text:
retten i holstebro
dom
afsagt den 14. juli 2016 i sag nr. bs 8e-773/2015:
a
mod
lemvig varmeværk a.m.b.a
att.: niels nørskov stidsen
industrivej 10
7620 lemvig
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag er anlagt den 20. november 2015, og vedrører spørgsmålet om, om sagsøgeren, a, har
krav på tilbagebetaling af ydelser på gældsudligningsbidrag, som er opkrævet af lemvig varme-
værk a.m.b.a. i forbindelse med fusionen mellem lemvig varmeværk a.m.b.a., nørre nissum
kraftvarmeværk a.m.b.a. og klinkby varmeværk a.m.b.a.
sagsøgerens påstand er, at sagsøgte, lemvig varmeværk a.m.b.a., til sagsøgeren, a, skal betale
4.048,12 kr. forrentet med den til enhver tid gældende procesrente af 2.024,21 kr. fra den
01.07.2015 og af 2.024,21 kr. fra den 01.10.2015 og indtil betaling sker, subsidiært forrentet med
den til enhver tid gældende procesrente fra et af retten fastsat senere tidspunkt.
sagsøgtes påstand er frifindelse.
oplysningerne i sagen
fjernvarmeværkerne, lemvig varmeværk a.m.b.a., klinkby kraftvarmeværk a.m.b.a. og nr. nis-
sum kraftvarmeværk a.m.b.a. fusionerede med virkning fra 1. juli 2015 i henhold til fusionsaftale
underskrevet den 15. august 2014. det fremgår af fusionsaftalen, at det fortsættende selskab skulle
være lemvig varmeværk a.m.b.a., mens de to øvrige selskaber skulle opløses uden likvidation.
sagsøger er varmeforbruger, og tilhørte det tidligere nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.
af fusionsaftalen pkt. 5 fremgår følgende:
       ”…
       5. ejerforhold og indbetaling af ekstraordinært tilslutningsbidrag:
       5.1. med virkning fra fusionsdatoen indtræder andelshaverne såvel i nr. nissum som i
       klinkby som andelshavere i lemvig fjernvarmeværk a.m.b.a. med de samme rettigheder og
       forpligtelser som disse.
       5.2. forbrugerne i nr. nissum skal selv som nævnt betale den nødvendige investering. an-
       delshaverne kan selv vælge, om de vil betale denne investering i form af et ekstraordinært til-
       læg til den faste afgift eller i form af et ekstraordinært kontant tilslutningsbidrag.
       5.3. såfremt beløbet ikke indbetales som et tillæg til den faste afgift, indbetaler andelshaverne
       i både nr. nissum og klinkby inden fusionsdatoen et ekstraordinært tilslutningsbidrag, som
       dette er opgjort nedenfor, idet dette eller den løbende betaling skal udligne dels forskellighe-
      derne i egenkapital m.m., og det pågældende værks eventuelle andel af etableringen af trans-
      missionsledningen og de tilknyttede anlæg.
      5.4. der lægges de i bilag 1 anførte forudsætninger til grund for beregningen af det ekstraordi-
      nære tilslutningsbidrag. bilaget er udarbejdet af vestjysk revision. tallene i bilaget skal re-
      guleres, når tallene fra regnskabsåret 2014/15 er kendt.
      5.5. da investeringen er skønsmæssig og de anførte regnskabstal er de sidst kendte, er de føl-
      gende eksempelvise beregninger kun foreløbige og skal reguleres, når anlægsregnskab for in-
      vesteringen er udarbejdet og årsregnskaberne for regnskabsårene også er udarbejdede og revi-
      derede.
      det bemærkes, at de anførtes tilsluttede arealer alle er i forhold til bbr-registrets udvisende.
      parterne er enige om, at den skønsmæssige beregning af det ekstraordinære tilslutningsbidrag
      pr. m2 for forbrugerne i nr. nissum og klinkby skal foretages som dette fremgår af bilag 1.
      såfremt forbrugerne i nr. nissum og klinkby måtte ønske at betale det ekstraordinære tilslut-
      ningsbidrag som et tillæg til varmeprisen, udregnes beløbet som en annuitet over maksimalt
      10 år, idet renten fastsættes til 7 % af den til enhver tid værende restgæld. såfremt der ikke er
      truffet beslutninger om tilslutningsforpligtelse, tinglyses den nævnte forpligtelse på ejendom-
      men. løbetiden kan fastsættes til en kortere periode, såfremt forbrugeren måtte ønske dette.
      ..."
varmeværkernes advokat anmodede forud for fusionen energitilsynet om en udtalelse om, hvorvidt
de økonomiske vilkår for de tre varmeværkers forbrugere ved den planlagte fusion kunne anses for
rimelige, jf. varmeforsyningslovens § 21, stk.4. af energitilsynets besvarelse af 18. februar 2015
fremgår blandt andet følgende:
      ”…
      energitilsynet har på sit møde den 15. december 2008 behandlet spørgsmålet om problemstil-
      linger vedrørende prisharmonisering og prisdifferentiering i relation til fusioner og opkøb.
      energitilsynet fandt, at ved fusioner og opkøb af varmeforsyninger kan varmeforsyninger
      vælge at foretage prisharmonisering eller en prisdifferentiering.
      i henhold til energitilsynets praksis kan det ikke betragtes som urimeligt, at forbrugere i om-
      råder med et højere omkostningsniveau opkræves et ekstraordinært investeringsbidrag med
      det formål at udligne omkostningsforskellene i de fusionerede områder.
      det er ligeledes i overensstemmelse med energitilsynets praksis, at forbrugerne får mulighed
      for at betale investeringsbidraget som et éngangsbeløb eller at betale beløbet som tillæg til
      den faste afgift over en længere periode.
      på baggrund af de fremsendte oplysninger, finder energitilsynet ikke, at de økonomiske betin-
      gelser for de tre forbrugergrupper kan anses for urimelige i henhold til varmeforsyningslovens
      § 21, stk. 4. energitilsynet har derfor ikke på nuværende tidspunkt bemærkninger til betingel-
      serne for fusionen.
      …”
 fra nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. blev der den 23. marts 2015 sendt et brev til forbrugerne i
nr. nissum kraftvarmeværks område. af brevet fremgår blandt andet følgende:
      ”…
      i efteråret 2014 blev det besluttet på generalforsamlingerne i nr. nissum og lemvig, at vær-
      kerne fusionerer pr. 1. juli 2015, og det fortsættende selskab bliver lemvig varmeværk
      a.m.b.a.
      i den forbindelse skal forbrugerne i nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. betale et engangsbe-
      løb – gældsudligning – svarende til 110,30 kr./m2 + moms i henhold til areal opgjort efter
      bbr-registret.
      i bbr-registret er din ejendom registreret med […] m2, hvilket betyder, at din betaling er
      […] + moms til nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.
      indbetaling på i alt kr. […] skal ske inden den 30. juni 2015.
      …
      det er muligt, at få lavet en afdragsordning, hvor du betaler gældsudligningen over 3 år, 5 år
      eller 10 år. renten er 7 % p.a. hvis du vælger dette, vil forpligtelsen blive tinglyst på ejen-
      dommen.
      omkostninger i forbindelse hermed påhviler dig som ejer. såfremt du ønsker denne ordning –
      kontakt os da på 97 81 02 33 eller kontoret@lemvig-varmevaerk.dk.
      hvis vi ikke hører fra dig senest den 6. maj 2015, fremsendes faktura på gældsudligningsbelø-
      bet.
      …”
til de forbrugere, der ønskede at benytte sig af muligheden for en afdragsordning, blev der udsendt
et gældsbrev og en deklaration. af fremsendesbrevet af 24. juni fremgik, at blandt andet følgende:
               "...
      i forbindelse med fusion mellem lemvig varmeværk og nr. nissum
               kraftvarmeværk, har i ønsket at afdrage det esktraordinære tilslutningsbidrag over en
      5 årig periode.
      jeg vedlægger i den anledning kopi af deklarationen samt gældsbrev med en afdragstid på 5
      år.
      da deklarationen skal underskrives af samtlige forbrugere, der har valgt en afdragsordning,
      skal jeg anmode jer om at underskrive, både deklarationen og gældsbrevet på lemvig var-
      meværks kontor, industrivej 10, 7620 lemvig - hurtigst muligt. jeg skal samtidig
      bede jer påføre jers cpr-nr. på det originale gældsbrev.
      ..."
af det vedlagte gældsbrev fremgik blandt andet følgende:
      ”…
      undertegnede
      …
       (i det følgende kaldet låntager)
      erkender herved – in solidum – at skylde
      lemvig varmeværk a.m.b.a.
      ….
      (i det følgende kaldet långiver)
      et beløb stort kr. […] skriver [….], hvilket beløb hidrører fra fusion mellem lemvig varme-
      værk a.m.b.a. og nr. nissum kraftvarme a.m.b.a. og klinkby kraftvarmeværk a.m.b.a. lå-
      net er betaling for ekstraordinært tilslutningsbidrag med tillæg af omkostninger.
      beløbet forrentes med 7 % p.a. af den til enhver tid værende restgæld og tilbagebetales som et
      annuitetslån med det antal år, der fremgår af ydelsestabel.
      lånet er udbetalt d. 30.06.2015.
      …”
det er ubestridt, at deklarationerne ikke blev tinglyst, ligesom det er ubestridt, at gældsbrevene af
annullerede og tilbageleveret.
ved brev af 16. oktober 2015 fremkom energitilsynet med en tilkendegivelse vedrørende opkræv-
ning af pristillæg ved fusion, idet nogle forbrugere ved brev af 17. juni 2015 havde klaget over op-
krævningen af pristillæg/gældsudligningsbidrag i forbindelse med fusionen. af energitilsynets til-
kendegivelse fremgår blandt andet følgende:
      ”…
      ved brev af 16. september 2015 imødekom sekretariatet klagers anmodning om aktindsigt og
      præciserede i den forbindelse, at der ikke var tale om en godkendelse fra tilsynets side, men
      alene en vejledende udtalelse. i samme brev oplyste sekretariatet helt generelt, at spørgsmålet
      om opkrævning af pristillæg ved fusion af lemvig varmeværk, nr. nissum kraftvarmeværk
      og klinkby varmeværk ville blive genoptaget, idet sekretariatet vurderede, at der forelå nye
      oplysninger, der havde afgørende indflydelse på sagsbehandlingen.
      …
      tilkendegivelse
      sekretariatet finder, at varmeforsyninger ved fusioner og overdragelser kan vælge at foretage
      prisharmonisering eller prisdifferentiering. det betragtes ikke som urimeligt efter energistil-
      synets praksis, at forbrugere i områder med højere omkostningsniveau opkræves et ekstraordi-
      nært pristillæg, med det formål at udligne omkostningsforskellene i de fusionerede områder.
      i henhold til energitilsynets praksis skal forbrugere have mulighed for at vælge mellem at be-
      tale et kontant engangsbeløb eller få pristillægget opkrævet over en årrække, som en del af
      den faste afgift.
      sekretariatet finder på den baggrund ikke, at lemvig varmeværk opfylder kravene for anven-
      delse af prisdifferentiering og prisharmonisering efter tilsynets praksis, idet forbrugere i nr.
      nissum elle klinkby ikke har haft mulighed for at vælge betaling af pristillægget som en del
        af den faste afgift, men alene har haft mulighed for betaling af et kontant engangsbeløb. se-
       kretariatet bemærker, at lemvig varmeværk således ikke har opfyldt fusionsaftalen, hvoraf
       denne mulighed fremgår.
       sekretariatet finde derfor, at prisdifferentieringen i de fusionerede områder, lemvig, nr. nis-
       sum og klinkby betragtes som urimelig efter varmeforsyningslovens § 21, stk. 4. sekretariatet
       skal derfor anmode lemvig varmeværk fremsende forslag til ændring af opkrævningen af det
       ekstraordinære pristillæg 4 uger fra dags dato, således at prisdifferentieringen opkræves i
       overensstemmelse med energitilsynets praksis.
       …”
advokat henrik lindebod skrev i oktober 2015 på vegne sin klient til lemvig varmeværk a.m.b.a.
og anmodede om, at det underskrevne gældsbrev blev annulleret, og at de allerede betalte ydelser på
gældsbrevet blev tilbagebetalt.
af brevet fremgik, at tilbagebetaling skulle ske inden 10 dage, idet sagsforholdet ellers ville overgå
til inkasso.
lemvig varmeværk har afvist at efterkomme forbrugernes krav om tilbagebetaling. lemvig varme-
værk har under denne sag annulleret de underskrevne gældsbreve og returneret dem til sagsøger.
gældsbrevene blev annulleret den 25. maj 2016.
ved e-mail af 9. december 2015 skrev advokat henrik lindebod på vegne sine klienter igen til
energitilsynet. e-mailen var vedhæftet en kopi af et brev fra lemvig varmeværk til en kunde, der
havde anmodet om tilbagebetaling af ekstraordinært tilslutningsbidrag/gældsudligning og kopi af en
annonce indrykket i avisen. af mailen fremgår blandt andet:
       "tilsyneladende er lemvig varmeværk a.m.b.a. i færd med at vildlede varmeforbrugerne, i
       hvert fald varmeforbrugere, der har krævet det såkaldte ekstraordinære tilslutningsbi-
       drag/gældsudligningsbeløb tilbagebetalt eller et gældsbrev, der er udstedt annulleret.
       varmeværket har i hvert fald til en kred af denne gruppe fremsendt skrivelser, hvori det oply-
       ses, at det er muligt at få tilbagebetalt det indbetalte engangsbeløb m.v. mod i stedet at overgå
       til betaling af det samme beløb med tillæg af 7 % i rente som et tillæg til den faste afgift for-
       delt på 10 årlige rater over 10 år.
       det er forhåbentlig ikke noget, som i har sanktioneret/godkendt? det vil naturligvis fortsat
       være fuldstændigt urimeligt, om den transmissionsledning, der har en levetid på 50-70 år, skal
       betales og afskrives over 10 år, og det er fortsat naturligvis helt uhørt at kræve en rente.
       ..."
af det fremlagte anonymiserede brev fra lemvig varmeværk a.m.b.a. fremgår blandt andet føl-
gende:
       ”…
       fra advokat henrik lindebod har vi den 30. november 2015 modtaget jeres ønske om tilbage-
       betaling af kr. 31.021,88, som er indbetalt af jer i juni d.å. i forbindelse med varmeværkets
       fusion.
        det er muligt at få beløbet tilbagebetalt som anført i brevet fra advokaten for i stedet at overgå
       til betaling af det samme beløb – med tillæg af 7 % i rente – som et tillæg til den faste afgift
       fordelt på 10 årlige rater i over 10 år.
       vi har vedlagt opgørelse over, hvorledes beløbene vil fordele sig og i har mulighed for at se,
       hvad den samlede betaling beløber sig tilover betalingsperioden.
       hvis i ønsker at drøfte denne løsning nærmere med varmeværket, kan i henvende jer på kon-
       toret.
       vi påregner at overføre jeres krav til advokat henrik lindebods bankkontoén af de nærmeste
       dage, og i vil modtaget et nyt budget over jeres kommende rater.
       …”
energitilsynet rettede den 22. marts 2016 henvendelse til lemvig varmeforsyning
af en e-mail af 4. april 2016 fra energitilsynet til advokat uffe bro fremgår blandt andet følgende:
       ”…
       sekretariatet forstår på din mail af 23. marts 2016, at lemvig varmeværk vil ændre procedu-
       ren for opkrævning af ekstraordinære pristillæg i forbindelse med fusionen af lemvig varme-
       værk, nr. nissum kraftvarmeværk og klinkby varmeværk, således at der ikke længere an-
       vendes et gældsbrev, der fremstår som et personligt låneforhold mellem forbruger og varme-
       værket, og hvor der heller ikke opkræves renter.
       såfremt sekretariatet har forstået jeres svar korrekt, vil det umiddelbart betragtes som over-
       ensstemmende med energitilsynets praksis om prisdifferentiering og prisharmonisering, her-
       under opkrævning af kraftvarmetillæg i forbindelse med fusioner. sekretariatet vil såfremt
       dette er tilfældet ikke foretage sig yderligere i sagen, idet der ikke længere vil foreligge for-
       hold, der antages at være urimelige eller i strid med varmeforsyningslovens prisbestemmelser.
       …”
forklaringer
c har forklaret, at hun er varmeforbruger, at hun ejer ejendommen x-vej x, der hørte under nr.
nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.. hun var ikke med til generalforsamlingen, hvor fusionen blev
vedtaget, men det var hendes mand. de stemte ja til fusionen, fordi de blev stillet i udsigt, at de ville
få billigere varmepriser. hun havde ikke forinden generalforsamlingen hørt noget om renter på 7 %
og gældsbreve.
hun og hendes mand fik mulighed for at betale gældsudligningsbeløbet ved kontant betaling eller at
underskrive et gældsbrev. hun og hendes mand valgte gældsbrevet på 3 år, selvom hun synes, det
var lidt dyrt med renten på 7 %. hun mindes ikke, at der var andre muligheder. hun undrede sig, da
hun modtog brevet fra nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. med gældsbrevet. hun kontaktede der-
for varmeværket, da hun ikke kunne forstå brevet og opgørelsen af gælden. hun syntes ikke, at hun
havde fået information nok. varmeværket henviste hende til værkets advokat. hun henvendte sig til
advokaten og spurgte ind til, hvorfor hun skulle skrive under på gældsbrevet, og hvordan gælden
var opgjort. som svar herpå modtog hun mailen af 1. juli 2015, hvoraf fremgik, at beløbet i gælds-
brevet bestod af gældsudligningsbeløbet og nogle udgifter til advokaten samt tinglysning.
 foreholdt brevet af 25. marts 2015 fra lemvig vamrværk a.m.b.a. forklarede hun, at hun ikke hu-
sker, om der i det brev stod noget om gældsbrevet. hun husker bare, at det ikke af brevet fra varme-
værket fremgik, hvordan beløbet var opgjort. grunden til, at hun rettede henvendelse til værkets ad-
vokat var, at hun var i tvivl om, hvordan beløbet fremkom.
hun er ikke bekendt med indholdet af fusionsaftalen. hun opfattede brevet fra vamreværket sådan,
at hun skulle skrive under på gældsbrevet, ellers ville de lukke for varmen
h har forklaret, at hun er varmeforbruger, og at hun hørte under nr. nissum kraftvarmeværk
a.m.b.a.'s område. hun deltog ikke selv i generalforsamlingen, hvor fusionen blev vedtaget, men
hendes mand var til stede. hun er i tvivl om, hvad han stemte. hun ved, at han havde bedt om en
pris på, hvad det ville koste at komme ud af varmeværket. det havde han rettet henvendelse til den
tidligere formand om. han havde fået oplyst, at det ville blive dyrt, og at det ville koste over
100.000 kr. de fik aldrig nogen præcis pris. derfor er hun i tvivl om, hvad han stemte.
hun har også fået et brev med et indhold som det dokumenterede brev af 25. marts 2015. hun for-
stod brevet sådan, at de havde mulighed for at vælge mellem enten at betale kontant, eller at der
skulle laves en afdragsordning. hun blev ikke tilbudt andre muligheder.hun valgte at betale kon-
tant, da hun syntes, forrentningen ved en afdragsordning var helt vanvittig. hun synes således, at
den mulighed var urimelig.
hun forstod varmeværkets brev således, at hun personligt skyldte penge til varmeværket.
e har forklaret, at hun også er varmeforbruger, og at hun også hørte under nr. nissum kraftvarme-
værk a.m.b.a.'s forsyningsområde. hun var til stede på generalforsamlingen, hvor fusionen blev
vedtaget. hun stemte for. det gjorde hun, fordi hun syntes, de betalte alt for meget for fjernvarmen.
der var en stor økonomisk fordel ved at stemme ja. hun havde ikke hørt noget om, at de skulle be-
tale renter eller lignende.
hun har også modtaget et brev med et indhold, som det dokumenterede brev af 23. marts 2015 hun
forstod brevet af 23. marts 2015 sådan, at hun enten kunne betale kontant eller låne pengene hos sit
nye kraftvarmeværk. hun synes, det var for dyrt at afdrage, når man også skulle betale omkostnin-
gerne til tinglysningen. hun kunne ikke forstå, at det var hende som forbruger, der skulle betale for
det. hun forstod afdragsmuligheden som om, hun optog et lån, som hun så skulle betale betale.
b har forklaret, at han også ejer en ejendom, der var tilsluttet nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.'s
forsyningsområde. han ved, at der har været en fusion, men han var ikke selv til stede på general-
forsamlingen. han har også modtaget brev med samme indhold, som det dokumenterede brev af 23.
marts 2015. efter han modtog brevet, skyndte han sig at betale engangsbeløbet. han forstod brevet
sådan, at man enten kunne betale kontant, eller at man kunne få en afdragsordning med en meget
høj rente. han forstod det også sådan, at han havde et personligt skyldforhold. han tænkte, at han
hellere måtte betale, ellers ville han få tinglyst gælden på sin ejendom. han fik ikke tilbudt at betale
over en længere periode. han husker ikke, om han har modtaget eller læst fusionsaftalen.
niels stidsen har forklaret, at han er formand for lemvig varmeværk a.m.b.a. fusionen mellem
lemvig varmeværk a.m.b.a., nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. og klinkby varmeværk a.m.b.a.
startede med en række møder mellem de tre involverede parter i perioden fra december 2013 til
marts/april 2014. der var overraskende hurtigt enighed om hovedlinjerne i fusionsaftalen. bestyrel-
serne underskrev fusionsaftalen, hvorefter der blev indkaldt til generalforsamlinger. det passede det
med de ordinære generalforsamlinger. i nr. nissum og klinkby skulle der dog afholdes 2 general-
forsamlinger, da de skulle nedlægges. der var ingen problemer i forbindelse med generalforsamlin-
gerne. der var en grundig gennemgang af fusionsaftalen, og der blev stillet og besvaret spørgsmål.
 fusionen blev vedtaget næsten enstemmigt alle tre steder. han husker ikke, om fusionsaftalen blev
sendt rundt inden generalforsamlingen, men det går han ud fra, at den gjorde.
bestyrelsen for nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. havde ansvaret frem til fusionsdatoen, men
administrationen i lemvig tog over, da man der havde kapaciteten til at håndtere alle forbrugerne.
det varede længe, inden han fik kendskab til gældsbrevene. fra lemvig varmeværks side var man
meget optaget af at få en eller anden sikkerhed for betalingerne fra dem, der valgte afdragsordnin-
gen. i nr. nissum består varmeforsyningen af nogle få meget store institutioner, og det var derfor
for så vidt angår nr. nissum vigtigt, at man kunne få tinglyst forpligtelsen. netop det var af afgø-
rende betydning for lemvig varmeværk, og hvis ikke det havde været en mulighed, tror han ikke,
at lemvig varmeværk havde sagt ja. han mener ikke, det har været drøftet på fællesmøderne.
af energitilsynets tilkendegivelse af 16. oktober 2015 fremgik, at energitilsynet ikke var tilfreds
med udstedelsen af gældsbrevene. hans egen umiddelbare reaktion var, at det var et juridisk spørgs-
mål, som han ikke selv kunne tage stilling til. for ham var det indlysende, at der var et skyldforhold
mellem forbrugerne og varmeværket, hvis ikke forbrugerne kunne betale kontant, og de havde i det
tilfælde en gældsforpligtelse overfor varmeværket. det var administrationen, der forholdte sig til det
praktiske. det har bestyrelsen ikke været involveret i. langt de fleste forbrugere betalte kontant in-
den den 1. juli 2015. der var nogle enkelte, der ønskede at benytte sig af muligheden for en afdrags-
ordning. for de forbrugere, som har henvendt sig til lemvig varmeværk, er der indgået individuelle
aftaler. der er således indgået aftaler med mange forskellige betalingsterminer. der er også indgået
aftaler om debitorskifte i forbindelse med salg af ejendom m.v.
han har deltaget i et møde i energitilsynet. det var ikke en egentlig forhandling. derefter overtog
deres advokat forhandlingerne.
for så vidt angår afdragsordning med rentetillægget, blev der tilskrevet rente, da man ikke kan be-
gunstige de enkelte forbrugere, der ikke kunne betale med det samme. renten på 7 % er, hvad han
vil betegne som markedskonform. det var det, bestyrelserne synes var rimeligt på tidspunktet for
fastsættelsen heraf i forbindelse med indgåelse af fusionsaftalen. han har ikke forholdt sig til, om
der var en en personlig gældsforpligtelse eller ej. han har alene forholdt sig til, at der ved en af-
dragsordning skulle indgå en rente i beregningen af gældsudligningsbeløbet. det var for at undgå, at
de øvrige varmeforbrugere skulle lide under, at beløbet ikke blev betalt som et engangsbeløb. når
forbrugerne skal betale de 7 % i rente, er det fordi, det fremgår af fusionsaftalen. renten opkræves
ikke fremadrettet, men indregnes i prisen. den praksis er efter hans opfattelse ikke i strid med det,
der fremgår af brevet energitilsynets mail af 4. april 2016. hvis ikke det gør det, vil alle de øvrige
forbrugere i nr. nissum kunne indbringe dem for myndighederne.
lemvig varmeværk har hele tiden valgt at rette ind efter energitilsynets afgørelser. opkrævnin-
gerne af de afdragsvise betalinger vil således fremover blive opkrævet over varmeregningen. når
der sendes en acontoopkrævning ud, er der en linje med forbrug, fast afgift, målerleje og andre ting.
linjen om andre ting vil f.eks. kunne indeholde gældsudligningsbeløbet udregnet over de år, som
beløbet skal afdrages over. i forbindelse med årsopgørelsen vil der også for så vidt angår de forbru-
gere, der har valgt en afdragsordning, blive beregnet et nyt afdragsbeløb, hvori advokatomkostnin-
gerne i forbindelse med gældsbrevene og tinglysning er fratrukket.
for så vidt angår de forbrugere, der har betalt kontant, er det i nogle tilfælde sket, at lemvig var-
meværk har accepteret at lave det om og lave en særlig aftale og afdragsvis betaling. det er lemvig
varmeværks holdning, at man er imødekommende inden for fusionsaftalens og varmeforsyningslo-
vens rammer. der er efter deres opfattelse ikke noget til hinder for en afdragsordning, når der gør
sig konkrete forhold gældende. lemvig varmeværk er således med på at indgå en aftale, så længe
 det ligger inden for rammerne og ikke er til byrde for de øvrige forbrugere. han mener dog ikke, at
varmeværket er forpligtet hertil.
sagsøgerne i de 5 sager, der behandles ved retten i holstebro, har ikke ønsket at indgå i en dialog
eller at indgå en aftale, selvom varmeværket har været åbne herfor.
foreholdt brevet fra energitilsynet af 18. februar 2015, er det hans opfattelse, at forbrugerne har
fået mulighed for at betale beløbet som tillæg til den faste afgift. det er hans opfattelse, at det, der
blev skrevet i de efterfølgende breve til forbrugerne var i overensstemmelse med det af energitilsy-
net anførte. .der, hvor der har været problemer, er det blevet løst individuelt. nogle forbrugere øn-
sker ikke, at gældsudligningsbeløbet fremgår af varmeregningen. nogle vil gerne have det over 100
rater o.s.v. lemvig varmeværk vil også fremover inden for rammerne af fusionsaftalen indrette sig
efter forbrugernes ønsker, dog således at det bliver uden tab for de øvrige forbrugere.
afdragene vil som nævnt fremover blive opkrævet over acontobetalingen, dog med mulighed for
individuelle afvigelser. problemstillingen handler om forholdsvist få forbrugere, så han kan ikke se,
at der er noget problem i, at de forholder sig individuelt til dem, der henvender sig. afdragsperioden
bliver fastsat individuelt, og der beregnes således et beløb efter fusionsaftalen afhængig af afdrags-
periodens længde. han kan ikke svare på, om der er nogle forbrugere, der allerede har fået en op-
krævning, hvoraf det er opgjort på den måde. det vil bogholderiet kunne.
han ved ikke præcist, hvornår gældsbrevene er blevet annulleret, men deres advokat har i energitil-
synet fået godkendt, at det er sådan, de gør.
der er nu gået cirka et år efter efter fusionen, og det går rigtig godt med varmeprisen. i april måned
i år er der således ikke opkrævet betaling for varmen, da priserne er blevet så lave. de forventer, at
det også kan laves en betalingsfri måned i løbet af efteråret, da der er grundlag for en yderligere
sænkning.
parternes synspunkter
sagsøgeren har i påstandsdokumentet gjort følgende anbringender gældende:
       "...
       at     de af sagsøgte (oprindeligt nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.) alene har fået mulig-
              hed for enten at betale kontant det såkaldte gældsudligningsbeløb/ekstraordinære tilslut-
              ningsbidrag eller underskrive et gældsbrev med en rente på 7 % tillige mod at betale
              omkostningerne ved gældsbrevets oprettelse og i øvrigt en omkostning til tinglysning af
              i hvert fald en servitut og
       at     sagsøgte i enhver henseende oprindeligt har behandlet sagsforholdet, som om der i rela-
              tion til sagsøgerne forelå en personlig hæftelse – en personlig gæld – for det såkaldte
              gældsudligningsbeløb/ekstraordinære tilslutningsbidrag, og
       at     sagsøgte har bibragt sagsøgerne den opfattelse, at der forelå et personligt gældsforhold,
              hvilket har været bestemmende for sagsøgernes dispositioner,
       og det gøres gældende,
       at     sagsøgte har haft pligt til at tilbyde gældsudligningsbeløbet/det ekstraordinære tilslut-
              ningsbidrag betalt løbende over en længere periode i forbindelse med sædvanlige var-
              meforbrugsopkrævninger og således, at det var den til enhver tid værende varmeforbru-
              ger vedrørende den konkrete varmeinstallation opkrævningerne skal adresseres til.
 og det gøres gældende,
at     sagsøgte var eller burde være bekendt med ovennævnte forhold, og at den indgåede rets-
       handel, herunder sagsøgers indbetaling til sagsøgte, er ugyldige, og
at     sagsøger som konsekvens heraf har ret til og krav på tilbagebetaling af det indbetalte
       beløb.
supplerende til hovedanbringendet om ugyldighed gøres følgende ugyldighedsanbringender
gældende i prioriteret orden:
til støtte for hovedanbringendet om ugyldighed gøres det herefter gældende,
at     sagsøgte har udvist en sådan adfærd, at sagsøger finder anledning til at påberåbe sig af-
       talelovens § 29 (kompulsiv tvang), og det bemærkes, at sagsøger i forbindelse med drøf-
       telser og henvendelser til sagsøgte mere end har fået antydet, at hvis ikke der enten blev
       betalt kontant eller underskrevet et gældsbrev, ville forsyningerne kunne afbrydes, og at
       der skulle betales en betydelig udtrædelsesgodtgørelse i forbindelse hermed,
at     aftalelovens § 30 (svigbestemmelsen) tillige og subsidiært finder anvendelse på forhol-
       det, hvorved bemærkes, at sagsøgte allerede ved alene at tilbyde de to løsninger, enten
       kontant betaling eller underskrift af et gældsbrev, mod bedre vidende har vildledt sagsø-
       ger med hensyn til spørgsmålet om
          1) hvorvidt der forelå et personligt gældsforhold,
          2) at der kunne opkræves renter,
          3) at sagsøger skulle betale omkostningerne ved udstedelse af et gældsbrev og i øv-
              rigt omkostningerne ved tinglysning af en servitut,
at     sagsøgte i øvrigt er uberettiget, jfr. aftalelovens § 33 (uhæderlighedsbestemmelsen), til
       at påberåbe sig de retshandelserklæringer, der foreligger fra sagsøgers side, idet det un-
       der hensyn til omstændighederne må anses at stride imod almindelig hæderlighed, hvis
       sagsøgte gør retshandelserklæringerne gældende – hvilket sagsøgte desværre har gjort.
i fjerde række påberåbes læren om urigtige/bristende forudsætninger, hvorved bemærkes,
at     sagsøger af sagsøgte er bibragt den vildfarelse, at sagsøger hæftede personligt, hvilket er
       såvel en væsentlig som kendelig og relevant forudsætning, hvis urigtighed/bristen sag-
       søgte som den professionelle må bære risikoen for.
dernæst påberåbes aftalelovens § 36 (urimelighedsbestemmelsen), idet det gøres gældende,
at     det vil være urimeligt eller i strid med redelig handlemåde, hvis sagsøgte gør de indgå-
       ede retshandler gældende, og
at     aftalerne, herunder indbetalingerne, skal tilsidesættes helt, hvilket støttes såvel på for-
       holdene ved aftalens indgåelse, aftalernes indhold og i øvrigt de senere indtrufne om-
       stændigheder, hvoraf fremgår, at sagsøgte blandt andet har handlet ulovligt.
      sagsøgte har til støtte for nægtelse af tilbagebetaling til såvel sagsøgere, der har foretaget en
     engangsbetaling, som sagsøgere, der har foretaget betaling af ydelser, gjort gældende, at sag-
     søgte har ret til modregning af et ikke nærmere kvalificeret og specificeret krav.
     heroverfor gøres det gældende, at sagsøgte ikke har et aktuelt modkrav. der er således hver-
     ken stiftet et modkrav, og der foreligger slet ikke et forfaldent modkrav, og den fornødne af-
     viklingsmodenhed foreligger således ej heller.
     for så vidt angår sagsøgtes indsigelser vedrørende den verserende sag for energitilsynet, skal
     blot bemærkes, at nærværende sager vedrører aftaleretlige ugyldighedsproblematikker, ener-
     gitilsynet beskæftiger sig alene med energiretlige problemer, ikke de aftaleretlige, men i øv-
     rigt er energitilsynets afgørelse indbragt af andre end sagsøgerne i nærværende sag, og en af-
     gørelse fra energitilsynet har i øvrigt alene virkning for fremtiden.
     rentepåstanden:
     under hensyn til den af sagsøgte udviste adfærd, herunder navnlig sagsøgtes vildledning af
     sagsøger, gøres det gældende,
     at     sagsøgte har udvist såvel kontraktuel som deliktuel/ansvarspådragende adfærd, og at
            forfaldstiden for sagsøgers krav mod sagsøgte er indtrådt samtidig med, at sagsøger har
            foretaget indbetaling til sagsøgte,
     subsidiært gøres det gældende,
     at     sagsøger har krav på betaling af rente svarende til procesrenten senest 30 dage efter den
            dato, hvor kravet om tilbagebetaling er fremsat over for sagsøgte, og
     mere subsidiært i hvert fald fra indlevering af stævning til retten.
     omkostninger:
     sagsøgte har uretmæssigt modsat sig tilbagebetaling af sagsøgers krav. kravene er retmæs-
     sigt, først udenretligt herefter indenretligt, søgt inddrevet, og det bemærkes, at energitilsynets
     afgørelse er helt uden betydning for den aftaleretlige bedømmelse af nærværende sag.
     dernæst bemærkes, at den for energitilsynet verserende sag føres af helt andre klagere end
     sagsøger, og at energitilsynets afgørelse alene har betydning for fremtiden.
     dernæst bør det tillægges betydning for rettens omkostningsafgørelse, at sagsøgte har vidtløf-
     tiggjort sagsforholdene ved at inddrage indsigelser, som klart er irrelevante, og at fremlægge
     bilag som er helt uden betydning for sagsforholdet og i øvrigt vedrører andre end sagsøger.
     yderligere bemærkes, at der har været iværksat udenretlig inkasso, som der også skal tages
     hensyn til ved rettens omkostningsafgørelse.
     ..."
sagsøgte har i påstandsdokumentet gjort følgende anbringender gældende:
     "...
     -      at fusionen mellem nr. nissum fjernvarme a.m.b.a. og lemvig fjernvarme a.m.b.a. er
            gennemført på lovlig vis og ikke værende i strid med varmeforsyningslovens § 21.
        -      at vilkårene i fusionsaftalen derfor må anses for rimelige og gyldige, herunder reglerne
              om betaling af et ekstraordinært tilslutningsbidrag, reglerne om forbrugernes mulighed
              for at vælge mellem kontant eller afdragsvis betaling og bestemmelsen om forrentning
              ved afdragsvis betaling.
       -      at forbrugerne ved valget af betalingsform har indgået en bindende aftale (med sagsøg-
              te), der kun kan ændres, hvis begge parter accepterer det.
       specielt vedrørende de to sagsøgere [sagsøgerne i sagsnummer bs 3-772/2015] og a skal op-
       lyses, at gældsbrevene samtidig hermed tilsendes de to sagsøgere som et udtryk for, at de ikke
       har en personligt gældsforpligtelse overfor sagsøger.
       vedrørende disse to sagsøgere gøres følgende gældende:
       -      at gældsbrevene ikke har kunnet annulleres før energitilsynets endelige afgørelse fo-
              relå, hvilket skete den 16. april 2016, jfr. bilag i.
       -      at de ydelser, der er opkrævet via gældsbrevet, er pligtige og lovlige ydelser, der skal
              betales, uanset om der er et gældsbrev eller ikke. derfor skal de ikke tilbagebetales til
              sagsøgerne, da ydelserne er de samme, uanset om der er udstedt gældsbrev eller ikke.
              fremover opkræves ydelserne nu blot som en ekstra post på varmeregningerne.
       -      at forpligtelsen til at betale ydelserne er ikke ændres ved annulleringen af gældsbrevet.
              det er kun den personlige gældsforpligtelse, der forsvinder. ydelsen bliver blot en del
              af den samlede betaling for varmeleveringen.
       -      at den nævnte ekstra post skal indeholde renter, da manglende rentebetaling i afdrags-
              perioden er det samme, som at alle de andre forbrugere får et tab, hvilket vil være i strid
              med varmeforsyningsloven, da disse naturligvis ikke skal belastes af, at enkelte andre
              forbrugere ønsker at betale det ekstraordinære tilslutningsbidrag afdragsvis over en peri-
              ode.
       ..."
parterne har i al væsentlighed procederet i overensstemmelse med det anførte fra påstandsdokumen-
terne.
rettens begrundelse og afgørelse
det lægges til grund, at fusionsaftalen af 15. august 2015 mellem lemvig varmeværk a.m.b.a., nr.
nissum kraftvarmeværk a.m.b.a og klinkby kraftvarmeværk forinden dennes vedtagelse havde
været forelagt energitilsynet, og at energitilsynet den 18. juni 2015 udtalte, at det efter energitilsy-
nets praksis ikke betragtes som urimeligt, at forbrugere i områder med et højere omkostningsniveau
opkræves et ekstraordinært investeringsbidrag med det formål at udligne omkostningsforskellene i
de fusionerede områder. energitilsynet udtalte også, at det er i overensstemmelse med energitilsy-
nets praksis, at forbrugerne får mulighed for at betale investeringsbidraget/gældsudligningsidraget
som et éngangsbeløb eller at betale beløbet som et tillæg til den faste afgift over en længere periode.
det lægges således til grund, hvilket da heller ikke er bestridt, at lemvig varmeværk a.m.b.a. var
berettiget til at opkræve gældsudligningsbeløbet hos forbrugerne.
det lægges endvidere til grund, at det var på denne baggrund, at nr. nissum kraftvarme a.m.b.a.
den 25. marts 2015 meddelte forbrugerne i nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a, at de kunne betale
 det såkaldte gældsudligningsbeløb enten som et éngangsbeløb eller ved indgåelsen af en afdragsord-
ning over 3 år, 5 år eller 10 år med en forrentning på 7 % p.a.
det lægges til grund som ubestridt, at sagsøgeren, a, valgte at afdrage gældsudligningsbidraget
over en 5-årig periode.
det lægges også til grund, at energitilsynet ved tilkendegivelse af 16. oktober 2015 efter en klage
fra nogle forbrugere tilkendegav, at lemvig varmværk a.m.b.a. efter energitilsynets opfattelse ikke
opfyldte kravene for anvendelse af prisdifferentiering og prisharmonisering efter tilsynets praksis,
idet forbrugerne i nr. nissum og klinkby ikke havde haft mulighed for at vælge betaling af pristil-
lægget som en del af den faste afgift, men alene har haft mulighed for betaling af et kontant beløb.
sekretariatet vurderede derfor, at prisdifferentieringen i de fusionerede områder var urimelig efter
varmeforsyningslovens § 21, stk. 4, og anmodede på denne baggrund lemvig varmeværk a.m.b.a.
fremsende forslag til en ændring af opkrævningen af det ekstraordinære pristillæg. energitilsynet
har ved e-mail af 4. april 2016 efter modtagelse af lemvig varmeværk a.m.b.a.’s forslag til ændret
praksis meddelt, at den foreslåede ændring, hvorved der ikke længere anvendes et gældsbrev, der
fremstår som et personligt låneforhold mellem forbruger og varmeværket, og hvor der heller ikke
opkræves renter, umiddelbart vil betragtes som overensstemmende med energitilsynets praksis om
prisdifferentiering og prisharmonisering, herunder opkrævningen af kraftvarmetillæg i forbindelse
med fusioner. retten lægger på baggrund heraf til grund, at det energitilsynet fandt stridende mod
energitilsynets praksis, var det gældsbrev, der efter forbrugerne havde valgt betalingsform blev ud-
stedt til de forbrugere, der havde valgt afdragsordningen, og som derved skabte et personligt gælds-
forhold mellem forbrugeren og lemvig varmeværk a.m.b.a., ligesom energitilsynet anså for pro-
blematisk at ydelserne på gældsudligningsbeløbet ikke blev opkrævet over varmeregningen.
lemvig varmeværk a.m.b.a. har da også under sagen annulleret og tilbageleveret de udstedte
gældsbreve. retten finder ikke, at det forhold, at sagsøgte under denne sag har annulleret de ud-
stedte gældsbreve i sig selv fører til, at forpligtelsen til at betale ydelserne i henhold til den indgåede
betalingsaftale bortfalder.
som denne sag er anlagt, skal retten tage stilling til, om den oprindeligt indgåede aftale mellem sag-
søger og lemvig varmeforsyning om valget af betalingsform i forbindelse med betalingen af
gældsudligningsbeløbet er ugyldig efter aftaleretlige regler, og om sagsøger som følge heraf, har ret
til tilbagebetaling af de betalte ydelser. sagsøger har til støtte for hovedanbringendet om ugyldighed
gjort aftalelovens §§ 29, 30, 33 og 36 gældende samt læren om urigtige/bristede forudsætninger.
sagsøgte har heroverfor gjort gældende, at forbrugerne – herunder sagsøger – ved valget af beta-
lingsform har indgået bindende aftale med lemvig varmværk a.m.b.a., der kun kan ændres, hvis
begge parter accepterer det.
grundlaget for indgåelse af aftalen om sagsøgers betalingsform var de af lemvig varmeværk
a.m.b.a. skitserede betalingsmuligheder i brevet af 23. marts 2015, hvorved forbrugerne blev givet
mulighed for enten at betale gældsudligningsbeløbet som et éngangsbeløb eller at afdrage gældsud-
ligningsbeløbet over en 3-årig, 5-årig eller 1-årig periode.
retten finder ikke, at sagsøger har løftet bevisbyrden for, at lemvig varmeværk a.m.b.a. frem-
kaldte sagsøgers valg af betalingsform ved kompulsiv tvang, jf. aftalelovens § 29. retten finder hel-
ler ikke, at sagsøger har løftet bevisbyrden for, at lemvig varmeværk a.m.b.a har fremkaldt sagsø-
gers valg af betalingsform ved svig, jf. aftalelovens § 30. uanset at energitilsynet efterfølgende ved
tilkendegivelse af 16. oktober 2015 meddelte, at lemvig varmværk a.m.b.a. efter tilsynets opfat-
telse ikke havde overholdt tilsynets praksis for anvendelse af prisdifferentiering og prisharmonise-
ring, idet forbrugerne ikke havde mulighed for at vælge betaling af pristillægget som en del af den
faste afgift, og at lemvig varmeværk a.m.b.a. som følge af forhandlingerne med energitilsynet har
 annulleret de udstedte gældsbreve, finder retten ikke, at sagsøger har løftet bevisbyrden for, at lem-
vig varmeværk a.m.b.a. ved fremsendelsen af de tilbudte betalingsmuligheder eller i forbindelse
med aftaleindgåelsen i øvrigt mod bedre vidende afgav urigtige oplysninger eller fortiede oplysnin-
ger som lemvig varmeværk var vidende om, var motiverende for sagsøger.
retten finder heller ikke, at forholdene ved aftalens indgåelse, aftalens indhold eller de i øvrigt se-
nere indtrufne omstændigheder i øvrigt giver grundlag at tilsidesætte den indgåede aftale om beta-
lingsformen som ugyldig efter aftalelovens §§ 33 eller 36, eller læren om urigtige/bristede forudsæt-
ninger. retten har herved lagt vægt på, at lemvig varmeværk a.m.b.a. var berettiget til at opkræve
gældsudligningsbeløbet enten som et engangsbeløb eller en løbende betaling over en årrække, at
sagsøgerne fik tilbud om betaling som et éngangsbeløb eller som en løbende periode over maksi-
malt 10 år, at sagsøgerne valgte afdragsordningen, og at de udstedte gældsbreve, der etablerede det
personlige skyldforhold, først efterfølgende blev fremsendt til sagsøgerne, ligesom der efter annul-
leringen af gældsbrevene ikke længere består et personligt skyldforhold mellem sagsøgerne og
lemvig varmeværk a.m.b.a.
sammenfattende finder retten herefter ikke, at den mellem sagsøger og lemvig varmeværk a.m.b.a.
indgåede aftale om sagsøgers valg af betalingsform og sagsøgers efterfølgende betaling af de op-
krævede ydelser kan tilsidesættes som aftaleretligt ugyldig. idet aftalen om betalingformen er gyl-
dig, har sagsøger ikke krav på tilbagebetaling af det allerede indbetalte beløb. det kan heller ikke
føre til andet resultat, at lemvig varmeværk a.m.b.a. efter energitilsynets tilkendegivelse af 16. ok-
tober 2015, har meddelt tilsynet, at varmeværkets praksis for opkrævningen af de løbende ydelser
fremover ændres, således at de vil blive opkrævet som en post på varmeregningen.
sagsøgtes påstand om frifindelse tages herefter til følge.
retten har besluttet, at ingen af parterne skal betale omkostninger til hinanden. retten har herved
lagt vægt på sagens økonomiske værdi, dens omfang og forløb, herunder at der af sagsøger oprinde-
ligt både var nedlagt påstand om, at sagsøgte skulle udlevere det originale gældsbrev til sagsøger
samt påstand om tilbagebetaling af de allerede betalte ydelser. sagsøger begrænsede dog sin endelig
påstand til alene at vedrøre kravet om tilbagebetaling, idet sagsøgte inden hovedforhandlingen an-
nullerede og tilbageleverede de underskrevne gældsbreve. der er herved lagt vægt på, at sagsøgte
først tog bekræftende til genmæle overfor sagsøgers påstand om annullering af gældsbrevene ved
den supplerende replik af 18. april 2016, ligesom gældebrevene først blev udleveret den 24. maj
2016.
thi kendes for ret:
sagsøgte, lemvig varmeværk a.m.b.a., frifindes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part.


text:
cri
                                            udskrift
                                                 af
                            sø- & handelsrettens dombog
                                           ____________
                                               dom
afsagt den 11. marts 2011 af sø- og handelsretten sammensat af vicepræsident michael b. elmer
(retsformand), direktør allan suhrke og teknisk direktør søren rathmann.
v-14-04                               time export a/s
                                      (advokaterne lasse søndergaard christensen og dan geary)
                                      mod
                                      danilift invest a/s og danilift a/s
                                      (advokat kristian storgaard)
indledning og påstande
under anbringende af, at danilift invest a/s og danilift a/s (i det følgende i almindelighed
under ét betegnet: danilift) har misbrugt erhvervshemmeligheder, har time export a/s (i
det følgende: time export a/s) nedlagt følgende påstande:
1.     danilift invest a/s skal anerkende, at retten i nibes forbud af 23. januar 2004 er lovligt
       gjort og forfulgt.
2.     danilift invest a/s forbydes at opfylde den aftale mellem danilift invest a/s og hurup
       elværk, nygade 22, 7760 hurup thy, om levering af mandskabslift, som er nævnt i
       skrivelse af 11. november 2003 fra danilift til hurup elværk.
                                                 -2-
3.     danilift forbydes at fremstille, montere, markedsføre og sælge den liftoverdel, som
       danilift benytter i sine produkter danilift wdt-95, wdt-110 og wdt-115 som vist i
       sagens bilag 47.
4.     danilift forbydes at fremstille, montere, markedsføre og sælge lifte monteret på køretø-
       jer under anvendelse af den ”op-under” hjælperamme, som danilift benytter i sin da-
       nilift wdt-serie som vist i sagens bilag 48.
5.     danilift forbydes at fremstille, montere, markedsføre og sælge det ”op under” radial
       støtteben, som danilift benytter i sin danilift wdt-serie som vist i sagens bilag 49.
6.     danilift forbydes at fremstille, montere, markedsføre og sælge de bagperroner, som
       danilift benytter i sin danilift wdt-serie som vist i sagens bilag 50.
7.     danilift invest a/s skal betale time 209.290 kr., subsidiært et mindre beløb, med pro-
       cesrente af 40.000 fra den 5. februar 2004 og af 169.290 kr. fra den 22. juni 2004.
8.     danilift invest a/s og danilift a/s skal in solidum, subsidiært pro rata efter rettens
       skøn betale time 3.736.000 kr., subsidiært et mindre beløb, med procesrente fra den 4.
       februar 2009.
9.     danilift invest a/s straffes med bøde for at have overtrådt retten i nibes forbud af 23.
       januar 2004 ved at have opfyldt den aftale mellem danilift invest a/s og hurup el-
       værk, nygade 22, 7760 hurup thy, om levering af mandskabslift, som er nævnt i skri-
       velse af 11. november 2003 fra danilift til hurup elværk.
danilift har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært mod betaling af mindre beløb, ophæ-
velse af retten i nibes forbud af 23. januar 2004, og selvstændig påstand om, at time skal be-
tale 719.100 kr., subsidiært et mindre beløb, med procesrente fra den 26. maj 2004.
heroverfor har time export a/s påstået frifindelse.
kontrakten mellem time og danilift
time koncernen (i det følgende: time), som har hovedsæde i usa, producerer mandskabslif-
te, bl.a. versalift, som er mindre mandskabslifte, som kan monteres på mindre og mellemsto-
re varevogne – såkaldte kassevogne.
                                                 -3-
      per torp overtog i årene 1982-1985 sin fars virksomheder, herunder torps elektro &
maskinfabrik a/s, senere torp a/s, som bl.a. forestod levering og montage af versalift i
danmark, og som var underleverandør til time af dele som bagperroner og hjælperammer.
efter at torp a/s i 1991 var gået konkurs, solgte boet aktiviteterne i selskabet til torp lift
a/s, hvori per torp var salgskonsulent og bestyrelsesmedlem.
      knud erik markussen og søren nørregaard olesen, der som ansatte i torp a/s havde
forestået arbejdet med versalift indtil 1987, hvor deres selskab, farsø elektro a/s, overtog
torp a/s’ elektroaktiviteter, købte den 30. april 1991 aktierne i torp lift a/s, der den følgen-
de dag, den 1. maj 1991, indgik aftale med time om eneforhandling i bl.a. skandinavien af
”the versalift line of aerial devices”. aftalen kunne fra den 1. maj 1993 opsiges med 2 måne-
ders varsel. farsø elektro a/s og torp lift a/s fusionerede i 1993 til danilift a/s, som siden
har stået for forhandling og montage af versalift og underleverancer til time, og som nu ejes
af knud erik markussen og søren nørregaard olesens holdingselskab, danilift invest a/s.
      times lifte masseproduceres til det amerikanske marked og er derfor designet med
henblik på amerikanske biler, som er karakteristiske ved, at karrosseriet er bygget på en
chassisramme, i modsætning til europæiske biler, som har såkaldt selvbærende karrosseri,
således at en chassisramme ikke indgår i konstruktionen. danilift måtte derfor i forbindelse
med montering af times lifte i danmark foretage tilpasninger, der muliggjorde montering på
de enkelte europæiske biler
time export a/s’ annullation af kontraktforholdet mellem time og danilift
uden at der skete ændringer i kontraktgrundlaget mellem time og danilift, blev per torps
selskab time export a/s på et tidspunkt indskudt mellem time og danilift. der blev ikke
indgået nogen kontrakt mellem danilift a/s og time export a/s, ligesom der efter det oply-
ste heller ikke er indgået nogen kontrakt mellem time og time export a/s.
      efter at både time og danilift havde tilbudt hurup elværk a.m.b.a. at levere en kasse-
vogn med lift påmonteret, og elværket havde accepteret danilifts tilbud, blev der den 23. ju-
ni 2003 holdt et møde mellem per torp for time export a/s og knud erik markussen og sø-
ren olesen for danilift. mødets baggrund og forløb belyses ved forklaringerne.
      den 28. august 2003 sendte per torp på vegne time export a/s dette brev til danilift:
                                                      -4-
       ”angående opsigelse af versalift forhandling i danmark.
               opfølgning på mødet den 23. juni 2003 angående forhandling og salg af versa-
       lifte i danmark.
              på mødet gjorde i, danilift, det klart at i ikke længere ønskede at forhandle og sæl-
       ge versalifte. dette ønske skal vi hermed for god ordens skyld bekræfte:
              ene forhandling er ophørt pr. 1. september 2002.
              underforhandling er ophørt pr. 1. juli 2003.
              for god ordens skyld gør vi ligeledes opmærksom på at time´s ce godkendelser
       på versalifte og godkendelser / overensstemmelses erklæringer på montering / mon-
       tering system, ikke kan bruges af danilift a/s uden forudgående skriftlig accept fra time
       export.
              time vil ligeledes ikke kunne acceptere at der videregives tekniske eller handels-
       mæssige oplysninger om time / versalift til konkurrenter. ligeledes kan danilift ik-
       ke gøre brug af versalift´s monterings metoder eller design på egne eller konkurre-
       rende produkter. det vil ligeledes ikke blive accepteret hvis danilift bruger versalift
       dele i produktion eller montering af egne eller konkurrerende produkter.”
hurup elværks køb hos danilift og retten i nibes forbud
som nævnt ovenfor i forbindelse med mødet den 23. juni 2003 havde hurup elværk a.m.b.a.
valgt at købe en lift fra danilift frem for fra time export a/s. købet blev bekræftet ved dani-
lifts ordrebekræftelse af 26. august 2003, hvori liften blev omtalt som ”… 1 stk. fabriksny/demo
personlift fab. versa. tye et-30-ne xs monteret på kassebil fab. nissan prima star …”
       time export a/s’ advokat påtalte i brev af 28. oktober 2003, at danilift i bladet ”kabel-
og liniemesteren – medlemsblad for energisektorens el-teknikere” bragte en annonce, hvor
man på en kassevogn kunne skimte navnet versalift, og at det af danilifts hjemmeside frem-
gik, at danilift førte agentur for: ”versalift, wumag (…..)”. disse forhold indebar efter
advokatens opfattelse en krænkelse af times ret til varemærket versalift.
       danilift skrev den 11. november 2003 til hurup elværk, at den lift, som elværket havde
bestilt, ”ikke er af fabrikatet versalift men en tilsvarende mandskabslift med de samme specifikationer,
som der er beskrevet i ordrebekræftelsen”. danilifts advokat skrev endvidere den 12. november
2003, at liften var ”en ombygget versalift”.
       efter begæring af 23. november 2003 fra time export a/s nedlagde fogedretten i nibe
den 19. januar 2004 på betingelse af en sikkerhedsstillelse på 100.000 kr., som siden blev stil-
let, forbud over for danilift invest a/s mod at opfylde aftalen med hurup elværk om leve-
ring af den deri nærmere angivne mandskabslift, idet fogedretten fandt det sandsynliggjort,
                                                 -5-
at danilifts aftale stred mod markedsføringslovens regler om god markedsføringsskik og om
misbrug af erhvervshemmeligheder.
flybomme
til brug for versalifts liftoverdele leverede danilift såkaldte flybomme i henhold til en den
27. november 2002 indgået ”prisaftale på fly bomme mellem danilift og time-export. aftalen lyder
på min. 300 stk fly bomme i de næste 3 år.” nedenunder var der et skema, hvor man kunne læse
priserne i 2002/2003, 2004, henholdsvis 2005 for 3 varenumre, der henviste til hver sin type
flybom.
       et forudgående udkast af 21. oktober 2002, som var udarbejdet af danilift, men som
time export a/s ikke kunne acceptere, havde indeholdt detaljerede bestemmelser om, at
time export a/s skulle aftage mindst 150 flybomme pr. år over 3 år, og at time export a/s
ved aftagelse af færre flybomme end de i alt 450 skulle betale en merpris pr. leveret flybom
på 800 kr., dog mindst i alt 300.000 dkk.
       time export a/s aftog 159 flybomme under aftalen, men ville ikke aftage flere efter at
have annulleret kontrakten mellem time og danilift. der var mangler ved et antal af de leve-
rede flybomme.
syn og skøn
ingeniør hans thygesen har som syns- og skønsmand afgivet erklæringer af 17. juni 2007 og
10. juni 2008.
       skønsmanden har bl.a. vurderet, at der på verdensmarkedet kun findes to typer mand-
skabslifte til brug for biler under 2,9 t med tekniske karakteristika som dem, der omhandles i
denne sag, navnlig ”up under” hjælperamme og radialstøtteben, nemlig times versalift og
lifte fra danilift, og selv om en række virksomheder i europa kan levere lifte til varevogne
under 3,5 ton, er det efter syns- og skønsmandens opfattelse alene time og danilift, som le-
verer lifte med ”up under” hjælperamme og radialstøtteben.
                                                 -6-
      med hensyn til liftoverdelen vurderer skønsmanden, at de løsninger som parterne an-
vender, må anses for almindeligt kendte, idet dog den præcise udformning af disse løsnin-
ger, som parterne anvender, i et vist omfang ikke kan anses almindeligt kendt.
      skønsmanden vurderer, at personer med omfattende generel teknisk viden og kunnen
vil kunne udforme løsninger, som svarer til specielle løsninger, som er karakteristiske for
versalift.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af per torp, knud erik markussen og søren olesen,
rick mansfield, charles wiley, bent knudsen, peder dalsgaard, frands kristensen, mogens
jensen og torben s. pedersen. parterne har endvidere fremlagt en skriftlig erklæring fra vid-
net magne højland.
per torp har bl.a. forklaret, at hans tidligere selskaber torps elektro & maskinfabrik a/s og
senere torp a/s bl.a. forestod levering og montage af versalift i danmark og var underleve-
randør til time af bl.a. bagperroner og hjælperammer. efter at han havde solgt aktierne i
torp lift a/s til knud erik markussen og søren nørregaard olesen, blev han salgschef i
time og arbejdede med times forhandlernet i europa, mellemøsten og fjernøsten.
      torp lift a/s var også underleverandør til time af dele og fik udleveret de arbejdsteg-
ninger, som var nødvendige hertil.
      times underramme til versalift blev lanceret i 1974 og har den konstruktion, at ram-
men sættes på ”neden under bilens chassis”, og boltes fast op igennem bilen. rammen er
kort og vejer kun lidt, samtidig med at den er fleksibel, hvilket har krævet mange vanskelige
beregninger.
      det såkaldte ”radialstøtteben” udviklede torp a/s i 1987, idet kunderne ønskede sta-
dig større og højere lifte monteret på stadig mindre biler. han fik selv idéen hertil. det består
af kun to støtteben, som stabiliserer vognen til siderne. andre virksomheder kan lave lifte til
små vogne, men uden times karakteristiske underramme og underliggende radialstøtteben.
      siden 1974 har time endvidere markedsført en såkaldt bagperron til sine lifte til vare-
vogne.
                                                -7-
       i 2001 gik time i gang med at udvikle en liftoverdel til varevogne med en vægt på 2,9 t,
og også her anvender time ”up under” rammen, underliggende radialstøtteben og en lift-
overdel, hvor den såkaldte bagarm ikke rager bagud over bilen.
       hverken ”up under” underramme, radialstøtteben, bagperron og liftoverdelen er pa-
tenteret eller beskyttet efter reglerne om brugsmodeller eller design, han véd ikke hvorfor.
       de første lifte, som danilift sendte på gaden i 2003, var ikke ce-mærket, således som
de skal være. han tror, at grunden til at danilift alligevel kunne producere liftene og sende
dem på gaden, må være, at de har været baseret på times design. danilift og dette selskabs
forgængere arbejdede sammen med time i godt 12 år, hvor danilift var underleverandør til
versalift.
       i 2003 opdagede han, at hurup elværk af danilift havde fået tilbud på et produkt, som
svarede til et nyt produkt fra time. samtidig fik man en oprigning fra en tysk sælger, der
nævnte, at konkurrenten wumag nu kunne levere en lille bil med en lift svarende til times
versalift., hvilket wumag ikke tidligere havde kunnet. der blev holdt et møde den 23. juni
2003, og her sagde knud erik markussen og søren nørregaard olesen, at danilift ikke læn-
gere ville sælge versalift. han sendte efterfølgende en bekræftelse på, at samarbejdet skulle
ophøre pr. nærmere angivne datoer og hørte ikke mere til danilift.
knud erik markussen og søren olesen har forklaret, at per torp tilbød dem at købe torp lifte
a/s. deres bank foreslog i den forbindelse, at de fik en professionel bestyrelsesmand med i
bestyrelsen, og at per torp fortsatte som salgschef, samt at per torp ligeledes skulle sidde i
bestyrelsen. det var per torp, som tog initiativet til salget.
       da de købte torp lifte a/s, købte de ”det hele” med, det vil sige, alt hvad der havde
været i torp lift a/s. blandt andet fik de igangværende arbejder ført med over, og de over-
tog også alle torp lift a/s´ kontordokumenter, mapper også videre. endvidere fik de over-
ført alle medarbejderne, som der vist var 8-9 af på det tidspunkt. medarbejderne var primært
smede, og der var kun én ingeniør.
       samarbejdet med time startede med aftalen af 1. maj 1991, hvorefter torp lift a/s blev
eneforhandler af time produkter. times produkter var dog tilpasset amerikanske biler, og
time var ikke meget interesseret i europæiske markeder.
                                                  -8-
       omkring 1994 hørte de for første gang om time export a/s. danilift havde på dette
tidspunkt udviklet en ”flybom” til versalift, og denne flybom begyndte per torp gennem
time export a/s at distribuere til samtlige versalift forhandlere i europa. de leverede her-
udover løbende forskellige andre ordrer til time export a/s, typisk forskellige nye eller mo-
dificerede dele til versalift, som de selv havde udviklet for egen regning og risiko, og som
blev solgt videre.
       der blev holdt et møde 23. juni 2003 hvor de selv og per torp var til stede. anlednin-
gen til mødet var, at hurup elværk havde henvendt sig til dem og spurgt, om de ikke længe-
re var forhandlere af versalift, hvilket elværket havde hørt. det viste sig herefter, at per torp
nu mente, at der burde være to forhandlere af versalifte på det danske marked. samtidig øn-
skede per torp at få en stand med versalift på en messe på fyn. parterne fandt ikke en min-
delig løsning på sagen om danilfits salg af en lift til hurup elværk og spørgsmålet om,
hvorvidt per torp også skulle være versalift forhandler. de blev noget overraskede over, at
eneforhandleraftalen blev opsagt med et års tilbagevirkning ved brevet af 28. august 2003.
       de tilbød hurup elværk en lift svarende til den, som per torp i regi af time export
a/s havde tilbudt elværket. fogedforbuddet har danilift ikke overtrådt, idet de gjorde mere
klart, at den leverede lift var danilifts eget design og produkt med egenskaber svarende til
en versalift. der var ingen versaliftdele i den lift, som blev leveret til elværket.
       danilift handlede allerede i 2003 med mange andre produkter. i dag dækker danilift
hele spektret af lifte og sælger bl.a. lifte med en rækkevidde på helt op til 100 m.
       under samarbejdet med time lavede danilift en lang række tilpasninger og nye udvik-
linger til versalift, der primært havde til formål at gøre liftene bedre egnede til brug på eu-
ropæiske varevogne. f.eks. lavede danilift selv underrammer til europæiske biler, fordi
time dengang ikke førte disse underrammer. de monteringsvejledninger mv., som time le-
verede sammen med liftene, var fuldstændigt ubrugelige til europæiske biler.
       da danilift overtog torp lift a/s, var der nogle tegninger til radialstøtteben, og noget
af det første de lavede efter at have købt torp lift a/s, var at færdigudvikle radialstøttebe-
net. disse støtteben kunne man dengang ikke få fra usa. time var dengang ikke interesseret
i de løsninger mv., som danilift havde lavet, men alene i at sælge time produkter til danilift.
de støtteben og underrammer som danilift laver i dag, er forskellige fra dem, som de den-
                                                  -9-
gang udviklede på baggrund af de tegninger og den know how, som de overtog fra torp lift
a/s.
       de såkaldte bagperroner fandtes heller ikke i times sortiment, før danilift begyndte at
levere dem omkring 1994/1995.
        liftoverdelene har man heller ikke fået nogen produktionstegning på fra usa, og ved-
rørende den omdiskuterede et 30 nexs model havde de aldrig set times lift, førend time
annullerede samarbejdet. de mener ikke, at de tekniske principper, som versalift har an-
vendt, er unikke, f.eks. anvender det tyske firma teupen samme principper, som versalift
bruger ved montering mv. af lifte på mindre varevogne.
       de har aldrig fået pålæg om at behandle noget som forretningshemmeligheder eller få-
et overladt tekniske tegninger med fortroligt indhold, og de har aldrig indgået hemmelig-
hedsaftaler eller lignende med time, der ikke har gjort noget for at beskytte sine tekniske
principper mv., idet alle har kunnet studere og tage fotos af dem på messer.
       danilift begyndte at forhandle wumags lifte i 1997, og de hurtigt fik et tæt samarbejde
navnlig om specielle løsninger og krav til det skandinaviske marked, som adskiller sig fra en
stor del af det øvrige europæiske marked. danilift oplevede, at der var en del ordrer, som
danilift ikke fik, og derfor gik man sammen med wumag om at udvikle større lifte. i den
forbindelse har danilift man fået adgang til værdifuld viden og know how om teknologien
herunder navnlig om større lifte, og samtidig fik man god viden om wumags arbejde med
ce – certificeringssystemet.
       det er ikke rigtigt, at danilift ikke har haft ce-godkendelser. danilifts første lifte blev
dog blev certificeret gennem wumag og dokumentationen indleveret til det tyske certifice-
ringsorgan, hvor dokumenterne og det tekniske dossier ligger. danilift kunne ikke bruge
noget af det materiale, som danilift havde fra time, til brug for ce-godkendelser, da danilift
primært lavede styresystemer til time, ligesom danilift ikke havde modtaget sådanne tekni-
ske oplysninger vedrørende resten af time liftene, herunder om montering, som kunne bru-
ges til en ce-godkendelse. danilift har dog leveret tekniske tegninger til brug for times ce-
godkendelse af lifte, men disse tegninger vedrørte de hydrauliske og elektriske dele.
       danilift havde købte stort ind af dele til flybomme for at kunne levere det aftalte kvan-
tum lifte til den aftalte pris og ligger i dag inde med et større lager heraf, som har en værdi af
omkring 1 mio. kr., og som er ubrugelige til andre formål.
                                              - 10 -
charles wiley har forklaret, at han har været direktør for time i de seneste 20 år. time kon-
cernen valgte i sin tid at samarbejde med per torp, fordi man havde brug for en innovativ
mand, der kunne forestå tilpasningen af times lifte til de mange forskellige europæiske va-
revognstyper. navnlig var det nødvendigt, at have en dygtig og god mand som kunne ud-
vikle støttesystemer mv. til brug for små varevogne på og omkring 2,9-3,5 ton, hvor time var
det første selskab, der lavede mandskabslifte til disse små varevogne.
       time anvendte underleverandører til at udvikle og tilpasse bl.a. ”up under” hjælpe-
rammerne, og de underleverandører, som time godkendte hertil, fik samtlige oplysninger
vedrørende tekniske specifikationer for times lifte, men ikke ret til at bruge times immate-
rialrettigheder til produkterne. time har kun i meget begrænset anmodet sine forhandlere
om at foretage egentlig udvikling af times produkter.
       han mener ikke, at man forsvarligt kan kopiere f.eks. en time underramme. naturlig-
vis kan man kopiere apparatet, men det vil være uforsvarligt, da kopisten ikke har kunnet
foretaget de bagvedliggende beregninger og stresstests mv., som er nødvendige for at sikre,
at rammen er sikker at bruge i praksis. på verdensplan verserer der kun denne sag om even-
tuelt misbrug af times rettigheder. han har ikke tidligere set to nu foreholdte fotos af en
mindre varevogn monteret med en ”teuben” lift, hvis støtteben og ramme mv. ikke optager
plads inde i bilen, og er ikke bekendt med, om der er sket kopiering af times produkter.
rick mansfield har forklaret, at han kom til tyskland i 1977 for at repræsentere time og ar-
bejdede dér til 1996. time begyndte i 1970´erne at montere amerikanske lifte på europæiske
3,5 ton varevogne. når time havde høstet erfaringer fra installation på en bilmodel, fik man
specifikationerne omkring monteringen registreret i times amerikanske ingeniørafdeling.
disse informationer tilhørte efter times opfattelse time som forretningshemmeligheder.
time gav alle relevante oplysninger vedrørende montering mv. til de udpegede forhandlere.
bent knudsen har forklaret, at han i 1989-1991 var ansat i torp a/s hvor han delte ansvaret
for virksomhedens produktudvikling med per torp og havde kontakt med time. torp a/s
var forhandler af færdigproducerede lifte, hvoraf man dog kun solgte under 10 stk. om året
                                               - 11 -
på det danske marked. man solgte også andre typer og mærker af lifte f.eks. et italiensk
mærke af store lifte.
       man lavede ikke udvikling for time. man lavede derimod masser af udvikling til torp
a/s selv, idet dette var nødvendigt, for at liftene kunne tilpasses det danske og norske mar-
ked og de varevognsmodeller, der fandtes her. man tilpassede i den forbindelse styringen og
den fysiske montering på bilerne og lavede nye rammer og kurve, som passede til europæi-
ske mål og krav. man eksperimenterede også med mange forskellige typer støtteben. han
mener ikke, at time bidrog til udviklingen, og torp a/s sendte ikke sine udviklingsarbejder
til godkendelse i usa. dog sendte man i et enkelt tilfælde tegninger mv. af en kurv, som
kunne løftes højere op end normalt til time i usa, da time var interesseret i at bruge denne
på det amerikanske marked.
       rick mansfield fra time deltog på sidelinjen som ”papirmand”, men har aldrig delta-
get i selve udviklingen. efter hans erindring var der ikke nogen ingeniører ansat i torp a/s.
de tegninger mv. vedrørende udvikling og tilpasning af liftene, som blev udarbejdet i torps
elektro & maskinværksted a/s og i torp a/s, blev brugt i flæng uden hensyn til, hvor teg-
ningerne var udarbejdet. de indgik blot i et praktisk samarbejde, og medarbejdere, der hav-
de brug for en tegning, kunne hente den i et skab.
       han erindrer ingen hemmeligholdelsesaftaler eller procedurer, hvor kun særligt vigti-
ge medarbejdere kunne få adgang til tegningerne.
       torp a/s foretog en væsentlig udviklingsindsats med hensyn til at få liftene tilpasset til
europæiske varevogne. når time fik leveret liftene fra usa, stod de sammenpressede i en
skibscontainer og var rå modeller, der kun passede til amerikanske chevrolet varevogne.
peder dalsgaard har forklaret, at han er uddannet maskinarbejder, og at han i dag arbejder
hos danilift. i 1983 blev han ansat hos torp a/s. han er fulgt med hele vejen fra torp a/s
over torp lift a/s til danilift. han kom gradvis til at arbejde mere og mere med lifte. når
man skulle montere en lift fra time på europæiske varevogne, måtte de selv lave bagperro-
nen og støttebenene, ligesom man svejsede ”up under” hjælperammen på.
       der var ingen tegninger mv. fra time til brug for dette arbejde. time leverede heller
ikke på anden vis know-how til monteringen. medarbejderne i torp a/s havde deres egne
ideer og erfaringer om, hvordan arbejdet skulle laves, og så gik man simpelthen i gang med
                                                - 12 -
at svejse de relevante dele på bilen. dette gjaldt både for støttebenene, støtterammen og bag-
perronen.
       der gik mange år, får man fik udarbejdet arbejdstegninger til brug for dette arbejde.
       han kan ikke huske nogen særlige fortrolighedsprocedurer omkring arbejdet med til-
pasning af times lifte. medarbejderne hos torp a/s, torp lift a/s og senere danilift prøvede
sig frem for at finde ud af, om f.eks. støtteben kunne stabilisere bilen i tilstrækkeligt omfang.
mogens jensen har forklaret, at han som ansat i sparbank farsø siden 1985 har kendt søren
olesen og knud erik markussen, siden de købte farsø elektro a/s, og at han deltog i for-
handlingerne omkring deres køb af torp lift a/s. sparekassen havde ikke kendskab til, at
der skulle være dele af torp lift a/s, som ikke gik med i handlen. han mener, at alle rele-
vante dele af torp elektro & maskinfabrik a/s og torp a/s blev solgt til søren olesen og
knud erik markussen i form af torp lift a/s. sparekassen sikrede sig bl.a. kontrol med drif-
ten i danilift ved, at der blev indsat et professionelt bestyrelsesmedlem, ved løbende kredit-
møder, gennemgang af regnskaber mv.
magne høyland har skriftligt bl.a. erklæret, at han har været verksmester (værkfører) og sæl-
ger hos de firmaer, som successivt fra 1979 importerede times mandskabslifte til norge og
monterede dem indtil 1994, hvor der blev indgået en aftale om bygning i danmark frem til
2000. time leverede kun lifte med kurv, men uden hjælperamme, og værkstedet i norge
måtte udvikle og tilpasse hjælperammer til europæiske biler og ved udviklingen og tilpas-
ningen tage hensyn til, at de særlige norske forhold.
       underliggende radialstøtteben anvendte de første gang i 1989, og støtteben ene blev af
torp a/s og senere torp lift a/s leveret i løsdele, som det norske værksted tilpassede under
hjælperammen. bagperron blev udviklet og produceret af det norske værksted fra 1980.
       time bidrog ikke til udviklings- og tilpasningsarbejdet, heller ikke med tegninger eller
monteringsskitser, og har heller ikke på noget tidspunkt over for ham påberåbt sig at have
rettigheder til ”up under” hjælperamme, radialstøtteben eller bagperron. de norske firmaer
har hen ad vejen udvekslet erfaringer om udviklingen og tilpasningen med torp a/s, torp
lift a/s og danilift.
                                                - 13 -
parternes synspunkter
time export a/s’ advokater har navnlig gjort gældende, at danilifts leverance af en lift til hu-
rup elværk strider mod de krav om loyalitet, der gælder, mellem virksomheder efter ophøret
af et langvarigt og tæt samarbejde, ligesom det gøres gældende, at danilift har misbrugt ti-
mes erhvervshemmeligheder i strid med markedsføringslovens regler herom..
       samarbejdet ophørte efter mødet mellem parterne 23. juni 2003, og alligevel kunne da-
nilift kort efter indgå aftale om at levere ”1. stk. fabriksny/demo lift fab. time versa. type
et-30-ne xs monteret på kassebil fab. nissan prima star” til hurup elværk, jf. danilifts or-
drebekræftelse af 26. august 2003. efter at per torp og times advokat havde påtalt brugen af
varemærket ”versalift” mv., skrev danilift nu til elværket, at mandksabsliften ”ikke er af fa-
brikatet versalift men en tilsvarende mandskabslift med de samme specifikationer” ligesom
danilifts advokat skrev, at der var tale om en ”ombygget versalift”.
       fogedretten i nibe fandt, at danilifts ombygning af liften til elværket kun kunne lade
sig gøre som følge af den tekniske know-how og tegninger mv., som danilift havde opnået
gennem samarbejdet med time, og at danilift derfor havde overtrådt markedsføringsloven.
syns- og skønsmanden har vurderet, at alle de elementer som henholdsvis time og danilift
bruger i deres produkter er ”lignende”. den liftoverdel, som danilift ville levere til hurup
elværk, var ubestridt en time model. de bagperroner og hjælperammer som både time og
danilift anvender, er udviklet af time i usa i 1970´erne, og radialstøttebenene af per torp i
1988.
       danilift har ikke købt rettighederne til at anvende disse produkter, da knud erik mar-
kussen og søren nørregård olesen i 1991 købte torp lift a/s, idet rettighederne tilhørte
time. det er ikke overbevisende, når danilift forklarer, at man selv tilpassede times dele og
udviklede egne modeller blot ved at prøve sig frem på værkstedet.
       de særlige dele til mandskabslifte, som time selvstændigt har udviklet, navnlig bag-
perronen, støttebenene og underrammen er beskyttet mod illoyal markedsføring og mod
misbrug af erhvervshemmeligheder. danilift har som tidligere forretningspartner særlig
pligt til i sin produktudformning og markedsføring i øvrigt at holde en sådan afstand til den
tidligere samarbejdsparts produkter, at der ikke sker utilbørlig udnyttelse af disses goodwill
                                                 - 14 -
og markedsposition. danilift har brugt tekniske tegninger og beskrivelser, som danilift fik
fra time, på en måde, der er i strid med markedsføringslovens § 19, stk. 2.
       danilift skylder ubestridt time export a/s 123.290 kr. for mangler ved leverede fly-
bomme. time export a/s ville ikke forpligte sig til som efter det oprindelige aftaleudkast at
skulle betale erstatning, hvis der ikke blev aftaget et mindste antal flybomme, og parternes
aftale af 27. november 2002 er derfor alene en prisaftale, hvilket da også udtrykkeligt fremgår
af ordlyden. time export a/s skal derfor ikke betale erstatning for danilifts mistede dæk-
ningsbidrag.
       danilift bør idømmes bøde for overtrædelse af fogedforbuddet og betale erstatning for
mistet dækningsbidrag, opgjort til 3.736.000 kr., idet det på grund af de store ligheder mel-
lem parternes produkter må lægges til grund, at det ville have været time export a/s, der
havde fået ordrerne på de lifte, som danilift har solgt ved uberettiget kopiering af times lif-
te.
        danilift skal endvidere betale vederlag, 40.000 kr., for krænkelse af times varemærke
ved i en reklame i et fagblad og på sin hjemmeside at være fortsat med at bruge versalifts
navn og logo, efter at samarbejdet mellem parterne var ophørt.
       endvidere skal danilift betale 46.000 i erstatning for tabt dækningsbidrag i forbindelse
med danilifts salg af lift til hurup elværk, jf. revisorerklæringen.
danilifts advokat har bl.a. gjort gældende, at fogedforbuddet alene angik et enkelt salg, men at
danilift derudover har været fuldt ud berettiget til at fortsætte sin øvrige virksomhed. retten
må lægge til grund, at de omhandlede produkter (liftoverdele, bagperron, underliggende
støtteben og underrammen) ikke har været patenteret eller på anden måde beskyttet af im-
materialrettigheder.
       ikke alt i en virksomhed er erhvervshemmeligheder. det må specificeres nærmere over
for medarbejdere og samarbejdspartnere, hvad der er hemmeligt. i denne sag har time intet
gjort for specificere, hvad der eventuelt skulle være hemmeligt. time har i årevis leveret lifte,
uden at det har været aftalt, at dele af liftene eller deres specifikationer eventuelt skulle hol-
des hemmelige. det samme gælder de monteringsvejledninger mv., som gennem årene er til-
flydt danilift, og de kunne i øvrigt ifølge vidneforklaringerne slet ikke anvendes på europæi-
                                                - 15 -
ske biler, hvorfor danilift selv måtte udvikle og tilpasse monteringsteknikkerne til europæi-
ske biler.
       bestemmelsen om gensidig fortrolighed i aftalen af 1. maj 1991 omhandler alene lift-
overdelene, ”aerial devices” og ikke de øvrige dele , som danilift selv har udviklet. der er
endvidere tale om produkter og monteringsteknikker, der umiddelbart kan ses og eftergøres
ud fra de produkter, som virksomheden bringer på markedet. tekniske produkter må be-
skyttes via patent- og brugsmodelloven, og markedsføringslovens § 1 yder ikke et supple-
rende værn, i det omfang produkter ikke kan beskyttes efter de nævnte bestemmelser.
       parternes samarbejde indebar, at danilift købte liftoverdelene direkte fra usa, fordi de
var billige, og herefter producerede danilift selv resten. der var ingen konkurrenceklausuler
eller lignende, og time har aldrig gjort opmærksom på, at produkter eller know-how var
forretningshemmeligheder.
       skulle retten finde, at de omhandlede produkter og monteringsteknikker må betragtes
som erhvervshemmeligheder, har danilift erhvervet retten til disse erhvervshemmeligheder
ved købet den 30. april 1991 af torp lift a/s. magne højland har således i sin skriftlige vid-
neforklaring gjort rede for, at de karakteristiske elementer herunder underrammerne, støtte-
benene og bagperronen er udviklet i torp a/s i løbet af 1980´erne. det må lægges til grund,
at alle liftaktiviteterne i torp a/s blev overført til torp lift a/s i forbindelse med torp a/s´
konkurs, og at det var en forudsætning for danilifts køb af torp lift a/s, at overdragelsen
omfattede samtlige aktiver vedrørende torp a/s liftdel. det er ganske udokumenteret, at de-
le af aktiverne, herunder torp a/s’ know how, skulle have tilhørt time. der er således intet
grundlag for at antage, at torp a/s ikke skulle have rådet over alle aktiver mv. som fandtes i
selskabet, da aktiviteterne blev overført til torp lift a/s i forbindelse med torp a/s´ kon-
kurs.
       det er rigtigt, at danilift anvendte et ganske lille billede af en lift i en reklame, og at
navnet versalift kunne skimtes på billedet, ligesom versalift var nævnt på danilifts hjemme-
side som en del af sortimentet. der har dog kun været tale om minimale krænkelser af versa-
lifts varemærket, ligesom danilift straks rettede forholdene, da man blev opmærksom herpå.
danilifts krænkelse er således af bagatelagtig karakter, således at der ikke er grundlag for at
pålægge danilift at betale herfor.
                                                 - 16 -
        danilift respekterede fogedforbuddet. således har vestre landsret fastslået, at forbud-
det ikke vedrørte den lift, som faktisk blev leveret til elværket.
        der er intet grundlag for times krav om erstatning for mistet dækningsbidrag på lifte,
som danilift gennem årene har leveret til sine kunder.
        det er ubestridt, at danilift skylder time export a/s 123.290 kr. for mangler ved leve-
rede flybomme, men det gøres gældende, at time export a/s ved at undlade at aftage fly-
bomme i tiden efter annullationen af aftalen mellem time og danilift har pådraget sig ansvar
for danilifts tabte dækningsbidrag på 719.000 kr., subsidiært uberettiget opnået rabat, ved
manglende opfyldelse af parternes aftale om levering af flybomme, idet der udtrykkelig i
parternes aftale står: ”aftalen lyder på min. 300 stk fly bomme i de næste 3 år”.
sø- og handelsrettens afgørelse
det lægges i overensstemmelse med per torps forklaring til grund, at times underramme til
lifte, som var præsenteret første gang i usa i 1974, blev præsenteret på det europæiske mar-
ked i 1978. per torp overtog i årene 1982-1985 sin fars virksomheder, herunder torps elek-
tro- og maskinfabrik a/s, senere torp a/s, som bl.a. forestod levering og montage af versa-
lift i danmark, og som var underleverandør af dele som bagperroner og hjælperammer. det
var endvidere per torp, som i forbindelse med sit arbejde for torps elektro- og maskinfabrik
a/s, senere torp a/s, fik idéen til de såkaldte ”up under” støtteben (senere kaldt radialstøt-
teben), som på samme måde som underrammen bidrog til at skabe bedre plads i rummet på
biler, hvorpå versalifts mandskabslifte blev monteret.
        i overensstemmelse med per torps forklaring lægges det endvidere til grund, at sel-
skabets forretningsaktiviteter i det hele, herunder også for så vidt angår forhandling, monta-
ge af og underleverancer til versalift, af torp a/s under konkurs blev overdraget til torp lift
a/s. idet der ikke var truffet aftale om det modsatte, må det i overensstemmelse med dansk
rets almindelige regler lægges til grund, at boets overdragelse af alle aktiviteterne til torp
lift a/s også omfattede alle immaterielle rettigheder, som knyttede sig til disse aktiviteter,
således at torp lift a/s herefter var indehaver af alle de rettigheder, som torp a/s måtte
have erhvervet i forbindelse med sin montage, udvikling mv. af lifte til mandskabsvogne for
versalift.
                                                - 17 -
       den 1. maj 1991, dagen efter, at aktierne i torp lift a/s var blevet overdraget til knud
erik markussen og søren nørregaard olesen, der som medarbejdere i torp a/s havde stået
for torp a/s’ arbejde med versalift, indgik torp lift a/s distributions-/agentaftale med
time. på dette retlige grundlag fortsatte torp lift a/s, nu danilift, sit arbejde med forhand-
ling, montage af og underleverancer til versalift. det bemærkes, at kontrakten af 1. maj 1991
vedrørte ”the versalift line of aerial devices”, dvs. den løftearm, der monteres en bil, og
hvorpå der monteres en kurv, hvorfra en person kan udføre arbejde på elmaster mv.
       i overensstemmelse med k.e. markussens og s.n. olesens forklaringer, der understøt-
tes af forklaringerne fra de vidner, der har arbejdet i virksomheden, lægges det endvidere til
grund, at danilift i forbindelse med montage af lifte måtte tilpasse versalifts rammer, som
var masseproduceret til det amerikanske marked og amerikanske biler med chassisramme,
til europæiske biler, som er anderledes opbygget og navnlig har selvbærende karrosseri. i
forbindelse med disse tilpasninger gemte danilift de arbejdstegninger, som i den forbindelse
blev udarbejdet, i et arkiv, hvortil medarbejderne havde almindelig adgang, således at de
kunne genbruges, hvis man skulle montere lift på en tilsvarende bil.
       per torps selskab time export a/s blev på et tidspunkt indskudt mellem parterne,
uden at der i den anledning skete ændringer i kontraktgrundlaget mellem time og danilift,
og retten lægger derfor til grund, at danilift fortsat var times distributør og agent af versa-
lift ”aerial devices” overensstemmelse med kontrakten af 1. maj 1991.
       efter bevisførelsen har retten intet grundlag for at antage, at danilift fra time har mod-
taget tegninger betegnet som eller på anden måde fået kendskab til noget, der har været er-
hvervshemmeligheder. det lægges i overensstemmelse med parternes samstemmende for-
klaringer til grund, at der på intet tidspunkt i samarbejdet mellem danilift og time har været
anvendt stempler med angivelse af, at papirer, oplysninger eller tegninger var hemmelige el-
ler fortrolige, ligesom der på intet tidspunkt er givet danilift pålæg om at behandle materiale
som fortroligt. i det omfang time måtte have ment, at times udviklingsarbejde måtte beskyt-
tes, ville det i øvrigt have været nærliggende at sørge for at få det beskyttet ved patent,
brugsmodelregistrering eller designregistrering, hvilket efter det oplyste på intet tidspunkt
er sket.
       efter bevisførelsen lægges det således til grund, at danilift har fortsat det arbejde, som
siden 1980’erne var foretaget med tilpasning af standarddele, som time igennem mange år
                                                   - 18 -
havde produceret med henblik på det amerikanske marked og amerikanske biler, til de biler,
hvortil kunder bestilte lifte, og at danilift i forbindelse hermed på en måde, der må anses for
ganske sædvanlig i forbindelse med denne form for tilpasningsarbejder, gemte de arbejds-
tegninger, som danilift udarbejdede, således at de kunne bruges igen ved senere monte-
ringsarbejder på andre tilsvarende biler mv. efter bevisførelsen har retten således intet
grundlag for at fastslå, at time har givet danilift til opgave at foretage egentlig udvikling af
underrammer, støtteben, bagperroner osv. til europæiske biler, endsige at time skulle have
erhvervet rettigheder til danilifts tegninger og know how.
      time export a/s’ brev af 28. august 2003 angav, at såvel eneforhandlerretten som for-
handlerretten allerede var ophørt pr. datoer, som ikke havde nogen sammenhæng med opsi-
gelses- og ophævelsesbestemmelserne i kontraktforholdet mellem time og danilift. efter be-
visførelsen er der ikke grundlag for at antage, at danilift havde ønsket at bringe kontraktfor-
holdet med time til ophør, således som det angives i brevet, og brevet indebar derfor en
uberettiget annullation.
      på baggrund af det anførte har danilift efter samarbejdets ophør hverken i forhold til
time eller i forhold til time export a/s været uberettiget til at fortsætte med at bruge den
tekniske viden og know how, som danilift besad som følge af sin erhvervelse i 1991 af aktivi-
teterne i torp a/s og som følge af sit fortsatte arbejde med mandskabslifte, herunder med
tilpasning og montage af versalift. det bemærkes herved, at time export a/s ikke ved ind-
holdet af sidste afsnit i brevet af 28. august 2003 kunne pålægge danilift begrænsninger, som
danilift ikke i forvejen var pålagt som følge af kontraktforholdet med time, og navnlig kun-
ne time export a/s ikke gøre noget hemmeligt i forholdet mellem time og danilift, som ik-
ke var det i forvejen.
      der var herefter intet retligt grundlag for fogedforbuddet. det bemærkes herved, at
danilift efter indholdet af brevet af 28. august 2003 måtte kunne gå ud fra, at time ikke læn-
gere ville levere lifte til danilift, og at danilift derfor også efter brevets karakter af en uberet-
tiget annullation måtte betragte sig som frigjort fra sine forpligtelser efter kontrakten med
time og være berettiget til at sælge lifte fra andre leverandører. herefter ophæves fogedfor-
buddet, og danilift frifindes for påstand 1-6 og 8-9, ligesom danilift frifindes for påstand 7
for så vidt angår kravet om erstatning af tabt dækningsbidrag, 46.000 kr., vedrørende mand-
skabsliften til hurup elværk.
                                                - 19 -
      danilift ophørte straks efter at have modtaget indsigelsen herimod fra time export
a/s’ advokat med at anvende billedet af en lift, der var forsynet med versalifts logo. i an-
noncen var det imidlertid yderst vanskeligt at få øje på dette figurmærke, som ikke blot
fremtrådte som værende af ringe størrelse, men tillige var lidet tydeligt. herefter, og idet
danilift straks efter advokatens henvendelse ophørte med at bruge billedet, findes krænkel-
sen så beskeden, at danilift frifindes for kravet om vederlag, 40.000 kr., for varemærkekræn-
kelse, som er indeholdt i påstand 7.
      danilift har påstået sig frifundet for time export a/s’ i øvrigt ubestridte krav om er-
statning på 123.290 kr. for tab ved udbedring af mangler ved leverede fly bomme under an-
bringende af, at danilift har et selvstændigt modkrav på 719.000 kr. i anledning af time ex-
port a/s’ manglende aftag af flybomme.
      aftalen af 27. november 2002 mellem time export a/s og danilift betegner sig som
”prisaftale på flybomme mellem danilift og time export”. i teksten står der: ”aftalen lyder
på min. 300 stk. flybomme over de næste 3 år”, og herefter følger et skema med på den ene
side oplistning af 3 forskellige varenumre med tilhørende kort varebetegnelse og på den an-
den årene 2002/2003, 2004 og 2005, og der angives for hvert varenummer en pris i dkk, som
er den samme for hvert af de angivne år.
      et forudgående udkast til prisaftale udarbejdet af danilift og dateret den 21. oktober
2002, angik levering af min. 150 flybomme pr. år over 3 år af 2 ud af de 3 varenumre, som var
med i den endelige aftale, og fastslog, at der ved aftagelse af mindre end 450 flybomme over
de 3 år skulle betales en merpris pr. leveret flybom på 800 kr., dog mindst i alt 300.000 dkk.
      den endelige aftale af 27. november 2002 indeholdt imidlertid ikke sådanne kompensa-
tionsbestemmelser. der er efter det oplyste om aftalens tilblivelse på den ene side ikke
grundlag for at antage, at der ved at lade kompensationsbestemmelsen udgå skulle være til-
sigtet nogen skærpelse af time export a/s’ ansvar, såfremt der ikke blev købt det angivne
antal. hovedindholdet af aftalen er som angivet i overskriften en prisaftale, som gav time
export a/s en rabat, som var knyttet til en forudsætning om, at der blev aftaget det angivne
minimum på 300 stk. flybomme. derimod er der efter indholdet af aftalen og navnlig de ud-
gåede kompensationsbestemmelser ikke grundlag for at antage, at time export a/s var for-
pligtet til at aftage det pågældende antal flybomme.
                                                - 20 -
      idet time export a/s kun aftog 159 flybomme, er forudsætningerne for den ydede ra-
bat ikke opfyldt, og retten finder, at konsekvensen heraf under de foreliggende omstændig-
heder, hvor time export a/s undlod at aftage flere flybomme samtidig med sin uberettigede
annullation af aftalen mellem time og danilift, må være, at time export a/s betaler erstat-
ning for det tab, som danilift har lidt ved at give time export a/s rabat under forudsætning
af et mindstesalg, som ikke er sket, således at forudsætningerne for rabatten er bristet. efter
et samlet skøn finder retten, at kompensationsbeløbet passende kan fastsættes til 123.290 kr.,
svarende til time export a/s’ i øvrigt ubestridte krav mod danilift.
      nettoresultatet er således, at ingen af parterne skal betale erstatning til den anden part.
      efter sagens udfald skal hver af parterne endvidere bære sine egne omkostninger.
                          thi kendes for ret
danilift invest a/s, danilift a/s og time export a/s frifindes. ingen part skal betale sagsom-
kostninger til nogen anden part.
      allan suhrke                        michael b. elmer                      søren rathmann
                                           (retsformand)
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                       p.j.v. sø- og handelsretten, den 11. marts 2011

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark