal være økonomisk dækning for tankejerens
ansvar efter § 48. undtaget fra pligten til forsikringsdækning er dog forureninger, der er
forårsaget ved forsætlige handlinger fra den nuværende tankejers side, samt situationer
hvor tankejeren vidste eller burde vide, at installationerne, hvorfra forureningen stam-
mer, ikke opfylder offentlige myndighedskrav, som fremgår af den til enhver tid gæl-
dende olietankbekendtgørelse, samt hvor leveringen af olie i den nuværende ejers ejer-
tid ikke er sket efter offentlige forskrifter herom, som fastsat i bekendtgørelsen om vej-
transport af farligt gods. baggrunden for, at de nævnte situationer ikke er pålagt en pligt
til forsikringsdækning, er, at disse tilfælde efter praksis ikke kan forsikres. i disse situa-
tioner vil der således være et ansvar, der ikke kan tegnes forsikring for.
miljø- og energiministeriet finder ikke, at der er særlige grunde, der taler for at undtage
for det ubetingede ansvar i disse situationer, idet tankejeren i tilfælde af forsæt, samt
hvor leveringen ikke er sket i overensstemmelse med offentlige forskrifter, kunne have
undgået forureningen ved at undlade at udføre den forsætlige handling samt ved fx at
undlade selv at påfylde sin olietank.
for så vidt angår installationer på ejendommen må tankejeren gøre en indsats for at ori-
entere sig om de faktiske forhold i forhold til tanken og sikre sig, at installationerne er
lovlige, ligesom installationer løbende må vedligeholdes, så de opfylder de myndig-
hedskrav, der er fastsat i olietankbekendtgørelsen.
det er således en forudsætning i stk. 2, nr. 2, at tankejeren vidste eller burde vide, at de
faktiske forhold omkring tanken ikke opfylder de krav, der er fastsat i olietankbekendt-
gørelsen.
det er miljø- og energiministeriets vurdering, at en tankejer, for at være orienteret om,
hvorvidt en olietank er lovligt nedlagt, ikke skal grave ned omkring olietanken for at
konstatere, om denne er nedlagt korrekt, eller om rørforbindelserne er udført i overens-
stemmelse med bekendtgørelsens krav.
som et andet eksempel kan nævnes, at det må forventes, at tankejeren har en tankattest,
og såfremt dette ikke er tilfældet, gør, hvad der er muligt for at forsøge at fremskaffe en
sådan. der vil dog formentlig kunne forekomme situationer, hvor tankejeren ikke er i
                                                - 9 -
       stand til dette, hvis fx. producenten af tanken ikke længere eksisterer, og det ikke er mu-
       ligt at fremskaffe en tankattest fra den tidligere ejer.
       ligeledes kan det forventes, at en olietankejer undersøger, om tanken er anmeldt til til-
       synsmyndigheden, og såfremt dette ikke er tilfældet, foretager en sådan anmeldelse. det
       må ligeledes forventes, at en ejer af en nedgravet tank, hvor ejeren selv har fået installe-
       ret tanken før den 1. april 1970, sørger for at få sløjfet denne, med mindre tilsynsmyn-
       digheden har givet tilladelse til fortsat brug af tanken.
       af en ejer af en overjordisk tank kan det ligeledes forventes, at denne kontrollerer, at
       tanken ikke er placeret direkte på jordoverfladen, og såfremt dette er tilfældet, sørger
       for, at placeringen ændres.
       har en tankejer gjort det, der med rimelighed kan forventes af ham, for at opnå en viden
       og dermed bringe sig i god tro om de faktiske forhold omkring tanken, skal der være
       forsikringsdækning, uanset det senere måtte vise sig, at de faktiske forhold forholder sig
       anderledes.
       …
       såfremt udgifterne til opfyldelse af et påbud overstiger 2 mio. kroner, vil der være et
       ubetinget ansvar, der ikke er omfattet af en forsikring. på baggrund heraf foreslås det, at
       miljømyndigheden skal dække det resterende beløb, såfremt udgifterne overstiger 2.
       mio. kroner.
       …
       i øvrigt skal det bemærkes, at situationen formentlig næppe vil forekomme, da miljøsty-
       relsen ikke har kendskab til, at udgifter til oprydning m.v. efter villaolietanke har over-
       steget 2 mio. kroner.”
bekendtgørelsen om indretning, etablering og drift af olietanke, rørsystemer og pipelines
(olietankbekendtgørelsen) indeholder bl.a. reglerne om olietanke mv., som anvendes til opbe-
varing af fyringsolie. bekendtgørelsen, som var gældende i 2000, hvor a og b købte ejen-
dommen søgårdssvinget 5, er bekendtgørelse nr. 829 af 24. oktober 1999. i denne bekendtgø-
relse findes bl.a. følgende bestemmelser:
       ”§ 5. ved tankattest forstås en attest, der indeholder en beskrivelse af tanken og en er-
       klæring om, at den leverede tank er typegodkendt samt angivelse af fabrikantens navn
       og hjemsted, tanktype, tankens hovedmål, tankrumfang, fabrikationsnummer og –år,
       samt typegodkendelsesnummer.
       …
       § 13. ved salg eller anden overdragelse af en typegodkendt tank skal der medfølge en
       tankattest, der indeholder de oplysninger, der fremgår af § 5.
       ...
                                             - 10 -
      § 30. nedgravede kugleformede olietanke af polyethylen til olieprodukter produceret af
      firmaet ajva-plast a/s skal tages ud af brug senest 20 år efter nedgravningen, dog
      tidligst 1. januar 2001, jf. dog miljøministeriets bekendtgørelse nr. 96 af 5. marts 1987
      om sløjfning af visse olietanke.”
det fremgår af den i olietankbekendtgørelsens § 30 nævnte bekendtgørelse fra 1987, at visse
ajva-olietanke (med produktionsnumrene 1400 – 6800) skal sløjfes allerede 12 år efter ned-
gravningen. tankattesten for den i sagen omhandlede ajva-olietank viser, at den har pro-
duktionsnummer 10.016, og den er derfor ikke omfattet af bekendtgørelsen fra 1987.
olietankbekendtgørelsen, der var gældende, da utætheden opstod i sommeren 2007, er be-
kendtgørelse nr. 1641 af 13. december 2006. i denne bekendtgørelse hedder det bl.a.:
      ”§ 21. ved salg eller anden overdragelse af en typegodkendt tank, skal der medfølge …
      tankattest …
      § 39. ejeren og brugeren skal opbevare et eksemplar af tankattesten …
      § 45. ejeren skal sikre sig, at nedgravede kugleformede olietanke af polyethylen produ-
      ceret af firmaet ajva-plast a/s sløjfes senest 20 år efter nedgravningen.”
højesterets begrundelse og resultat
fire dommere – lene pagter kristensen, vibeke rønne, michael rekling og lars apostoli –
udtaler:
topdanmark forsikring a/s mod a og b (sag nr. 120/2012)
sagen angår, om olieforureningen på as og bs ejendom er omfattet af forsikringsdækningen
under den hos topdanmark forsikring a/s etablerede forsikringsordning for villaolietanke.
der er enighed om, at forureningen stammer fra en utæt olietank, og at der er tale om en ned-
gravet 2.500 liter kugleformet polyethylentank, produceret af firmaet ajva-plast a/s, som
ifølge olietankbekendtgørelsen skulle have været sløjfet senest den 1. januar 2001. der er
endvidere enighed om, at utætheden og olieforureningen opstod i sommeren 2007.
ifølge forsikringsvilkårene dækker forsikringen ikke, når forureningen stammer fra installati-
oner, som den sikrede vidste eller burde vide ikke opfylder offentlige forskrifter herom inde-
holdt i olietankbekendtgørelsen. det er ubestridt, at a og b ikke vidste, at den nedgravede
olietank på deres ejendom var ulovlig efter den 1. januar 2001. spørgsmålet er, om de burde
                                               - 11 -
have vidst, at det var i strid med olietankbekendtgørelsen, at den ikke var sløjfet senest den 1.
januar 2001.
vi finder, at forsikringsvilkårene skal fortolkes i overensstemmelse med de tilsvarende be-
stemmelser om forsikringspligt i jordforureningslovens § 49, jf. herved at det i lovens forar-
bejder er forudsat, at der ikke kan tegnes forsikring for de situationer, som er undtaget fra for-
sikringspligten i medfør af lovens § 49, stk. 2. ifølge § 49, stk. 2, nr. 2, omfatter forsikrings-
pligten ikke forurening, der stammer fra installationer, som tankejeren vidste eller burde vide
ikke opfylder offentlige forskrifter herom indeholdt i olietankbekendtgørelsen.
af forarbejderne til § 49, stk. 2, nr. 2, fremgår bl.a., at en tankejer ”må … gøre en indsats for
at orientere sig om de faktiske forhold i forhold til tanken og sikre sig, at installationerne er
lovlige.” som eksempel herpå er nævnt, ”at det må forventes, at tankejeren har en tankattest,
og såfremt dette ikke er tilfældet, gør, hvad der er muligt for at forsøge at fremskaffe en så-
dan,” med henblik på ”at opnå en viden og dermed bringe sig i god tro om de faktiske forhold
omkring tanken”. forpligtelsen til at have en tankattest fremgår endvidere af olietankbekendt-
gørelsen. tankattesten viser olietankens art og fabrikat med videre, og uden viden herom er
ejeren normalt også uden viden om, hvornår den skal sløjfes i henhold til reglerne i olietank-
bekendtgørelsen. vi finder, at det herefter følger af jordforureningsloven, at det som udgangs-
punkt bør være en sædvanlig handlemåde for ejeren, at denne sørger for at være i besiddelse
af en tankattest. hvis olietanken ikke sløjfes inden for de frister, der følger af bekendtgørel-
sen, forøges risikoen for utæthed med forurening til følge. vi finder derfor, at det er i god
overensstemmelse med det i lovens forarbejder forudsatte ”forureneren betaler-princip” og
ønsket om tilskyndelse til forsvarlig adfærd samt enkle regler, at en aktiv indsats for at opnå
viden om de faktiske forhold efter omstændighederne kan være en forudsætning for god tro.
fra det offentliges side er der i 2000 og i 2005 gennemført landsdækkende oplysningskam-
pagner målrettet ejere af ejendomme med opvarmning fra eget oliefyr for at gøre ejerne be-
kendt med reglerne.
ved købet af ejendommen i sommeren 2000 vidste a og b, at de overtog en olietank, som var
blevet nedgravet i 1979. de havde bistand af en advokat til berigtigelsen af handlen. de havde
ikke anledning til at betvivle rigtigheden af de i skødet anførte oplysninger om tankens lov-
                                               - 12 -
lighed, og på dette tidspunkt var fristen for sløjfning af tanken i henhold til reglerne i olie-
tankbekendtgørelsen da heller ikke udløbet endnu. uanset forholdene på købstidspunktet var
det imidlertid nødvendigt at skaffe sig yderligere viden om olietanken for at undgå senere
overskridelse af sløjfningsterminerne i henhold til olietankbekendtgørelsen. a og b var ikke i
besiddelse af tankattesten, og de gjorde ikke noget for at fremskaffe den eller for på anden
måde at skaffe sig viden om de faktiske forhold omkring tanken. de kunne have fået tankatte-
sten ved en henvendelse til kommunens tekniske forvaltning. attesten viste, at der var tale om
en 2.500 liter olietank af polyethylen fra firmaet ajva-plast a/s. det er oplysninger, der
ville give særlig anledning til yderligere undersøgelser, som ville have givet a og b viden
om, at tanken skulle have været sløjfet senest den 1. januar 2001. på denne baggrund finder
vi, at de i hvert fald nogen tid efter overtagelsen af ejendommen burde have vidst, at olietan-
ken var af en type, som ifølge reglerne i olietankbekendtgørelsen skulle have været sløjfet
inden den 1. januar 2001. betingelserne for forsikringsdækning er derfor ikke opfyldt.
herefter stemmer vi for at tage topdanmark forsikring a/s’ påstand om frifindelse til følge.
a og b mod c (sag nr. 158/2012)
sagen angår, om c er forpligtet til at erstatte as og bs tab som følge af forureningsskaden
helt eller delvist. spørgsmålet er, om c burde have tilvejebragt tankattesten eller have gjort a
og b opmærksom på reglerne om nedgravede olietanke i forbindelse med berigtigelsen af
ejendomshandlen i sommeren 2000.
det fremgik af såvel bbr-ejermeddelelsen som det kommunale oplysningsskema, at der på
ejendommen var en olietank, som var nedgravet i 1979. denne oplysning blev også indføjet i
skødets punkt 5. olietankens fabrikat var ikke angivet, og tilvejebringelse af tankattesten –
enten fra sælger eller fra kommunen – ville derfor være relevant for at fastslå, om der var tale
om en ajva-olietank af den type, som ifølge den dagældende olietankbekendtgørelse skulle
sløjfes senest et halvt år efter as og bs overtagelse af ejendommen. vi finder, at der er tale
om en oplysning af så væsentlig betydning for køberne af ejendommen, at c som berigtigende
advokat burde have sørget for tilvejebringelse af tankattesten eller rådgivet sine klienter om at
sørge for at tilvejebringe denne. undladelsen heraf er en ansvarspådragende fejl, som efter
vores opfattelse ikke er afhjulpet ved den telefoniske henvendelse til kommunen, som hans
sekretær efter sin forklaring har foretaget.
                                               - 13 -
ifølge den dagældende forældelseslov af 1908 var forældelsesfristen 5 år, jf. § 1, stk. 1, nr. 1.
forældelsesfristen regnes fra det tidspunkt, hvor erstatningskravet mod c kunne gøres gæl-
dende, jf. § 2. forældelsesfristen for erstatningskravet i anledning af advokatfejlen i 2000 var
således udløbet i sommeren 2005, medmindre forældelsesfristens begyndelsestidspunkt var
suspenderet i medfør af forældelseslovens § 3 på grund af utilregnelig uvidenhed om advokat-
fejlen hos a og b.
erstatningssagen mod c blev anlagt den 16. juli 2009, og erstatnings-kravet er derfor forældet
efter forældelsesloven af 1908, medmindre det godtgøres, at forældelsesfristens begyndelses-
tidspunkt var suspenderet indtil den 16. juli 2004. vi finder, at a og b trods den manglende
advokatrådgivning om sløjfning af olietanken i hvert fald inden den 16. juli 2004 burde have
orienteret sig om de faktiske forhold i forbindelse med olietanken på ejendommen, og at kra-
vet derfor er forældet efter 1908-loven. forældelsesloven af 2007 trådte i kraft den 1. januar
2008, men indeholder en kortere forældelsesfrist end 1908-loven.
på den baggrund finder vi, at et erstatningskrav mod c er forældet og stemmer for at frifinde
ham og dermed stadfæste dommen i forhold til ham.
dommer niels grubbe udtaler:
problemet i denne sag er, om fjernelse af en olieforurening i 2007 fra en nedgravet villaolie-
tank, der skulle have været sløjfet i 2001, skal betales af ejerne eller af topdanmark under
forsikringsordningen for villaolietanke. denne pligt til at sløjfe en nedgravet olietank inden en
bestemt termin gælder kun visse typer af olietanke af et bestemt fabrikat, og hovedspørgsmå-
let er, om ejerne burde vide, at olietanken var af en sådan type og derfor efter 2001 ikke læn-
gere opfyldte de offentlige forskrifter, jf. forsikringsbetingelserne, der i overensstemmelse
med jordforureningslovens § 49, stk. 2, nr. 2, undtager sådanne tilfælde fra forsikringsdæk-
ningen. det er ubestridt, at ejerne ikke vidste dette. omkostningerne til undersøgelse og fjer-
nelse af forureningen samt genopretning af den hidtidige tilstand ifølge påbud efter jordforu-
reningslovens § 48 er ikke opgjort, men skønnes at udgøre op til ca. 5,2 mio. kr. hvis der er
forsikringsdækning, skal topdanmark betale 2 mio. kr. heraf og miljømyndigheden resten, jf.
                                              - 14 -
jordforureningslovens dagældende § 49, stk. 5; hvis der ikke er dækning, skal hele beløbet
betales af ejerne.
bestemmelserne i jordforureningslovens § 48 og § 49 blev indført ved lov nr. 370 af 2. juni
1999. ifølge § 48 kan der meddeles påbud til olietankens ejer, uanset hvordan forureningen er
sket. påbud kan således meddeles, uanset om ejeren efter almindelige regler ville være erstat-
ningsansvarlig for skaden og i givet fald for alle de påbudte foranstaltninger. formålet hermed
var at sikre, at oprensning og genopretning blev gennemført alene under hensyn til miljøet (se
de almindelige bemærkninger til lovforslaget, folketingstidende 1998-99, tillæg a, s. 4308
og 4309). denne ordning med ubetinget ansvar for ejeren blev kombineret med og betinget af
en obligatorisk forsikringsordning ifølge § 49, der afdækkede det ubetingede ansvar, der som
nævnt gik videre end et erstatningsansvar efter almindelige regler.
fra forsikringsdækningen blev der imidlertid undtaget tre tilfælde af forurening; nemlig til-
fælde, hvor forureningen var forsætligt forårsaget af tankejeren, tilfælde, hvor den skyldtes
olielevering til tankejeren i strid med offentlige forskrifter, og tilfælde, hvor den stammede fra
installationer, som tankejeren ”vidste eller burde vide” ikke opfyldte offentlige forskrifter.
alle tre undtagelser angik tilfælde, der også efter hidtidige regler ville udløse erstatningsan-
svar.
på denne baggrund er det min opfattelse, at udtrykket ”vidste eller burde vide” må fortolkes
snævert og i overensstemmelse med den sædvanlige forståelse af dette udtryk. dette indebæ-
rer, at ”burde vide” begrænses til situationer, hvor ejerens manglende viden skyldes usædvan-
lig handlemåde eller undladelse, og afgørelsen må bero på en samlet bedømmelse af forhol-
dene, ikke på et enkelt kriterium.
i lovforslagets særlige bemærkninger til § 49 anføres, at det må forventes, at en tankejer, der
ikke har en tankattest, ”gør, hvad der er muligt for at forsøge at fremskaffe en sådan”. en så-
dan pligt til at gøre ”hvad der er muligt” for at fremskaffe tankattesten er ikke fastsat i en ud-
trykkelig bestemmelse i jordforureningsloven eller tankbekendtgørelsen. en pligt til at gøre
”hvad der er muligt” rækker videre end til at handle på en sædvanlig måde, som ikke kan be-
brejdes tankejeren, og hvis pligten til om muligt at fremskaffe tankattesten bliver afgørende
for afgørelsen om burde viden om installationens lovlighed, sker der ikke længere en samlet
                                                 - 15 -
bedømmelse af forholdene. hvis det bliver afgørende, om tankattesten kunne have været
fremskaffet, vil tankejeren i realiteten – såfremt tankattesten som sædvanligt rent faktisk eksi-
sterer – være undergivet et objektivt, ikke forsikringsdækket ansvar for olieforurening fra en
olietank, der skulle have været sløjfet, idet han under alle omstændigheder stilles, som om han
har tankattesten og på grundlag af den ved, om tanken er af en type, for hvilken der gælder en
sløjfningstermin. hvis man i ordlyden ”burde vide” kan indlæse en pligt til at gøre ”hvad der
er muligt” for at skaffe viden, er det i øvrigt vanskeligt at se, hvorfor ordlyden ikke også
skulle dække en pligt til – hvis tankattesten ikke findes – at grave ned for at konstatere tan-
kens fabrikat og type, og så er ansvaret i det hele objektivt. i modsætning til de tilfælde, der
beskrives i § 49, stk. 2, nr. 1 og 3, vil nr. 2, læst som en pligt til at fremskaffe tankattesten,
under alle omstændigheder indebære et ansvar for tankejeren, der rækker videre end det tidli-
gere erstatningsansvar. det er min opfattelse, at en sådan forståelse, der – som denne sag viser
– kan have meget vidtgående konsekvenser for tankejeren, ikke har sikker dækning i ordlyden
af § 49, stk. 2, og er i strid med de overordnede overvejelser bag ordningen i § 48 og § 49.
i overensstemmelse med almindelige forsikringsretlige principper, hvorefter den sikrede nor-
malt ikke identificeres med sin rådgiver i henseende til f.eks. spørgsmål om fremkaldelse af
forsikringsbegivenheden og manglende iagttagelse af pålagte forebyggende forholdsregler, er
der efter min opfattelse ikke grundlag for at statuere identifikation mellem ejerne og deres
berigtigende advokat, og en mulig forsømmelse fra advokatens side med hensyn til at skaffe
viden kan derfor ikke tilregnes ejerne i relation til forsikringsdækningen.
med disse bemærkninger og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten – og som reelt
er i overensstemmelse med forsikringsankenævnets kendelse af 8. juni 2009 – tiltræder jeg, at
appellanterne hverken vidste eller burde vide, at olietanken ikke opfyldte kravene i olietank-
bekendtgørelsen, og stemmer derfor for at stadfæste dommen i forhold til topdanmark. de
landsdækkende kampagner for at gøre ejere af oliefyr bekendt med reglerne i olietankbe-
kendtgørelsen kan efter min opfattelse ikke føre til et andet resultat.
jeg har herefter ikke anledning til at tage stilling til et eventuelt erstatningsansvar for c og
stemmer derfor også for at stadfæste dommen i forhold til ham.
afgørelsen træffes efter udfaldet af stemmeafgivningen.
                                              - 16 -
samlet konklusion
højesteret frifinder topdanmark forsikring a/s og stadfæster dommen i forhold til c.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal a og b (deres retshjælpsforsikring), subsi-
diært statskassen, betale 724.469 kr. til topdanmark forsikring a/s, hvoraf 199.539 kr. er til
dækning af udgifterne til syn og skøn, 500.000 kr. er til dækning af udgifter til advokat og
24.930 kr. er til dækning af retsafgift.
i sagsomkostninger for højesteret skal a og b (deres retshjælpsforsikring), subsidiært stats-
kassen, betale 200.000 kr. til c til dækning af udgifter til advokat.
                                      thi kendes for ret:
topdanmark forsikring a/s frifindes.
i sagen mod c stadfæstes landsrettens dom.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal a og b (deres retshjælpsforsikring), subsi-
diært statskassen, betale 724.469 kr. til topdanmark forsikring a/s.
i sagsomkostninger for højesteret skal a og b (deres retshjælpsforsikring), subsidiært stats-
kassen, betale 200.000 kr. til c.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                        afsagt fredag den 7. november 2014
sag 311/2013
(2. afdeling)
ico concerts aps (daco 3012 aps) i likvidation
(advokat lars hjuler andersen)
mod
ct creative talent gmbh
(advokat søren locher)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 10. december 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, poul dahl jensen,
michael rekling, hanne schmidt og jens kruse mikkelsen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, ico concerts aps (daco 3012 aps) i likvidation, har påstået sø- og handels-
rettens dom af 10. december 2013 ophævet og sagen hjemvist til fortsat behandling ved sø-
og handelsretten.
indstævnte, ct creative talent gmbh, har påstået stadfæstelse.
anbringender
ico concerts aps (daco 3012 aps) i likvidation har anført, at der blev indgået en endelig
og bindende aftale mellem ico og ct creative talent gmbh den 26. maj 2011 eller umid-
delbart herefter om afholdelse af prince-koncerter i köln og berlin i juli og august 2011, her-
under om værneting ved sø- og handelsretten. ico sendte kontraktudkastet til carlos
fleischmann denne dato, og det fremgår af parternes efterfølgende korrespondance, at begge
parter har følt sig aftalemæssigt forpligtet straks herefter. værnetingsklausulen blev herud-
                                               - 2 -
over skriftligt bekræftet af carlos fleischmann, idet hans underskrevne rettelser til kontrakten
af 4. juni 2011 indeholdt et ”flueben” ud for netop denne bestemmelse i kontrakten. der må
derfor i hvert fald være indgået en værnetingsaftale den 4. juni 2011. formkravene til indgå-
else af en værnetingsaftale i eu-domsforordningens artikel 23, stk. 1, litra a, er opfyldt.
spørgsmålet om, hvorvidt parterne har indgået en værnetingsaftale, skal bedømmes isoleret
fra den resterende del af parternes aftaleforhold.
det er ct creative talent gmbh og ikke ct creative talent europe ag, der er rette med-
kontrahent, bl.a. fordi sidstnævnte selskab først blev registreret den 16. maj 2011, og de første
telefoniske og skriftlige henvendelser fra carlos fleischmann til ico fandt sted den 4. maj
2011.
det bestrides, at ico’s subsidiære anbringende for højesteret om, at der er indgået en værne-
tingsaftale den 4. juni 2011, er nyt, og i givet fald bør det tillades fremsat, jf. retsplejelovens §
383, stk. 2. ico’s proceserklæring om, at der ikke skete ændringer i parternes oprindelige
aftale i perioden 4.-6. juni 2011, angik parternes materielle aftaleforhold og tager ikke stilling
til, om parternes tilkendegivelser i denne periode opfylder formkravene til en værnetingsaftale
efter eu-domsforordningens artikel 23, stk. 1, litra a.
ct creative talent gmbh har anført, at der ikke er indgået en endelig og bindende aftale
mellem ico og ct creative talent gmbh om afholdelse af prince-koncerterne, og at der i
forlængelse heraf ikke er indgået nogen aftale om værneting ved sø- og handelsretten.
det kontraktudkast, som ico fremsendte den 26. maj 2011, er ikke underskrevet af nogen af
parterne, og det er ikke udtryk for en aftale indgået mellem parterne. i øvrigt henviser kon-
traktudkastet til ct creative talent europe ag og ikke ct creative talent gmbh. tilsva-
rende henviser de fremsendte fakturaer til: ”ct creative talent europe”. carlos fleischmann
gjorde som forklaret i sø- og handelsretten mundtligt opmærksom på, at der var vilkår, som
han ikke kunne acceptere. allerede i en mail af 31. maj 2011 gjorde han opmærksom på, at
han ikke kunne indgå en aftale, hvorefter depositum skulle indbetales straks, men foretrak, at
depositummet blev indbetalt efter, at forsalget var gået i gang. den 1. juni 2011 kom han med
et konkret forslag til betalingen af depositum. endelig foretog han en række tilføjelser og ret-
telser i kontraktudkastet, som han sendte til ico den 4. juni 2011. det fremgår af mailkorre-
spondancen, at der var uenigheder om flere væsentlige forhold og aftalevilkår, og at det var en
                                               - 3 -
forudsætning for indgåelse af endelig og bindende aftale, at der blev opnået enighed herom,
hvilket ikke skete.
spørgsmålet om, hvorvidt parterne har indgået en værnetingsaftale, kan ikke bedømmes isole-
ret fra spørgsmålet om indgåelse af den resterende del af parternes aftaleforhold, som værne-
tingsaftalen skal regulere. der skal være indgået en materiel aftale, før der kan være indgået
en aftale om værneting.
anbringendet fra ico om, at der skulle være indgået en værnetingsaftale mellem parterne den
4. juni 2011, er nyt og bør ikke tillades fremsat.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret, om der mellem sagens parter er indgået en værnetingsaftale om
værneting ved sø- og handelsretten.
i det omfang ico’s anbringende om, at der er indgået en værnetingsaftale mellem parterne
den 4. juni 2011, er nyt, tillades det fremsat.
højesteret tiltræder af de grunde, som sø- og handelsretten har anført, at der ikke er indgået
en endelig og bindende aftale om de to prince-koncerter i tyskland.
værnetingsklausulen i kontraktudkastets punkt 37 kan efter sit indhold ikke forstås således, at
ct creative talent ved en eventuel enighed om denne klausul har accepteret dansk værneting
uafhængigt af, om der i øvrigt er indgået en endelig og bindende aftale mellem parterne.
herefter stadfæster højesteret sø- og handelsrettens dom.
                                      thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal ico concerts aps (daco 3012 aps) i likvidation
betale 50.000 kr. til ct creative talent gmbh.
                                               - 4 -
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.