text:
                      højesterets kendelse
                            afsagt torsdag den 9. april 2015
sag 225/2014
anklagemyndigheden
mod
tv2 østjylland
(advokat poul meldgaard)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i aarhus den 12. maj 2014 og af vestre
landsrets 4. afdeling den 26. maj 2014.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, niels grubbe, poul dahl jensen,
michael rekling og jan schans christensen.
påstande
kærende, tv2 østjylland, har nedlagt påstand om stadfæstelse af byrettens kendelse.
indkærede, anklagemyndigheden, har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens ken-
delse.
sagsfremstilling
i forbindelse med en konflikt mellem grupper af unge i aarhus blev der ved to episoder afgi-
vet skud ved beboelsesejendomme i henholdsvis bispehaven den 28. april 2014 og gellerup-
parken den 6. maj 2014. ved skyderiet den 6. maj blev der affyret skud ind i et børneværelse.
beboerne i lejligheden var ikke involveret i konflikten.
tv2 østjylland kom i kontakt med nogle unge i gellerup og optog et interview med dem om
skyderiet i gellerupparken. de interviewede betingede sig anonymitet, hvilket journalisten
gav dem tilsagn om.
                                               - 2 -
den 8. maj 2014 orienterede tv2 østjylland politiet om, at tv-stationen ville bringe et inter-
view med en gruppe unge fra miljøet, der oplyste, at de var en del af konflikten, og at de var
vidende om, hvem der var gerningsmændene til skudepisoden den 6. maj 2014, samt at det
ville blive hævnet. politiet anmodede tv2 østjylland om at udlevere råbåndene med inter-
viewet af de unge, hvilket tv2 østjylland afslog.
nyhedsindslaget ”trussel om hævn” blev bragt den 8. maj 2014 om aftenen. indslaget viste
en gruppe på fem unge mænd. en ”talsmand” udtalte, at han vidste, hvem der skød, at det
ville blive hævnet, og at modstanderne ikke skulle i fængsel, men likvideres. en person frem-
viste en pistol, og en anden holdt en kniv. alle medvirkendes ansigter var skjult, talsmandens
ved maskering, de øvriges ved, at hætterne på deres jakker skjulte ansigterne. en vendte ryg-
gen til kameraet, og en andens ansigt var sløret. talsmandens stemme var forvrænget. i for-
længelse af interviewet var der i studiet en debat med to politikere fra aarhus.
efter indslaget modtog politiet flere anonyme henvendelser vedrørende identifikation af tals-
manden og personen med pistolen. den 9. maj 2014 anholdt politiet på baggrund af disse
henvendelser to personer, t1 og t2. i forbindelse med anholdelserne foretog politiet ransag-
ning hos de to personer, men fandt ikke pistolen fra indslaget. der blev dog fundet noget am-
munition.
t1 og t2 blev fremstillet i grundlovsforhør den 9. maj 2014, hvor de blev varetægtsfængslet i
fire uger. samme dag fremsatte østjyllands politi over for retten i aarhus anmodning om
udlevering, subsidiært gennemsyn, af råbåndene fra tv2 østjyllands indslag, idet politiet var
af den opfattelse, at råbåndene kunne bruges som bevis i sagen om skudepisoderne (drabsfor-
søg) og i sagen vedrørende t1 og t2 (besiddelse af våben og fremsættelse af trusler).
ved kendelsen af 12. maj 2014 tog retten i aarhus ikke anmodningen om edition til følge.
ved kendelsen af 26. maj 2014 ændrede vestre landsret byrettens kendelse og pålagde tv2
østjylland at udlevere råbåndene.
tv2 østjylland har oplyst, at råbåndene er blevet overspillet, hvorfor de ikke kan udleveres.
østjyllands politi har i den forbindelse rejst sigtelse mod direktøren for tv2 østjylland for
                                               - 3 -
overtrædelse af straffelovens § 125, stk. 1, nr. 2. sagen afventer anklagemyndighedens stil-
lingtagen til tiltalespørgsmålet, som bl.a. beror på afgørelsen af denne kæresag.
t2 blev ved retten i aarhus’ dom af 28. august 2014 idømt 1 år og 3 måneders fængsel for
overtrædelse af bl.a. straffelovens § 192 a og § 266. det fremgår af dommen, at retten anså
det bevist, at t2 var identisk med den person på tv-optagelsen, der stod med pistolen. dom-
men er endelig.
t1 blev løsladt fra varetægtsfængsling den 28. maj 2014, men er fortsat sigtet for overtræ-
delse af straffelovens § 192 a og § 266.
for så vidt angår skudepisoderne har politiet ikke foretaget anholdelser, og efterforskningen
er nu indstillet.
anbringender
tv2 østjylland har anført, at betingelserne for edition ikke er opfyldt.
de deltagende i tv-indslaget er blevet tilsagt anonymitet forud for interviewet, og betingel-
serne for at pålægge vidnepligt efter retsplejelovens § 172, stk. 5, er ikke til stede. en gen-
nemgang af råbåndene kan ikke antages at have afgørende betydning for sagens opklaring, og
hensynet til opklaringen overstiger ikke klart massemediernes behov for at kunne beskytte
deres kilder. hensynet til massemediernes behov for at kunne fremskaffe og beskytte kilder
må tillægges betydelig vægt.
pålæg om edition må endvidere ikke meddeles, såfremt indgrebet står i misforhold til sagens
betydning og det tab eller den ulempe, som indgrebet kan antages at medføre, jf. retsplejelo-
vens § 805, stk. 1. edition vil stå i misforhold til sagens betydning, navnlig fordi der allerede
er foretaget anholdelser af flere af de medvirkende i indslaget.
edition vil være til ulempe for massemediernes behov for at sikre information fra fremtidige
kilder.
anklagemyndigheden har anført, at betingelserne for editionspålæg er opfyldt.
                                                - 4 -
med hensyn til betingelsen i retsplejelovens § 172, stk. 5, om, at editionspålægget skal være
af afgørende betydning for sagens opklaring, må der lægges vægt på, at råbåndene skulle have
været brugt til en efterforskning af forhold med tilknytning til en verserende bandekonflikt i
aarhus i et miljø, hvor det er særdeles vanskeligt for politiet at indsamle oplysninger til brug
for efterforskningen. skudepisoderne blev efterforsket som forsøg på manddrab, men efter-
forskningen er de facto indstillet, idet politiet på trods af omfattende efterforskning ikke har
foretaget anholdelser i sagerne, og råbåndene ville derfor have haft afgørende betydning for at
fastslå identiteten på personer, der havde været vidner til skudepisoderne, og dermed for efter-
forskningen af sagerne. også med hensyn til efterforskningen vedrørende straffelovens § 192
a og § 266 ville de uredigerede råbånd have haft afgørende betydning for at fastslå identiteten
på de personer, der deltog i interviewet, og som efter anklagemyndighedens opfattelse har
medvirket til overtrædelse af de nævnte bestemmelser. politiets efterforskning førte alene til
domfældelse af den person, der fremviste pistolen under interviewet. der mangler således
fortsat identifikation af de resterende deltagere i indslaget, som har medvirket til overtrædelse
af straffeloven og våbenloven.
hensynet til kildebeskyttelsen er ikke særlig udtalt i en sag som den foreliggende, hvor der er
tale om gerningsmænd/medgerningsmænd og vidner til alvorlige forbrydelser. interviewet i
sig selv kan ikke antages at have den store samfundsmæssige betydning.
editionspålæg, der opfylder retsplejelovens betingelser, vil ikke være i strid med den euro-
pæiske menneskerettighedskonventions artikel 10 om retten til ytringsfrihed. herudover vil et
editionspålæg opfylde proportionalitetskravet i retsplejeloven.
retsgrundlag
retsplejelovens § 804, stk. 1 og stk. 4, har følgende ordlyd:
       ”som led i efterforskningen af en lovovertrædelse, der er undergivet offentlig påtale,
       eller krænkelse som nævnt i § 2, stk. 1, nr. 1, i lov om tilhold, opholdsforbud og bort-
       visning kan der meddeles en person, der ikke er mistænkt, pålæg om at forevise eller
       udlevere genstande (edition), hvis der er grund til at antage, at en genstand, som den på-
       gældende har rådighed over, kan tjene som bevis, bør konfiskeres eller ved lovovertræ-
       delsen er fravendt nogen, som kan kræve den tilbage. når pålæg meddeles en erhvervs-
                                                 - 5 -
       virksomhed, finder § 189 tilsvarende anvendelse for andre, der i kraft af deres tilknyt-
       ning til virksomheden har fået kendskab til sagen.
       …
       stk. 4. der kan ikke meddeles pålæg om edition, såfremt der derved vil fremkomme
       oplysning om forhold, som den pågældende ville være udelukket fra eller fritaget for at
       afgive forklaring om som vidne, jf. §§ 169-172.”
retsplejelovens § 805, stk. 1, har følgende ordlyd:
       ”beslaglæggelse må ikke foretages, og pålæg om edition må ikke meddeles, såfremt
       indgrebet står i misforhold til sagens betydning og det tab eller den ulempe, som ind-
       grebet kan antages at medføre.”
retsplejelovens § 172, stk. 2, nr. 2, og stk. 5, har følgende ordlyd:
       ”stk. 2. redaktører og redaktionelle medarbejdere ved et radio- eller fjernsynsforeta-
       gende, der er omfattet af § 1, nr. 2, i medieansvarsloven, har ikke pligt til at afgive
       vidneforklaring om:
       1) hvem der er kilde til en oplysning eller forfatter til et værk, eller hvem der har opta-
       get et fotografi eller frembragt en anden billedlig fremstilling. udsendes oplysningen,
       værket m.v., er det en forudsætning for vidnefritagelsen, at kilden, forfatteren, fotogra-
       fen eller fremstilleren ikke er identificeret i udsendelsen.
       2) identiteten af medvirkende, som har fået tilsagn om at medvirke uden at kunne iden-
       tificeres. udsendes en optagelse, er det en forudsætning for vidnefritagelsen, at de på-
       gældende ikke er angivet ved navn, og at der er truffet rimelige forholdsregler for at
       skjule identiteten.
       …
       stk. 5. angår sagen en lovovertrædelse, som er af alvorlig karakter, og som efter loven
       kan medføre straf af fængsel i 4 år eller derover, kan retten dog pålægge de i stk. 1-4
       nævnte personer vidnepligt, såfremt vidneførslen må antages at have afgørende betyd-
       ning for sagens opklaring og hensynet til opklaringen klart overstiger massemediernes
       behov for at kunne beskytte deres kilder.”
retsplejelovens § 172, stk. 5, blev indføjet i loven ved lov nr. 348 af 6. juni 1991.
lovforslaget byggede på betænkning 1205/1990 om medieansvar og indeholdt en udformning
af stk. 5, der var identisk med den udformning af bestemmelsen, som flertallet i udvalget bag
betænkningen havde foreslået.
                                                 - 6 -
under folketingets behandling af lovforslaget stillede justitsministeren et ændringsforslag til
stk. 5, som herved fik den udformning, der fremgår af den endelige lov. af retsudvalgets
betænkning nr. 132 af 7. maj 1991 (folketingstidende 1990-91, 2. samling, tillæg b, lovfors-
lag nr. l 132, spalte 637) fremgår bl.a.:
       ”ad stk. 5
       efter ændringsforslaget kan der kun pålægges vidnepligt, hvis følgende fire betingelser
       er opfyldt:
       1) der skal være tale om en alvorlig lovovertrædelse, som
       2) efter loven kan medføre straf af fængsel i 4 år eller derover, og
       3) vidneførsel må antages at have afgørende betydning for sagens opklaring, samt
       4) hensynet til opklaringen overstiger hensynet til massemediernes behov for at kunne
       beskytte deres kilder.
       betingelse 2 udelukker, at der kan pålægges journalister m.v. vidnepligt i sager om
       mere almindelig kriminalitet (tyverier og en lang række andre berigelsesforbrydelser,
       brugstyverier, hærværk og mindre alvorlige voldsforbrydelser m.fl.). efter flertallets op-
       fattelse kan hensynet til opklaringen af sådanne lovovertrædelser ikke opveje den sam-
       fundsmæssige interesse i, at massemedierne kan beskytte deres anonyme kilder. straffe-
       rammen ”fængsel i 4 år eller derover” indebærer på den ene side en indskrænket adgang
       til at meddele vidnepligt i forhold til lovforslagets oprindelige bestemmelse. på den an-
       den side sikres, at der ved grove forbrydelser som f.eks. grov vold og grov økonomisk
       kriminalitet m.v. fortsat vil kunne meddeles vidnepålæg, såfremt de øvrige betingelser
       er opfyldt.
       da en konkret overtrædelse af en straffelovsparagraf med høj strafferamme imidlertid
       kan vær af bagatelagtig karakter, præciseres det i betingelse 1, at der herudover skal
       være tale om en lovovertrædelse, der konkret skal kunne karakteriseres som en alvorlig
       lovovertrædelse.
       dernæst er det en forudsætning, at vidneførslen må antages at have afgørende betydning
       for sagens opklaring, jf. betingelse 3. men i sager af denne karakter skal retten ikke kun
       vurdere oplysningernes betydning for sagens opklaring. det må være en forudsætning
       for vidnepålæg, at hensynet til opklaringen klart overstiger massemediernes behov for at
       kunne beskytte deres kilder og altså klart overstiger den samfundsmæssige interesse i
       denne gren af anonymitetsretten.”
højesterets begrundelse og resultat
kildebeskyttelse og undtagelse herfra
                                               - 7 -
sagen angår udlevering af råbånd med interview af en gruppe maskerede unge mænd, som
tv2 østjylland viste i redigeret form med billedsløring og stemmeforvrængning i et indslag
den 8. maj 2014. tv2 østjylland har nægtet at udlevere råbåndene med henvisning til kilde-
beskyttelsen.
efter retsplejelovens § 804, stk. 4, kan der ikke meddeles pålæg om edition, hvis der derved
vil fremkomme oplysning om forhold, som den pågældende ville være udelukket fra eller fri-
taget for at afgive forklaring om som vidne, jf. bl.a. lovens § 172.
det er uomtvistet, at de interviewede personer i forbindelse med optagelserne har fået tilsagn
om at medvirke uden at kunne identificeres, og at deres identitet derfor er omfattet af vidne-
fritagelsen i medfør af § 172, stk. 2, nr. 2.
efter § 172, stk. 5, kan der dog meddeles pålæg om vidnepligt og dermed om edition efter §
804, hvis sagen angår en lovovertrædelse, som er af alvorlig karakter, og som efter loven kan
medføre straf af fængsel i 4 år eller derover, såfremt oplysningerne må antages at være af af-
gørende betydning for sagens opklaring. det er yderligere en betingelse, at hensynet til opkla-
ringen klart overstiger massemediernes behov for at kunne beskytte deres kilder.
anklagemyndigheden ønskede at anvende råbåndene i efterforskningen vedrørende dels
skudepisoderne den 28. april og den 6. maj 2014, der er efterforsket som drabsforsøg, dels
overtrædelse og medvirken til overtrædelse af straffelovens § 192 a (om ulovlig besiddelse af
skydevåben) og straffelovens § 266 (om trusler).
skudepisoderne
for så vidt angår skyderierne den 28. april 2014 og den 6. maj 2014 er der tale om forhold,
som kan føre til sigtelse for overtrædelse af straffelovens § 192 a og § 237, jf. § 21 (forsøg på
manddrab). disse forhold opfylder betingelsen i § 172, stk. 5, om, at lovovertrædelsen skal
kunne medføre straf af fængsel i 4 år eller derover. højesteret finder, at også betingelsen om,
at lovovertrædelsen skal være af alvorlig karakter, er opfyldt. højesteret finder imidlertid, at
anklagemyndigheden ikke har sandsynliggjort, at gennemsyn af råbåndene må antages at have
afgørende betydning for opklaringen af skudepisoderne. det bemærkes herved, at selv om
gennemsyn af råbåndene måtte føre til identifikation af de interviewede, er der ikke oplyst
                                                - 8 -
omstændigheder, der giver grundlag for at antage, at kendskab til identiteten af de interview-
ede, der efter det oplyste tilhører en rivaliserende gruppe, som ønsker at hævne sig på dem,
der skød, vil have afgørende betydning for opklaringen af skudepisoderne.
de øvrige forhold
eftersom t2 efterfølgende er blevet dømt for overtrædelse af straffelovens § 192 a ved at
have stået med pistolen under optagelserne, angår denne del af sagen alene de øvrige perso-
ner, der medvirker i eller er til stede under interviewet. for så vidt angår en mulig sigtelse for
overtrædelse af straffelovens § 192 a eller medvirken hertil er der tale om en lovovertrædelse,
som kan medføre fængsel i over 4 år. højesteret finder, at besiddelse af et farligt våben på et
offentligt tilgængeligt sted med trussel om at anvende det som led i en bandekonflikt, der alle-
rede har omfattet skyderier, er en lovovertrædelse af alvorlig karakter, og at et editionspålæg
efter oplysningerne i sagen må antages at være af afgørende betydning for opklaringen af de
her omhandlede forhold, der er begået i forbindelse med optagelserne. højesteret finder
imidlertid, uanset karakteren og grovheden af denne resterende del af sagen, at hensynet til
opklaringen af disse forhold ikke klart overstiger hensynet til kildebeskyttelsen. højesteret
lægger ved denne afvejning navnlig vægt på, at tv-optagelserne er af stor samfundsmæssig
interesse og betydning; optagelserne giver offentligheden et indblik i lukkede, kriminelle ban-
demiljøer, som det antageligt ikke ville være muligt at få uden kildebeskyttelse.
konklusion
efter det anførte finder højesteret, at betingelserne efter retsplejelovens § 804, stk. 4, jf. §
172, for at pålægge tv2 østjylland at udlevere råbåndene ikke er opfyldt.
højesteret stadfæster derfor byrettens kendelse.
                                         thi bestemmes:
byrettens kendelse stadfæstes.


text:
- pba
                                        udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                           dom
afsagt den 15. juli 2013.
h-95-10
                                   oticon a/s
                                   (advokat anders bjørn nielsen)
                                   mod
                                   woori hearing aid co., ltd.
                                   (advokat jannie laursen bælum)
indledning
sagen er anlagt den 15. december 2010 og handler om, hvorvidt oticon a/s’ opsigelse den
11. august 2009 af en eneforhandleraftale med woori hearing aid co., ltd. var berettiget
samt retsvirkningerne af opsigelsen.
                                               -2-
påstande
oticon a/s (herefter oticon) har endeligt nedlagt følgende påstande:
1. sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgerens opsigelse dateret den 11. august 2009,
   hvor sagsøgeren opsagde den mellem parterne indgåede eneforhandleraftale af den 16.
   august 2004, er gyldig, hvorfor aftalen lovligt blev bragt til ophør.
2. sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgte ikke er berettiget til at anvende sagsøgerens
   navn eller varemærke under nogen form i hverken korea eller noget andet sted i verden.
3. sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgte ikke har nogen økonomiske krav over for
   sagsøgeren.
4. sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren modværdien på betalingsdagen af eur 380.754,62
   med tillæg af rente på 2 % per måned fra den 31. marts 2010 til betaling sker, alternativt
   med tillæg af sædvanlig procesrente fra den 31. marts 2010 til betaling sker.
woori hearing aid co., ltd. (herefter woori) har principalt påstået afvisning. subsidiært har
man påstået frifindelse og mere subsidiært frifindelse mod betaling af et efter rettens skøn
fastsat mindre beløb.
wooris påstand om afvisning er begrundet med henvisning til en koreansk retsafgørelse
mellem parterne, og påstanden om frifindelse er begrundet i et modkrav.
oplysningerne i sagen
sagens parter
oticon designer og fremstiller høreapparater, som markedsføres i en række lande verden
over. woori har i en årrække været oticons distributør i korea.
                                                      -3-
eneforhandleraftalen
den 16. august 2004 indgik oticon og woori en eneforhandleraftale med tilbagevirkende
kraft fra den 1. november 2003. woori fik herved eksklusiv ret til distribution af produkter,
som var indeholdt i oticons program af høreapparater, komponenter og tilbehør mv. i korea
(i aftalen samlet omtalt som ”produkterne”).
af eneforhandleraftalen fremgår blandt andet at:
       ”…
       3. eneforhandlerens karakter og brug af produkternes navn og
          varemærke
       …
       3.3. i aftaleperioden for denne aftale er eneforhandleren berettiget og forpligtet til at an-
             vende varemærket og navnet ”oticon” i forbindelse med salg af produkterne …
             uanset grunden til en ophævelse accepterer eneforhandleren at ophøre med at an-
             vende varemærkerne i forbindelse med ophævelsen af denne aftale.
i den originale version af eneforhandleraftalen, der er konciperet på engelsk, er ordly-
den i sidste punktum i pkt. 3.3:
       ”regardless of the cause of the termination, the distributor agrees to cease use of the
       trademarks upon termination of this agreement.”
       videre af eneforhandleraftalen fremgik det, at:
       “…
       7. aftaleperiode og ophævelse
       7.1. denne aftale … skal forblive i kraft indtil den opsiges af en parterne med 3 måneders
            skriftligt varsel til udgangen af en måned.
       7.2. … i tillæg til ophævelsen er den ikke-misligholdende part berettiget til erstatning
           i.h.t. de almindelige erstatningsregler. dog er ingen af parterne uanset ophævelses-
           grunden ansvarlig for konsekvenstab, herunder mistet indtjening.
       …
       7.4. når denne aftale ophører uanset grunden til ophøret, er eneforhandleren ikke læn-
            gere berettiget til at markedsføre og sælge produkterne…”
                                                     -4-
ifølge aftalens pkt. 11.1 skal enhver tvist mellem parterne vedrørende gennemførelsen eller
fortolkning af eneforhandleraftalen afgøres ved sø- og handelsretten i overensstemmelse
med materiel dansk ret.
de leveringer, der skete i henhold til eneforhandleraftalen, var omfattet af oticons ”general
terms and conditions of sale”, hvoraf det af pkt. 13.2 fremgår, at oticon ikke kunne blive
gjort ansvarlig for indirekte tab.
sagens øvrige omstændigheder
repræsentanter for oticon og woori deltog primo april 2009 i en konference om høreappara-
ter i usa kaldet american academy of audiology (aaa). i forbindelse med konferencen
holdt parterne et møde, hvor de drøftede deres fremtidige samarbejdsforhold.
den 6. april 2009 anmodede woori om at få tilsendt eksemplarer af og materiale om de af
oticon ny udviklede produkter ”dual” og ”hit” med henblik på registrering af produkterne
i korea. den 16. april 2009 rykkede woori for oplysningerne til brug for registrering af de
nyudviklede produkter.
oticon fremsatte ved brev af 27. april 2009 et såkaldt ”indicative offer” til woori. oticon
gjorde her opmærksom på, at de ikke var tilfreds med oticons markedsandel i korea, og at
de ønskede at etablere et selvstændigt datterselskab i 2009. det fremgik herefter videre:
        ”…
       however we have agreed at our meeting in the us to provide woori with a last opportu-
       nity to prove that they can achieve the growth we are expecting. in particular we have
       agreed that if woori in 2009 can sell 6,000 hearing aids at unchanged external prices and
       continue the same units sales growth equal to 2,000 units annual meaning for 2010 woori
       must sell 8,000 units. we will postpone the establishment of oticon korea until such day
       as we see the annual growth of 2,000 units in sales by woori slowing down before target
       market share of 20-25 % is achieved.
       …”
herudover fremgik det blandt andet, at parterne skulle mødes i august/september for at
vurdere sandsynligheden for, at woori i 2009 ville opnå et salg på de nævnte 6.000 enheder.
                                                     -5-
oticon anmodede woori om at fremsende månedlige management accounts over ”profits
and loss”. tilbuddet ville udløbe den 7. maj 2009 kl. 18.00 (cet). endvidere fremgik det:
      ”…
      the offer set herein is indicative for discussion purposes only and does not constitute a
      legally binding offer to purchase or to enter into a potential transaction. nothing in this
      letter shall impose or be construed to impose upon oticon any obligation or liability with
      respect to any potential transaction or agreement, unless and until a final and detailed
      agreement is executed and delivered by authorized representatives of oticon.
      …”
woori underskrev ikke tilbuddet inden for den fastsatte frist.
den 8. maj 2009 rykkede woori på ny for oplysninger om de nye produkter fra oticon.
den 15. maj 2009 sendte woori oplysninger om blandt andet deres netto salgstal til oticon.
det fremgik heraf, at woori i januar 2009 havde et nettosalg på 228 enheder, i februar 338
enheder, i marts 305 enheder og i april 314 enheder. af opgørelsen af 6. juni 2009 fremgik
det, at woori i maj måned 2009 havde et nettosalg på 249 enheder.
ved brev af 24. juni 2009 inviterede oticon woori til københavn i august med henblik på
evaluering af wooris salgstal. af brevet fremgik blandt andet:
      ”…
      we have agreed that if woori heering ald co. (”woori”) in 2009 can sell 6,000 hearing
      aids at unchanged external prices we will postpone the establishment of oticon korea.
      we have agreed to meet in august to review the sales of woori. in case we are not con-
      vinced at that time that woori will achieve sales of 6,000 units in 2009 we need to discuss
      the next step.
      …”
woori besvarede invitationen den 8. juli 2009 og gjorde her blandt andet opmærksom på, at
det var deres opfattelse, at de havde aftalt, at evalueringsmødet først skulle holdes i oktober
måned, hvor de havde salgstallene for 3. kvartal. endvidere gjorde woori opmærksom, at de
frygtede, at de havde mistet flere måneders omsætning, fordi de først den 20. maj 2009 fra
oticon havde modtaget alle nødvendige oplysninger til brug for registrering af de nye pro-
dukter hit og hit pro, til trods for at de havde anmodet om oplysningerne allerede fra be-
gyndelsen af året.
                                                 -6-
den 13. juli 2009 sendte woori salgstal for juni 2009, som viste et nettosalg på 326 enheder.
den 11. august 2009 opsagde oticon eneforhandleraftalen i medfør af pkt. 7.1 i eneforhand-
leraftalen med henvisning til, at woori ikke leverede et tilfredsstillende og tilstrækkeligt re-
sultat. eneforhandleraftalen ville ophøre 3 måneder efter, at woori havde modtaget opsigel-
sen.
den 19. august 2009 skrev woori til oticon, at de opfattede opsigelsen som ugyldig, og at
oticon skulle holde sig til den aftale, som parterne havde indgået den 3. april 2009. oticon
fastholdt opsigelsen ved e-mail af 15. august 2009.
herefter korresponderede parterne med hinanden og aftalte et møde i københavn den 24.-
26. september 2009, som også blev gennemført, men uden noget forhandlingsresultat.
den 6. november 2009 anmodede woori om henstand med at betale en forfalden faktura,
inv. 475169, til midt i ugen efter. anmodningen blev imødekommet fra oticons side samme
dag ved dorthe rasmussen, customer support. den 10. november 2009 rykkede oticon ved
claus horneman for manglende betaling af fakturaen inv. 475169.
den 10. november 2009 lagde woori en ny ordre hos oticon. oticon ved dorthe rasmussen
takkede samme dag for ordren og oplyste, at hun ville vende tilbage hurtigst muligt angåen-
de levering af de bestilte produkter. den 12. november 2009 ønskede woori en garanti for, at
oticon ville sende de bestilte varer straks efter deres betaling. den 13. november 2009 oplyste
oticon, at de ikke kunne imødekomme flere ordrer fra woori, inden de havde betalt den for-
faldne fordring, hvilket oticon fastholdt i den efterfølgende korrespondance. oticon rykker
også for manglende afdrag på lån. bl.a. den 17. november og 2. december 2009, hvor der
rykkes for betaling af afdrag på 10.000 €.
den 21. februar 2011 afsagde seoul high court kendelse i en sag anlagt af oticon med krav
om, at woori ikke længere var berettiget til at anvende oticons varemærke i henhold til den
                                                -7-
nu opsagte eneforhandleraftale. det er ubestridt, at sagen vedrørte et foreløbigt retsmiddel
svarende til forbud i dansk ret. retten fandt, at oticons opsigelse af eneforhandleraftalen var
ugyldig og ville derfor ikke nedlægge forbud som ønsket af oticon. supreme court of korea
afviste den 28. juni 2008 at behandle oticons appel af afgørelsen.
det er oplyst, at oticons datterselskab i korea er involveret i verserende straffe- og konkur-
rencesager i korea.
oticons betalingspåstand
oticon har fremlagt fakturaer for stedfundne leverancer, som dokumentation for sin beta-
lingspåstand. opgørelsen er ikke bestridt af woori.
wooris tabsopgørelse
woori har fremlagt en tabsopgørelse, der er udarbejdet af en revisor, hvoraf det fremgår, at
den mistede salgsindtægt er opgjort til eur 1.168.379, 21, og at den tabte brutto fortjeneste er
opgjort til eur 690.044,76.
forklaringer
der er afgivet forklaringer af chung wook kim, peter ladischensky, rasmus rømmeling og
kang min lee.
chung wook kim har forklaret, at han er indehaver af og direktør i woori, som sælger høre-
apparater. han har forhandlet høreapparater fra oticon i sammenlagt 30 år. tidligere var det
igennem en agent. woori indgik en eneforhandleraftale med oticon i 2003, som blev fornyet
i 2004. da oticon opsagde eneforhandleraftalen solgte woori kun høreapparater fra oticon.
      han tog initiativ til det møde, der fandt sted i april 2009 ved konferencen i usa, fordi
han ville tale med repræsentanter fra oticon om det indikative tilbud, som han havde fået på
en e-mail. kang min lee deltog i mødet som tolk. drøftelserne kunne ikke foretages pr. mail
                                                  -8-
eller telefon. på mødet tilbød oticon at købe woori, idet de ville have deres egen forhandler i
korea. dette blev han overrasket over, fordi wooris salgstal lå på mellem 4.000 og 5.000 en-
heder, og han ved, at oticon normalt først var interesseret i at overtage en lokal eneforhand-
ler, når salgstallet lå mellem 8.000 til 10.000 enheder. han gjorde oticon opmærksom på, at
salgstallene ikke kunne blive højere, hvorfor drøftelser heraf efter hans opfattelse burde ud-
sættes. de aftalte, at hvis woori opnåede et salgstal på 6.000 i 2009, ville eneforhandleraftalen
blive forlænget. der blev endvidere aftalt, at hvis wooris salgstal i det efterfølgende år steg
med 2.000, ville eneforhandleraftalen blive forlænget et år mere. hvis woori ikke nåede det
aftalte salgsmål, ville de tage eneforhandleraftalen op til fornyet drøftelse. peter ladischen-
sky, der repræsenterede oticon, oplyste på mødet, at oticon ikke ville opsige aftalen, hvis
salgstallet blev opnået. det blev ikke drøftet, hvornår oticon eventuelt tidligst kunne opsige
aftalen. oticon gjorde det klart, at de ville gøre alt for, at woori kunne nå salgstallet blandt
andet ved, at woori fik leveret oticons nye produkter dual og hit. de var enige om alle
punkterne i den aftale, der blev indgået på mødet.
       han underskrev ikke det foreløbige tilbud, som oticon fremsatte ved brev af 27. april
2009, fordi det eneste, som var i overensstemmelse med den aftale, de havde indgået på mø-
det tidligere i april måned, var, at woori skulle opnå et salgstal på 6.000 enheder i 2009. på
alle andre punkter var der ændringer i forhold til det tidligere aftalte, og der var også nogle
helt nye punkter. af tilbuddet fremgik det, at parterne skulle mødes i august eller september
2009 for at vurdere sandsynligheden for, at woori ville nå salgsmålet. dette var ikke i over-
ensstemmelse med det, som de havde aftalt på mødet, hvor han havde oplyst, at et sådan
møde først skulle finde sted i oktober måned, fordi de aflagde regnskab for 3. kvartal i sep-
tember. oticon reagerede ikke på, at han ikke underskrev tilbuddet. samarbejdet fortsatte
som hidtil. i maj måned 2009 sendte han et brev vedrørende de uoverensstemmelser, der var
i tilbuddet. han havde oplistet alle de punkter, der var uden for aftalen.
       senere modtog han en e-mail fra niels wagner, som havde deltaget i mødet i usa,
hvori det fremgik, at oticon ikke var overbeviste om, at woori ville opnå det aftalte salgstal.
han koncentrerede sig udelukkende om denne del af aftalen, fordi dette ville gøre det muligt
at fortsætte samarbejdet med oticon. selv om han ikke havde underskrevet tilbuddet, så ville
han sikre, at woori nåede salgstallet på 6.000 enheder, som de havde aftalt på mødet i april.
                                                 -9-
han var sikker på, at der var en reel aftale mellem parterne, og at oticon herefter tidligst
kunne opsige eneforhandleraftalen med 3 måneders varsel fra udgangen af 2009.
       der blev holdt et møde den 24-26. september, hvor de drøftede oticons købstilbud.
det var kommet som en stor overraskelse for ham, at oticon opsagde eneforhandleraftalen.
det var sket uden varsel og uden begrundelse. oticon henviste udelukkende til art. 7 i den
oprindelige eneforhandleraftale. de havde hos woori haft en forventning om, at de med en
lagerbeholdning på 2.000 enheder og med en normal leverance ville kunne have levet op til
salgstallene. de havde oplevet fremgang i perioden 2004-07. i 2008 havde der på grund af fi-
nanskrisen været en midlertidig nedgang. 2009 havde været et sædvanligt år. oticon kendte
wooris præcise salgstal, fordi de frem til juli 2009 havde fremsendt deres månedlige salgstal
til oticon. i 2009 solgte woori ca. 3.800 enheder.
       for så vidt angår lanceringen af de nye produkter på det koreanske marked dual og
hit, så havde oticon lovet, at de ville sende markedsføringsmaterialet straks de vendte hjem
fra mødet i april måned. woori modtog først materialet i midten af maj måned. dette med-
førte, at de først kunne lancere de nye produkter ultimo juli/primo august. de havde haft
store forventninger til de nye produkter, som mange af deres agenter ventede på at få. han
har set en e-mail fra claus hornemann, hvoraf det fremgik, at oticon hellere ville vente med
at sende produktet hit, til de havde oprettet oticon korea.
       da woori bestilte varer den 10. november 2009, var der nogle få ubetalte forfaldne fak-
turaer. det var en engangsforeteelse. oticon havde udvist forståelse herfor. woori ville beta-
le de udestående fakturaer i den efterfølgende uge, hvis de fra oticon fik en ordrebekræftelse
på de varer, som de havde bestilt. dette reagerede oticon ikke på. de forstod ikke, hvorfor
oticon ikke ville tage imod ordren, når det ikke ville medføre et tab for dem. det havde væ-
ret kutyme, at de kunne lægge ordrer trods manglende betaling af forfaldne fakturaer. de
havde tidligere fået leverancer trods udestående betalinger, blandt andet i 1997 under imf-
krisen i asien og under finanskrisen i 2008. fakturaerne blev ikke betalt, fordi de havde en
fornemmelse af, at ikke ville modtage flere ordrer fra oticon.
       angående den udarbejdede tabsopgørelse, så har de har valgt at opgøre et bruttoavan-
cekrav, fordi de i november 2009 havde betalt alle udgifter, der var forbundet med salg. ved
opgørelsen har de taget udgangspunkt i oticons prisliste.
                                                 - 10 -
       de bestilte ikke hos andre leverandører i september måned, fordi de efterlevede ene-
forhandleraftalen med oticon. woori efterlever fortsat eneforhandleraftalen, selv om den op-
sagt, og handler loyalt i forhold til oticon. de har solgt de 2.000 enheder, som de havde på
lager. efter at oticon opsagde eneforhandleraftalen har, de reduceret antallet af medarbejde-
re. 15 af deres tidligere medarbejdere er i dag ansat i oticon korea.
peter ladischensky har forklaret, at han har været ansat i oticon i 26 år. i dag er han salgs-
og eksportchef med ansvar for salg til distributører i 85 lande verden over. han havde an-
svaret for eneforhandleraftalen med woori. eneforhandleraftalen kom i stand med den nu-
værende ejer af woori, chung wook kim, som de har kendt i omkring 30 år.
       umiddelbart efter aftalens indgåelse var der en pæn fremgang i salgstallene fra woori,
men som årerne gik, skete der ikke den ønskede udvikling. væksten ophørte omkring 2007.
det var oticons vurdering, at der var mulighed for at opnå et større salgstal. en vækst på
mellem 10-15 % årligt var ikke urealistisk.
       for så vidt angår mødet mellem parterne i april 2009 i usa deltog han alene fra oti-
cons side. han var blevet opsøgt adskillige gange af chung wook kim og en anden herre,
som førte ordet og fungerede som tolk, idet chung wook kim kun taler lidt engelsk. chung
wook kim ønskede, at de underskrev et stykke papir. woori vidste, at oticon ikke mente, at
deres salgstal var tilfredsstillende. oticon så positivt på at fortsætte samarbejde, hvis et salgs-
tal på 6.000 enheder kunne opnås. han gav tilsagn om, at hvis salgstallet blev nået, ville de
foreløbig stille sig tilfredse med dette, men han garanterede ikke, at samarbejdet ville forløbe
i en bestemt periode, og han gav ikke tilsagn om, at oticon under nærmere bestemte forud-
sætninger ikke ville opsige eneforhandleraftalen. de fik kvartalstal i oktober måned, hvorfor
det måtte være rimeligt at foretage en evaluering hen på efteråret. han husker ikke, om de
aftalte et mødetidspunkt vedrørende dette emne. han erindrer endvidere ikke, om de drøf-
tede, at oticon eventuelt skulle købe woori, men de havde talt om dette tidligere.
       inden de opsagde aftalen, havde han haft et møde chung wook kim, hvor han havde
skitseret de foreliggende muligheder, og hvor han havde anført, at de burde have mere ud af
det koreanske marked. her nævnte han helt sikkert, at de gerne så, at de kom videre sam-
men. oticon ville gerne etablere et datterselskab, der eksisterede ved siden af woori. det var
en strategisk beslutning, at de opsagde aftalen i august. opsigelsen var baseret på de forelig-
                                                 - 11 -
gende tal. de opsagde aftalen, fordi der ikke fra wooris side var en tilfredsstillende frem-
gang i salgstallet.
       parterne holdt et møde den 24.-26. september 2009 i københavn, hvor hans selv deltog
for oticon sammen med advokat rasmus rømmeling og niels wagner. chung wook kim
og kang min lee mødte for woori. det var ikke realistisk, at woori ville kunne sælge 6.000
enheder i 2009. woori havde lavet kampagner i 2009 for at forbedre deres salg, men det hav-
de ikke båret frugt. han husker ikke, om repræsentanterne for woori sagde, at salgstallet på
6.000 enheder ville kunne opnås i 2009. mødet handlede om, hvorvidt oticon skulle købe
woori. der var afgivet et skriftligt tilbud forinden, hvor oticon havde tilbudt at købe woori
for 10 mio. kr., men dette ville chung wook kim ikke acceptere. han husker, at modbuddet
var på et meget højt niveau, som oticon ikke kunne acceptere, blandt andet fordi man havde
ydet forholdsvis store lån til woori, som skulle inkluderes i købsprisen. forhandlingen blev
afbrudt, fordi de var så langt fra hinanden.
       for så vidt angår produkterne dual og hit er det ikke muligt at introducere et produkt
over hele verden på én gang. de lancerer derfor et nyt produkt på de vigtigste markeder,
som f.eks. usa og tyskland, først. korea er i denne sammenhæng et lille marked. de havde
forståelse for, at woori gerne ville have de nye produkter, men det var af ressourcemæssige
årsager og af hensyn til godkendelsesprocedurer ikke muligt på dette tidspunkt. der var in-
tet usædvanligt i forløbet. de sendte ikke markedsføringsmaterialet vedrørende dual og hit
til woori, fordi det ikke var tilgængeligt. han havde ikke lovet at sende materialet. de ville
levere til woori, så snart de kunne. dette var også i deres egen interesse, fordi deres mål var
at øge deres omsætning.
       han ved ikke, om woori tidligere havde fået leveret varer, når der var ubetalte faktu-
raer. i november 2009 leverede de ikke varer til woori, fordi der var store udeståender.
rasmus rømmeling har forklaret, at han fra 2006 til 1. maj 2013 har været juridisk chef i wil-
liam demant holding a/s, som ejer oticon.
             han deltog ikke i mødet i april i usa. chung wook kim havde presset på for at
få et tilsagn om, at de ikke ville opsige eneforhandleraftalen. oticon havde ikke givet tilsagn
om, at eneforhandleraftalen ikke ville blive opsagt, hvis woori opnåede et nærmere bestemt
salgstal.
                                                 - 12 -
       oticon opsagde eneforhandleraftalen med woori, fordi oticon ikke var tilfreds med
udviklingen i salget i korea. der havde forinden været drøftelser omkring krævede ændrin-
ger i udviklingen. oticon ønskede endvidere at sende et signal til woori om, at de skulle ha-
ve realistiske forventninger til, hvad en tabsgivende virksomhed var værd. oticon havde i
foråret 2009 forsøgt at købe virksomheden, men der havde været meget urealistiske forvent-
ninger fra wooris side til købsprisen. de ville gerne give en slags præmie for virksomhedens
navn og udvise tak for chung wook kims indsats gennem årene, så de havde tilbudt en efter
hans opfattelse god pris for virksomheden, svarende til at prisen var beregnet på grundlag af
1,5 x 1 års omsætning mod normalt kun 1 x 1 års omsætning. det gav ikke mening at beregne
prisen ud fra virksomhedens ebit (indtjening før skat), eftersom woori var tabsgivende.
budene blev drøftet på et møde i september 2009, men der kunne ikke opnås enighed, fordi
chung wook kim ville have et beløb i størrelsesordenen 10-20 x omsætningen. han forstod
det selv sådan, chung wook kim mente, at oticon ikke kunne opsige eneforhandleraftalen.
       det er standardprocedure hos oticon, at de ikke sender nye varer, når en kunde har
udestående forfaldne fakturaer. dette kræver en særlig aftale. de ville ikke indgå en aftale i
denne situation, hvor man havde opsagt samarbejdet, og de vidste, at woori var i økonomi-
ske vanskeligheder. de ville undgå at lide tab. dette er ikke i strid med, at deres bogholderi
kan give henstand med en konkret betaling efter særskilt aftale. hvis woori havde betalt de
udeståender fakturaer, kunne de have bestilt lige så mange høreapparater, som de ville.
       kang min lee forklarede, at han har arbejdet som tolk for chung wook kim og woori
siden 2009. han er uddannet indenfor international handel og har 20 års erfaring med tolk-
ning indenfor dette område. han har ikke noget med driften i woori at gøre. han deltog i
mødet i april 2009 i usa og ved mødet i danmark i september 2009.
       ved mødet i april 2009 i usa var chung wook kim klar over, at det var tale om et me-
get vigtigt møde, og chung wook kim var meget præcis i sit ordvalg ved mødet, og vidnet
var derfor selv meget opmærksom på at oversætte alting ordret til chung wook kim. peter
ladischensky sagde tydeligt, at hvis woori opnåede salgstallet på 6.000 enheder, ville aftalen
helt sikkert blive forlænget til slutningen af 2009 og muligvis også næste år. han husker pe-
ter ladischenskys præcise ordvalg som ” we have agreed”, hvilket senere blev bekræftet ved
peter ladischenskys e-mail korrespondance med niels wagner. der var ikke tvivl om ord-
                                                   - 13 -
valget. peter ladischensky sagde, at oticon kunne hæve eneforhandleraftalen, men de ville
ikke gøre dette straks. de aftalte, at de skulle mødes igen i oktober måned 2009.
       han oversatte også det foreløbige tilbud fra oticon til chung wook kim. tilbuddet var
ikke i fuldt ud i overensstemmelse med det, der var blevet aftalt på mødet i april, hvor det
havde været hans opfattelse, at oticon ønskede at give woori en chance. peter ladischensky
havde lovet, at oticon snarest ville levere de to nye produkter, dual og hit, til woori. han
havde sagt, at det ville øge salget betragteligt. oticon overholdte ikke det, der var blevet af-
talt på mødet i usa. chung wook kim var meget bekymret over, at produkterne var forsin-
kede, og han bad ham om at udfærdige et brev til oticon vedrørende dette
       på mødet i københavn i september 2009 blev der ikke indgået nogen aftaler, og oticon
fremkom ikke med noget købstilbud.
parternes synspunkter
oticon har overfor wooris påstand om afvisning gjort gældende, at der ikke er grundlag for
at afvise sagen, idet kendelsen afsagt af seoul high court den 21. februar 2011 ikke har nega-
tiv retskraft i forhold til denne sag. til støtte herfor har oticon nærmere anført følgende:
afgørelser truffet af udenlandske domstole har ikke bindende virkning i danmark, med-
mindre det har særlig lovhjemmel, jf. retsplejelovens § 223a modsætningsvist, hvilket der ik-
ke er i forhold til koreanske retsafgørelser. der er heller ikke støtte herfor i retspraksis. fak-
tum i denne sag adskiller sig på flere områder fra faktum i u 2001.1949 ø, som woori har
påberåbt sig. endvidere skal kendelsen fra seoul high court ikke tages i betragtning, fordi
parterne i eneforhandleraftalen har aftalt, at aftalen er undergivet dansk værneting og dansk
ret, og da det ikke fremgår af præmisserne i kendelsen fra seoul high court, at der er taget
hensyn til, at tilbuddet i brevet af 29. april 2009 efter sit indhold er indikativt, ikke-bindende,
tidsbegrænset, og at det aldrig blev antaget af woori. kendelsen fra seoul high court ved-
rørte desuden alene et foreløbigt retsmiddel, og efter dansk ret er afgørelser om foreløbige
retsmidler ikke til hinder for et senere civilt søgsmål mellem samme parter om det eller de
krav, der er blevet påkendt under en arrest eller forbudssag, jf. u 2013.571 h. der er ikke
grundlag for at fastslå, at en koreansk retsafgørelse om et foreløbigt retsmiddel skal have
                                                  - 14 -
større virkning end en tilsvarende dansk afgørelse. endelig er den i nærværende sag nedlag-
te betalingspåstand ikke prøvet ved den koreanske domstol. den koreanske afgørelse skal
heller ikke tillægges bevisvægt. sø og handelsretten er ikke bundet af seoul high courts ret-
lige vurdering.
vedrørende sagens materie har oticon til støtte for påstand 1 - 3 gjort gældende, at oticon
har været berettiget til at opsige eneforhandleraftalen, og til støtte for påstand 4 er det gjort
gældende, at woori er forpligtet til at betale for de stedfundne leverancer, og at woori ikke
har krav på erstatning som følge af opsigelsen. oticon har nærmere anført følgende:
oticon har opsagt eneforhandleraftalen i overensstemmelse med aftalens pkt. 7.1 med det af-
talte varsel, hvorefter woori ikke længere er berettiget til at markedsføre og sælge oticons
produkter, jf. eneforhandleraftalens pkt. 7.4, ligesom woori ikke længere er berettiget til at
anvende oticons navn eller varemærker i nogen form for markedsføringsmæssigt øjemed, jf.
eneforhandleraftalens pkt. 3.3. parterne har ikke indgået en mundtlig aftale en ændring af
eneforhandleraftalens vilkår om opsigelse. eneforhandleraftalens vilkår, herunder pkt. 7, om
opsigelse er ikke ændret ved oticons brev af 27. april 2009. brevet udgør ikke et bindende
tilbud, men udelukkende en opfordring til at gøre tilbud, jf. aftalelovens § 9. woori antog ik-
ke tilbuddet inden for den fastsatte frist, jf. aftalelovens § 4. oticon nævner eksplicit i brevet
af 24. juni 2009, at eneforhandleraftalen skal tages op til overvejelse i august, hvor oticon vil
evaluere wooris salgstal, hvorfor dette heller ikke kan tages som støtte for, at der mellem
parterne skulle være aftalt en ændring af eneforhandleraftalens opsigelsesvilkår. der kræves
renter af det samlede fakturakrav fra det tidligste tidspunkt, hvor samtlige ubetalte fakturaer
var forfaldne. woori er uafhængig af opsigelsen af eneforhandleraftalen forpligtet til at beta-
le for de stedfundne leverancer. det er ubestridt, at varerne blev leveret, inden aftalen ophør-
te.
for så vidt angår det modkrav, som woori har gjort gældende, gøres det gældende, at der
ikke foreligger et ansvarsgrundlag, idet oticon var berettiget til at opsige eneforhandlerafta-
len. oticon var endvidere berettiget til at indstille leveringen af produkter til woori, jf. den
internationale købelov art. 71. oticon havde på det tidspunkt, hvor de ikke længere ville lade
                                                 - 15 -
woori aflægge ordrer, udestående forfaldne tilgodehavender hos woori, og oticon oplyste
til woori, at de ville kunne aflægge ordrer, hvis de betalte de forfaldne udeståender. oticon
trænerede ikke introduktionen af de nye produkter dual og hit på det koreanske marked.
de tilstræbte, at lancere produkterne så hurtigt som muligt. der er ikke grundlag for at fast-
slå, at det var kutyme, at woori kunne for tilsendt varer, når der forelå misligholdelse med
betalinger. der foreligger udelukkende en kutyme, når begge parter i vist omfang føler sig
forpligtet, jf. den internationale købelov art. 9. korrespondancen mellem woori og oticon
ved hhv. dorte rasmussen og claus horneman kan ikke tages som udtryk for, at der var en
bindende praksis mellem parterne, om der blev sendt varer til woori, når der var udestående
tilgodehavender. i de tilfælde, hvor oticon havde sendt varer til woori trods ubetalte for-
faldne fakturaer, havde dette været begrundet i særlige forhold. woori havde videre ifølge
eneforhandleraftalens pkt. 7.2 og pkt. 13.2 i standardvilkårene fraskrevet sig retten til at kræ-
ve erstatning for indirekte tab, herunder for mistet indtjening. disse vilkår er sædvanlige vil-
kår, der ikke er grundlag for at tilsidesætte. endvidere kan woori ikke og har woori ikke
ved den ensidigt indhentede revisorerklæring dokumenteret at have lidt et tab. woori kunne
have købe produkter hos oticon, hvis de udestående fakturaer var blevet betalt, og dermed
kunne tabet have været undgået.
woori har gjort gældende, at sagen skal afvises som følge af princippet om litis pendens, da
seoul high court allerede har taget stilling til oticons påstande og anbringender i februar
2011. seoul high court har afsagt kendelse, hvorefter oticon ikke var berettiget til at opsige
eneforhandleraftalen. sø- og handelsretten bør anerkende seoul high courts afgørelse, uan-
set at sagen i korea vedrører et foreløbigt retsmiddel, jf. u 2001.1949 ø. i afgørelsen tages
udførligt og begrundet stilling til substansen i sagen, og afgørelsen strider ikke mod ordre
public. hvis afgørelsen fra seoul high court ikke tillægges retskraft i danmark, bør den i det
mindste tillægges væsentlig bevismæssig værdi ved afgørelsen af sagen.
til støtte for påstanden om frifindelse over for oticons påstande har woori anført, at oticon
ikke var berettiget til at opsige eneforhandleraftalen som følge af den mundtlige aftale, par-
terne indgik på mødet i usa i april 2009, og oticons handlemåde efter dette tidspunkt samt
efter indholdet af brevene fra oticon af 27. april 2009 og 24. juni 2009 og vidneforklaringerne
                                                - 16 -
i sagen. oticon kunne tidligst have opsagt eneforhandleraftalen ved udgangen af 2009. peter
ladischensky har forklaret, at der blev givet tilsagn om, at hvis woori nåede salgstal 6.000
enheder i 2009, ville oticon være tilfreds. indholdet af det tilbud, der blev fremsendt ved
brevet af 27. april 2009, var i store træk udtryk for den mundtlige aftale, som parterne havde
indgået. tilbuddet blev ikke accepteret fra wooris side, fordi det var wooris opfattelse, at
punktet omkring månedlige management accounts udvisende ”profits and loss” og betingel-
sen om, at der skulle holdes et møde i august/september 2009 ikke stemte overens med det,
som parterne havde aftalt mundtligt på mødet i usa i april. wooris manglende underskrift
på tilbuddet er ikke ensbetydende med, at der ikke var indgået en aftale om forlængelse af
samarbejdet. oticon opsagde eneforhandleraftalen på et tidspunkt, hvor der ikke var grund-
lag for at fastslå, om woori kunne have opnået et salg på 6.000 enheder i 2009. der forelå in-
gen endelige salgstal. oticon har ikke dokumenteret eller anskueliggjort, hvorledes woori
har handlet i strid med det aftalte. endvidere skyldtes wooris manglende salg, at oticon ik-
ke leverede de nye produkter som aftalt til woori. woori anmodede allerede i februar om at
få tilsendt materiale omkring de nye produkter og rykkede efterfølgende herfor. det var en
forudsætning for, at woori kunne nå det aftalte salgstal, at woori kunne have lanceret pro-
dukterne allerede i foråret 2009. oticon havde lanceret produkterne i andre lande, hvorfor de
også burde have stillet det fornødne materiale og dokumentation til brug for registreringen
af produkterne til rådighed for woori på et tidligere tidspunkt. woori havde kunder, der
stod i kø for at få de nye produkter. i korea ligger der en stor ferie i november og december,
hvilket er ensbetydende med en øget omsætning i denne periode. oticons forhaling af frem-
sendelsen af det relevante materiale og dokumentation har været et forsøg fra oticons side
på at forsinke og forstyrre wooris registrering og dermed salg af de nye produkter, således
at woori ikke kunne nå salgsmålet for 2009. det bør tillægges processuel skadevirkning, at
oticon ikke har oplyst, hvor stor en andel de nye produkter udgjorde af oticons samlede
salg samt værdien heraf i 2010. det er i strid med alle loyalitets principper, hvis det fastslås,
at oticon var berettiget til at opsige eneforhandleraftalen. det følger endvidere af retspraksis,
at opsigelsesvarslet ved et længere varende samarbejde, som tilfældet er her, skal være på
minimum 6 måneder. idet oticon ikke var berettiget til at opsige eneforhandleraftalen, er
woori fortsat berettiget til at anvende oticons navn og varemærke i overensstemmelse med
eneforhandleraftalen.
                                                 - 17 -
woori er ikke forpligtet til at betale udestående forfaldne fakturaer til oticon, idet oticon har
misligholdt parternes aftale, hvilket har medført, at woori har lidt et tab, der overstiger oti-
cons fakturakrav. wooris modkrav er ikke afskåret ved parternes aftale. woori har lidt et tab
på i alt eur 690.044,76 fordi oticon ikke leverede de varer, som woori bestilte henholdsvis
den 10. og 18. november 2009. tabet er opgjort som et bruttotab, idet woori havde afholdt
udgifterne til f.eks. husleje og lønudgifter. udgifternes karakter gjorde, at woori ikke kunne
undgå at afholde dem. woori kunne endvidere ikke på baggrund af deres forpligtelser i
henhold til eneforhandleraftalen sælge andre produkter og derved have begrænset sit tab.
rigtigheden af opgørelsen af tabet er bekræftet af en revisor fra et uafhængigt revisorfirma.
oticon har handlet ansvarspådragende blandt andet ved ikke at levere de bestilte varer og
ved at have forsøgt ved hjælp af pression at købe woori til en lav pris. oticon havde over for
woori bekræftet, at betalingsfristen var blevet forlænget. fakturaerne var således reelt ikke
forfaldne til betaling, og oticon havde været forpligtet til at levere de bestilte varer, idet be-
stillingerne lå inden, opsigelsen af eneforhandleraftalen havde virkning. oticon har også
medgivet, at woori kunne bestille varer til trods for, at eneforhandleraftalen var ophørt. der
bestod mellem parterne en kutyme, hvorefter woori kunne bestille og få leveret varer uan-
set, at woori havde udestående forfaldne fakturaer. woori havde ikke sikkerhed for, at oti-
con ville levere de bestilte varer, hvis de betalte fakturaerne. tabet var en påregnelig følge af
oticons handlinger. de almindelige erstatningsretlige betingelser er således opfyldt. der kan
i øvrigt tidligst tilkendes renter fra sagens anlæg. en rentesats på 2 % renter er meget høj,
hvorfor der ikke kan tilkendes renter som anført.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
wooris påstand om sagens afvisning
det er ubestridt, at den omhandlede koreanske retsafgørelse angår et foreløbigt retsmiddel
svarende til en afgørelse om forbud efter dansk ret. retsafgørelsen kan allerede som følge
heraf ikke være til hinder for, at nærværende retssag fremmes.
                                                - 18 -
retten finder herefter ikke anledning til at tage stilling til, om retsafgørelsen har bindende
virkning i danmark, jf. retsplejelovens § 223 a, eller i øvrigt skal lægges til grund ved afgø-
relsen af nærværende sag.
wooris påstand om afvisning tages således ikke til følge.
oticons ophævelse af eneforhandleraftalen og retsvirkninger heraf
det fremgår af punkt 7.1. i eneforhandleraftalen, at aftalen kunne opsiges af en af parterne
med 3 måneders skriftligt varsel til udgangen af en måned uden angivelse af særlig grund.
efter de foreliggende oplysninger, herunder den fremlagte brev- og mailkorrespondance
mellem parterne i 2009 og de afgivne forklaringer, er det ikke bevist, at oticons repræsentant
på parternes møde i usa i april 2009, peter ladischensky, tilkendegav, at oticon ville fra-
skrive sig den frie adgang til at opsige eneforhandleraftalen med 3 måneders varsel efter
punkt 7.1., eller at det på anden måde er aftalt mellem parterne, at eneforhandleraftalen var
uopsigelig i resten af 2009.
herefter, og da det er ubestridt, at opsigelsen af eneforhandleraftalen den 11. august 2011
skete med 3 måneders varsel, gives oticon medhold i, at opsigelsen af aftalen er gyldig, og at
aftalens ophør skal anerkendes af woori i overensstemmelse med påstand 1.
da eneforhandleraftalen således er ophørt, gives oticon tillige medhold i, at woori ikke er
berettiget til at anvende oticons navn og varemærke under nogen form og skal anerkende
dette i overensstemmelse med påstand 2.
efter indholdet af bestemmelserne i eneforhandleraftalens punkt 7 om aftalens ophævelse og
de foreliggende oplysninger i sagen har woori ikke økonomiske krav over for oticon i an-
ledning af aftalens opsigelse og ophør. oticon gives derfor endvidere medhold i den som på-
stand 3 nedlagte anerkendelsespåstand.
                                                - 19 -
oticons betalingskrav
woori har begrundet den manglende betaling med, at woori har et modkrav, der væsentligt
overstiger betalingskravet, som følge af oticons manglende levering af nye produkter i hen-
hold til wooris bestillinger af 10. og 18. november 2011.
efter de foreliggende oplysninger, herunder indholdet af eneforhandleraftalen og parternes
handelspraksis, samt de afgivne forklaringer finder retten, at oticon ikke var forpligtet til at
foretage levering af yderligere produkter til woori medio november 2011, hvor der var bety-
delige forfaldne og ubetalte fakturabeløb, og oticon havde opsagt eneforhandleraftalen til
udløb ultimo november 2009 og i øvrigt tillige havde væsentlige tilgodehavender hos woori
i form af lån.
herefter, og da woori ikke har bestridt, hverken at de omhandlede varer er leveret eller op-
gørelsen af betalingskravet, gives oticon medhold i betalingskravet i påstand 4.
rentekravet tages ligeledes til følge i medfør af eneforhandleraftalens pkt. 4.1.7. og de i fak-
turaerne angivne betalingsterminer.
sagsomkostninger
efter sagens udfald skal woori betale sagsomkostninger til oticon. beløbet, der omfatter ud-
gifter til dækning af advokatbistand og godtgørelse for retsafgifter på 71.210 kr., fastsættes
efter sagens værdi, omfang og forløb til i alt 200.000 kr.
                                       thi kendes for ret:
woori hearing aid co., ltd. skal anerkende, at oticon a/s’ opsigelse dateret den 11. august
2009, hvor oticon a/s opsagde den mellem parterne indgåede eneforhandleraftale af den 16.
august 2004, er gyldig, hvorfor aftalen lovligt blev bragt til ophør.
                                               - 20 -
woori hearing aid co., ltd. skal anerkende, at selskabet ikke er berettiget til at anvende
oticon a/s’ navn eller varemærke under nogen form i hverken korea eller noget andet sted i
verden.
woori hearing aid co., ltd. skal anerkende, at selskabet ikke har nogen økonomiske krav
over for oticon a/s.
woori hearing aid co., ltd. skal betale oticon a/s modværdien på betalingsdagen af eur
380.754,62 med tillæg af rente på 2 % per måned fra den 31. marts 2010.
woori hearing aid co., ltd. skal betale 200.000 kr. i sagsomkostninger til oticon a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage.
sagsomkostningsbeløbet forrentes i medfør af rentelovens § 8a.
   kai w. bested                    lotte wetterling                     torben svanberg
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                            sø- og handelsretten, den 15. juli 2013

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
r0004008 - mcj
                                          udskrift
                                                af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
den 6. januar 2004 blev af retten i sagen
r-4-01
anklagemyndigheden
mod
partrederiet for
m/s karina danica ovob2
v/skibsmæglerfirmaet h. folmer & co.
afsagt sålydende
                                             d o m:
under denne sag har anklagemyndigheden ved københavns politi ved anklageskrift
af 23. maj 2001 som rettet under domsforhandlingen rejst tiltale mod partrederiet for
m/s karina danica ovob2 for overtrædelse af
                                                 1.
søfartsstyrelsens tekniske forskrift a nr. 1 af 26. august 1996 om sikkerhedsarbejde i
skibe § 27, stk. 3, jf. stk. 1, jf. § 16, stk. 2, ved i perioden 22.02.2001 – 22.05.2001 at
have undladt at sørge for gennemførelse af arbejdsmiljøuddannelsen, således at der
altid kan være én, der har denne uddannelse om bord på motorskibet karina danica.
                                            - 2 -
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om, at tiltalte idømmes en bøde på 20.000
kr.
tiltalte har nægtet sig skyldig og påstået frifindelse. subsidiært har tiltalte påstået, at
bøden bør bortfalde eller nedsættes.
sø- og handelsretten afsagde den 6. december 2002 frifindende domme i sagerne
mod partrederierne for m/s danica four ouje2, m/s hanne danica owcc2 og
m/s danica violet oxdn2. disse sager var udskilt som prøvesager.
denne sag er domsforhandlet sammen med tilsvarende sager mod partrederierne for
henholdsvis m/s danica brown, m/s danica green, m/s danica rainbow, m/s
danica sunrise, m/s danica white, m/s danalith, m/s marianne danica, m/s
danica sunbeam og m/s danica red.
det tiltalte partrederi er et af 13 rederier, der driver coastere, for hvilke
skibsmæglerfirmaet h. folmer og co. er bestyrende reder. den 28. juli 1998 afholdt
søfartsstyrelsen kontrolsyn/arbejdsmiljøsyn i hamborg på en af de øvrige coastere,
m/s danica violet. ved synet blev der givet henstillinger og stillet 8 krav
vedrørende forholdene om bord. det af anklageskriftet omfattede forhold var blandt
de stillede krav. der blev givet fra 1-6 måneders frist til opfyldelse af de forskellige
krav. på et møde den 18. september 1998 mellem skibsmæglerfirmaet og
søfartsstyrelsen blev det aftalt, at 5 af kravene skulle søges afklaret som et led i et
”projekt coaster” i samarbejde med søfartens arbejdsmiljøråd. ved skrivelse den
28. juli 1999 bad søfartsstyrelsen h. folmer og co. blandt andet oplyse, om de 5
krav var opfyldt vedrørende danica violet, og hvilke tiltag der var gjort på rederiets
øvrige skibe. der blev givet en svarfrist til den 23. august 1999. den 4. august 1999
blev der afholdt et møde med deltagelse af bl.a. for partsrederiet jørgen folmer og
fra søfartsstyrelsen konsulent, overlæge ole lyngenbo, og seniorkonsulent poul
schmidt. under mødet gav jørgen folmer udtryk for, at § 16-uddannelsen ikke var
formålstjenlig, at han ikke ville sende flere skibsførere på kursus, og at der heller
ikke ville blive etableret sikkerhedsorganisation om bord på skibene. mødet sluttede
med, at ole lyngenbo oplyste, at søfartsstyrelsen forventede et skriftligt svar fra
jørgen folmer senest den 23. august 1999. den 25. august 1999 havde ole lyngenbo
                                          - 3 -
en telefonsamtale med jørgen folmer. samtalen mundede ud i, at samarbejdet blev
afbrudt. søfartsstyrelsen rettede ved skrivelse af 5. november 1999 henvendelse til
københavns politi med anmodning om tiltalerejsning vedrørende 4 forhold for så
vidt angår alle partrederierne. tre af disse forhold er frafaldet af
anklagemyndigheden efter afsigelsen af sø- og handelsrettens dom af 6. december
2002.
der har været afholdt syn den 15. oktober 1998 på danica sunrise, den 30. juni 1999
på danica red og den 20. august 1999 på danica sunbeam. under disse blev det
overfor danica sunrise og danica sunbeam påtalt, at der ikke om bord var en person
med § 16-kursus. der har tillige været afholdt syn den 7. august 1998 på danica
violet, den 23. oktober 2001 m/s hanne danica og den 15. oktober 2002 på m/s
danica four. sagerne mod disse tiltalte blev afgjort ved sø- og handelsrettens dom
af 6. december 2002.
anklagemyndigheden har som bevis for, at der ikke har været personer med et § 16-
kursus om bord på skibene fremlagt oversigter, udskrevet af søfartsstyrelsen, over
den enkeltes uddannelse, herunder § 16-kurset, samt kopi af rederiernes
hyrekontrakter for samtlige ansatte. registreringen af oplysninger om § 16-kurset
sker på grundlag af indberetninger fra de enkelte undervisere.
den i anklageskriftet anførte periode er valgt, fordi der ifølge søfartsstyrelsen ikke i
denne periode var personer med § 16-kursus om bord.
under domsforhandlingen er der afgivet forklaring af jørgen folmer, ole lyngenbo
og egil vestergaard.
anklagemyndigheden har til støtte for den nedlagte påstand anført, for så vidt angår
tiltaltes generelle anbringender om, at de i anklageskriftet nævnte bestemmelser ikke
har fornøden lovhjemmel, at ministeren ved lov nr. 594/96 om skibes sikkerhed er
tillagt kompetence til at udstede de foreliggende bekendtgørelser, og denne
kompetence blev uddelegeret til søfartsstyrelsen ved bekendtgørelse nr. 694/95 om
henlæggelse af visse beføjelser til søfartsstyrelsen, nu bekendtgørelse nr. 541/99.
søfartsstyrelsen har således haft den fornødne kompetence.
                                           - 4 -
vedrørende synspunktet om manglende hjemmel som følge af, at der er tale om en
bestemmelse af fiskal karakter, bemærkes, at hjemlen er i lovens § 5.
hjemmelsgrundlaget er klart og tydeligt, og betingelserne i straffelovens § 1 er
opfyldt.
for så vidt angår tiltaltes anbringende om, at reglerne lider af tilblivelsesmangler,
bemærkes, at § 22 i lovbekendtgørelse nr. 594/96 om nedsættelse af et
skibstilsynsråd ikke indeholder nogen bestemmelse om, at der skal ske forelæggelse
for ministeren, hvis der ikke kan opnås enighed i rådet om et spørgsmål. der ses
heller ikke i forarbejderne til bestemmelsen at være holdepunkter for en antagelse
herom. søfartsstyrelsen kan således fastsætte regler uafhængigt af uenighed i rådet
og uden forudgående forelæggelse for ministeren. det bemærkes endvidere
vedrørende indsigelserne om tilblivelsesmangler, at såfremt kravene til vands er
blevet strengere end til lands, er det ikke i strid med folketingsbeslutningen om, at
man skulle opnå samme niveau til vands som til lands, idet der ikke var noget krav
om ækvivalens. det grundlæggende formål var at få niveauet til vands op, da det
haltede bagefter.
med hensyn til spørgsmålet om ikrafttræden fremgår det klart af søfartsstyrelsens
meddelelser, at der til ikrafttræden af reglen var knyttet en overgangsregel, og tiltalte
har været bekendt med denne regel.
tiltalte har endvidere anført, at søfartsstyrelsen har begået sagsbehandlingsfejl. det
bemærkes hertil, at der ikke er pligt til at foretage de af forsvareren beskrevne
sagsbehandlingsskridt, når der konstateres en lovovertrædelse, og søfartsstyrelsen
har ikke lovliggjort de beskrevne forhold ved igangsættelsen af projekt coaster.
mens projekt coaster var i gang, foretog man ikke yderligere i anledning af
overtrædelserne, men da samarbejdet brød sammen, fastsattes på ny en frist, da
søfartsstyrelsen måtte henholde sig til lovgivningen, når projektet faldt bort. politiets
efterforskning har båret præg af, at man nærmest har opfattet jørgen folmers
tilkendegivelser under afhøringen som tilståelser.
vedrørende tiltaltes indsigelser om, at § 16 er uklart formuleret, bemærkes, at det af
omstændighederne omkring reglernes tilblivelse, hvor hvervets parter var involveret,
herunder jørgen folmer, klart fremgik, at det var et særligt kursus, man skulle på.
                                          - 5 -
bestemmelsen i § 16, stk. 4, er efter sin ordlyd ikke begrænset til at gælde store
skibe, men det fremgår klart af forarbejderne og af den af ole lyngenbo afgivne
forklaring, at reglen kun skal finde anvendelse for de store skibe, hvilket også har
været klart for tiltalte.
det påhviler rederne at sørge for, at der altid er en person om bord, som har en § 16-
uddannelse, hvilket jørgen folmer ikke har draget omsorg for. på baggrund af de af
anklagemyndigheden fremlagte udskrifter må det lægges til grund, at der for den
angivne periode ikke har været en person om bord på skibet, som har § 16-
uddannelsen.
såfremt man måtte komme frem til, at § 16, stk. 4, også gælder for små skibe, er det
helt usandsynligt, at der for den angivne periode skulle have været en person om
bord, som har gennemgået fjernundervisningsmaterialet i overensstemmelse med
bestemmelsens regler herom. desuden fordrer bestemmelsen, at der er en
sikkerhedsgruppe om bord. dette er utænkeligt, da jørgen folmer har modsat sig
reglerne om organiseret sikkerhedsorganisation. allerede af den grund må tanken om
sikkerhedsgruppe afvises. det er endvidere næppe sandsynligt, at en skipper vil
acceptere, at en blandt de ubefarne udpeges. hvis en skibsfører måtte have modtaget
en video, skal dette følges op af, at den pågældende sikkerhedsrepræsentant sendes
på kursus.
de fremlagte oversigter er trukket primo november 2003, og ingen af besætningen
har efter dette tidspunkt gennemgået § 16-kurset.
med hensyn til strafudmålingen må der idømmes en følelig bøde. højesteret har med
sagerne u 2000.293 og 2000.295 forhøjet bødeniveauet i almindelige
arbejdsmiljøsager fra 10.000 kr. til 20.000 kr. da bødeniveauet skal tilskynde til
størst sikkerhed, og der har været en lang årrække med alvorlige søulykker, bør dette
bødeniveau følges. det gøres gældende, at det ikke alene beror på
anklagemyndigheden, at sagsbehandlingen har trukket ud. sagsbehandlingstiden kan
derfor højst få omkostningsmæssig betydning.
                                            - 6 -
tiltalte har til støtte for frifindelsespåstanden anført, at dette sagskompleks begyndte
med et uanmeldt syn på danica violet den 28. juni 1998, hvor der blev rejst 8 krav,
hvoraf søfartsstyrelsen senere måtte frafalde 4. der blev efter aftale med
anklagemyndigheden af procesbesparende grunde udvalgt 3 prøvesager. på trods af
frifindelse i de tre sager fastholdt anklagemyndigheden tiltale overfor de resterende
10 rederier. efter dommen af 6. december 2002 frafaldt anklagemyndigheden tiltale i
3 af de 4 forhold. anklagemyndigheden har fremført, at disse sager er principielle,
men har alligevel valgt alene som bevis at fremlægge bemandingslisterne. dette er
ikke tilstrækkeligt grundlag for domfældelse.
§ 16 i teknisk forskrift a af 1996 indeholder i stk. 1 en generel bestemmelse for alle
skibe, mens stk. 2 og 3 er en særbestemmelse for henholdsvis små skibe og store
skibe. stk. 4 gælder efter sin ordlyd både små og store skibe og er en generel
formuleret overgangsbestemmelse. af ole lyngenbos forklaring fremgik, at der om
bord på alle skibe findes en video og pjece, men at der ikke blev ført register over,
hvem der havde set videoen og læst pjecen, og hvem der er udpeget som
sikkerhedsrepræsentant. der var endvidere ingen mening med at udsende materialet
til de små skibe, såfremt § 16, stk. 4, ikke skulle gælde for disse. uagtet at stk. 4 kun
var tænkt at skulle gælde for store skibe, må den for tiltalte gunstigste fortolkning
lægges til grund, da der ikke kan straffes for overtrædelse af hensigten med
bestemmelsen. dernæst har anklagemyndigheden ikke bevist, at der ikke er udpeget
sikkerhedsorganisation, og at videoen ikke er blevet gennemgået. ved afhøringen
under den tidligere domsforhandling blev det oplyst, at der på et af skibene var en
sikkerhedsorganisation, og jørgen folmers udtalelser er ikke bevis for manglende
sikkerhedsorganisation.
efter straffelovens § 1 kræves der klar hjemmel for at idømme straf. i denne sag har
selv den regeludstedende myndighed vanskeligheder med fortolkningen, hvilket også
må føre til frifindelse.
teknisk forskrift a 1 af 1996, som der rejses tiltale efter, har status som en
bekendtgørelse. § 16 er strafsanktioneret fra forskriftens ikrafttræden, selvom det var
umuligt at opfylde kravet, hvilket søfartsstyrelsen først regnede med kunne ske fra
den 1. januar 1998. søfartsstyrelsen undlod blot at håndhæve bestemmelsen, men
offentliggjorde ikke, hvornår man ville håndhæve. det eneste, der er henvist til, er et
                                          - 7 -
mødereferat fra 1995. at man overfor jørgen folmer har meddelt tidspunktet, er ikke
tilstrækkeligt. også dette forhold bør føre til frifindelse.
den tekniske forskrift skal både for så vidt angår straffebestemmelsen og den
økonomiske udgift have hjemmel i lov. såfremt der pålægges borgeren mere
vidtgående følger, må der kræves klar hjemmel. hjemmelsbestemmelsen i § 5 i
lovbekendtgørelse nr. 594/96 om skibes sikkerhed er en generelt udformet
hjemmelsbestemmelse, der intet siger om økonomi og straf. søfartsstyrelsen har
gennemført § 16 i strid med den sædvane, der var på området, og pålagt
rederierhvervet økonomiske byrder. reglen blev til på trods af en
folketingsbeslutning om, at reglerne skulle være de samme som på land.
søfartsstyrelsen valgte i stedet at skærpe reglerne til søs, og man troede, at man
lavede en forskelsbehandling mellem store og små skibe. dette har næppe været
folketingets hensigt. § 16 i den tekniske forskrift har derfor ikke tilstrækkelig
hjemmel i loven.
søfartsstyrelsen har tilsidesat sædvanen om, at sagen ved uenighed i regeludvalget
skal behandles på et møde i skibstilsynsrådet. skibstilsynsrådet er et rådgivende
organ for ministeren, og sagen burde være forlagt denne. det bekræftes af direktør
bagges notat af 23. december 1994, at dette også var søfartsstyrelsens opfattelse.
forelæggelsen for ministeren ville have gjort en forskel, da sagen var meget politisk.
at søfartsstyrelsen tolker en generel hjemmel i strid med en folketingsbeslutning, må
medføre, at bestemmelsen lider af en tilblivelsesmangel.
det påhviler anklageyndigheden at søge sagen oplyst. søfartsstyrelsen havde kun
været om bord i 4 skibe, inden der blev foretaget enslydende politianmeldelser.
anklagemyndigheden gjorde intet for at oplyse sagen, før der blev rejst tiltale. der
foreligger således en ugyldig forvaltningsakt, hvorfor der ikke kan straffes.
anklagemyndigheden måtte ved domsforhandlingens begyndelse korrigere 10
oplysninger i det fremlagte materiale. det materiale, der er fremlagt, er ensidigt
indhentet fra søfartsstyrelsen. der er væsentlige fejlmuligheder ved tilvejebringelsen
af de indhentede oplysninger. der foreligger ikke et formaliseret
indberetningssystem, og systemet beror på den enkelte undervisers omhyggelighed.
dernæst er de fremlagte oversigter et indiciebevis, hvor man i stedet kunne have
                                           - 8 -
foretaget en besigtigelse af de faktiske forhold. den manglende førelse af et direkte
bevis må komme anklagemyndigheden til skade.
anklagemyndigheden har ikke ført bevis for, at gerningsindholdet er realiseret.
til støtte for påstanden om strafbortfald eller nedsættelse gøres det gældende, at der
henset til reglernes tilblivelsesproces samt den hidtidige manglende håndhævelse har
været en sådan usikkerhed omkring reglerne, at straffelovens § 84, stk. 2, jf. stk. 1,
nr. 3, bør finde anvendelse. hertil kommer, at sagens behandling har været meget
langsommelig af grunde, som ikke kan lægges tiltalte til last.
retten skal udtale:
hverken efter ordlyden i bekendtgørelse 883 af 3. oktober 1996 af
forretningsordenen for skibstilsynsrådet eller af cirkulære om forretningsordenen for
skibstilsynsrådet ses der at være krav om, at spørgsmål, hvorom der er uenighed i
rådet, skal forelægges ministeren, ligesom der ikke ses at foreligge en retssædvane
om forelæggelse for ministeren, der kan tilsidesætte eller supplere bestemmelserne
om tilblivelse af love og bekendtgørelser.
retten finder i øvrigt af de af anklagemyndigheden anførte grunde, at
søfartsstyrelsen har haft hjemmel til at udstede teknisk forskrift a nr. 1 af 26. august
1996 om sikkerhedsarbejde i skibe, således som det er sket. det forhold, at der
foreligger en folketingsbeslutning om arbejdsmiljø til søs, findes ikke retligt at ændre
herpå.
hverken søfartsstyrelsen eller anklagemyndigheden foretog specifikke undersøgelser
vedrørende hvert enkelt skib, før der blev rejst tiltale, men grundede tiltale på jørgen
folmers tilkendegivelser om ikke at ville opfylde kravet om § 16-uddannnelse. dette
forhold findes ikke at kunne bevirke, at tiltalerejsningen må anses for en ugyldig
forvaltningsakt, hvorfor tiltale ikke af den grund kan frifindes.
bestemmelsen i § 16, stk. 4, er efter sin ordlyd ikke begrænset til at omfatte store
skibe, og retten finder ikke, at der i øvrigt foreligger tilstrækkeligt grundlag for at
antage, at bestemmelsen skal fortolkes således, at kun store skibe omfattes. at jørgen
                                             - 9 -
folmer kunne have haft den opfattelse, at små skibe alene var omfattet af § 16, stk. 2,
ændrer ikke herved.
der er enighed om, at der ikke har været foretaget syn af de faktiske forhold om bord
på skibet vedrørende den periode, for hvilken der er rejst tiltale, og at der ikke føres
lister over personer, som efter § 16, stk. 4, umiddelbart efter valget eller udpegningen
har gennemgået fjernundervisningsprogrammet.
når der samtidig henses til, at de af søfartsstyrelsen udarbejdede udskrifter
vedrørende personer, som har gennemgået § 16-uddannelsen, beror på indberetninger
fra kursusudbydere i såvel danmark som udlandet, og da det under sagen er oplyst,
at søfartsstyrelsen i enkelte tilfælde har måttet afbryde samarbejdet med
kursusudbydere, finder retten ikke, at det med den fornødne sikkerhed er godtgjort, at
tiltalte er skyldig i den rejste tiltale, hvorfor tiltalte frifindes.
                                      thi kendes for ret:
tiltalte, partrederiet for m/s karina danica ovob2, frifindes.
statskassen skal betale sagens omkostninger.
                                       mette christensen
mogens buch                                                           niels schott christensen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                             p.j.v. sø- og handelsretten, den
 - 10 -