text:
                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 15. august 2013
sag 327/2012
(2. afdeling)
a
(advokat peter hjørne, beskikket)
mod
region sjælland
(advokat lone rømø)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i næstved den 4. maj 2010 og af østre landsrets
12. afdeling den 9. maj 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, jon stokholm, hanne schmidt og jan schans christensen.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at tvangsindlæggelsen af ham den 26. februar 2010
kendes ulovlig.
indstævnte, region sjælland, har påstået stadfæstelse.
a har forud for den mundtlige forhandling for højesteret frafaldet sin anke af den del af
landsrettens dom, der vedrører tvangstilbageholdelsen af ham i perioden 26. februar til 18.
maj 2010.
parterne er enige om, at spørgsmålet om eventuel erstatning for frihedsberøvelsen efter rets-
plejelovens § 469, stk. 6, udskydes til behandling efter afgørelsen om frihedsberøvelsens lov-
lighed.
                                                 - 2 -
retsgrundlag
psykiatrilovens § 5 (lov nr. 331 af 24. maj 1989 med senere ændringer) har følgende ordlyd:
       ”§ 5. tvangsindlæggelse, jf. §§ 6-9, eller tvangstilbageholdelse jf. § 10, må kun finde
       sted, såfremt patienten er sindssyg eller befinder sig i en tilstand, der ganske må lige-
       stilles hermed, og det vil være uforsvarligt ikke at frihedsberøve den pågældende med
       henblik på behandling, fordi:
       1)     udsigten til helbredelse eller en betydelig og afgørende bedring af tilstanden ellers
              vil blive væsentlig forringet eller
       2)     den pågældende frembyder en nærliggende og væsentlig fare for sig selv eller an-
              dre.”
af forarbejderne til lov nr. 331 af 24. maj 1989 (l 76, folketingstidende 1988-89 (1. sam-
ling), tillæg a, sp. 2047ff) fremgår følgende:
       ”1. indledning
       1.1. lovforslaget har til formål at styrke de sindslidendes retsstilling i forbindelse med
       frihedsberøvelse og tvangsbehandling m.v. lovforslaget skal endvidere sikre, at den
       sindslidende i videst muligt omfang inddrages i og får indflydelse på behandlingen og
       sine egne forhold i øvrigt.
       i forhold til den gældende lov om sindssyge personers hospitalsophold, der er fra 1938,
       vil lovforslaget bl.a. indebære, at betingelserne for at anvende tvang i forbindelse med
       indlæggelse, ophold og behandling på psykiatrisk afdeling skærpes og præciseres.
       med henblik på at formindske brugen af tvang mest muligt foreslås det som et grund-
       læggende princip, at tvang kun anvendes, når alle andre muligheder er udtømt, og at den
       tvangsanvendelse, der i så fald kommer på tale, begrænses til det absolut nødvendige
       (”det mindste middels princip”).
       …
       2. generelle synspunkter
       2.1. lovforslaget bygger i overensstemmelse med indstillingen fra udvalget vedrø-
       rende sindslidendes retsstilling på det grundsynspunkt, at anvendelse af tvang i forbin-
       delse med indlæggelse, ophold og behandling på psykiatrisk afdeling skal forebygges
       og undgås i det omfang, det af hensyn til patientens eget eller andres liv, helbred og vel-
       færd overhovedet er muligt, men at tvang på den anden side ikke helt kan undværes på
       dette område. ved tvang forstås i denne sammenhæng tvangsindlæggelse, tvangstilba-
       geholdelse, tvangsbehandling, tvangsfiksering og beskyttelsesfiksering samt anvendelse
       af visse former for fysisk magt.”
af forarbejderne (sp. 2978) fremgår endvidere følgende om ”farekriteriet” i psykiatrilovens §
5, nr. 2:
                                               - 3 -
       ”farlighedsindikation kan foreligge enten som fare for personen selv, typisk i form af
       risiko for selvmord eller alvorlig selvlemlæstelse, eller som fare for andre. der stilles
       krav om, at faren skal være nærliggende og væsentlig.
       farlighedsbegrebet omfatter en vis kvalificeret og aktuel fare for person, herunder også
       trusler om vold eller selvlemlæstelse, brandstiftelse og ligeartede farlige handlinger. en
       blot mulig og mere fjern og uvis risiko for, at faren vil manifestere sig, er ikke tilstræk-
       kelig. verbale forulempelser, der ikke indeholder trusler om vold eller selvlemlæstelse,
       falder ligeledes udenfor det foreslåede farlighedsbegreb.”
anbringender
a har navnlig anført, at han den 26. februar 2010 ikke udviste en adfærd, der med rette kunne
henføre ham til psykiatrilovens § 5, nr. 2. det er et krav, at faren skal være nærliggende eller
væsentlig. indgrebet kunne være undgået ved at foretage mindre indgribende foranstaltninger
f.eks. ved, at moderen blev taget under værgemål, og de fornødne beslutninger kunne være
truffet i forlængelse heraf. tvangsindlæggelsen var derfor ulovlig.
region sjælland har navnlig anført, at tvangsindlæggelsen den 26. februar 2010 var lovlig, da
betingelserne i psykiatrilovens § 5, nr. 2, var opfyldt. a var sindssyg eller befandt sig i en til-
stand, der måtte ligestilles hermed, da han savnede virkelighedsfornemmelse, havde ukorri-
gerbare vrangforestillinger, var uden sygdomserkendelse og fremstod psykotisk med paranoid
overbygning. det ville have været uforsvarligt ikke at frihedsberøve a med henblik på be-
handling, hvorved der var udsigt til at afhjælpe farligheden. a frembød en nærliggende og
væsentlig fare for andre, herunder ved at have bortfjernet sin da 83-årige demente og psyko-
tiske mor fra plejehjem, da der var risiko for, at hun ville være blevet udsat for markant om-
sorgssvigt og psykisk overgreb.
supplerende sagsfremstilling
til brug for højesteret har retslægerådets den 22. maj 2013 besvaret en række supplerende
spørgsmål:
       ”spørgsmål l a:
       hvilke aktuelle kliniske psykotiske symptomer, noteret i indlæggelseserklæringen, havde
       a på indlæggelsestidspunktet den 26.02.10, jf. ”anmodning om indlæggelse af en sinds-
       syg person” af 26.02.10 (indlæggelseserklæring)?
       opfylder den underskrevne erklæring de lægefaglige lovkrav til tvangsindlæggelsesbe-
       gæringen?
                                         - 4 -
svaret bedes begrundet ud fra erklæringens ordlyd.
det fremgår af journalnotater fra 1. indlæggelsesdøgn, at a afviste al kontakt med såvel
plejepersonale som læge, som han ikke ønskede samtale med. han blev af lægen opsøgt
2 gange på sin stue. han talte første gang videre i mobiltelefon, og anden gang henviste
han til "røde papirer" og ønskede ikke kontakt. der fandtes læderet kontakt, hvilket var
et psykotisk symptom, og adfærden var realitets-utilpasset, det vil sige, at a var i en
sindssygelig tilstand. lægefaglige krav er opfyldt.
spørgsmål 2a:
har a modtaget information af læge birgitte meyer forud for indlæggelsen. jf. psykia-
trilovens § 31?
spørgsmålet kan ikke besvares. men birgitte meyer anførte, at a var højtråbende, ag-
gressiv og talende i monolog.
spørgsmål 3a:
fremgår det af indlæggelseserklæringen, at læge birgitte meyer har foretaget en aktuel
selvstændig klinisk vurdering af as psykiske tilstand på indlæggelsestidspunktet?
anser retslægerådet det for overensstemmende med lægefaglige principper, at der i
indlæggelses-erklæringen refereres til en diagnose fra 2004 fra speciallæge i psykiatri
jan stenberg?
birgitte meyer har foretaget en selvstændig vurdering 26.02.10 beskrevet i "røde papi-
rer". det er god lægelig praksis at referere kort til sygehistorie, i dette tilfælde en tidli-
gere psykiatrisk vurdering.
spørgsmål 4a:
såfremt første del af spørgsmål 3a besvares bekræftende spørges, om der i denne psyki-
ske vurdering er indeholdt en klar beskrivelse af symptomer og adfærd, der kan under-
bygge en antagelse om fare og begrunde attestens ordlyd om, at a var sindssyg eller i
en tilstand, der kan sidestilles hermed?
ja, der er beskrivelse, der begrunder fare og sindssyge eller tilstand ligestillet hermed.
spørgsmål 5a:
hvilke aktuelle psykotiske symptomer er efter retslægerådets vurdering indeholdt i den
af birgitte meyer udfærdigede indlæggelseserklæring, jf. spørgsmål 15?
uindfølelig er et udtryk for, at en person opfatter realiteter på egen privat måde, og
springende tale er et udtryk for forstyrret tænkning. begge dele er sindssygdomssymp-
tomer.
spørgsmål 6a:
finder retslægerådet, at der ud fra indlæggelseserklæringen forelå aktuelle symptom-
beskrivelser, der begrunder, at a skulle indlægges?
ja.
…
                                               - 5 -
      spørgsmål 15a:
      da det ikke fremgår af beskrivelsen i indlæggelseserklæringen, at denne understøttes af
      birgitte meyers egne undersøgelser, foretaget med henblik på indlæggelse, anmodes om
      en lægefaglig vurdering af, om erklæringen efter retslægerådets mening er i overens-
      stemmelse med gældende regler for udfærdigelse af tvangsindlæggelseserklæring.
      ja.
      spørgsmål 15b:
      giver indlæggelseserklæringen et retvisende grundlag for modtagelsen af a på hospi-
      talet og den senere tilbageholdelse og behandling, jf. svaret på spørgsmål 13?
      ja.
      spørgsmål 17a:
      er der oplyst symptomer i sagen, som burde have givet hospitalet anledning til at for-
      mode at a led af paranoia?
      ja, der er i journalen beskrevet, at a havde vrangforestillinger (paranoia).
      spørgsmål 20:
      finder retslægerådet, at a ud fra erklæringen af 2004 fra jan stenberg led af paranoid
      personlighedsforstyrrelse på indlæggelsestidspunktet, jf. side 4 f.n.?
      nej. a led af sindssygdom (psykose) med vrangforestillinger (paranoide forestillinger).
      …
      spørgsmål 23:
      retslægerådet anmodes om at oplyse, om der i henhold til lægeattest udarbejdet i for-
      bindelse med anmodning om indlæggelse er foretaget en læge faglig vurdering af pati-
      enten.
      ja.
      spørgsmål 24:
      retslægerådet anmodes om at oplyse, hvorvidt patientens symptomer ved indlæggelsen
      kan henføres til betegnelsen "sindssygdom" eller ganske lignende tilstand.
      ja, tilstanden kan betegnes som sindssygdom.
      …”
af hospitalsjournalen vedrørende as indlæggelse fremgår bl.a., at han den 26. februar 2010
ikke ønskede at tale med lægen, at han den 27. februar 2010 blev vred (opkørt) ved tilsyn af
nattevagt, og at 1. reservelægen samme dag forsigtigt måtte trække sig tilbage i forbindelse
med en samtale for ikke at få ham agiteret. han blev vurderet helt paranoid psykotisk uden
sygdomsindsigt af nogen art. han blev ikke vurderet farlig, når han fik lov til at opholde sig
                                              - 6 -
på stuen, men hvis dette ikke var tilfældet, ville korrektioner måske give anledning til aggres-
siv adfærd. han skønnedes potentielt at være udadreagerende, og der skulle altid være to per-
soner ved henvendelse til ham.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaringer af læge birgitte meyer og a.
birgitte meyer har forklaret, at hendes første notat om a er fra den 24. september 2008. det
var hans første henvendelse til hende, og den vedrørte nogle fysiske skader. hun havde yder-
ligere henvendelser fra ham i 2008 og 2009 vedrørende diverse fysiske problemer. i juni 2009
var der en snak om hans forsørgelsesgrundlag. hun fik den 18. august 2009 en opringning fra
en visitator i hjemmeplejen, der mente, at a var meget vanskelig og bl.a. truede med at tage
moderen med hjem. hun opfordrede visitator til at tilkalde politiet. hun fik den 21. januar
2010 en opringning fra psykiater niels reimer jensen, der havde undersøgt as mor. psykiate-
ren ringede, fordi han var bekymret over, hvor syg a virkede, og om han overhovedet havde
noget at leve af. psykiateren mente, at a var psykotisk. hun vidste ikke, om psykiateren
havde undersøgt a. hun havde fået oplyst, at psykiateren havde undersøgt moderen, og i den
forbindelse mødt a. hun ved ikke, hvor moderen var blevet undersøgt. hun skrev på denne
baggrund et brev til a den 26. januar 2010 og prøvede at indkalde ham til samtale den 11. fe-
bruar 2010, men hun kan ikke sige, hvilken adresse det er sendt til. brevet er ikke kommet
retur. as adresse i journalen var x-vej 15-6. han mødte ikke til samtalen. samtalen var et
forsøg på at få ham til at prøve psykiatrisk medicinsk behandling. hun havde også tidligere
forgæves forsøgt at få a i medicinsk behandling.
hun kan ikke huske, hvilke oplysninger hun fik, da hun fik a som patient. de informationer,
hun fik, var blevet sendt videre til den næste læge, a fik. hun har ikke på noget tidspunkt
været læge for as mor.
socialpsykiatrien kontaktede hende telefonisk den 23. februar 2010, fordi de havde haft svært
ved at komme i kontakt med a samtalemæssigt. hun havde den 23. februar 2010 ikke hørt
om, at han havde flyttet sin mor. hun overvejede derfor kun gul tvangsindlæggelse på dette
tidspunkt. hun overvejede på dette tidspunkt at tage ud med politiet for at foretage gul
                                               - 7 -
tvangsindlæggelse, og hun ringede til politiet den 25. februar 2010 for at forberede dem på
det.
den 26. februar 2010 kontaktede kommunen hende. hun kunne ikke huske, hvem der kon-
taktede hende, eller hvad der præcist blev sagt. det, hun havde noteret, var: ”patienten har
hentet sin mor fra plejehjemmet, og vil ikke acceptere at hun kommer tilbage dertil.” hun
havde ikke skrevet tidspunktet for henvendelsen, men mente, at det var om morgenen. da hun
tog derud, opfattede hun det som sin opgave at få a indlagt. hun oplevede på stedet ham som
uden fornemmelse for situationen. hun troede for eksempel ikke, at han hørte, da hun forkla-
rede ham vedrørende tvangsindlæggelse. der var ingen tovejs-kommunikation, og hun mente
ikke, at han havde virkelighedsfornemmelse i situationen. de gange a var kommet i konsul-
tationen, havde de aldrig kunnet tale om det psykiske, men kun det fysiske. undersøgelsen af
a blev lavet i form af samtale på stedet. samtalen blev foretaget i stuen i huset. han stod op,
og hun og moderen sad. hun var ikke i tvivl om, at a var psykotisk. hun troede, at moderen
ville have fået mad, hvis hun var blevet, men i den grad a blev vred på andre, troede hun
også, at han ville være blevet vred på moderen. hun oplevede risiko for alvorligt omsorgs-
svigt og psykisk overgreb. hun havde ikke set ham råbe specielt af moderen, men han råbte af
alle, der var i huset på det tidspunkt. hun informerede a om, at hans tilstand var psykotisk, og
at han var til fare for sin mor. hun oplyste ham endvidere om, at han var så psykotisk og til
fare for sin mor, at han havde brug for indlæggelse. hun opfordrede derfor kraftigt til frivillig
indlæggelse og forklarede, at i det tilfælde han ikke ville gå med til det, ville hun være nødt til
at tvangsindlægge ham. hun spurgte dernæst as mor, om hun ville blive der. moderen gav
udtryk for, at hun gerne ville blive der, og hun kunne ikke huske, at hun havde været på pleje-
hjem. hun mener, at det kræver meget stor indføling at tage sig af demente personer, som a
ikke havde. hun mente, at det ikke var forsvarligt, at a passede sin mor. hun havde ikke set
episoderne fra plejehjemmet.
hun forklarede vedrørende henvisningen i indlæggelsespapirerne til erklæringen fra 2004, at
nogen fra kommunen kom med erklæringen til hende. hun kunne ikke huske hvem. hun fik
også kopi af politianmeldelse fra en fra kommunen. hun fik den i hånden på vej ud til adres-
sen. hun havde læst indledningen og konklusionen på erklæringen, inden hun lavede indlæg-
gelsespapirerne. hun havde ikke været involveret i episoden den 22. juni 2008. hun forkla-
                                               - 8 -
rede vedrørende sætningen i indlæggelsespapirerne: "han har i det år jeg har kendt ham," at
hun havde kendt ham længere, og at formuleringen skulle have været halvandet år i stedet.
hun kunne ikke huske, om hun bad politiet om at være til stede den 26. februar 2010, men det
kunne godt passe, at hun havde gjort det. hun vurderede, at sagen var meget kompliceret, og
at der var mulighed for, at a var aggressiv.
a har forklaret, at han boede på x-vej 19 på det tidspunkt, brevet med indkaldelse til samtale
blev sendt. han så først brevet et halvt år senere. der var nogen, der gjorde ham opmærksom
på brevet, men han havde aldrig fået det med posten. han havde haft kontakt med lægehuset
som forklaret af læge birgitte meyer, men de fleste gange ikke med læge birgitte meyer per-
sonligt. birgitte meyer havde aldrig foreslået ham psykiatrisk behandling.
moderen var gået fra plejehjemmet den 23. februar 2010 og hen til y-vej. naboerne gjorde
ham opmærksom på, at moderen var der. han talte med sin mor. politiet kom så senere
sammen med nogen fra plejehjemmet. han ved ikke, hvorfor politiet kom. moderen kom ikke
tilbage til plejehjemmet den dag. det blev aftalt, at hun overnattede på y-vej.
med hensyn til den 26. februar 2010 var han ikke blevet foreslået frivillig indlæggelse af læge
birgitte meyer. han var heller ikke blevet undersøgt af birgitte meyer den dag, ligesom han
ikke talte direkte med hende. der var en kaotisk situation på stedet, fordi der var 16 personer
til stede.
højesterets begrundelse og resultat
a blev den 26. februar 2010 tvangsindlagt med henvisning til psykiatrilovens § 5, nr. 2. efter
denne bestemmelse kan en person tvangsindlægges, hvis vedkommende er sindssyg eller be-
finder sig i en situation, der ganske må sidestilles hermed, og det vil være uforsvarligt ikke at
frihedsberøve den pågældende med henblik på behandling, fordi han frembyder en nærlig-
gende og væsentlig fare for sig selv eller andre.
sagen angår, om beslutningen om tvangsindlæggelse af a den 26. februar 2010 var lovlig.
det er ubestridt, at a var sindssyg på tidspunktet for tvangsindlæggelsen.
                                                - 9 -
tvisten angår først og fremmest, om a på indlæggelsestidspunktet frembød en ”nærliggende
og væsentlig fare for sig selv eller andre”, jf. psykiatrilovens § 5, nr. 2. efter forarbejderne
omfatter farlighedsbegrebet en vis kvalificeret og aktuel fare for person, herunder trusler om
vold, brandstiftelse og ligeartede farlige handlinger. en blot mulig og mere fjern og uvis ri-
siko for, at faren vil manifestere sig, er ikke omfattet, ligesom verbale forulempelser, der ikke
indeholder trusler om vold eller selvlemlæstelse, ligeledes falder uden for farlighedsbegrebet.
tre dommere – lene pagter kristensen, jon stokholm og jan schans christensen – udtaler:
det er i læge birgitte meyers anmodning om tvangsindlæggelse af 26. februar 2010 anført, at
a er sindssyg, og at indlæggelse i en afdeling eller et hospital for sindslidende er fornøden for
at afværge fare for hans demente mor. der fokuseres endvidere i anmodningen om tvangs-
indlæggelse på, at han har hentet sin demente mor på plejehjemmet, at han på anmodning ikke
har bragt hende tilbage, at man på plejehjemmet ikke kan sikre moderen mod, at a henter
hende igen, at han vurderes ude af stand til at tage vare på sin mor, og at det var til fare for
hende, at hun tilbageholdtes af ham.
efter vores opfattelse kan as afhentning af moderen, hans manglende aflevering af hende
igen og hans manglende evne til at tage vare på moderen ikke i sig selv begrunde en tvangs-
indlæggelse af ham efter psykiatrilovens § 5, nr. 2.
det fremgår i øvrigt af birgitte meyers anmodning om indlæggelse bl.a., at a var højtråbende
og aggressiv i sit kropssprog, hvis man tillod sig at stille spørgsmål ved hans antagelser. det
fremgår imidlertid ikke, at han var voldelig eller truede med vold eller ligeartede farlige
handlinger. anmodningen om indlæggelse henviser derudover til tidligere episoder, hvor a
har været voldsomt verbal aggressiv over for moderen og personalet på plejehjemmet, herud-
over at der var forekommet ”små puf”, men det er uoplyst, om der har været tale om voldsud-
øvelse eller trusler herom.
vi finder på den anførte baggrund, at der ikke i anmodningen om indlæggelse er beskrevet en
situation, hvorefter a frembød en nærliggende og væsentlig fare for sig selv eller andre. bir-
gitte meyer har for højesteret forklaret, at hun frygtede, at a også ville kunne blive vred på
moderen, men vi finder det ikke godtgjort, at en risiko herfor i sig selv udgør en kvalificeret
                                              - 10 -
og aktuel fare for moderen, da der ingen oplysninger foreligger om, at as vrede på noget tids-
punkt har givet sig udslag i voldsudøvelse eller trusler herom.
da der efter vores opfattelse heller ikke i øvrigt foreligger oplysninger – herunder i retslæge-
rådets besvarelse af de stillede spørgsmål – som tyder på, at a på tvangsindlæggelsestids-
punktet udgjorde en nærliggende og væsentlig fare for sig selv eller andre, finder vi det ikke
godtgjort, at kravet herom i psykiatrilovens § 5, nr. 2, er opfyldt. vi stemmer derfor for at tage
as påstand til følge.
dommerne marianne højgaard pedersen og hanne schmidt udtaler:
retslægerådet har i sin erklæring af 6. september 2011 anført, at a ved tvangsindlæggelsen
fandtes udtalt sindssyg med vrangforestillinger, kontinuerligt talende, ikke til at afbryde,
ukorrigerbar og ganske uden sygdomserkendelse. tankegangen var springende og usamlet, og
han fremstod udpræget forstyrret. retslægerådet fandt, at det ville have været uforsvarligt
ikke at tvangsindlægge a, og vurderede, at han på tidspunktet for tvangsindlæggelsen var far-
lig for sine omgivelser.
retslægerådet har endvidere i sin erklæring af 22. maj 2013 udtalt, at a på indlæggelsestids-
punktet led af sindssygdom (psykose) med vrangforestillinger (paranoide forestillinger). det
er endvidere retslægerådets vurdering, at læge birgitte meyers lægeerklæring til brug for
indlæggelsen indeholder en selvstændig vurdering, der er i overensstemmelse med gældende
regler for sådanne erklæringer, og at der i erklæringen er en beskrivelse, der begrunder fare.
det fremgår af indlæggelseserklæringen fra birgitte meyer, der var as sædvanlige læge, og af
hendes forklaring for højesteret, at hun i dagene forud for tvangsindlæggelsen overvejede at
indlægge a på grundlag af hans behov for behandling, jf. psykiatrilovens § 5, nr. 1 (på gule
papirer). da hun den 26. februar 2010 opsøgte a, fandt hun ham højtråbende og aggressiv i
sit kropssprog uden virkelighedsfornemmelse i situationen. der havde forud herfor været flere
episoder på hans mors plejehjem, hvor han havde fremsat verbale trusler og givet små puf
(fysisk), og han havde været voldsomt verbalt aggressiv over for moderen og personalet. po-
litiet havde i den anledning været involveret flere gange. hun mente, at a, i den grad han
blev vred på andre, også ville være blevet vred på moderen, og hun oplevede risiko for alvor-
                                                - 11 -
ligt omsorgssvigt og psykisk overgreb over for moderen, der nu befandt sig i hans varetægt.
hun vurderede på denne baggrund, at a, der var psykotisk, havde brug for indlæggelse og var
til fare for sin mor, og hun besluttede derfor at indlægge ham i medfør af lovens § 5, nr. 2 (på
røde papirer).
ved indlæggelsen blev a vurderet af overlæge dorte andersson, der fandt betingelserne for
indlæggelse opfyldt, jf. psykiatrilovens § 9, stk. 2, og ved en vurdering af en anden hospi-
talslæge den følgende dag blev han betegnet som potentielt udadreagerende, og det blev be-
sluttet, at der altid skulle være to personer ved henvendelse til ham.
på denne baggrund finder vi, at a – der ubestridt var sindssyg – på indlæggelsestidspunktet
frembød en nærliggende og væsentlig fare for andre, herunder sin demente 83-årige mor, og
at det ville være uforsvarligt ikke at frihedsberøve ham med henblik på behandling. vi tiltræ-
der derfor, at tvangsindlæggelsen af a den 26. februar 2010 var lovlig, jf. psykiatrilovens § 5,
nr. 2.
vi er enige med flertallet i, at risikoen for, at a ikke bragte moderen tilbage til plejehjemmet
eller afhentede hende der igen, ikke i sig selv kan begrunde tvangsindlæggelse. beslutningen
om tvangsindlæggelse kan imidlertid heller ikke anses for at være begrundet i disse forhold,
men må anses for truffet efter en samlet bedømmelse af, at a på tidspunktet for tvangsind-
læggelsen var udtalt sindssyg, fremstod udpræget forstyrret og havde et påtrængende behov
for behandling, at a på grund af sin aktuelle tilstand ikke kunne varetage omsorgen for sin
83-årige demente mor, som han modsatte sig kom tilbage til sit plejehjem, og som derfor var
udsat for en nærliggende og væsentlig risiko for alvorligt omsorgssvigt og psykiske overgreb,
at a tidligere havde optrådt truende over for og puffet til personalet på moderens plejehjem,
hvilket gentagne gange havde medført tilkaldelse af politiet, at hans aktuelle tilstand derfor
medførte en nærliggende og væsentlig risiko for fysiske overgreb over for sundhedspersonale,
som nødvendigvis måtte have kontakt til moderen og ham, og at han i det hele taget skønne-
des farlig for sine omgivelser.
vi bemærker i øvrigt, at det fremgår af retslægerådets erklæring af 6. september 2011, at be-
tingelserne for at tvangsindlægge og efterfølgende tvangstilbageholde a var opfyldt, idet ud-
                                            - 12 -
sigten til en betydelig og afgørende bedring af hans tilstand ellers ville have været forringet,
jf. herved psykiatrilovens § 5, nr. 1.
vi stemmer herefter for at stadfæste dommen.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part eller til stats-
kassen, jf. retsplejelovens § 312, stk. 6.
                                      thi kendes for ret:
tvangsindlæggelsen af a den 26. februar 2010 kendes ulovlig.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part eller til stats-
kassen.


text:
                      højesterets kendelse
                      afsagt torsdag den 22. september 2016
sag 40/2016
k/s a
(advokat flemming bastholm)
mod
b
(advokat michael serring)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af sø- og handelsrettens skifteafdeling den 21. septem-
ber 2015 og af østre landsrets 3. afdeling den 10. december 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, jon stokholm og vibeke rønne.
påstande
kærende, k/s a, har nedlagt påstand om, at sagen hjemvises til fornyet behandling i sø- &
handelsretten med henblik på ny afstemning om vedtagelse af rekonstruktionsforslaget, hvor
der alene skal gives stemmeret til de kreditorer, som rent faktisk berøres af rekonstruktions-
forslaget og således ikke til kreditorer, som reelt er sikret (ved tredjemandspant).
indkærede, b, har principalt nedlagt påstand om stadfæstelse, subsidiært hjemvisning til for-
nyet behandling ved sø- & handelsrettens skifteret.
sagsfremstilling
b har deltaget som kommanditist i et antal kommanditselskaber. disse kommanditselskaber
har til sikkerhed for flere gældsforhold givet pant i fast ejendom.
                                               - 2 -
til sikkerhed for nogle af de samme gældsforhold har b kautioneret. nogle af kommanditsel-
skabernes kreditorer er dermed sikret både ved kaution og ved pant i fast ejendom. komman-
ditselskaberne er i disse tilfælde hovedskyldner for bs kautioner og samtidig tredjemands-
pantsættere over for de samme kreditorer.
på et møde i sø- & handelsretten den 21. september 2015 fremlagdes et rekonstruktionsfor-
slag for b. rekonstruktionsforslaget indeholdt en bestemmelse om tvangsakkord. da et flertal
af de på mødet repræsenterede kreditorer ikke stemte imod, blev rekonstruktionsforslaget
stadfæstet.
k/s a kærede stadfæstelsen til østre landsret. i kendelse af 10. december 2015 anførte lands-
retten følgende om tvisten vedrørende stemmeberettigede fordringshavere:
       ”det følger af konkurslovens § 13 d, stk. 4, at indeholder rekonstruktionsforslaget be-
       stemmelse om tvangsakkord, gives fordringerne stemmeret, i det omfang de berøres af
       akkorden uden at bortfalde ved denne. da de nævnte fordringer, som er § 97-krav, ikke
       omfattes af konkurslovens § 10 a, stk. 2 eller 3, har fordringshaverne herefter stemmeret
       med de fulde anmeldte beløb.
       …
       herefter, og da det af k/s a i øvrigt anførte ikke kan føre til et andet resultat, stadfæster
       landsretten sø- & handelsrettens skifterets afgørelse.”
procesbevillingsnævnet meddelte den 11. februar 2016 en begrænset kæretilladelse til høje-
steret, således at kæretilladelsen alene angår spørgsmålet om, i hvilket omfang kreditorerne
havde stemmeret efter konkurslovens § 13 d.
anbringender
k/s a har anført, at kreditorernes indflydelse skal være forbundet med deres faktiske reelle
interesse.
ved stemmeafgivningen om et rekonstruktionsforslag, hvori der indgår et forslag om tvangs-
akkord, skal der derfor alene tages hensyn til den gæld, der rent faktisk berøres af akkorden,
jf. konkurslovens § 13 d. det er principperne i konkurslovens §§ 120 og 121, der skal anven-
des ved afgørelsen af, om en given fordring berøres eller ej.
                                                - 3 -
i en situation, hvor der er pant i tredjemands ejendom, kan skifteretten med henvisning til §
120, stk. 2, ikke ukritisk give stemmeret til sådanne krav. det må vurderes, om fordringen er
for fjern og usikker, til at fordringen kan tillægges vægt, jf. § 121.
formålet med indførslen af rekonstruktionsreglerne i konkursloven har været at give maksi-
mal indflydelse til de kreditorer, som påvirkes af en rekonstruktion. såfremt kreditorer, som
har sikkerhed i form af pant eller anden sikkerhed i tredjemands ejendom, tillægges stemme-
ret, vil det medføre, at reelt fuldt sikrede kreditorer vil kunne stemme for et rekonstruktions-
forslag, som ”de facto” ikke vil påvirke disse kreditorer. det kan ikke have været lovgivers
hensigt, at § 13 d, jf. § 120, skal have denne konsekvens.
det har altid været en grundliggende tankegang, at kreditorer, som reelt ikke har nogen inte-
resse i afstemningen, skal nægtes stemmeret.
b har anført, at i alle sammenhænge, hvor en kreditor har adgang til at opnå fyldestgørelse
hos mere end en skyldner, er det hovedprincippet, at hovedkreditor skal have videst mulig
adgang til at opnå dækning, og at et tredjemandspant højst kan have betydning for, hvem der
er kreditor for fordringen. en tredjemandspantsætter vil ofte have regres mod skyldner eller
medforpligtede.
østre landsrets begrundelse for at tillade kreditorerne stemmeret som sket er i overensstem-
melse med en korrekt forståelse af konkurslovens § 13 d og i overensstemmelse med forar-
bejderne. ved et rekonstruktionsforslag, der indeholder en tvangsakkord, må § 13 d, stk. 4,
være at anse som lex specialis, således at hverken § 13 d, stk. 2, eller §§ 120 og 121 finder
anvendelse.
reglerne og fortolkningen heraf er baseret på den bedst mulige dækning til hovedkreditor,
hvorfor reglerne også må skulle fortolkes på den måde, at hovedkreditor opnår bedst mulig
indflydelse. som reglerne er udformet, og forarbejderne er formuleret, kan det lægges til
grund, at en hensyntagen til tredjemandspant ved opgørelse af stemmerettighederne må forud-
sætte en lovændring.
                                               - 4 -
retsgrundlaget
konkurslovens § 13 d, stk. 2 og stk. 4, har følgende ordlyd:
     ”stk. 2. der stemmes efter fordringernes beløb. §§ 120 og 121 og § 123, stk. 3, finder
     tilsvarende anvendelse. de fordringshavere, hvis fordring er bestridt, deltager foreløbig
     i afstemningen om rekonstruktionsforslaget. viser afstemningen, at disse stemmer vil
     være afgørende for udfaldet, bestemmer skifteretten, hvilke af dem der giver stemmeret
     og for hvilke beløb.
     stk. 4. indeholder rekonstruktionsforslaget bestemmelse om tvangsakkord, giver for-
     dringer stemmeret, i det omfang de berøres af akkorden uden at bortfalde ved denne. en
     fordring, der bortfalder som følge af fordringshaverens indvilligelse heri i forbindelse
     med rekonstruktionsbehandlingen, giver dog stemmeret, hvis bortfaldet er betinget af
     rekonstruktionsforslagets stadfæstelse.”
konkurslovens § 120 og § 121 har følgende ordlyd:
     ”§ 120
     en fordring eller en del af en fordring, som uanset afstemningens udfald efter skifteret-
     tens skøn vil opnå fuld eller ingen dækning, giver ikke stemmeret.
     stk. 2. en fordringshaver har kun stemmeret for den del af fordringen, som efter skifte-
     rettens skøn ikke dækkes af pant eller anden sikkerhed.
     § 121
     er en fordring betinget, kan stemmeret udøves, selv om betingelsen endnu ikke er op-
     fyldt. tilkommer fordringen flere efter hinanden, udøves stemmeretten af den, der for
     tiden må anses for nærmest berettiget.”
konkurslovens § 13 d blev indsat ved lov nr. 718 af 25. juni 2010. af de specielle bemærk-
ninger til lovforslaget, folketingstidende 2009/2010, tillæg a, lovforslag nr. l 199 s. 123,
fremgår bl.a.:
     ”endvidere foreslås i stk. 2, 2. pkt., at konkurslovens §§ 120 og 121 og § 123, stk. 3, om
     afstemninger i konkursboer skal finde tilsvarende anvendelse. dette svarer til det gæl-
     dende § 175, stk. 1, om tvangsakkord, dog således at der ikke henvises til § 123, stk. 1
     og 2, da der som nævnt ikke ved rekonstruktionsbehandling skal stemmes efter fordrin-
     gernes antal, og således at der også henvises til § 120, stk. 1, hvilket skyldes, at rekon-
     struktionsforslag kan indeholde bestemmelse om andet end tvangsakkord.
     henvisningen til § 120 indebærer, at der ikke er stemmeret på en fordring eller en del af
     en fordring, som uanset afstemningens udfald efter skifterettens skøn vil opnå fuld eller
                                          - 5 -
ingen dækning, jf. § 120, stk. 1. henvisningen indebærer endvidere - for så vidt som et
specialtilfælde af det nævnte - at der ikke er stemmeret på en fordring, i det omfang den
efter skifterettens skøn dækkes af pant eller anden sikkerhed, jf. § 120, stk. 2.
bestemmelsen i § 120, stk. 1, indebærer navnlig, at der ikke er stemmeret på fordringer,
der i en eventuel konkurs må forventes at opnå enten fuld eller ingen dækning. hvis det
er tvivlsomt, om en fordring vil opnå dækning i en eventuel konkurs, er der stemmeret
på fordringen. der kræves således en forholdsvis høj grad af sandsynlighed for, at for-
dringen vil opnå fuld eller ingen dækning, for at afskære stemmeret. bestemmelsen
gælder ikke, hvis der er fremsat et rekonstruktionsforslag, der indeholder bestemmelse
om tvangsakkord, jf. nedenfor om det foreslåede stk. 4.
hvis skifteretten i medfør af forslaget til konkurslovens § 12 e har fastsat værdien af et
pantsat aktiv, anvendes den fastsatte værdi også i forhold til § 13 d, stk. 2, 2. pkt., jf. §
120, stk. 2.
…
henvisningen til § 121 indebærer, at der er stemmeret på en betinget fordring, selv om
betingelsen endnu ikke er opfyldt, og at stemmeretten udøves af den, der for tiden må
anses for nærmest berettiget, hvis fordringen tilkommer flere efter hinanden.
…
hvis rekonstruktionsforslaget indeholder bestemmelse om tvangsakkord, foreslås det i
stk. 4, 1. pkt., at fordringer giver stemmeret, i det omfang de berøres af akkorden uden
at bortfalde ved denne. dette svarer til det gældende § 174, stk. 1, om tvangsakkord. de
fordringer, der ”berøres” af en tvangsakkord, er dem, der ikke er nævnt i forslaget
til konkurslovens § 10 a, stk. 2 (om fordringer, der ikke kan omfattes af en tvangsak-
kord), og de fordringer, der bortfalder ved en tvangsakkord, er opregnet i forslaget til
konkurslovens § 10 a, stk. 3.
…
det foreslåede stk. 4 er en særregel om afstemninger om rekonstruktionsforslag, der in-
deholder bestemmelse om tvangsakkord.
...
den særlige regel i stk. 4 fraviger i et vist omfang konkurslovens § 120, stk. 1, som der
henvises til i det foreslåede stk. 3, 2. pkt.
...
efter stk. 4 er der endvidere altid stemmeret på fordringer omfattet af konkurslovens §
97, hvorimod der efter § 120, stk. 1, ikke er stemmeret på sådanne fordringer, hvis de i
en eventuel konkurs må forventes slet ikke at opnå dækning.
efter stk. 4 er der omvendt ikke stemmeret på fordringer omfattet af konkurslovens §§
94-96, idet disse ikke berøres af en tvangsakkord, jf. det foreslåede § 10 a, stk. 2, nr. 3.
efter § 120, stk. 1, afhænger det af en konkret vurdering, om der er stemmeret på så-
danne fordringer, idet der er stemmeret, medmindre der i en eventuel konkurs må for-
ventes enten fuld eller ingen dækning for kravet. ”
                                                - 6 -
de tidligere gældende bestemmelser i konkurslovens § 174, stk. 1, og § 175, stk. 1, havde
følgende ordlyd:
       ”§174
       fordringer giver stemme i det omfang, de berøres af akkorden uden at bortfalde ved
       denne.
       stk. 2. en fordring giver stemme, selv om fordringshaveren har indvilliget i at stå til-
       bage for de øvrige fordringshavere.
       stk. 3. skyldnerens nærstående har ikke stemmeret.
       §175
       bestemmelserne i §§ 119, stk. 1, 120, stk. 2, 121 og 123 anvendes tilsvarende på ak-
       kordforhandling.
       stk. 2. de fordringshavere, hvis fordringer er bestridt, deltager foreløbig i afstemningen
       om akkordforslaget. viser afstemningen, at disse stemmer vil være afgørende for udfal-
       det, bestemmer skifteretten, hvilke af dem der skal komme i betragtning ved afstemnin-
       gen og for hvilke beløb.
       stk. 3. stemmeafgivning, herunder tiltrædelseserklæring efter § 166, stk. 1, nr. 2, anses
       for opretholdt under senere afstemninger om samme spørgsmål, medmindre stemmen
       tilbagekaldes.”
højesterets begrundelse og resultat
efter konkurslovens § 13 d, stk. 4, 1. pkt., har fordringer stemmeret ved rekonstruktionsfor-
slag, som indeholder bestemmelse om tvangsakkord, ”i det omfang de berøres af akkorden
uden at bortfalde ved denne.”
det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen, at de fordringer, der "berøres" af en tvangsak-
kord, er dem, der ikke er nævnt i konkurslovens § 10 a, stk. 2 og 3. det fremgår endvidere, at
bestemmelsen i konkurslovens § 13 d, stk. 4, 1. pkt., svarer til den tidligere bestemmelse i §
174, stk. 1, som i relation til pantsikrede fordringer skulle forstås i sammenhæng med den
tidligere § 175, stk. 1.
højesteret finder på den baggrund, at der ikke er grundlag for at fastslå, at fordringer, som
ikke er nævnt i konkurslovens § 10 a, stk. 2 og 3, altid har stemmeret efter § 13 d, stk. 4, 1.
pkt. er en fordring sikret ved pant på en sådan måde, at fordringen dækkes af pantet og ophø-
rer ved kreditors fyldestgørelse i pantet, uden at pantsætter derefter indtræder som kreditor
                                               - 7 -
ifølge fordringen, finder højesteret, at fordringen efter principperne i konkurslovens §§ 120
og 121 ikke berøres af konkursen og dermed ikke har stemmeret.
herefter tager højesteret k/s as påstand til følge som nedenfor bestemt.
                                     thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves for så vidt angår bestemmelsen om kreditorernes stemmeret
efter konkurslovens § 13 d og sagen hjemvises til fornyet behandling ved sø- & handelsretten
med henblik på, at der gennemføres en ny afstemning om vedtagelse af rekonstruktionsforsla-
get med tvangsakkord, således at der ved den fornyede afstemning ikke tilkommer fordringer
stemmeret i det omfang, de er sikret ved pant på en sådan måde, at fordringen dækkes af pan-
tet og ophører ved kreditors fyldestgørelse i pantet, uden at pantsætter derefter indtræder som
kreditor ifølge fordringen.
i sagsomkostninger for højesteret skal b betale 5.000 kr. til k/s a. det idømte beløb skal
betales inden 14 dage efter denne kendelses afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
kæremålsafgiften tilbagebetales til k/s a, jf. retsafgiftslovens § 57, 2. pkt.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
mir
                                        udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                        kendelse
afsagt den 4. juni 2015.
b-104-14
s aps under konkurs
(advokat boris k. frederiksen)
mod
x
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet efter
s aps.
selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 23. marts 2012 af
selskab1 med en selskabskapital på 80.000 kr. x har ifølge samme rapport siden den 2. april
2013 og frem til den 27. august 2013 været registreret som direktør i selskabet.
erhvervsstyrelsen traf den 2. oktober 2013 beslutning om tvangsopløsning af selskabet, og
den 29. oktober 2013 blev advokat boris frederiksen udnævnt som likvidator. på dennes
                                                        -2-
anmodning blev selskabet den … 2014 taget under konkursbehandling, og likvidator blev
samtidig udpeget som kurator i konkursboet.
skifteretten har den 26. november 2014 taget kurators indstilling om at indlede konkurska-
rantænesag mod x til følge.
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 12.december 2014 har kurator nedlagt
påstand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er personligt forkyndt x den 4. marts 2015, hvor han samtidig fik udleveret
rettens brev af 11. februar 2015 med bilag. brevet indeholdt en svarfrist på 14 dage fra for-
kyndelsen. x har ikke svaret på rettens henvendelser og har således hverken nedlagt en på-
stand eller anmodet om mundtlig behandling. sagen er herefter behandlet på skriftligt
grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift blandt andet:
      ”… denne sag handler således om, hvorvidt tidligere direktør i s aps, x, skal pålægges konkurskaran-
      tæne i medfør af konkurslovens § 157 …
      1.      selskabsoplysninger, ejerforhold m.v.
      s aps (selskabet) blev stiftet den 23. marts 2012 af moderselskabet selskab1. i forbindelse med selskabets
      stiftelse blev p1 registreret som direktør. den 2. april 2013 blev p1 afregistreret som direktør, idet x sam-
      tidig blev registreret som ny direktør…
      selskabet blev stiftet under navnet selskab2, men skiftede den 22. september 2012 navn til selskab3. den
      2. februar 2013 skiftede selskabet navn til selskab4, hvorefter selskabet den 1. april 2013 skiftede navn til
      selskab5. dagen efter – den 2. april 2013 – ændrede selskabet navn til det nuværende s aps.
                                                  -3-
udover ofte at skifte navn, har selskabet fra stiftelsen og frem til konkursdekretets afsigelse den … 2014
været registreret på fire forskellige adresser.
selskabet var registreret under branchekoden ”reklamebureauer”.
ved selskabets stiftelse blev bjørnlaursen registrerede revisorer a/s registreret som selskabets revisor.
den 2. april 2013 blev bjørnlaursen registrerede revisorer a/s afregistreret, og i stedet blev som selska-
bets revisor registreret alliance rev. v/reg. rev. b. bagh ... bjørnlaursen registrerede revisorer a/s og
alliance rev. v/reg. rev. b. bagh har begge oplyst, at de ikke kender til s aps, og at de er blevet registre-
ret som revisorer for selskabet uden at have samtykket hertil …
selskabet har indgået i en koncern, ultimativt ejet af p2 (der tidligere har heddet … og …). samtlige af
koncernens selskaber er nu under konkursbehandling eller afsluttet efter konkurslovens § 143 uden ud-
lodning til kreditorerne ...
den del af koncernen, som s aps indgik i, bestod desuden af selskaberne selskab1 (cvr-nr. …), selskab6
(cvr-nr. …) samt selskab7 (cvr-nr. …). også i disse selskaber har p1 siden stiftelsen været registreret
som direktør, mens x den 2. april 2013 blev registreret som ny direktør. selskabsrapporter vedrørende
selskab1, selskab6 og selskab7 vedlægges …
p2, der efter kurators opfattelse udgjorde den reelle ledelse i s aps, har den 3. juli 2013 – i forbindelse
med behandlingen af konkursbegæringer mod p2 og hans hustru p3 – forklaret, at han på et tidspunkt
solgte selskab1 inklusiv datterselskaber til x, som er p3’s bror. købesummen var kr. 1,-, og p2 kunne ik-
ke huske, hvornår overdragelserne fandt sted ...
2.     selskabets reelle ledelse og baggrunden for konkursen
som anført ovenfor har p1 fra den 23. marts 2013 til den 2. april 2013 været registreret som direktør i
selskabet. herefter var x i perioden fra den 2. april 2013 til den 27. august 2013 registreret som direktør.
selskabet har på intet tidspunkt haft en bestyrelse.
hverken x eller p1 har imidlertid på noget tidspunkt haft fuldmagt til selskabets bankkonto, idet alene p2
har haft fuldmagt til kontoen …
x har i forbindelse med en afhøring i skifteretten den 10. april 2014 oplyst, at han efter opfordring fra p2,
der er hans svoger, har ladet sig registrere som direktør, men at han intet har haft selskaberne at gøre og
                                                    -4-
end ikke kendte selskabernes navne. han har endvidere oplyst, at han ikke blev betalt for at lade sig regi-
strere som direktør ...
p1 har over for kurator oplyst, at hun har arbejdet som telefonsælger i flere af p2s selskaber, herunder s
aps. hun har endvidere oplyst, at han aldrig har mødt x, samt at x ikke har været direktør for selskabet,
da det er p2, som har forestået den daglige ledelse. endelig har p1 oplyst, at hun blev overtalt af p2 til at
lade sig registrere som direktør i s aps, selskab1, selskab6 og selskab7, men at hun ikke har haft ledel-
sesbeføjelser.
p2 har over for kurator oplyst, at han ikke har været direktør i s aps, men at han muligvis har udført ar-
bejde for et eller flere af selskaberne s aps, selskab1, selskab6 og selskab7.
en tidligere ansat telefonsælger i s aps, p4, har fra den 1. april 2013 til den 2. april 2013 været registre-
ret som direktør i selskab1, selskab6 og selskab7, men ikke i s aps. p4 har over for kurator oplyst, at han
ikke fungerede som direktør i selskaberne, men at han arbejdede som telefonsælger. p4 har aldrig mødt x,
men har oplyst, at p2 var den reelle direktør i blandt andet s aps, da han tog alle væsentlige beslutnin-
ger.
p1 og p4 har desuden begge oplyst, at der ikke reelt var nogen opdeling af s aps, selskab1, selskab6 og
selskab7, men at selskaberne drev den samme virksomhed, som bestod i telefonsalg af forskellige varer,
herunder kaffe, chokolade og klude til erhvervskunder.
fredag den … 2013 bragte ekstra bladet en artikel om s aps (dengang selskab3)… det fremgår heraf, at
p2 (dengang …) ankom som den første på selskabets adresse om morgenen, og at han var den sidste, der
forlod kontoret. endvidere har flere tidligere medarbejdere ifølge artiklen oplyst til ekstra bladet, at p2
var den reelle leder af s aps. desuden fremgår det af artiklen, at s aps drev virksomhed ved ulovlig
pengeindsamling. artiklen kan stadig findes på ekstrabladets hjemmeside samt ved at søge på ”selskab3”
på google.
ved e-mail af den 3. august 2013 til erhvervsstyrelsen … meddelte x, at han ønskede at fratræde som di-
rektør i selskabet. kurator er ikke bekendt med baggrunden for, at x ønskede at udtræde som direktør,
herunder hvorfor han anmodede erhvervsstyrelsen herom på det pågældende tidspunkt. x blev herefter
den 27. august 2013 afregistreret som direktør. da der ikke efterfølgende blev registeret en ny direktør i s
aps, anmodede erhvervsstyrelsen den 2. oktober 2013 skifteretten om at tvangsopløse selskabet ....
                                                  -5-
da selskabet ikke havde midler til at dække omkostningerne i forbindelse med tvangsopløsningen, tog skif-
teretten ved dekret af den … 2014 … selskabet under konkursbehandling.
hvis erhvervsstyrelsen ikke havde anmodet om tvangsopløsning af selskabet, formodes det, at en eller fle-
re kreditorer ville have indgivet konkursbegæring mod selskabet, idet det kan konstateres, at der er an-
meldt krav i konkursboet for mere end kr. 500.000.
3.      regnskabsforhold m.v.
selskabet har ikke aflagt årsrapporter til erhvervsstyrelsen.
kurator har forsøgt at kontakte x med henblik på at få udleveret alt foreliggende bogføringsmateriale i s
aps. x besvarede imidlertid ikke kurators henvendelser, hvorfor x blev indkaldt til at afgive forklaring i
skifteretten. som nævnt ovenfor forklarede x i skifteretten, at han til trods for registreringen som selska-
bets direktør intet har haft at gøre med selskabet, og at han ikke kender til selskabets bogføringsforhold.
heller ikke selskabets tidligere registrerede revisorer var i besiddelse af bogføringsmateriale, idet reviso-
rerne oplyste, at de aldrig har haft noget med selskabet at gøre, men derimod var blevet registreret som
selskabets revisorer uden at have givet samtykke hertil.
endelig har hverken p1 eller p2 udleveret bogføringsmateriale af nogen art til kurator.
det kan på den baggrund lægges til grund enten, at der ikke løbende er foretaget bogføring i selskabet, el-
ler at bogføringsmaterialet forud for konkursen er blevet bortskaffet.
endvidere har selskabet for regnskabsåret 2012 (1. regnskabsår) ikke indleveret årsrapport til erhvervs-
styrelsen, ligesom der ikke er indleveret selvangivelse til skat for indkomståret 2012 …
endelig har selskabet ikke indberettet moms for 3. kvartal 2013 eller a-skat for oktober måned 2013 …
4.      aktiver og passiver i konkursboet
konkursboets aktiver består af et kontant indestående på kr. 86.726,88. dette indestående var forud for
konkursen blevet beslaglagt af politiet med henblik på værdikonfiskation, idet politiet havde mistanke om,
at pengene var indvundet ved ulovlig indsamling …
                                                         -6-
     der er i konkursboet anmeldt krav fra i alt 14 kreditorer for i alt kr. 583.384,89. heraf er kr. 750,- an-
     meldt efter konkurslovens § 93, mens kr. 10.000,- er anmeldt efter konkurslovens § 94. de resterende
     krav er simple krav i boet, jf. konkurslovens § 97.
     5.      eventuelle strafbare forhold
     udover at der formentlig ikke er foretaget bogføring i selskabet, at der ikke rettidigt er indsendt årsrapport
     til erhvervsstyrelsen eller selvangivelse til skat, at der ikke er foretaget anmeldelse af moms og a-skat,
     at de registrerede direktører ikke reelt har forestået ledelsen af selskabet, samt at to revisionsfirmaer er ble-
     vet registreret som revision for selskabet uden at have samtykket hertil, har kurator grund til at tro, at der
     via s aps er foretaget ulovlig pengeindsamling.
     politiet havde således forud for konkursen beslaglagt selskabets indestående i jyske bank, idet politiet
     havde mistanke om, at pengene var indvundet ved ulovlig indsamling, jf. bilag 19. det bemærkes, at poli-
     tiet over for kurator har oplyst, at der er rejst sigtelse imod p2, blandt andet på baggrund af hans ageren i
     relation til s aps. det har dog ikke været muligt at få nærmere oplysninger omkring sigtelsen eller be-
     slaglæggelsen, idet der er tale om en verserende straffesag.
     på baggrund af ovennævnte forhold har kurator den 30. april 2014 indgivet meddelelse til politiet, jf.
     konkurslovens § 110, stk. 4, …”
synspunkter
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden blandt andet anført:
     ”… det gøres overordnet gældende, at betingelserne for at pålægge x konkurskarantæne er opfyldt.
     deltaget i ledelsen
     konkurskarantæne kan efter konkurslovens § 157, stk. 1, 1. pkt., 1. led, under nærmere angivne betingel-
     ser, pålægges den, der har deltaget i ledelsen skyldnerens virksomhed.
     det fremgår af forarbejderne til konkurslovens § 157 at deltagelse i skyldnerens virksomhed for det første
     omfatter den, der i erhvervsstyrelsens it-system har været registreret som direktør. dette gælder, uanset
                                                   -7-
om den pågældende faktisk har varetaget hverv som direktør, eller om den pågældende har fungeret som
”stråmand”, således at ledelsen reelt er blevet udøvet af en anden person. det er dog efter forarbejderne en
forudsætning, at den pågældende har accepteret registreringen som direktør, eller at den pågældende i det
mindste var bekendt med registreringen og ikke har gjort indsigelse herimod, jf. lovforslag nr. 131 af den
30. januar 2013 under de specielle bemærkninger til konkurslovens § 157.
det gøres gældende, at x ved frivilligt at have ladet sig registrere som direktør uden at have haft noget
kendskab til selskabet er omfattet af § 157, stk. 1, 1. pkt., 1. led.
den tidsmæssige betingelse
fristdagen i forbindelse med konkursboet er i henhold til konkurslovens § 1, stk. 1, nr. 3, den 2. oktober
2013, hvilket er datoen for erhvervsstyrelsens anmodning til skifteretten om at tvangsopløse s aps …
x har i perioden den 2. april 2013 til den 27. august 2013 været registreret som direktør i selskabet.
da x dermed har været registreret som direktør senere i selskabet end ét år før fristdagen, opfylder han
den tidsmæssige betingelse i konkurslovens § 157, stk. 1, 1. pkt., 1. led, for at blive pålagt konkurskaran-
tæne.
groft uforsvarlig forretningsførelse
det gøres gældende, at x på grund af groft uforsvarlig forretningsførelse er uegnet til at deltage i ledelsen
af en erhvervsvirksomhed, jf. konkurslovens § 157, stk. 1, 1. pkt., 3. led.
følgende fremgår af. ”konkursrådets overvejelser om groft uforsvarlig forretningsførelse som betingelse
for konkurskarantæne” (punkt 4.1.2) i de almindelige bemærkninger til konkurskarantænereglerne i lov-
forslag nr. 131 af den 30. januar 2013:
        ”endelig fremhæver rådet, at der foreligger en særlig situation i tilfælde af stråmandskonstruktio-
        ner og lignende. hvis f.eks. den registrerede direktør reelt slet ikke udøver ledelsesbeføjelser, idet
        den daglige ledelse reelt udelukkende udøves af en anden person i den registrerede direktørs navn,
        finder rådet, at den registrerede direktør som udgangspunkt vil kunne anses for at have handlet
        groft uforsvarligt ved at overlade den daglige ledelse til en anden person. rådet anfører, at dette
                                                   -8-
        også gælder, hvis den registrerede direktør og den, der reelt udøver den daglige ledelse, er ægtefæl-
        ler eller samlevende eller nært beslægtede eller besvogrede.” *min understregning+
hertil kommer, at anvendelsen af stråmænd er egnet til at undergrave formålet med konkurskarantænein-
stituttet.
det gøres på den baggrund gældende, at x på grund af groft uforsvarlig forretningsførelse er uegnet til at
deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed, allerede fordi han har overladt den daglige ledelse til en an-
den. det må i den forbindelse betragtes som en særligt skærpende omstændighed, at x absolut intet kend-
skab har haft til s aps, og at han dermed ikke blot har overladt ledelsen til en anden, men at han ikke har
udført nogen form for kontrol med selskabet og dets virksomhed. x har således alene været registreret som
direktør i selskabet med det formål at opfylde forpligtelserne i henhold til selskabsloven, selvom der ikke
var realitet bag registreringerne.
x’s manglende kontrol med selskabet har blandt andet muliggjort, at der ikke er foretaget bogføring i sel-
skabet, indsendt årsrapport til erhvervsstyrelsen eller selvangivelse til skat. herudover kan det på det
foreliggende grundlag lægges til grund, at den manglende kontrol har muliggjort, at der via s aps har
udøvet strafbar virksomhed i form af ulovlig pengeindsamling.
herudover gøres det gældende, at x’s manglende kontrol med selskabet har betydet, at kreditorerne har
lidt betydelige tab, idet boets midler samlet udgør kr. 86.611,77, mens der er anmeldt krav i boet for i alt
kr. 583.384,89. hertil kommer, at årsagen til det kontante indestående på s aps’ bankkonto var i behold
på konkurstidspunktet var alene, at det i nærværende selskab ikke havde været muligt at tømme selskabets
konto på grund af politiets beslaglæggelse af indeståendet.
det gøres gældende, at ovennævnte forhold samlet og hver for sig medfører, at x på grund af groft ufor-
svarlig forretningsførelse er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed, jf. konkurslovens §
157, stk. 1, 1. pkt., 3. led.
rimelighedsbetingelsen og karantæneperioden
det gøres med henvisning til de ovenfor nævnte forhold gældende, at det under hensyn til x’s handlemå-
de og omstændighederne i øvrigt er rimeligt at pålægge ham konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157,
                                                        -9-
      stk. 2, samt at der ikke foreligger særlige grunde til at fravige hovedreglen om, at konkurskarantæne skal
      pålægges for 3 år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1.
      det må ved vurderingen af, om det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne betragtes som en skær-
      pende omstændighed, at det i februar 2013 – altså forud for x’s registrering som direktør – har været be-
      skrevet i pressen, at der foretages ulovlig pengeindsamling i regi af s aps. i den forbindelse bemærkes, at
      x er p2’s svoger, samt at den i bilag 12 fremlagte artikel kan findes via en google-søgning på ”selskab3”.
      såfremt x ikke allerede – eksempelvis som følge af sit svogerskab til p2 – var bekendt med den pågældende
      artikel, kunne han med en simpel internetsøgning have fået oplysninger om selskabet. på den baggrund
      gøres det gældende, at x var eller burde være bekendt med, at der foregik ulovlig aktivitet i selskabet. det-
      te bestyrkes af, at x ikke på noget tidspunkt har spurgt p2, hvad selskabet beskæftigede sig med, eller
      hvorfor p2 ønskede at registrere x som direktør, jf. x’s forklaring om, at han intet kendte til selskabet.
      det forhold, at konkurssagen først blev indledt i december 2014 medfører ikke, at det ikke vil være rimeligt
      at pålægge x konkurskarantæne. det bemærkes i den forbindelse, at kurator i sin redegørelse af den 1. maj
      2014 i medfør af konkurslovens § 125, stk. 2, anmodede skifteretten om at indlede konkurskarantænesag
      imod x …”
sø- og handelsretten skal udtale:
det er ubestridt, at x har været registret som direktør i selskabet i perioden den 2. april 2013
til den 27. august 2013. selvom x ikke reelt har fungeret som direktør, kan retten efter hans
egen forklaring i skifteretten den 10. april 2014 lægge til grund, at han var bekendt med og
havde godkendt registreringen som direktør. retten lægger videre som ubestridt til grund,
at selskabet har lidt tab i størrelsesordenen 580.000 kr., og at disse tab er blevet mulige på
grund af x’s manglende ledelse af selskabet. det er ligeledes hans ansvar, at der i den perio-
de, hvor han var registret som direktør, ikke er blevet indleveret årsregnskab, foretaget bog-
føring eller indberetning til skat. hertil kommer, at x efter de foreliggende oplysninger om
presseomtalen af selskabet burde have været bekendt med, at der eventuelt forgik ulovlige
aktiviteter i selskabets regi, men at han tilsyneladende valgte at ignorere omtalen af selskabet
og indtræde som direktør uden samtidigt at tage ansvar for driften.
                                               - 10 -
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder skifte-
retten, at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1, og regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig.
                                       derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 10.000 kr.
                                        jeanette melchior
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                                   sø- og handelsretten, den