text:
                             højesterets dom
                            afsagt torsdag den 2. juli 2015
sag 176/2014
dan balskilde laursen
(advokat peter sommer nielsen)
mod
horsens kommune
(advokat john bjerre andersen)
i tidligere instanser er afsagt dom af boligretten i horsens den 12. marts 2013 og af vestre
landsrets 1. afdeling den 7. marts 2014.
i pådømmelsen har deltaget tre dommere: poul dahl jensen, jens peter christensen og hanne
schmidt.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
appellanten, dan balskilde laursen, har med procesbevillingsnævnets tilladelse anket vestre
landsrets omkostningsafgørelse og har påstået sig tillagt sagsomkostninger, subsidiært at
sagsomkostningerne ophæves.
indstævnte, horsens kommune, har påstået stadfæstelse.
dan balskilde laursen har til støtte for sin principale påstand gjort gældende, at horsens
kommune har givet anledning til sagen ved at indbringe spørgsmålet om huslejens størrelse
for huslejenævnet. han havde alene mulighed for at få ændret huslejenævnets afgørelse ved at
indbringe denne for boligretten. boligretten gav ham medhold i, at huslejen skulle ansættes til
den aftalte husleje på årligt 46.800 kr., mens landsretten nåede frem til en afgørelse, hvor le-
                                                 - 2 -
jen blev fastsat til en årlig leje på 42.000 kr. sagens omkostninger skal fastsættes ud fra den
husleje, som blev fastsat af huslejenævnet til årligt 37.800 kr. og den husleje, der blev ende-
ligt fastsat af landsretten til årligt 42.000 kr. dette indebærer, at han har fået medhold i 47 %
af den omstridte lejedifference, og han vil skulle have tilkendt sagsomkostninger i forhold til
det beløb, som han har fået medhold i, jf. bl.a. principperne i ufr 2012.3303 h. hovedtemaet
i sagen har været spørgsmålet om, hvorvidt huslejenævnets afgørelse var korrekt, og han har
fået medhold heri, idet begge retter har forhøjet huslejen i forhold til huslejenævnets afgø-
relse.
til støtte for sin subsidiære påstand har dan balskilde laursen gjort gældende, at det endelige
resultat har medført en huslejefastsættelse, der ligger stort set midt imellem den aftalte leje og
huslejenævnets afgørelse. horsens kommune har gennem hele sagsforløbet og indtil umid-
delbart før hovedforhandlingen i landsretten påstået stadfæstelse af huslejenævnets afgørelse,
og stort set alt det arbejde, der er lagt i sagen, har været baseret på denne påstand. der er der-
for ikke grundlag for at tillægge horsens kommune sagsomkostninger, og der kan højst blive
tale om, at sagsomkostningerne ophæves. såfremt det skal tillægges betydning, at horsens
kommune skal godskrives sagsomkostninger som følge af resultatet i landsretten, må dette
alene relatere sig til tidsforbruget påløbet efter horsens kommune ændrede sin påstand for
landsretten og frem til hovedforhandlingen.
horsens kommune har gjort gældende, at dan balskilde laursen skal betale sagens omkost-
ninger, idet horsens kommune fik fuldt medhold i den for landsretten nedlagte påstand. ved
landsretten var sagens hovedtema ikke, hvorvidt huslejenævnets afgørelse var korrekt, men
alene om den aftalte leje på årligt 46.800 kr. var væsentligt højere end det lejedes værdi, som
parterne var enige om udgjorde 42.000 kr. horsens kommune fik fuldt ud medhold i sit syns-
punkt om, at dette var tilfældet. det blev med landsrettens dom fastslået, at horsens kom-
mune havde haft grundlag for at indbringe sagen for huslejenævnet og for landsretten. bag-
grunden for domstolsbehandlingen af sagen var således ikke horsens kommunes indbringelse
af sagen for huslejenævnet, men derimod det ved landsrettens dom fastslåede faktum, at dan
balskilde laursen opkrævede en ulovlig husleje. det kan ikke ved afgørelsen om fordeling af
sagsomkostninger komme horsens kommune til skade at have frafaldet sin principale på-
stand forud for hovedforhandlingen i landsretten, når dan balskilde laursen desuagtet opret-
holdt sin påstand. parterne i en civil sag har fri adgang til at frafalde eller nedsætte påstande
                                              - 3 -
frem til der afsiges dom, og i givet fald må modparten nødvendigvis tage stilling til, om denne
enten vil fastholde sin påstand og dermed acceptere at blive dømt til at betale sagsomkostnin-
ger, såfremt den anden part får medhold, eller tage bekræftende til genmæle. da dan
balskilde laursen fastholdt sin oprindelige påstand, tilsluttede han sig således også den nye
ramme for sagen, herunder risikoen for at skulle betale sagsomkostninger, såfremt horsens
kommune fik medhold. dette gælder i særdeleshed, idet horsens kommune alene frafaldt sin
principale påstand som led i en med dan balskilde laursen aftalt tilskæring af sagen. ud-
gangspunktet om, at spørgsmålet om fordeling af sagsomkostninger skal afgøres på baggrund
af parternes påstande sammenholdt med sagens udfald, må derfor fastholdes.
højesterets begrundelse og resultat
under hensyn til sagens forløb, parternes påstande for boligretten og landsretten og sagens
endelige udfald med en årlig husleje på 42.000 kr. finder højesteret, at sagens omkostninger
for boligretten og landsretten bør ophæves, således at ingen af parterne skal betale sagsom-
kostninger til den anden part.
højesteret tager således dan balskilde laursens subsidiære påstand til følge.
med sagsomkostninger for højesteret forholdes som nedenfor bestemt.
                                     thi kendes for ret:
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for boligretten og landsretten til den anden
part.
sagens omkostninger for højesteret ophæves.


text:
                      højesterets kendelse
                        afsagt torsdag den 19. februar 2015
sag 211/2014
anklagemyndigheden
mod
a
(advokat peter byskov)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i lyngby den 6. februar 2014 og af østre lands-
rets 21. afdeling den 16. juli 2014.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, jytte scharling og jens peter christen-
sen.
påstande
a har nedlagt påstand om, at statskassen skal betale omkostningerne ved omsætningssagen.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens bestemmelse om
sagsomkostninger.
sagsfremstilling
a, der er tyrkisk statsborger med permanent opholdstilladelse i danmark, blev den 16.
september 2010 ved landsretten i berlin idømt 2 år og 9 måneders fængsel for overtrædelse
af den tyske lov om euforiserende stoffer. han var varetægtsfængslet i danmark fra den 21.
marts til den 21. april 2010 og varetægtsfængslet i tyskland fra den 22. april til den 26.
oktober 2010.
                                                - 2 -
a ønskede at afsone straffen i danmark, og justitsministeriet anmodede den 8. november
2013 nordsjællands politi om at foranstalte, at straffuldbyrdelsen blev påbegyndt, samt at
indbringe sagen for retten med henblik på omsætning af straffen.
retten i lyngby omsatte den 6. februar 2014 den tyske dom til fængsel i 2 år og 9 måneder.
retten i lyngby bestemte endvidere, at statskassen skulle betale sagens omkostninger.
a ankede rettens dom til formildelse. østre landsret stadfæstede den 16. juli 2014 byrettens
dom og bestemte endvidere, at a skulle betale sagens omkostninger for landsretten.
anbringender
a har navnlig gjort gældende, at landsretten ikke har haft den fornødne hjemmel til at
pålægge ham at betale sagens omkostninger. uanset, at han ikke har fået medhold i sine
anbringender i landsretten, gør det ingen forskel i bedømmelsen af, hvorvidt der er hjemmel i
retsplejelovens § 1008, stk. 1 og stk. 3, til at pålægge ham at betale sagsomkostninger i en
omsætningssag, der alene vedrører strafudmålingen.
højesteret fastslog i sagen ufr 2007.2197, at der ikke er hjemmel i retsplejelovens § 1008,
stk. 1, til at pålægge domfældte at betale sagsomkostninger. retsplejelovens § 1008, stk. 3,
fastlægger efter sit indhold udelukkende, hvad der skal anses som en vunden eller tabt sag i
ankeinstansen.
anklagemyndigheden har navnlig gjort gældende, at den omhandlede sag vedrører sagsom-
kostninger i forbindelse med omsætningssagen i landsretten. a er således, i overensstemmelse
med højesterets afgørelse, ikke blevet pålagt sagsomkostninger i byretten.
der er tale om en anke, der er iværksat af a og ikke har ført til forandring til hans fordel, jf.
retsplejelovens § 1008, stk. 3, og der er ikke grundlag for at fravige udgangspunktet om, at a
skal betale sagens omkostninger.
højesterets begrundelse og resultat
hverken lov om international fuldbyrdelse af straf mv. eller den europæiske konvention om
overførelse af domfældte indeholder bestemmelse om sagsomkostninger ved behandling af en
                                               - 3 -
sag om omsætning af en i udlandet idømt sanktion, jf. lovens § 3, stk. 2, og konventionens art.
11. det følger herefter af lovens § 7, stk. 1, at retsplejelovens regler om straffesagers be-
handling for retten finder anvendelse.
det følger af højesterets kendelse af 23. maj 2007 (ufr 2007.2197), at det påhviler statskas-
sen at betale omkostningerne ved en tilpasningssag i første instans. højesteret finder, at det
samme må gælde en omsætningssag i første instans. i tilfælde af anke kan domfældte pålæg-
ges at betale sagens omkostninger for landsretten, jf. retsplejelovens § 1008, stk. 3. efter ud-
faldet af ankesagen tager højesteret derfor anklagemyndighedens påstand til følge.
                                       thi bestemmes:
landsrettens bestemmelse om sagsomkostninger stadfæstes.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt tirsdag den 8. marts 2016
sag 104/2015
(2. afdeling)
dødsboet efter a
(advokat leo jantzen)
mod
skat
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
biintervenient til støtte for dødsboet efter a: danske arveretsadvokater
(advokat johan hartmann stæger)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af skifteretten i holstebro den 17. juli 2014 og af
vestre landsrets 3. afdeling den 26. februar 2015.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, thomas
rørdam, vibeke rønne og lars hjortnæs.
kæremålet er mundtligt forhandlet.
tilladelse til biintervention blev meddelt ved højesterets anke- og kæremålsudvalgs beslut-
ning af 16. juni 2015.
påstande
kærende, dødsboet efter a, har nedlagt påstand om, at indkærede, skats, anmodning om
sagkyndig vurdering af ejendommene beliggende henholdsvis x-vej 36 og y-vej 34, 7700
thisted, ikke imødekommes.
                                                - 2 -
skat har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
b har den 18. januar 2015 afgivet følgende erklæring:
       ”jeg (b) skal herved bekræfte følgende:
       der er ikke foretaget vurdering af dødsboet efter as ejendomme beliggende
       henholdsvis x-vej 36, 7700 thisted og y-vej 34, 7700 thisted under boets behandling.
       ejendommene x-vej 36, 7700 thisted og y-vej 34, 7700 thisted har ikke undergået
       faktiske eller retlige ændringer i perioden fra vurderingen fra 2012 og indtil jeg overtog
       ejendommene.
       jeg ejer fortsat dags dato ejendommene x-vej 36, 7700 thisted og y-vej 34, 7700
       thisted.”
dødsboet har under højesterets behandling af sagen opfordret skat til at fremkomme med
en række oplysninger om skats praksis vedrørende anvendelse af punkt 6, 2. afsnit, i cir-
kulære nr. 185 af 17. november 1982 om værdiansættelsen af aktiver og passiver i dødsboer
m.m. og ved gaveafgiftsberegning (værdiansættelsescirkulæret). skat har på den baggrund
fremlagt et internt notat fra skatteministeriet om værdiansættelse af fast ejendom i dødsboer.
det fremgår af notatet bl.a., at skat ikke foretager registrering af de forudsætninger, der er
lagt til grund ved det enkelte bos værdiansættelse af ejendomme ved et eventuelt udlæg, og at
skat ikke udarbejder opgørelser over antallet af sager, hvor boets værdiansættelse tilside-
sættes. skat har imidlertid foretaget en elektronisk søgning vedrørende personer, der døde i
2013. søgningen viste, at i 17.781 tilfælde blev boerne enten skiftet privat eller ved bobesty-
rer. heraf var der fast ejendom i 6.877 boer. skat har foretaget en manuel gennemgang af
130 af disse sager, hvilket svarer til ca. 2 %. gennemgangen viste, at der er udlagt fast ejen-
dom til arvinger i 54 af 130 boer, hvilket svarer til 42 %. skat har på den baggrund vurderet,
at der udlægges faste ejendomme til arvingerne i 2.900 tilfælde årligt. i 30 af de 54 tilfælde
blev ejendommene udlagt til arvingerne inden for +/- 15 % af den offentlige vurdering, i 11
tilfælde blev ejendommen udlagt uden for +/- 15 % af den offentlige vurdering, og i 13 til-
fælde blev der indhentet vurdering.
                                                  - 3 -
det fremgår endvidere af notatet, at skat ikke er i besiddelse af statistikker over antallet af
sager, hvor skat har tilsidesat værdiansættelser inden for 15 %’s reglen i værdiansættelses-
cirkulæret, eller hvor skat har anmodet om sagkyndig vurdering. skat har dog siden april
2010 foretaget en sporadisk registrering af, om der er foretaget ændring af værdiansættelsen i
forbindelse med afslutningen af en sag. skat har gennemgået disse registreringer samt ind-
hentet oplysninger fra samtlige sagsbehandlere, der på nuværende tidspunkt arbejder med
dødsbobehandling, om deres erindring om sager, hvor der er sket tilsidesættelse af værdian-
sættelser, der lå inden for 15 %’s reglen. skat har på grundlag heraf identificeret 16 sager,
hvor skat har tilsidesat værdiansættelser, der lå inden for 15 %’s reglen. sagerne omfatter
boer, hvor dødsfaldet er sket fra december 2005 til januar 2014. af disse 16 sager har skat i
tre tilfælde foretaget en ændring af værdiansættelsen begrundet i skævdeling. i de øvrige 13
sager er ændringen anført som begrundet i indhentelse af sagkyndig vurdering, i ejendom-
mens salg, i boets udbud af ejendommen til salg, i gældsforhold og i ændringer på ejendom-
men.
supplerende retsgrundlag
som anført i landsrettens kendelse fremgår det af indledningen til værdiansættelsescirkulæret
fra 1982, at det afløser de vejledende retningslinjer for værdiansættelserne af aktiver og passi-
ver optaget i meddelelser fra skattedepartementet nr. 36 fra april 1976. i slutningen af denne
meddelelse er under overskriften ”passiver” medtaget følgende:
        ”det foran under aktiver og passiver anførte er at betragte som vejledende i forbindelse
        med efterprøvelsen af værdiansættelser i den enkelte boopgørelse eller anmeldelse.”
som ligeledes anført i landsrettens kendelse fremgår det af forarbejderne til § 12 i boafgifts-
loven fra 1995 bl.a, at principperne i værdiansættelsescirkulæret fra 1982 og den praksis, der
er etableret på området, fortsat vil være gældende efter vedtagelsen af lovforslaget.
skattedepartementet har i afgørelse af 24. september 1984 (tfs 1984, 418) besvaret spørgs-
mål vedrørende værdiansættelsescirkulæret således:
        ”1) kan skatte- og afgiftsmyndighederne anvende bestemmelserne i kildeskattelovens §
        16, stk. 3 og 4, jf. cirkulærets pkt. 12, og lade en ejendom vurdere af personer udmeldt
                                                - 4 -
     af skifteretten, når værdiansættelsen omregnet til kontantværdi efter cirkulærets pkt. 5
     højst er 15 pct. højere eller lavere end den foreliggende kontantejendomsværdi, jf. cir-
     kulærets pkt. 6, afsnit 2, men skatte- og afgiftsmyndighederne finder, at kontantejen-
     domsværdien er væsentlig forkert.
     …
     såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, ønskes oplyst, hvornår skatte- og afgifts-
     myndighederne kan anvende retten til at lade et aktiv (en ejendom) vurdere af personer
     udmeldt af skifteretten, jf. kildeskattelovens § 16, stk. 3 og 4, lov om afgift af arv og
     gave §§ 17-19 og cirkulærets pkt. 12.
     …
     ad spørgsmål 1 … og tillægsspørgsmålet:
     der er ved udfærdigelsen af det nævnte cirkulære bevidst foretaget en indskrænkning i
     den adgang, som skatte- og afgiftsmyndighederne i henhold til kildeskattelovens § 16,
     stk. 3 og 4, har til at lade en fast ejendom vurdere af personer udmeldt af skifteretten.
     man har for at gøre reglerne om værdiansættelse af faste ejendomme lettere at prakti-
     sere både for boet eller parterne i en gaveoverdragelse og for skatte- og afgiftsmyndig-
     hederne valgt at anvende den relevante kontantejendomsværdi (jf. herom ad spørgsmål
     3) direkte ved efterprøvelse af værdiansættelsen. det bemærkes herved, at kontantejen-
     domsværdien antages at være udtryk for ejendommens værdi i handel og vandel ved
     kontant betaling på det for vurderingen afgørende tidspunkt (vurderingsterminen), jf.
     vurderingslovens § 6, jf. § 10 og § 6 a.
     da det offentlige må anses for at være nærmest til at bære risikoen for, at den af vurde-
     ringsmyndighederne fastsatte kontantejendomsværdi eventuelt er for lav, finder skatte-
     departementet, at skatte- og afgiftsmyndighederne må være afskåret fra at lade en ejen-
     dom vurdere af personer udmeldt af skifteretten, hvis værdiansættelsen omregnet til
     kontantværdi efter reglerne i cirkulærets punkt 5 højst er 15 pct. højere eller lavere end
     den relevante kontantejendomsværdi, jf. cirkulærets pkt. 6, 2. afsnit.
     spørgsmål 1 må derfor besvares benægtende.
     …
     når værdiansættelsen omregnet til kontantværdi er mere end 15 pct. over eller under
     den relevante kontantejendomsværdi, jf. pkt. 6, 3. afsnit, eller hvor der i øvrigt er sket
     ændringer i ejendommens faktiske eller retlige status, som endnu ikke har givet sig ud-
     slag i kontantejendomsværdien, jf. pkt. 8, kan skatte- og afgiftsmyndighederne lade en
     ejendom vurdere af personer udmeldt af skifteretten.”
af skattedepartementets besvarelse fremgår endvidere:
     ”…
     som anført ad spørgsmål 1), finder skattedepartementet ikke, at skatte- og afgiftsmyn-
     digheden kan lade en ejendom vurdere af personer udmeldt af skifteretten, når værdian-
     sættelsen omregnet til kontantværdi højst er 15 % højere eller lavere end den relevante
     kontantejendomsværdi. dette må gælde, uanset om udlægsmodtageren/gavemodtageren
     kort tid efter udlægget/gaveoverdragelsen sælger ejendommen til en kontantpris, der er
     væsentlig højere end værdiansættelsen. det bemærkes i den forbindelse, at da udlægs-
     modtageren/gavemodtageren skal anvende udlægsværdien som anskaffelsessum ved det
     senere salg, jf. § 14, stk. 2, i lov om beskatning af fortjeneste ved afståelse af fast ejen-
     dom, vil fortjenesten som følge af den ”lave” anskaffelsessum typisk blive beskattet ved
                                               - 5 -
      udlægsmodtagerens/gavemodtagerens salg af ejendommen kort tid efter udlægget/gave-
      overdragelsen.
      …
      har udlægsmodtageren derimod videresolgt ejendommen inden indgivelsen af boopgø-
      relsen, vil oplysningerne om den opnåede kontantpris kunne indgå ved overvejelserne
      af, om værdiansættelsen eventuelt bør ændres.”
i skattedepartementets afgørelse af 3. december 1984 (tfs 1984, 546) besvarede skattede-
partementet følgende spørgsmål:
      ”1) kan boet forlange, at skatte- og afgiftsmyndighederne ved arveafgiftsberegningen
      lægger værdiansættelser til grund, der omregnet til kontantværdi efter cirkulærets pkt. 5
      højst er 15 pct. højere eller lavere end de relevante kontantejendomsværdier, jf. cirkulæ-
      rets pkt. 6, 2. afsnit, selv om ejendommen er udlagt til arvingerne med de højere vurde-
      ringer som udlægsværdi.”
skattedepartements svar er sålydende:
      ”ad spørgsmål 1…:
      udgangspunktet ved arve- eller gaveoverdragelse af fast ejendom er, at ejendommens
      værdi skal ansættes til værdien i handel og vandel på det tidspunkt, der er afgørende for
      værdiansættelsen, jf. lov om afgift af arv og gave §§ 17-19 og kildeskattelovens § 16. i
      cirkulære nr. 185 af 17. november 1982 om værdiansættelsen af aktiver og passiver i
      dødsboer m.m. og ved gaveafgiftsberegning fastholdes dette udgangspunkt, jf. cirkulæ-
      rets pkt. 4. bestemmelserne i cirkulærets pkt. 6, der fastsætter retningslinier for, inden
      for hvilke grænser skatte- og afgiftsmyndighederne skal acceptere boets/parternes vær-
      diansættelse, bygger af praktiske grunde på en forudsætning om, at værdien i handel og
      vandel på det tidspunkt, der er afgørende for værdiansættelsen, omregnet til kontant-
      værdi, normalt vil ligge inden for et interval, der afgrænse som den relevante kontant-
      ejendomsværdi +/1 15 pct. når det imidlertid ved en vurdering i medfør af skiftelovens
      § 48 er konstateret, at denne forudsætning ikke holder, må skatte- og afgiftsmyndighe-
      derne efter skattedepartementets opfattelse være berettigede til at ændre værdiansættel-
      sen til den af vurderingsmændene udfundne værdi, hvis en anden værdi er anvendt i bo-
      opgørelsen.
      spørgsmål 1 må således besvares benægtende.
      …”
skatteministeren besvarede den 30. april 1990 (tfs 1990, 196) spørgsmål fra folketingets
skatteudvalg vedrørende anvendelse af 15 %’s reglen i forbindelse med ejendomsoverdragel-
ser således:
                                           - 6 -
”spørgsmål 1:
”i hvilke relationer i skattelovgivningen anvendes som udgangspunkt hovedreglen om
godkendelse af prisfastsættelser inden for +/- 15 pct. af ejendomsværdien?”
spørgsmål 2:
”kan ministeren bekræfte, at +/- 15 pct.-reglen er ufravigelig i sager med værdiansæt-
telse i overdragelser, hvori der indgår et indberettet gaveelement, hvoraf der betales ga-
veafgift?”
svar:
den såkaldte 15 pct.-regel indebærer, at skattemyndighederne normalt vil acceptere den
aftalte overdragelsessum ved ejendomsoverdragelser mellem parter, som ikke kan anta-
ges at have modsatrettede interesser med hensyn til prisfastsættelsen, hvis overdragel-
sessummen omregnet til kontantværdi ikke afviger mere end 15 pct. fra den senest be-
kendtgjorte, årsregulerede kontantejendomsværdi.
15 pct.-reglen er begrundet i, at den offentlige vurdering og efterfølgende årsregulerin-
ger bygger på gennemsnit og derfor er forbundet med en vis usikkerhed. den overdra-
gelsessum, der aftales mellem parterne i en ejendomsoverdragelse, må derfor inden for
visse rammer kunne afvige fra den seneste, årsregulerede kontantværdi, uden at over-
dragelsessummen nødvendigvis antages at afvige fra den pågældende ejendoms værdi i
handel og vandel.
skattemyndighederne anvender i praksis 15 pct.-reglen først og fremmest ved ejen-
domsoverdragelser mellem en aktionær og dennes selskab samt ved overdragelser, der
sker ved arv eller gave. herudover kan reglen også finde anvendelse i ansættelsesfor-
hold, dvs. hvor overdragelsen sker mellem en ansat og dennes arbejdsgiver. der er
imidlertid ingen fast afgrænsning af reglens anvendelsesområde, hvilket bl.a. hænger
sammen med, at reglen kun er vejledende for skattemyndighederne. den kan normalt
fraviges, hvor det klart ville føre til et urimeligt resultat at anvende reglen.
for så vidt angår overdragelser ved gave, der udløser gaveafgift, fremgår 15 pct.-reglen
af punkt 6 i skattedepartementets cirkulære nr. 185 af 17/11 1982 (værdiansættelsescir-
kulæret).
heri anføres, at hvis en ejendom overdrages til en kontantværdi, der er højst 15 pct. hø-
jere eller lavere end den senest bekendtgjorte, årsregulerede kontantværdi, skal denne
værdi lægges til grund ved beregningen af afgift. efter praksis gælder det også, selv om
den seneste vurdering må antages at være fejlbehæftet, jf. min besvarelse af spørgsmål
3.
selv om 15 pct.-reglen i relation til overdragelser, der sker ved arv eller gave, således
har fået sin mest bastante form, er den dog ikke ufravigelig. har den pågældende ejen-
dom siden den seneste vurdering undergået faktiske eller retlige ændringer, f.eks. i form
af om- eller tilbygning, finder reglen således ikke anvendelse.
spørgsmål 3:
”der ønskes en gennemgang af den gældende praksis i forhold til indholdet af § 1, stk. 2
og stk. 3 a, og det grundlag denne praksis hviler på.”
svar:
…
skattemyndighederne sammenholder … den aftalte overdragelsessum med den seneste,
årsregulerede kontantejendomsværdi, der formentlig ofte vil være et mere korrekt ud-
tryk for den aktuelle handelsværdi end en ældre vurdering. som udgangspunkt accepte-
res den aftalte overdragelsessum, hvis den ikke afviger mere end 15 pct. fra den årsre-
gulerede kontantværdi. myndighederne er imidlertid ikke generelt bundet af denne ret-
ningslinje, hvis den årsregulerede kontantværdi må antages at være fejlbehæftet, eller
                                               - 7 -
      der af andre årsager er grund til at antage, at den pågældende ejendoms handelsværdi
      afviger herfra.
      hvis den årsregulerede kontantværdi er for lav som følge af en fejlbehæftet vurdering,
      og den aftalte overdragelsessum ikke afviger mere end 15 pct. fra kontantværdien, er
      skattemyndighederne dog efter gældende praksis afskåret fra at ændre værdiansættelsen
      i tilfælde, hvor overdragelsen sker ved arv eller gave. begrundelsen herfor er, at det of-
      fentlige i disse tilfælde antages at være nærmest til at bære risikoen for en fejlbehæftet
      vurdering.”
højesterets begrundelse og resultat
efter boafgiftslovens § 12, stk. 1, ansættes aktiver og passiver i dødsboer til deres handels-
værdi. skattemyndighederne kan efter § 12, stk. 2, ændre boets værdiansættelse eller anmode
skifteretten om at udmelde sagkyndige til at foretage vurdering efter dødsboskiftelovens § 93,
hvis værdiansættelsen ikke er baseret på en sagkyndig vurdering, og myndighederne finder, at
værdiansættelsen ikke svarer til handelsværdien.
for så vidt angår fast ejendom bestemmer punkt 6, 2. afsnit, i værdiansættelsescirkulæret
(cirkulære nr. 185 af 17. november 1982 om værdiansættelsen af aktiver og passiver i døds-
boer m.m. og ved gaveafgiftsberegning), at en værdiansættelse skal lægges til grund ved be-
regning af arve- og gaveafgiften, hvis boets eller parternes ansættelse omregnet til kontant-
værdi højst er 15 % højere eller lavere end den kontante ejendomsværdi. det fremgår af cir-
kulærets pkt. 48, at anvisningerne i cirkulæret er vejledende ved efterprøvelsen af værdian-
sættelser i den enkelte boopgørelse eller anmeldelse.
højesteret finder, at værdiansættelsescirkulærets pkt. 6, 2. afsnit, efter sammenhængen med
pkt. 48 og på baggrund af skattedepartementets afgørelser af 24. september og 3. december
1984, skatteministerens besvarelse af 30. april 1990 og forarbejderne til boafgiftsloven inde-
bærer, at skattemyndighederne skal acceptere en værdiansættelse foretaget efter 15 %’s reg-
len, medmindre der foreligger særlige omstændigheder.
højesteret bemærker, at det af de grunde, landsretten har anført, ikke er godtgjort, at der
foreligger en fast administrativ praksis for, at et dødsbos værdiansættelse, som ikke afviger
mere end 15 % fra den kontante ejendomsværdi, altid skal lægges til grund af skattemyndig-
hederne.
                                              - 8 -
af de grunde, som skifteretten har anført, finder højesteret, at der foreligger sådanne særlige
omstændigheder, at skattemyndighedernes anmodning om, at de pågældende ejendomme vur-
deres med henblik på fastsættelse af handelsværdien, skal imødekommes.
med denne begrundelse stadfæster højesteret landsrettens kendelse.
efter sagens karakter og videregående betydning skal ingen af parterne betale sagsomkostnin-
ger til den anden part for højesteret.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part for højesteret.


text:
                                               dom
afsagt den 27. juni 2017 af østre landsrets 6. afdeling
(landsdommerne sanne kolmos, kåre mønsted og morten christensen).
6. afd. nr. b-1015-16:
tower-crane europe/schepers kranen
(advokat mette parlev)
mod
krøll cranes a/s
(advokat luise kromann jespersen, (prøve))
hillerød rets dom af 6. april 2016 (bs 48-178/2015) er anket af tower-crane europe/
schepers kranen (herefter schepers) med principal påstand som for byretten om, at krøll
cranes a/s (herefter krøll) tilpligtes til schepers at betale dels 58.257,54 eur, dels 140.100
kr., subsidiært et efter rettens skøn fastsat mindre beløb, alt med tillæg af renter fra sagens
anlæg.
krøll har påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af et mindre beløb end det af schepers
påståede.
supplerende sagsfremstilling
ved mail af 4. november 2014 forespurgte schepers niels peter sørensen hos krøll om en
pris på en k230f-kran.
niels peter sørensen besvarede denne mail ved en mail senere samme dag. af mailen fremgår
blandt andet følgende:
”hello hans,
i am sorry but i can´t respond before you and henrik has agreed how the rela on between our
2 companies will be from now and to the termina on of the contract.”
                                               - 2 -
i mail af 6. november 2014 til schepers foreslog direktør for krøll, henrik brønsholm
nielsen, afholdelse af et møde med henblik på at drøfte de praktiske forhold i forbindelse med
opsigelsen af parternes aftale. et sådant møde blev afholdt i holland den 19. november 2014
uden opnåelse af enighed mellem parterne.
ved mail af 5. december 2014 forespurgte schepers niels peter sørensen blandt andet om
pris på en k1500l-kran dels til leje, dels til salg til et udlejningsfirma, ligesom schepers
spurgte om pris på en k560-kran.
af liste over tilbud afgivet af krøll til schepers vedrørende krøll-kraner til potentielle kun-
der i perioden 13. juli 2012 til 8. januar 2015 fremgår det blandt andet, at krøll har fremsendt
fire tilbud i opsigelsesperioden, herunder tilbud den 21. november 2014 på en k230f-kran og
den 8. januar 2015 på en k560-kran. det er ubestridt, at krøll ud over det på listen anførte har
fremsendt mindst fire yderligere tilbud forud for opsigelsen.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaringer af hans schepers og henrik brønsholm
nielsen.
der er endvidere afgivet forklaring af niels peter sørensen.
hans schepers har forklaret blandt andet, at han har arbejdet med tårnkraner fra 1988 og frem
til nu. der har været salg af tårnkraner i europa i hele perioden, men antallet af solgte
tårnkraner var mindre i perioden fra 2008. priserne på kraner lå fra 250.000 til 18 mio. eur.
de drøftede agentaftalens varighed med udgangspunkt i, at han bad om en varighed på 5 år.
han sælger nu også andre produkter end tårnkraner. i mailen af 5. december 2014 fra ham til
niels peter sørensen er der tale om salg af en k1500l-kran til et udlejningsfirma.
han ville gerne være agent for krøll, der har gode produkter og stadig havde ledige agen-
turer. agentforholdet startede i efteråret 2012 før indgåelsen af den første skriftlige agent-
aftale. formålet med agentaftalen var at beskytte den indsats, han ydede. ikke alle forhold i
agentaftalen var drøftet på forhånd. han bad om en varighed på 5 år, men krøll sagde nej.
                                                - 3 -
krøll ville kun tilbyde ham en kontrakt med en varighed på 1 år. han tror, at det er en fejl, at
den første aftale efter sit indhold kun løb til den 1. oktober 2013 og ikke til den 31. december
2013. han bad om en ny kontrakt, da den første aftale udløb. det var henrik nielsen, der
oplyste, at en ny aftale af administrative grunde først ville kunne træde i kraft 1. januar 2014.
han ønskede igen en længere varighed, men krøll sagde, at det ønskede de ikke. de drøftede
ikke at indsætte en opsigelsesbestemmelse i den tidsbegrænsede agentaftale. han troede ikke,
at aftalen kunne opsiges i løbet af den tidsbegrænsede periode, der var aftalt.
der var et stort potentiale inden for vindenergi i østrig og schweiz, ligesom der i schweiz i
forvejen var 14 krøll-kraner. niels peter sørensen var med på kundebesøg i schweiz. han
tror, at det ville have været muligt at opnå salg i østrig eller schweiz i perioden fra opsi-
gelsen og indtil udløbet af den senest aftalte tidsbegrænsede periode. det skyldes blandt
andet, at der i forvejen var krøll-tårne opstillet i schweiz. han tror også, at det ville have
været muligt at foretage salg i den yderligere del af det territorium, som hans agentaftale
dækkede. der er blandt andet blevet solgt liebherr-kraner. et salg af en stor krøll-kran ville
indbringe ham en kommission på 420.000 eur. specialkraner skal prisberegnes hver for sig,
ligesom krøll ikke var meget åbne om deres priser. derfor måtte han hver gang, han skulle
afgive tilbud, bede krøll om priser. han var nødsaget til at opgive sit salg af kraner for
linden comansa, hvis han ville være agent på alle krøll-kraner i holland. han forventede, at
det ville være lettere for ham at sælge krøll-kraner. han havde i forvejen en kunde, der havde
en mindre krøll-kran. det har aldrig fremgået af krølls hjemmeside, at han også var agent for
krøll i østrig og schweiz, selv om han rykkede for det. der gik normalt få dage, fra han
spurgte krøll om priser, og til han fik dem, men i opsigelsesperioden tog det meget længere
tid. han gjorde både på telefon og mail samt til sidst også via sin advokat indsigelse mod, at
krøll ikke ville give ham priser i opsigelsesperioden. i mailen af 5. december 2014 gav han
besked om, at han havde behov for hastebehandling af priser på k560, da kunden fra holland
havde brug for et hurtigt svar. da han efter 34 dage fik den ønskede pris fra krøll, havde
kunden allerede handlet til anden side. krøll-kraner er i mere begrænset omfang kendt i
holland, og den pågældende kunde kendte ikke i forvejen krøll. han har ikke før da oplevet,
at krøll var så lang tid om at give ham priser. krøll svarede ham vedrørende k1500l, at de
ikke ville give ham priser på denne kran, og at han ikke måtte sælge kranen, selv om han i
sommeren 2014 havde fået et tilbud på en tilsvarende kran. i september 2013 var han på
vindmessen i hamborg for at promovere netop k1500l. der er ikke begrænsninger i den nye
                                              - 4 -
agentaftales beskrivelse af, hvilke kraner han kunne sælge. k1500l er en værdig konkurrent
til liebherrs tilsvarende kran. hans kommission ved salg af en k1500l-kran ville have været
420.000 eur. han var nødsaget til at have en montageforsikring også henset til, at der efter
agentaftalen tillige skulle sælges reservedele. udgiften til revisor vedrører kun agentaftalen
med krøll.
tilbuddene af 13. juli 2012 og 29. august 2012 fra krøll er udtryk for, at han har bedt om
priser til en kunde uden at være agent for krøll. efter indgåelsen af agentaftalen fik han den
beskyttelse, at kunder i det pågældende område skulle købe krøll-kraner via ham. krøll bad
ham ikke om at købe en bil for at være agent for krøll, og han orienterede heller ikke krøll
herom. som agent arbejder man selvstændigt. krøll har ikke bedt ham om at udarbejde
markedsføringsmateriale. da krøll ikke hjalp ham med markedsføringsmateriale, måtte han
selv sørge for dette. han talte med krøll om sin hjemmeside, der ikke måtte ligne krølls
hjemmeside alt for meget. han mener, at hans hjemmeside var klar medio 2013. af hans
hjemmeside fremgik, at territoriet var udvidet med østrig og schweiz. på sin hjemmeside
promoverede han også brugte krøll-kraner samt reparation og vedligeholdelse af kraner. en
montageforsikring dækker reparation, montering og vedligeholdelse. sammenbygning af et
gammelt krantårn med en ny kran skaber et nyt garantigrundlag over for kunden. han har ikke
forsøgt igen at blive agent for linden comansa. det havde han på forhånd fået at vide ikke
ville være muligt. han har ikke søgt andre agenturer, men han overvejer at gøre det. hvis han
havde beholdt linden comansaagenturet, kunne han godt være agent for krøll, men ikke på
hele sortimentet i holland. han arbejdede også med reparation og vedligeholdelse af kraner
forud for, at han blev agent for krøll. grunden til, at han troede, at krøll havde trukket sin
opsigelse tilbage, var, at krøll ikke imødegik hans skriftlige indsigelser. han kan ikke
forklare det nærmere.
henrik brønsholm nielsen har forklaret blandt andet, at det typisk er krøll, der bistår med det
tekniske salg. krøll har også en agent i taiwan. agenterne i asien lever deres ”eget liv”, og
tidsbegrænsningen i agentaftalen er derfor ment som en mulighed for at evaluere
samarbejdsforholdet. han har aldrig drøftet en opsigelsesbestemmelse med en agent, og det
gjorde han heller ikke med schepers. samarbejdet med schepers begyndte medio 2012, og
hans schepers besøgte også på det tidspunkt krøll. hans schepers besøgte igen krøll i
september/oktober 2012, hvor hans schepers spurgte om muligheden for at blive agent. det
                                               - 5 -
sagde krøll ja til primo oktober 2012. den skriftlige aftale blev først lavet et par måneder
senere, men vilkårene var de samme, ligesom de også var det efterfølgende, indtil de lavede
en ny aftale pr. 1. januar 2014. krøll dækker aldrig en agents salgsomkostninger. de skal
dækkes af agentens kommission ved salg. krøll har ikke haft noget salg i østrig og schweiz i
de sidste 30 år og har før schepers heller ikke haft en agent i disse lande. derfor betød
udvidelsen af schepers’ territorium ikke det store for krøll. udvidelsen skete på schepers’
initiativ. det var schepers selv, der besluttede at opsige sin aftale med linden comansa. krøll
har i samme tidsperiode solgt fire mindre kraner svarende til de kraner, som linden comansa
sælger. de fire kraner er solgt i danmark og sverige. omsætningen af små kraner udgør kun
2-3 % af den samlede omsætning. den altovervejende omsætning hos krøll består i salg af
store kraner navnlig i asien. schepers fik også lov til at afgive tilbud på kraner på territorier,
hvor krøll ikke havde nogen agent. en væsentlig ændring af en agentaftale vil efter hans
opfattelse for eksempel være etablering af et salgskontor inden for territoriet eller udvidelse
med et område, der hidtil havde været dækket af en anden agent.
hans forventning til mødet i november 2014 var at få rene linjer for samarbejdet i opsigel-
sesperioden, så samarbejdet kunne slutte hurtigst muligt på en pæn og ordentlig måde. han
kan bekræfte, at han har bedt niels peter sørensen om ”lige at klappe hesten”, indtil han
havde haft mødet med hans schepers senere i november måned. han går ud fra, men kan ikke
huske, at han efter mødet med hans schepers i holland gav kontraordre, så schepers igen
kunne få priser fra krøll. hele f-serien, herunder k230f, var under udvikling i 2014. derfor
er der ikke noget usædvanligt i, at det tog 17 dage at få priser på en sådan kran i efteråret
2014. der var også travlt i denne periode, så tilbudsgivningen blev generelt nedprioriteret lidt.
k1500l blev udviklet i samarbejde med vestas til store vindmøller. vestas orienterede om
dette samarbejde til sine samarbejdspartnere. en af disse, total wind, henvendte sig på den
baggrund, og der blev indgået aftale med total wind om videreudvikling af kranen i efteråret
2014. total wind deltog i videreudviklingen og ville gerne have eksklusivitet på salg af
kranen. da der var usikkerhed om prissætningen, blev det besluttet ikke at give nogen
agenter, herunder schepers, priser på denne krantype, før alle parametre var kendt. der var
således tale om en risikoafvejning. opsigelsen af schepers blev på intet tidspunkt trukket
tilbage. han mener ikke, at det er sandsynligt, at schepers ville have solgt en kran inden for
sit område i resten af 2015, når krøll ikke selv har solgt nogen kraner i det område efter den
1. februar 2015. schepers fik aldrig solgt en krøll-kran. det er ham, der ikke har fået
                                               - 6 -
opdateret krølls hjemmeside med udvidelsen af schepers’ område til også at dække østrig og
schweiz. krøll har ikke formelt givet sine agenter besked om, at k1500l ikke længere er en
del af krølls produktsortiment. når en tidsbegrænsning udløber, fortsætter agentsamarbejdet
typisk uændret.
niels peter sørensen har forklaret blandt andet, at han var ansat hos krøll fra 1983 til 2015,
senest som salgsingeniør. som salgsingeniør har han blandt andet beregnet tilbud til agenter.
det varierer meget, hvor lang tid det tager at beregne tilbud, men det er normalt op til en uge
ved standardkraner og op til flere måneder ved specialfremstillede kraner. han kan bekræfte,
at han har sendt mailen af 4. november 2014 til hans schepers. henrik nielsen gav ham
instruks om ikke at give flere priser til schepers. instruksen gik på, at han ”skulle klappe
hesten”, indtil det var afklaret, hvordan samarbejdet med schepers skulle forløbe i
opsigelsesperioden. han kan ikke huske, hvornår instruksen blev trukket tilbage. han kan
ikke huske, om han dengang var bekendt med tidspunktet for mødet mellem henrik nielsen
og hans schepers samt dennes advokat i holland, men han tror det ikke.
k230f er en standardkran, men den var muligvis under udvikling i 2014. kranen k560, der
findes i flere versioner, må derimod have været en standardkran i 2014. det vil være
vanskeligt at nå at beregne et tilbud fra fredag til den efterfølgende mandag. 34 dage til at
beregne et tilbud er længere tid end normalt. markedet for tårnkraner i 2012-2015 i europa
bestod typisk i salg til udlejningsfirmaer, der bruger et eller to kranmærker. kun i sverige og
polen er der udlejningsfirmaer, der bruger krøll-kraner. derfor er det europæiske marked et
meget svært marked at komme ind på. han har været på kundebesøg med hans schepers to
gange dels i tyskland dels i schweiz. det ene møde vedrørte introduktion af k1000l og
k1500l, der begge er luftkraner med vindmølleindustrien som målgruppe. liebherr laver en
kran til samme formål som k1000l og k1500l, men han tror ikke, at den kunne nå så højt
som k1500l.
procedure
parterne har for landsretten i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har
procederet i overensstemmelse hermed.
landsrettens begrundelse og resultat
                                                - 7 -
det fremgår af forarbejderne til handelsagentlovens § 23, at det i betænkning nr. 1151/1988
om handelsagenter og handelsrejsende afgivet af justitsministeriets arbejdsgruppe om
handelsagenter blev foreslået at gøre § 23 præceptiv, således at for eksempel aftale om
tidsbegrænset forlængelse af en tidsbegrænset aftale blev udelukket. en sådan bestemmelse
blev imidlertid ikke medtaget i lovforslaget. herom anføres i bemærkningerne til lovforslaget
(folketingstidende 1989-1990, tillæg a, spalte 2705) blandt andet følgende:
”der lægges i denne forbindelse navnlig vægt på, at bestemmelsen efter direktivet ikke er
gjort ufravigelig. endvidere er det justitsministeriets opfattelse, at domstolene formentlig i en
konkret situation ud fra almindelige omgåelses- og rimelighedsprincipper vil statuere, at en
tidsbestemt aftale, som gentagne gange er blevet forlænget, må anses for ændret til en
tidsubestemt aftale med de konsekvenser, som følger af lovforslaget.”
på denne baggrund finder landsretten, at forlængelsen af den oprindelige tidsbegrænsede
aftale ved ny tidsbegrænset aftale gældende i 2 år fra den 1. januar 2014 ikke kan føre til, at
aftalen er overgået til at være en tidsubegrænset aftale. det kan ikke medføre et andet resultat,
at parternes samarbejde fortsatte uændret uden formelt aftalegrundlag i perioden 1. oktober -
31. december 2013, eller at aftalens geografiske område og produktområde blev udvidet i juni
2014. landsretten har herved navnlig lagt vægt på, at der ikke har været tale om gentagne
forlængelser, og at almindelige omgåelses- og rimelighedsprincipper heller ikke i øvrigt taler
for at ændre parternes aftale til en tidsubegrænset aftale.
spørgsmålet er herefter, om krøll kunne opsige handelsagentaftalen som sket i oktober 2014
med tre måneders varsel til ophør med udgangen af januar 2015.
der er ikke i det skriftlige aftalegrundlag eller i parternes forklaringer om forhandlingerne om
aftalen og samarbejdets forløb, herunder forlængelsen og udvidelsen af aftalen, grundlag for
at antage, at parterne har aftalt, forudsat eller indrettet sig på, at aftalen ikke kunne opsiges til
ophør inden for den tidsbegrænsede periode. herefter, og da tidsbegrænsningen af parternes
aftale ikke i sig selv findes at medføre uopsigelighed, finder landsretten, at krøll har været
berettiget til at opsige den tidsbegrænsede aftale med rimeligt varsel.
                                                - 8 -
krøll opsagde aftalen med tre måneders varsel til udgangen af en måned. dette svarer til det
varsel, der skulle være givet i medfør af handelsagentlovens § 22, stk. 1, såfremt parterne
oprindeligt havde indgået en tidsubegrænset aftale. landsretten finder derfor, at opsigelsen af
aftalen er sket med rimeligt varsel.
det lægges efter forklaringerne fra niels peter sørensen og henrik brønsholm nielsen
sammenholdt med niels peter sørensens mail af 4. november 2014 til hans schepers til
grund, at henrik brønsholm nielsen i forbindelse med opsigelsen den 31. oktober 2014 gav
niels peter sørensen instruks om ikke at give flere priser til schepers, indtil det var afklaret,
hvordan samarbejdet med schepers skulle forløbe i opsigelsesperioden. det lægges endvidere
til grund, at denne instruks blev trukket tilbage efter parternes forhandlingsmøde i holland i
november 2014, og at schepers herefter igen modtog priser i muligt omfang fra krøll. det
bemærkes i den forbindelse, at den manglende prisoplysning til schepers på en k1500l-kran
må antages at være udtryk for en generel beslutning i krøll om indtil videre ikke at give
nogen agenter, herunder schepers, priser på denne krantype.
landsretten finder på denne baggrund og i øvrigt af de af byretten anførte grunde, at det ikke
er godtgjort, at krøll har tilsidesat sine pligter i medfør af handelsagentlovens § 5 på en sådan
måde og i et sådant omfang, at det giver grundlag for at tilkende schepers erstatning i medfør
af handelsagentlovens § 6 eller på andet grundlag.
med denne begrundelse stadfæster landsretten byrettens dom.
schepers skal betale sagsomkostninger for landsretten til krøll med 50.000 kr. til dækning af
udgifter til advokatbistand ekskl. moms. ved fastsættelsen heraf er der ud over sagens værdi
taget hensyn til sagens omfang og varighed.
t h i k e n d e s f o r r e t:
byrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for landsretten skal tower-crane europe/schepers kranen
inden 14 dage betale 50.000 kr. til krøll cranes a/s.
                                           - 9 -
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 14. april 2015
sag 240/2013
(2. afdeling)
tryg forsikring a/s
(advokat allan kvist-kristensen)
mod
haaning a/s
(advokat michael s. wiisbye)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i holstebro den 2. november 2009 og af vestre
landsrets 9. afdeling den 2. april 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jon stokholm, vibeke rønne, michael rekling,
oliver talevski og jens kruse mikkelsen.
påstande
appellanten, tryg forsikring a/s, har gentaget sine påstande.
indstævnte, haaning a/s, har principalt nedlagt påstand om stadfæstelse, subsidiært betaling
af et mindre beløb.
anbringender
tryg forsikring har supplerende anført, at en advarsel om sikkerhedsrisikoen ved forkert
samling af produktet for at påvirke defektvurderingen skulle have været anført på selve pro-
duktet med en instruktion om, hvordan produktet samles korrekt. der er tale om et produkt,
der har lang levetid og må forventes at blive anvendt af et større antal ufaglærte medarbejdere.
en brugsvejledning på et stykke papir lagt ned i friturekurven ved salget af friturekogeren kan
ikke påvirke defektvurderingen således, at en så farlig egenskab som brandfare kan accepte-
res. hertil kommer, at brugsvejledningen ikke indeholdt oplysning om, hvorfor risten skal
                                                 - 2 -
placeres oven over varmelegemet, det vil sige der blev ikke givet en sikkerhedsadvarsel om
risikoen for brand.
tryg forsikring har for højesteret frafaldet anbringendet om, at friturekogeren burde have
været godkendt efter normen ds/en 60335.
haaning har supplerende anført, at friturekogeren er et arbejdsredskab, der skal anvendes af
professionelle i erhvervsmæssigt øjemed. tryg forsikrings forsikringstager, a, burde som
ejer af grillpavillonen, og dermed som arbejdsgiver, i overensstemmelse med arbejdsmiljø-
lovgivningen have sat sig nøje ind i maskinens korrekte betjening, før den blev taget i brug,
og have oplært og instrueret de medarbejdere, der skulle betjene maskinen, i korrekt og sikker
brug.
supplerende sagsfremstilling
skønsmand ove kongsløv har for højesteret afgivet en supplerende erklæring af 30. novem-
ber 2014. heraf fremgår bl.a.:
       ”3. supplerende spørgsmål
       ”skønsmanden bedes oplyse, om friturekogeren må antages at kunne anvendes på en
       sædvanlig måde til kogning og tilberedning af fødevarer i en situation, hvor der er på-
       fyldt fritureolie i overensstemmelse med afmærkningerne i kogekarret, uden anvendelse
       af stænkskærm og med risten monteret under varmelegemet.”
       …
       5. besvarelse af det supplerende spørgsmål
       5.1 skønsmandens indledende bemærkninger
       …
       der anvendes vendingen ”på en sædvanlig måde”. det er diffust, hvad der menes med
       dette, og det er forskelligt fra bruger til bruger. skønsmanden skal derfor indledningsvis
       forelægge følgende:
       en anvendelse af friturekogeren starter med kontrol for rengøring, rengøring, om fornø-
       dent, påfyldning af fritureolie, opvarmning til afventning på benyttelse og endelig be-
       nyttelsen til fritering og nedlukning af hele arrangementet.
       der er flere fremgangsmåder, at starte en friturekoger på, alene med hensyn til tempera-
       turerne men også med eventuel brug af stænkplade. i det følgende gives nogle eksem-
       pler på sådanne opstarter.
                                         - 3 -
når friturekogeren gøres klar og venter på første fritering, startes en opvarmning af fri-
tureolien. for at spare varme (elektricitet) og olie skrues der kun op for varmen til en
lavere temperatur (kan passende kaldes stand by-temperatur) på det ene kogekar og til
arbejdstemperaturen, eller en temperatur tæt her på, hvis der ingen kunder skulle være
netop nu, på det andet kogekar. herved kan det kogekar med den lavere temperatur stå
klar til hurtig supplering af kogekarret med arbejdstemperaturen (eller temperaturen tæt
her på), for brug, når/hvis der skulle dukke kunder op, der kræver større kapacitet, end
det ene kogekar kan give (beskrevet for skønsmanden af aktive brugere af friturekoge-
re.) stand by-temperaturen kunne være 120-140 °c og arbejdstemperaturen kunne være
i området 160-180 °c.
en anden opstart er at køre begge kogekarrene op til en høj temperatur hurtigt og derpå
køre det ene eller dem begge ned til arbejdstemperaturen, eksempelvis 160 °c, eller
bare køre det ene ned til 160 °c og det andet ned til lavere stand by-temperatur.
…
stænkskærmen er ikke nævnt i betjeningsvejledningen og friturekogeren kan rengøres,
fyldes med fritureolie og forvarmes uden at stænkskærmen er benyttet. i [byrettens
dom] er der udtalt af erling vestergaard, at ”… hvis man ydermere havde monteret den
stænkskærm…”, og i [haaning a/s’ egne undersøgelser af det udbrændte kogekar fo-
retaget af erling vestergaard og gengivet i byrettens dom] er der anført det samme.
friturekogeren kan altså klargøres, i hvert fald foreløbigt, uden brug af friturekurvene,
hvorved det ikke, før brugen, opdages, at stænkskærmen er forkert placeret.
5.2 skønsmandens svar på det supplerende spørgsmål
… anvendes på sædvanlig måde… er som det fremgår af det foranstående et vidt be-
greb.
svaret er, at hvis brugeren er tilfreds med at friturekurvene må stå ved siden af kogekar-
rene og ikke behøver at hænge over kogekarrene f.x. i forvarmningsperioden, og hvis
brugeren vil acceptere eventuel sprutten op af fritureolie og spild af olie og rester, uden
stænkskærmens beskyttende effekt, kan metoden i visse tilfælde anvendes. stænkskær-
men kan jo også monteres, når den skal bruges, som skjold eller til at hænge kurvene på,
så kan friturekogeren anvendes uden anvendelse af stænkskærm og med risten monteret
under varmelegemet. dette kræver dog, at varmelegemerne er dækket af fritureolie! f.x.
som vist [på en tegning], altså bare lige dækket, men det gælder også til- og fraled-
ningsgrenene på varmelegemerne.
det korte svar er derfor: friturekogeren kan anvendes, benyttes som i spørgsmålet an-
ført – men det er imod friturekogerens tænkte benyttelse, er direkte farligt og må stærkt
frarådes.
5.3. skønsmandens bemærkninger
foranstående svar suppleres med, at benytte kogearrangementet ved at placere hulristen
under varmelegemerne som af haaning anvist på de 2 skitser […] mærket ”hulrist pla-
ceret rigtigt” og ”kan anvendes” må skønsmanden anse som uforsvarligt, da varme var-
meelementflader med stor sandsynlighed vil nå op over fritureoliefladen på et eller an-
det tidspunkt (murphy’s lov), og praksis fra de til skønsmanden rapporterede brande
har vist, at dette tidspunkt kan indtræffe hurtigt efter friturekogerens ibrugtagning.
                                                - 4 -
       muligheden for, at et af olie ubeskyttet varmeelement er tændkilde for oliedampe er
       ganske stor.
       tiden før antændelse afhænger af oliestanden og varmelegemernes i brug, horizontale
       deles (samt de uisolerede lodrettes) placering.
       stænkskærmen kan sættes korrekt på (efter gængs opfattelse), kan sættes på foran var-
       melegemerne (ikke korrekt) og kan sættes skævt på (ikke korrekt).”
forklaringer
der er afgivet supplerende forklaringer af erling vestergaard og af skønsmand ove
kongsløv.
erling vestergaard har supplerende forklaret bl.a., at friturekogeren består af en stænkskærm,
et kar opdelt i to, friturekurvene, som findes i to størrelser – hele og halve (den pågældende
friturekoger har tre kurve), to hulriste og to varmelegemer. varmelegemerne sidder nederst i
karrene. hulristen ligger oven over varmelegemerne. oven på hulristen står kurvene, når de
sænkes ned i karrene. i underdelen af friturekogeren er der to aftapningshaner, som anvendes,
når friturekogeren skal tømmes for olie.
olien hældes ned i karrene. man skal selvfølgelig sørge for, at aftapningshanerne er lukkede.
normalt kommer olien i stål- eller plastikdunke. det afhænger af leverandøren. der sidder et
minimums- og et maksimumsmærke inde i begge kar. de sidder på bagpladen af hvert kar.
stænkskærmen har fire beslag, et på hver side og to på bagsiden. beslagene går ned og griber
fat omkring rammen på karret, således at stænkskærmen står fast. på bagsiden af stænkskær-
men er der en bukket kant, som beskytter varmelegemerne. på stænkskærmen sidder der to
ophængsbeslag, hvor man kan placere friturekurvene. ophængsbeslagene benyttes til at
hænge friturekurvene på, så maden kan dryppe af efter tilberedning.
i forbindelse med rengøringen af friturekogeren fjernes kurvene. herefter fjernes stænkskær-
men. hulristen tages bagefter op af karret. efterfølgende løfter man varmelegemerne op og
drejer dem ud til siden, fordi de sidder fikseret på et rør bag på friturekogeren. man løfter så-
ledes varmelegemerne op og drejer dem rundt og fri af karret. herefter tømmer man friture-
karrene for olie ved hjælp af aftapningshanerne. når aftapningshanerne åbnes, løber olien ud
                                               - 5 -
af dem. herefter kan man aftørre karret. der ligger typisk nogle madrester og gammel olie,
som ikke kan løbe ud via aftapningshanerne.
når man samler friturekogeren efter rengøring, lukker man først aftapningshanerne. man
drejer varmelegemerne tilbage ind over karret og sætter dem ned i karrene. herefter placeres
hulristene i hvert deres kar over varmelegemerne. herefter placeres stænkskærmen, således at
den igen sidder fastmonteret med beslagene. herefter påfyldes olie. friturekogeren kan nu
tændes og varmes op, og mad kan igen tilberedes i kurvene. det tager ca. 4-5 minutter, fra
man tænder op i friturekogeren, til olien er klar til anvendelse.
han bekræftede, som forklaret i landsretten, at friturekurvene ikke kan sættes ned i kogekarret
med olie, hvis hulristen er forkert placeret under varmelegemerne, og stænkskærmen derefter
er sat på friturekogerens øverste del. der kan godt tændes for friturekogeren, selv om kurvene
ikke er placeret i den.
hvis hulristen placeres under varmelegemerne, og varmelegemerne efterfølgende placeres
ovenpå, vil overdelen af varmelegemerne være placeret ca. 5 cm højere i forhold til friture-
kogerens øverste ramme. stænkskærmens beslag kan herefter ikke gribe fat om rammen. be-
slagene på siden griber fat. friturekurvene kan ikke gå ned i karrene, da der ikke er plads til
dem. dette skyldes, at stænkskærmen ikke er placeret korrekt i forhold til de bagerste beslag.
stænkskærmen sidder således længere fremme, og hullet ned til karrene er ikke stort nok til
friturekurvene.
en forkert samling efter endt rengøring betyder således, at friturekogeren ikke kan anvendes.
stænkskærmen er omtalt i brugsanvisningen, som medfølger ved køb af friturekogeren i dag,
men ikke i den brugsanvisning, der er fremlagt under denne sag.
det er ikke realistisk at anvende friturekogeren uden stænkskærmen, da man anvender stænk-
skærmen til at hænge friturekurvene på, når maden skal dryppe af, og da stænkskærmen mod-
virker stænk. stænkskærmen er en integreret del af friturekogeren, når friturekogeren anven-
des.
                                               - 6 -
hulristene kan selvfølgelig placeres forkert, men det giver ingen mening at placere dem for-
kert. hvis hulristene ligger med hullerne nedad har de ingen funktion. varmelegemet får
samme forkerte placering, det vil sige for høj placering, uanset om hulristenes ”ben” ligger
opad eller nedad. hulristene kan ikke placeres på tværs af karrene, da de på denne måde ikke
kan komme ned i karrene.
varmelegemerne kan godt sidde på kanten, hvis man tvinger varmelegemet til det. varme-
legemet kan, hvis man drejer det lidt, hænge på kanten. varmelegemet vil dog naturligt falde
på plads ned i karret. haaning har aldrig fået klager over, at varmelegemerne ikke falder kor-
rekt ned i karrene.
ove kongsløv har supplerende forklaret bl.a., at han vedstår sin forklaring for landsretten,
hvorefter en lille del af varmelegemerne befinder sig over minimumsmærket for oliepåfyld-
ning, når friturekogeren samles forkert. stænkskærmen til friturekogeren kan sættes på, selv
om den er samlet forkert med hulristen under varmelegemerne. stænkskærmens beslag går
imod bagstykket, mens stænkskærmens bagerste beslag fremstår som afstandsmærker, der
ikke umiddelbart fortæller brugeren, at den ikke sidder korrekt.
stænkskærmen er ikke omtalt i brugsanvisningen fra haaning. på brugsanvisningen er der et
billede af forsiden af friturekogeren. han har en anden udgave af brugsanvisningen dog med
samme billede i forstørret udgave på forsiden.
stænkskærmen kan uden problemer placeres oven på kogekarrene uden, at beslagene på bag-
siden griber fat om rammen. men med denne placering kan kurvene ikke komme ned i kar-
rene. det opdager man dog først, når man skal bruge kurvene. man kan således godt tænde op
i olien. både med og uden stænkskærm, og ligeledes med stænkskærmen placeret forkert, kan
friturekogeren tændes. man kunne tro, at beslagene på bagsiden er afstandsbeslag til beskyt-
telse af varmelegemerne, som er elektriske. man kan også bruge friturekogeren helt uden an-
vendelse af stænkskærmen, men det bliver noget griseri.
varmelegemerne indeholder en elektrisk varmetråd i hele længden af metalrøret. for at var-
men ikke skal gå til spilde, er der hældt et termisk isolerende materiale ned i røret. det ter-
misk isolerende materiale er en slags sand. der, hvor der er brug for varmen, det vil sige i
                                               - 7 -
bøjningen, er der ikke termisk isoleret, da varmen skal over i olien. den termiske isolering
stopper ca. 2-3 cm før bøjningen til vandret, hvor varmelegement ligger i olien.
olie brænder ikke. det er kun oliedampene, der brænder. varmelegemet bliver 575 °c varmt.
der sidder en styrer i friturekogeren, der regulerer temperaturen ved at tænde og slukke for
varmelegemet. oliedampene brænder ved omkring 300 °c. forskellen på temperaturerne fra
varmelegemerne til olietemperaturen er så stor, at oliens kogepunkt er uden indflydelse på de
brandtekniske forhold. olien i kogekarrene bliver ved med at fordampe, og når oliedampene
kommer op over olieoverfladen, så møder dampene varmelegemerne, der er 575 °c varme,
hvilket medfører, at oliedampene antændes. normalt antændes dampene ikke, da varmelege-
merne oppe ved overfladen er termisk isolerede, og derfor ikke har en temperatur, der kan
antænde dampene. den termisk uisolerede del af varmelegemet skal således hele tiden være
dækket af olie.
hvis friturekogeren samles forkert, ved at varmelegemet ligger oven over hulristen, antændes
oliedampene, da de møder varmelegemet, hvor det er 575 °c varmt.
højesterets begrundelse og resultat
den 24. oktober 2006 opstod der brand i en grillpavillon, som tilhørte tryg forsikring a/s’
forsikringstager, a. branden opstod i en friturekoger, som kort forinden var leveret af haa-
ning a/s sammen med grillpavillonen. tryg forsikrings principale påstand svarer til den ud-
betalte erstatning for branden og er ikke beløbsmæssigt bestridt.
det fremgår af den betjeningsvejledning, som fulgte med friturekogeren, at varmelegemerne
skal placeres nederst og derefter hulristen, og at det er vigtigt, at varmelegemerne er dækket af
olie, og at hulristen skal være monteret over varmelegemerne, når friturekogeren er tilsluttet
strøm.
der er for højesteret enighed om, at branden er opstået, fordi a’s medarbejder, b, efter rengø-
ring samlede friturekogeren forkert, så varmelegemerne blev placeret oven over hulristen.
ved denne højere placering kom den uisolerede del af varmelegemerne, der bliver ca. 575 °c
varme, i kontakt med fritureoliedampene, som antændes ved omkring 300 °c.
                                               - 8 -
friturekogeren anvendes til erhvervsmæssig tilberedning af madvarer og skal ifølge betje-
ningsvejledningen rengøres grundigt hver uge. rengøringen forudsætter bl.a., at varmelege-
met og hulristen flyttes fra deres placering i kogekarret. der er en betydelig risiko for brand
efter antænding af de brandfarlige oliedampe fra fritureolien, hvis friturekogeren samles for-
kert, således at varmelegemet placeres oven over hulristen.
højesteret finder, at producenten af friturekogeren burde have indset, at det var en nærlig-
gende risiko, at en bruger af friturekogeren kunne samle den forkert med den nævnte betyde-
lige risiko for brand. det fremgår af skønsmandens svar på spørgsmål nr. 11 sammenholdt
med hans forklaring for landsretten, at det var ukompliceret at konstruere friturekogeren, så
den ikke kan tændes, hvis den er samlet forkert. konstruktionen blev efter erling vester-
gaards forklaring for landsretten efterfølgende (i 2010) ændret, så hulristen ikke længere kan
placeres forkert under varmelegemet.
højesteret finder på denne baggrund, at friturekogeren var behæftet med en konstruktionsfejl,
idet den ikke havde den sikkerhed, som man med rette kan forvente, og at det var uforsvarligt
af producenten at bringe et produkt, der indebar en sådan fare, i omsætning. som leverandør
af friturekogeren hæfter haaning for producentens ansvar. det forhold, at det i den skriftlige
betjeningsvejledning var anført, at det var vigtigt, at varmelegemerne var dækket af olie, og at
hulristen skulle være monteret over varmelegemerne, kan ikke medføre, at haaning fritages
for dette ansvar.
haaning er derfor erstatningsansvarlig for skaden efter de almindelige erstatningsretlige regler
om produktansvar. der er ikke grundlag for at nedsætte erstatningen eller lade den bortfalde
på grund af egen skyld.
højesteret tager herefter tryg forsikrings principale påstand til følge.
sagsomkostningerne for alle tre instanser er fastsat til dækning af advokatudgift med 300.000
kr., af retsafgift med 89.800 kr., og af udgifter til syn og skøn for landsretten med 79.009,75
kr., i alt 468.809,75 kr.
                                      thi kendes for ret:
                                            - 9 -
haaning a/s skal til tryg forsikring a/s betale 1.055.866,26 kr. med procesrente fra den 8.
oktober 2007.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal haaning a/s betale 468.809,75 kr.
til tryg forsikring a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 17. april 2012
sag 181/2011
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t1
og
t2
(advokat peter lambert)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i herning den 4. oktober 2010 og af vestre lands-
rets 7. afdeling den 13. april 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, marianne højgaard pedersen, jens
peter christensen, michael rekling og kurt rasmussen.
påstande
dommen er anket af de tiltalte, t1 og t2, med påstand om frifindelse, subsidiært strafbortfald
og mest subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af landsrettens dom.
sagsfremstilling
t1 og t2 er fotograf og journalist ved dr, og de er medarbejdere på programmet r, der er et
kritisk forbrugerprogram. den tv-udsendelse, som sagen vedrører, angik ulovlig hundehandel
med fokus på tre emner: internethandel, indsmugling og handel inden for danmarks grænser.
temaet blev valgt på baggrund af bl.a. en henvendelse fra dyrenes beskyttelse, og foreningen
formidlede kontakten til nogle af de personer, der havde købt hund hos a og f. foreningen
                                                 - 2 -
havde i den forbindelse bl.a. oplyst, at det havde været vanskeligt at få politiet til at interes-
sere sig for sagen, og at foreningen havde modtaget mange henvendelser fra utilfredse købere
om særligt a.
det fremgår endvidere af sagen, at f den 23. november 2007 fik afslag på en ansøgning om
tilladelse til erhvervsmæssig handel med og opdræt af hunde. det fremgår bl.a. af afslaget, at
ejendommen ikke var egnet til erhvervsmæssig husning af så mange hunde, som der fandtes
ved en besigtigelse. for at få en tilladelse blev det anbefalet, at der blev foretaget en reduktion
af antallet af hunde til det halve, og at der skulle udarbejdes en plan for renovering og udbed-
ring af mangler ved ejendommen og indretningerne til hundene.
højesteret har under hovedforhandlingen fået forevist den tv-udsendelse, som dr viste den
… 2009.
advokat peter lambert har udarbejdet en udskrift af centrale dele af udsendelsen. det frem-
går heraf:
       ”00.11:     b (studievært): ”men du skal se dig godt for, før du køber hunden i sæk-
                   ken. mange danskere bliver snydt af smarte svindlere, for de nuttede hvalpe
                   de kan være syge og smuglet ind i landet. velkommen til r.”
       00.49:     b: ”og selvom du køber din hund i danmark, kan den være syg og så mis-
                   handlet, at den skal aflives. r afslører de ulovlige hundehandlere.”
       00.56:     t2 (journalist) i klip fra den skjulte optagelse: ”hvor er din tilladelse til at
                   sælge hunde erhvervsmæssigt?”
       01.04:      b: ”senere i programmet, der viser vores billeder, at hunde bliver indsmuglet
                   og opbevaret under rystende forhold. men vi starter med hundehandel på
                   nettet.”
       indslag med politiet i sønderjylland:
       06.41:      b: ”også herhjemme i lille danmark er der lyssky hundehandlere, som hand-
                   ler ulovligt med hvalpe. illegal hundesmugling, det er blevet et stort problem.
                   det ved de alt om hos politiet i sønderjylland.”
       10.25:      dyrlæge c: ”det er synd for hvalpene, at det er kommet så vidt, at de skal
                   aflives, og de er taget fra moderen alt for tidligt, bare ud fra et pengespørgs-
                   mål.”
                                       - 3 -
10.43:   politimand d: ”der er et marked for de her sorte hundehvalpe. det er der
         helt sikkert.”
10.47:   speaker (t2): ”dyrlægen, der aflivede hvalpene, oplever, at flere købere
         efterfølgende får problemer med hunde, som bliver købt alt for billigt.”
indslag med to kvinder, der har købt hunde af a:
11.29:   b: ”nu skal du møde en hundehandler, der sælger hunde, der er alvorligt
         syge. ja, nogle dør endda få dage efter salget.”
indslag med e:
12.07:   e: ”jeg tænkte, at 6.000, det var billigt, hvis det var en chihuahua. men man
         tror måske egentlig bare, at det er sådan noget med en familie, der har nogle
         hunde og nogle hvalpe”.
12.15:   speaker: ”k og hendes mor har altså det klare indtryk, at de køber hvalpen
         fra et kuld hos en privat ejer.”
12.40:   speaker: ”noget tyder altså på, at oscar ikke er af egen avl. e bliver skeptisk
         ved købet.”
12.47:   e: ”jeg tænkte, ej hvor han tager os ved næsen. men det er svært, når både
         mand og kone står der, at så vende sig om til k og sige: ”k, de snyder, så
         vandet driver.””
12.59:   speaker: ”pludselig spørger a, om ikke også hun vil have en hund med
         hjem.”
13.02:   e: ”han går ud og over i en staldbygning, der støder til, og kommer ud med
         to små hvide westie-hvalpe, de var meget små, og spørger, om jeg ikke skulle
         have en af dem med hjem. nej, det skulle jeg ikke, det var stadig for lille en
         hunderace, jeg vil gerne have lidt mere hund. ”jamen, så prøv lige et øje-
         blik”, siger han og går over i den samme staldbygning igen og kommer ud
         med en newfoundlænder-hvalp. om det var den størrelse, jeg talte om. der
         gik der nærmest panik i mig. der begyndte jeg helt billedligt at se, hvad der
         måtte være inde i den stald.”
13.39:   speaker: ”da de efterfølgende ser i den medfølgende sundhedsbog, bliver de
         chokeret.”
13.43:   e: ”der står nogle navne, jeg ikke ved, hvad er, og der er sat et klistermærke
         i med et kryds der, hvor der skulle være et dyrlægestempel. og der må jeg
         indrømme, at jeg bliver så vred, fordi, altså, han er bare en krejler.”
indslag med g, dyrenes beskyttelse:
                                        - 4 -
15.48:   g: ”jeg vil betegne ham som nok en af landets værste hundehandlere, fordi
         han sælger utroligt mange hunde hver år, som i rigtigt mange tilfælde er al-
         vorligt syge.”
15.59:   speaker: ”dyrenes beskyttelse har alene det sidste år konstateret via annon-
         cer, at a har haft over 200 hunde til salg uden den lovpligtige tilladelse og så
         forskellige racer som blandt andet border collie, papillon, golden retriever,
         shih tzu, pomeranian, mops, gravhund og chihuahua.”
16.17:   g: ”han må slet ikke sælge hunde. han har forsøgt at få en tilladelse til er-
         hvervsmæssigt salg. da talte vi med politiet og fortalte om alle de dyreværns-
         sager, vi havde på a, og da fik han blankt afslag. så han er faktisk et af de få
         mennesker i danmark, der har sort på hvidt fra politiet, at han ikke må
         handle med hunde.”
indslag med de skjulte kameraoptagelser:
16.38:   b: ”a har altså forbud mod at handle med hunde. det betyder, at han kun i
         privat sammenhæng må sælge to kuld hvalpe årligt. men det stopper ikke a.
         så vi tog det skjulte kamera på for at undersøge hundehandleren a lidt nær-
         mere.”
17.23:   speaker: ”det er as kone, f, der tager imod. hundehandlen drives af parret i
         fællesskab, som det fremgår af denne faktura.”
17.31:   t2: ”hold da op. nej, der er da mange her. er det alle sammen jeres eller
         hvad?”
17.38:   f: ”ja, det er det.”
17.40:   t2: ”og de er alle sammen til salg eller hvad?”
         f: ”nej der er lige nogle af dem, der ikke er. de voksne, de er ikke.”
17.46:   speaker: ”allerede her er det altså tydeligt for enhver, at ægteparret driver
         en virksomhed med omfattende salg af hunde langt ud over de 2 lovlige kuld
         fra 1 eller 2 tævehunde pr. år. her er hunde af flere racer.”
17.59:   f: ”jeg har omkring 30 hunde.”
18.06:   speaker: ”på køkkengulvet er der omkring 15 hunde, flest hvalpe fra forskel-
         lige kuld af mindst 4 forskellige racer. alle tilhører altså ægteparret og er til
         salg. og lad os lige gentage, hvad loven siger: det er politiet, der skal give
         tilladelse til at drive erhvervsmæssigt opdræt og handel med hunde, når man
         sælger flere end 2 kuld hvalpe årligt. hvis det, der foregår her, er lovligt, skal
         ægteparret altså have en tilladelse fra politiet. den vil vi gerne se, men først
         spørger vi til ægteparrets referencer i hundeverdenen. på forhånd ved vi, at
         parret hverken er medlem af dansk kennelklub eller dansk racehunde
         union, dru.”
                                     - 5 -
18:46: t2: ”er i medlem af dansk kennelklub eller hvad?”
18:48: f: ”nej, vi er medlem af dru.”
18:51: speaker: ”f lyver altså om, at parrets virksomhed har det blå stempel fra en
       anerkendt organisation. vi foregiver at være interesserede i denne chihua-
       hua-hvalp, og nu vil vi gerne se noget dokumentation på hundens helbredstil-
       stand.”
19:03: t2: ”hvad med sådan noget som sådan en sundhedsbog og sådan noget? det
       har jeg også hørt om. er det noget…”
19:07: f: ”sundhedsbog er der ikke med på den.”
19:08: t2: ”nå, okay. hvorfor ikke?”
19:10: f: ”fordi han ikke har været ved dyrlægen.”
19:12: t2: ”så har jeg jo i princippet kun dit ord for, at han…”
19:14: f: ”det har du. og det kan du regne med, for der er garanti på ham. der er
       to års garanti på ham, hvis den fejler noget med hjerte eller lunger eller så-
       dan noget.”
19:25: speaker: ”r får altså tilbudt det samme garantibevis, som h fik. men hvad så
       med vaccinering?”
19:30: t2: ”men hvad med vaccine? det er også dyrlægen, der har klaret det eller
       hvad?”
19:33: f: ”det gør vi selv. det har vi selv fået lov til. men kun første gang.”
19:37: speaker: en privat hundeejer må gerne selv vaccinere sine hunde, men kun
       under skarp dyrlægekontrol, og vi har jo lige fået at vide, at chihuahuaen al-
       drig har set en dyrlæge. hvis den er vaccineret, er det altså foregået ulovligt.
20.09: t2: ”vi vil gerne snakke med dig om, at i sælger hunde ulovligt. hvorfor vil i
       ikke, hvorfor vil i ikke snakke om det? hvor er din tilladelse til at sælge
       hunde erhvervsmæssigt?”
20.21: f: ” gå med det kamera! nu! det er fandeme nu!”
20.26: speaker: ”f ønsker altså hverken at tale med os eller vise parrets godken-
       delse til at handle med hunden. vi prøver hendes mand.”
20.35: t2 (i telefonen): ”det er t2, jeg ringer fra danmarks radio, forbrugerpro-
       grammet r. vi vil gerne have et interview med dig, a.”
20:44: a (i telefonen): jamen, det vil jeg ikke, du er så fuld af løgn.”
                                                  - 6 -
       20.47:      t2 (i telefonen): ”a, vi har oplysninger, der fortæller os, at du sælger ulovligt
                   hunde. du har ikke den fornødne tilladelse.
       20.54:      a (i telefonen): ”nej, men jeg må sælge to kuld hvalpe om året, og det gør
                   jeg.”
       20.58:      t2 (i telefonen): ”nej a, vi ved du har haft en masse hunde til salg inde på
                   nettet, og vi ved, du sælger flere. du har mange forskellige kuld hvalpe.”
       21.13:      b: ”r har fået aktindsigt hos politiet, og her i min hånd er beviset på, at hver-
                   ken a eller hans kone f har tilladelse til salg eller opdræt af hunde. så efter
                   den her udsendelse, du lige har set, der får a besøg af politiet, og så må vi
                   håbe, at de holder ham i kort snor fremover.”
       21.31:      b: ”velkommen til dig, j. vi ser jo, at a opbevarer en rigtig masse hunde på
                   ganske få kvadratmeter, men for mig at se, som ikke er ekspert, de logrer jo
                   med halen og ser glade ud. hvad er der egentlig galt i det?”
       21:43:      j (dansk kennel klub): ”ja altså, det vi kan se, det er, at der er rigtigt
                   mange hunde, og sammenholdt med den her dyrlægerapport, der ligger fra
                   politiet [indsat i tillægsekstrakten], så kan vi jo høre, at der er alt for mange
                   hunde til den person, der skal passe det.””
det skal bemærkes, at indslaget med skjult kamera stoppede før tidsangivelsen 20.09, idet
udskrifterne gengivet 20.09 og 20.21 er optaget med åbent, håndholdt kamera.
udsendelsen førte til offentlig debat om emnet, og der blev i den forbindelse skrevet avisar-
tikler herom. dyrenes beskyttelse indgav dagen efter udsendelsen anmeldelse til politiet af a
og f. ægteparret fik den 11. marts 2010 hver et bødeforelæg på 5.000 kr., som de vedtog den
17. maj 2010. af beskrivelsen af forseelsen i bødeforelæggene fremgår:
       ”dyreværnslovens § 28, stk. 2, nr. 1, jf. stk. 8, jf. § 18, stk. 1, ved i perioden fra den 16.
       januar 2007 til 20. januar 2009 fra adressen … at have drevet erhvervsmæssig handel
       med og opdræt af hunde uden politiets tilladelse, hvorved der i perioden blev solgt ikke
       under 50 hunde.
       ved vedtagelse af bødeforlægget vil der ske konfiskation af fortjenesten på 10.000 kr.
       jf. straffelovens § 75, stk. 1, jf. dyreværnslovens § 28, stk. 8.”
anbringender
der er enighed om, at optagelserne blev foretaget på et ikke frit tilgængeligt sted. uenigheden
angår derfor alene, om fotograferingen af f var uberettiget, jf. straffelovens § 264 a.
                                                 - 7 -
t1 og t2 har anført, at der ved fortolkning af straffelovens § 264 a må indgå en afvejning af
hensynet til ytrings- og informationsfriheden i artikel 10 i den europæiske menneskerettig-
hedskonvention over for hensynet til privatlivets fred i artikel 8 i konventionen. der må i den
forbindelse udvises et særligt hensyn til mediernes frihed, således at disse kan udøve funktio-
nen som ”public watchdog”. det må stå medierne frit at udøve kritisk journalistik, og det er
ikke domstolenes opgave at afgøre, hvorledes kritikken formidles, herunder hvilke former
eller teknikker medierne bør benytte. pressenævnet har udstukket nogle regler om god presse-
skik ved anvendelse af skjult kamera, og disse regler er overholdt i denne sag.
t1 og t2 har endvidere gjort gældende, at det emne, som indslaget om a og f behandlede, er
af væsentlig samfundsmæssig interesse, herunder til belysning af ulovlig handel med kæledyr.
formålet med den skjulte optagelse var ikke at afsløre ægteparret i at behandle hundene dår-
ligt og i at sælge syge hunde. optagelserne indgik som et naturligt led i udsendelsen, og det
var nødvendigt at foretage disse for at dokumentere, at der blev foretaget erhvervsmæssig
handel, selv om a benægtede dette. der er i øvrigt tale om, at optagelserne i det væsentlige
var koncentreret om gulvet, hvor hundene befandt sig, og der var ikke tale om en privat situa-
tion, men om en dialog i forbindelse med en hundehandel. a og f har senere erkendt, at de
drev ulovlig hundehandel, og de har bl.a. i den forbindelse vedtaget en bøde. udsendelsen
med de omtalte klip med skjult kamera førte til en debat om emnet, og de skjulte optagelser
skal også ses på baggrund af politiets manglende reaktion på de anmeldelser, der var blevet
indgivet af dyrenes beskyttelse mod a og f. særligt i en situation, hvor der med skjult ka-
mera afsløres kriminelle handlinger, må hensynet til privatlivets fred vige.
anklagemyndigheden har anført, at der må gælde et nærmest ubetinget forbud mod at fore-
tage optagelser i private hjem uden samtykke. gerningsindholdet i straffelovens § 264 a er
derfor realiseret, og det kan ikke føre til et andet resultat, at der blev solgt hundehvalpe fra a
og fs hjem, eller at t1 og t2 var blevet inviteret ind i hjemmet. afvejningen af, om optagel-
serne var uberettigede, skal ske under hensyn til artikel 8 og 10 i den europæiske menneske-
rettighedskonvention.
efter retsplejelovens § 791 a, stk. 3, må politiet som udgangspunkt kun foretage observation i
en mistænkts bolig med skjult kamera, hvis efterforskningen angår en lovovertrædelse, der
                                                - 8 -
kan straffes med fængsel i 6 år eller derover. der kræves endvidere bl.a. forsvarerbeskikkelse
og retskendelse. strafferammen for fs forseelse er fængsel i 4 måneder. det er vanskeligt at
forestille sig situationer, hvor journalister må lave privat efterforskning i tilfælde, hvor politiet
ikke må. hertil kommer, at journalisternes optagelser blev vist på tv.
anklagemyndigheden har endvidere gjort gældende, at der ved afgrænsningen af pressens
ytringsfrihed efter artikel 10 i den europæiske menneskerettighedskonvention navnlig må
lægges vægt på tre hensyn: den samfundsmæssige interesse i det forhold som søges afdækket,
alvoren af krænkelsen af den forurettede og nødvendigheden af at foretage og anvende opta-
gelserne. der var tale om en begrænset samfundsmæssig interesse i de forhold, der blev belyst
ved optagelserne af f, og der var tale om en grov krænkelse af hende. det bestrides, at det var
nødvendigt for det, der blev dokumenteret ved optagelserne, at foretage disse med skjult ka-
mera.
højesterets begrundelse og resultat
tre dommere – børge dahl, jens peter christensen og kurt rasmussen – udtaler:
efter straffelovens § 264 a, 1. pkt., straffes den, som uberettiget fotograferer personer, der
befinder sig på et ikke frit tilgængeligt sted, med bøde eller fængsel indtil 6 måneder.
t1 og t2 har som led i journalistisk arbejde – i det væsentligste med skjult kamera – fotogra-
feret f i køkkenet på den landejendom, hvor hun boede. det er ubestridt, at de herved har fo-
tograferet hende på et ikke frit tilgængeligt sted. der er alene tvist om, hvorvidt fotograferin-
gen var uberettiget.
om fotografering af en person på et ikke frit tilgængeligt sted skal anses for uberettiget, beror
på en afvejning af, hvorledes fotograferingen krænker hensynet til beskyttelse af den fotogra-
feredes bolig og privatliv, og hvorledes fotograferingen tjener interessen i ytringsfriheden.
straffelovens § 264 a skal forstås i lyset af den europæiske menneskerettighedskonventions
artikel 8 om beskyttelse af privatlivets fred og artikel 10 om ytringsfrihed. i afvejningen af
hensynet til ytringsfriheden over for andre hensyn, herunder hensynet til beskyttelse af boli-
gen og privatlivets fred, indgår særligt, at der ikke må opstilles begrænsninger, som hindrer
                                               - 9 -
medierne i på rimelig måde at udfylde rollen som offentlighedens kontrol- og informationsor-
gan. fotografering af en person på et ikke frit tilgængeligt sted er uberettiget og strafbar efter
§ 264 a, når fotograferingen indebærer en krænkelse, der overstiger hensynet til ytringsfrihe-
den.
fotografering med skjult kamera er som udgangspunkt forbundet med væsentlige betænkelig-
heder, og en sådan fremgangsmåde kan kun være berettiget efter en nøje afvejning i hvert
enkelt tilfælde af den samfundsmæssige interesse i forhold til den enkeltes krav på beskyt-
telse.
det fremgår af sagen, at a og f fra 2007 drev ulovlig erhvervsmæssig handel med hunde på
ejendommen, uanset at de havde fået afslag på ansøgning om tilladelse til erhvervsmæssig
handel med hunde. ejendommens køkken blev anvendt som fremvisnings- og salgslokale, og
i den forbindelse opholdt et større antal hunde sig i køkkenet. t1 og t2 indfandt sig på ejen-
dommen i henhold til en telefonisk aftale indgået under foregivende af, at de var interesserede
i køb af en hund. optagelserne skete i hovedsagen med skjult kamera. fokus for optagelserne
var hundene, der befandt sig på gulvet i køkkenet. optagelserne viste kun f på afstand i gan-
ske korte øjeblikssekvenser. efter den skjulte optagelse og den derved opnåede dokumenta-
tion blev f konfronteret med den ulovlige handel. t1 og t2 efterkom herefter umiddelbart fs
ordre om at fjerne sig fra ejendommen. derefter blev a telefonisk konfronteret med den
ulovlige handel.
på den anførte baggrund bemærker vi, at der ganske vist var tale om fotografering i den foto-
graferedes bolig, men fotograferingen netop der skete på grund af boligens anvendelse til ud-
øvelse af erhvervsmæssig handel med hunde og i det lokale, der blev anvendt til fremvisning
og salg af hunde, ligesom fotograferingen havde fokus på hundene.
vi finder ikke grundlag for at tilsidesætte den journalistiske vurdering af, at den ulovlige han-
del ikke ville kunne godtgøres uden skjult fotografering, hvorved bemærkes, at tidligere an-
meldelser ikke havde fået politiet til at reagere.
fotograferingen indgik i en tv-udsendelse om handel med hunde over internettet, indsmugling
af hunde og ulovlig handel med hunde. udsendelsen rejste en række spørgsmål af væsentlig
                                               - 10 -
samfundsmæssig interesse om dyrevelfærd, dyreetik og køberrisici. fotograferingen fandt
sted efter forudgående undersøgelser og overvejelser om alternative dokumentationsmåder.
fotograferingen havde som nævnt fokus på den erhvervsmæssige handel med hunde, som
fandt sted i boligen, ikke på f, ægteparrets bolig eller deres private forhold, og den krænkelse,
der skete ved fotograferingen, må derfor efter vores opfattelse anses for beskeden. vi finder
herefter, at fotograferingen ikke kan anses for uberettiget.
vi stemmer derfor for at frifinde t1 og t2 og stadfæste byrettens dom.
dommerne marianne højgaard pedersen og michael rekling udtaler:
f har efter artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention ret til respekt for sit pri-
vatliv og sit hjem. hun blev fotograferet i sit køkken og sin stue på sin private bopæl. opta-
gelsen skete i alt væsentligt med skjult kamera og blev bragt i en tv-udsendelse. billederne af
f var ikke slørede, og hendes navn blev nævnt.
om t1s og t2s påstand om frifindelse kan tages til følge afhænger af, om optagelserne var
uberettigede efter straffelovens § 264 a, således som denne bestemmelse skal fortolkes efter
en afvejning af på den ene side krænkelsen af fs privatliv og på den anden side hensynet til
pressens ytringsfrihed, jf. artikel 10 i den europæiske menneskerettighedskonvention. be-
skyttelsen mod en fotografering som den omhandlede skal efter vores opfattelse kun vige,
hvis krænkelsen skete som led i afdækning af forhold af væsentlig samfundsmæssig interesse.
optagelserne havde til formål at dokumentere, at f og hendes mand handlede ulovligt med
hunde. hvis der havde været tale om, at politiet ville fremskaffe dokumentationen ved en til-
svarende fotografering, ville politiet efter retsplejelovens § 791 a, stk. 3, handle klart ulovligt.
f ville således være beskyttet mod politiets fotografering i sin bolig, selv om der herved
kunne skaffes dokumentation for den ulovlige hundehandel.
efter dyreværnsloven er det ikke forbudt for private at opdrætte hunde, men efter lovens § 18
kræver bl.a. erhvervsmæssig opdræt af hunde tilladelse fra politiet. efter bekendtgørelse om
erhvervsmæssig handel med og opdræt af hunde m.m. forstås ved erhvervsmæssigt opdræt af
hunde opdræt, hvor der avles tre eller flere kuld hvalpe årligt. optagelserne afslørede alene, at
                                              - 11 -
a og f avlede hunde i et sådant omfang, at de skulle have haft tilladelse til erhvervsmæssigt
opdræt. a og f har således også hver vedtaget en bøde på 5.000 kr. for over en periode på ca.
2 år at have drevet erhvervsmæssig handel med og opdræt af hunde uden politiets tilladelse,
hvorved der i den 2-årige periode blev solgt ikke under 50 hunde.
vi finder, at optagelsen med skjult kamera i fs bolig indebar en grov krænkelse af hendes ret
til beskyttelse af sit privatliv og hjem. udsendelsen rummede elementer af samfundsmæssig
interesse i form af oplysningerne om salg af syge hvalpe og ulovlig import heraf, men det
strafbare forhold, der ønskedes dokumenteret ved fotograferingen af f, var efter vores opfat-
telse af beskeden samfundsmæssig betydning.
efter en samlet afvejning finder vi herefter, at fotograferingen ikke berettigede krænkelsen af
fs privatliv og hjem.
hertil kommer, at det efter de presseetiske regler som hovedregel vil være i strid med god
presseskik at offentliggøre optagelser med skjult kamera, medmindre bl.a. den nødvendige
journalistiske dokumentation ikke eller kun vanskeligt kan skaffes på anden måde. efter vores
opfattelse kunne afsløringen af den for store handel med og opdræt af hunde også være sket
på anden måde end ved skjulte billedoptagelser i fs hjem, f.eks. ved oplysning fra købere af
hundene eller ved analyse af a og fs annoncering.
vi stemmer herefter for at stadfæste landsrettens dom.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
                                       thi kendes for ret:
byrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for byretten, landsretten og højesteret.


text:
                      højesterets kendelse
                            afsagt fredag den 17. maj 2013
sag 45/2013
gitte skare
(advokat jakob b. ravnsbo)
mod
skare projektudvikling a/s
(advokat nils-erik kallmayer)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i kolding den 29. juni 2012 og af vestre
landsrets 10. afdeling den 16. november 2012.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: hanne schmidt, lars hjortnæs og jan schans
christensen.
påstande
kærende, gitte skare, har nedlagt påstand om, at bilag 6.1-6.13 tillades fremlagt, og at bila-
gene tillades sendt til skønsmanden, subsidiært, at et eller flere af bilagene tillades fremlagt og
sendt til skønsmanden, og mere subsidiært, at byrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvi-
ses til fornyet behandling ved byretten.
indkærede, skare projektudvikling a/s, har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens
kendelse.
anbringender
gitte skare har navnlig anført, at fotografierne i bilag 6.1-6.11 alle er optaget før sagens
anlæg og allerede derfor ikke kan nægtes fremlagt og forevist skønsmanden. når sagkyndige
erklæringer indhentet før sagsanlægget må fremlægges, må fotografier optaget før sagsan-
lægget så meget desto mere tillades fremlagt. dette må også gælde fotografierne i bilag 6.12
                                               - 2 -
og 6.13, der er optaget efter sagens anlæg, idet bevisbegæringer ikke kan afvises, medmindre
det på forhånd kan udelukkes, at den ønskede bevisførelse kan have betydning for sagens
afgørelse. det er åbenbart, at den ønskede bevisførelse kan have betydning for sagens
afgørelse. bevisbedømmelsen må foretages af retten i forbindelse med hovedforhandlingen.
skare projektudvikling må endvidere formodes at være i besiddelse af kvalitetssikringsmate-
riale, der viser, hvordan konstruktionerne er opbygget, og som kan fremlægges til brug for
skønsmandens besvarelse.
skare projektudvikling a/s har navnlig anført, at det klare udgangspunkt ved gennemførelse
af syn og skøn er, at den pågældende genstand bliver besigtiget, og at der ikke kan gennemfø-
res syn og skøn på baggrund af fotografier, medmindre der foreligger ekstraordinære omstæn-
digheder. ved vurderingen af, hvorvidt udgangspunktet skal fraviges, bør det tillægges betyd-
ning, at gitte skare ikke har bevist eller sandsynliggjort, at udbedringen af manglerne ikke
kunne afvente gennemførelse af syn og skøn. gitte skare har ødelagt sit eget bevis. gitte
skare har desuden på tidspunktet for udbedringen af manglerne været repræsenteret af advo-
kat og har derfor haft mulighed for at vurdere det processuelt hensigtsmæssige ved den an-
vendte fremgangsmåde. der foreligger således ikke sådanne ekstraordinære omstændigheder,
at udgangspunktet kan fraviges. dette må så meget desto mere gælde i forhold til de fotogra-
fier, der er optaget efter anlæggelse af retssagen.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, hvorvidt gitte skare i en sag om mangler ved hendes faste ejendom kan tillades
at fremlægge nogle fotografier, der er optaget af eller for gitte skare før (bilag 6.1-6.11) og
efter (bilag 6.12-6.13) sagens anlæg, og i bekræftende fald, om fotografierne kan indgå i det
materiale, der skal danne grundlag for syn og skøn i sagen.
fotografierne gengiver en række faktiske forhold, der efter gitte skares opfattelse udgør
mangler ved ejendommen. højesteret finder, at en part som udgangspunkt ikke er afskåret fra
at fremlægge fotografier, der alene viser faktiske forhold. hverken fotografiernes indhold el-
ler det oplyste om omstændighederne ved deres tilblivelse giver grundlag for at fravige dette
udgangspunkt.
                                                 - 3 -
den omstændighed, at de mangler, der ifølge gitte skare fremgår af fotografierne, nu er ud-
bedret, og at fotografierne i bilag 6.12 og 6.13 er optaget efter sagens anlæg, kan efter høje-
sterets opfattelse ikke føre til andet resultat. højesteret lægger herved vægt på, at skare pro-
jektudvikling har mulighed for at anfægte fotografierne og deres bevismæssige betydning,
herunder i forbindelse med udarbejdelsen af skønstemaet og afhjemlingen af skønsmanden.
højesteret tillader herefter, at bilag 6.1-6.13 fremlægges, og at bilagene kan indgå i det ma-
teriale, der skal danne grundlag for syn og skøn.
                                         thi bestemmes:
sagens bilag 6.1-6.13 kan fremlægges og kan indgå i det materiale, der skal danne grundlag
for syn og skøn.