text:
dom
afsagt den 10. februar 2014 af retten i århus, 7. afdeling.
bs 7-818/2013
a
v/advokat svend aage helsinghoff
europaplads 2, 2.
8000 århus c
mod
erstatningsnævnet
adelgade 11-13
1304 københavn k
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, hvor stævning er indleveret til retten i aarhus den 12. april 2013, indeholder ikke
en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a, stk. 2.
sagen drejer sig om, hvorvidt sagsøgerens uarbejdsdygtighed skyldes afpresningen, om
sagsøgeren under normale omstændigheder ville have oppebåret en indtægt i den forretning,
hvor han var ansat, og om sagsøgte som følge heraf skal tilpligtes at anerkende, at sagsøger er
berettiget til tabt arbejdsfortjeneste.
sagsøgeren, a har nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgeren er
berettiget til tabt arbejdsfortjeneste for det røveriske overfald sagsøgeren var udsat for.
sagsøgte, erstatningsnævnet, har principalt nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært
hjemvisning.
sagens oplysninger
sagsøgeren, der var ansat i x aps, blev i september 2005 udsat for et overfald og afpresning
på sin arbejdsplads. ved x-by rets dom af 10. februar 2006 blev to personer dømt for blandt
andet afpresning af sagsøgeren ved overfald og trusler. dommen blev stadfæstet af østre
landsret den 15. juni 2006.
sagsøgerens arbejdsgiver gik i betalingsstandsning den 11. oktober 2005. selskabet gik
efterfølgende konkurs den 20. april 2006.
den 27. december 2005 anmeldte sagsøgeren et indbrud i y, … , x-by til politiet. y i x-by
var i øvrigt i en periode i 2006 udsat for gentagne tyverier.
den 7. december 2006 udarbejdede læge tina skafte en lægeerklæring vedrørende a til brug
for ansøgning om erstatning fra staten efter offererstatningsloven. heraf fremgår om
tilskadekomsten, at a blev overfaldet den 9. september 2005, hvor en række personer opsøgte
ham på arbejdspladsen og truede ham. han flygtede og led ikke fysisk overlast. om den
lægelige behandling i forbindelse med tilskadeskomsten fremgår, at der har været afholdt
samtaler om forløbet, og at skadelidte behandles hos en psykolog med 1 til 2 ugers
                                               - 2 -
mellemrum. det fremgår videre, at a har været sygemeldt siden overfaldet og fortsat er
sygemeldt. de subjektive symptomer er anført som værende træthed, koncentrationsbesvær,
mareridt, søvnbesvær, hukommelsesproblemer og hovedpine, og det er anført, at der er
sammenhæng med patientens klager og de objektive fund. lægen har derudover anført, at det
ikke på daværende tidspunkt var mulig at skønne, om der blev varige mén, og at det var
usikkert, hvor længe der vil være et behandlingsbehov (psykologhjælp).
den 9. februar 2007 sendte sagsøgerens tidligere advokat et brev til erstatningsnævnet med
årsrapporter for 2001-2004 for x aps, og med oplysninger blandt andet om, at sagsøgeren
ikke havde og aldrig havde haft anparter i selskabet, og at årsagen til at driften måtte ophøre
formentlig kan henføres til, at sagsøgeren ikke længere kunne yde sin indsats i virksomheden.
sagsøgerens tidligere advokat fremsendte endvidere materiale til erstatningsnævnet i form af
årsopgørelser som dokumentation for indkomst og med oplysning om, at sagsøgeren har fået
udbetalt ca. 20.000 kr. i løn om måneden.
den 4. december 2007 traf erstatningsnævnet afgørelse om, at nævnet ikke fandt grundlag for
at tilkende a erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
ved brev af 10. april 2008 skrev kurator til sagsøgerens advokat vedrørende årsagerne til
konkursen:
       "det er naturligvis yderst vanskeligt at udtale sig om årsagerne til konkursen, men der er
       for mig at se ingen tvivl om, at de forbrydelser, som a og nogle af selskabets
       medarbejdere har været udsat for, har været en medvirkende årsag til konkursen, idet de
       anførte forhold havde til følge at man så sig nødsaget til at indstille driften af
       virksomheden på ...."
den 23. juli 2008 udarbejdede afdelingslæge søren lecker en statusattest vedrørende a til
jobcenter .... det fremgår under punktet om stressende faktorer i øvrigt, at patienten har fået
efterretninger om, at såvel de 2. generationsinvandrere, som han fik sat i fængsel, som
...rockere, hvoraf 1 også blev fængslet, er ude efter ham og vil ham "til livs". der fremgår
endvidere følgende af attestens konklusion:
       "pt.s tilstand kan sammenlignes med en kronisk depression af moderat grad (df32,1),
       der er dog også klare elementer af posttraumatisk belastningsreaktion, hvor der reelt har
       været en forværring, idet pt. også har udviklet flashbacks (se ovenfor).
       pt. skønnes at have haft en forværring i den psykiske tilstand siden udarbejdelsen af
       speciallægeerklæringen, hvilket kan relateres til den vedvarende stress fra de verserende
       økonomiske sager, samt i særdeleshed at han fortsat føler sig truet på livet.
       han har i alt gennemgået flere ellers relevante behandlingstilbud med såvel gruppe som
       individuel terapi og er i medicin antidepressiv behandling. alle behandlingstiltag har
       været uden effekt, hvilket igen kan relateres til den vedvarende belastning, han er i både
       psykisk (vedvarende økonomiske problemer) samt fysisk (stressreaktion) samt hans
       formentlig relevante opfattelse af at være i fare (se ovenfor).
       i forhold til vurderingen ved speciallægeerklæringen må hans prognose nu skønnes
       forringet med afgjort risiko for en yderligere forværring, da han fortsat lever under
       væsentligt pres, herunder risikoen for at blive overfaldet (se tidl.). han har reelt ingen
       arbejdsevne af betydning."
                                                - 3 -
den 26. august 2008 meddelte erstatningsnævnet at afgørelsen vedrørende tabt
arbejdsfortjeneste fastholdtes.
sagsøgeren blev bevilget førtidspension fra den 1. juli 2009 ved skrivelse af 11. juni 2009 fra
... kommune.
den 17. juni 2009 meddelte sagsøgerens advokat erstatningsnævnet, at kravet om tabt
arbejdsfortjeneste ikke er opgivet, og det anføres i skrivelse af 11. november 2009 til
erstatningsnævnet, at kommunen har anført, at det nu skønnes, at der er tale om en varig
lidelse med ophør af erhvervsevne i ethvert erhverv.
den 10. marts 2010 udarbejdede speciallæge i psykiatri, søren lecker en speciallægeerlæring
vedrørende sagsøgeren, hvori det konkluderes, at der må skønnes at være en direkte
sammenhæng mellem hændelsen den 9. september 2005, som udspillede sig, da han var på
arbejde som leder af en brugsvognsforretning, og hans nuværende kroniske pysiske og fysiske
symptomer, som har medført, at han har fået tilkendt førtidspension.
den 11. marts 2010 meddelte erstatningsnævnet i forbindelse med en anmodning om
genoptagelse af nævnets afgørelse af 4. demcember 2007, at afgørelserne af 4. december 2007
og 26. august 2008 vedrørende tabt arbejdsfortjeneste fastholdtes.
i forbindelse med afslutning af konkursboet skrev kurator i sin redegørelse af 13. april 2010
vedrørende selskabets virksomhed blandt andet, at selskabets drift op til
betalingsstandsningen var overskudsgivende, og der var heller ikke konstateret væsentlige
likviditetsmæssige problemer forinden. herudover har selskabets revisor b redegjort for
selskabets forhold i et brev til sagsøgerens advokat af 6. oktober 2010.
ved e-mail af 6. oktober 2010 skrev kurator til sagsøgerens advokat følgende vedrørende
årsagerne til selskabets konkurs:
      "på given foranledning skal jeg herved bekræfte, at jeg som kurator i det konkursramte
      selskab kan erklære mig enig i, at det forholder sig som af revisor anført, og at jeg i
      enhver henseende kan erklære mig enig i, at de forhold, der resulterede i selskabets
      konkurs hverken kan tilskrives dårlig ledelse eller andre forhold, som ledelsen kan anses
      ansvarlig for."
den 1. november 2010 rettede sagsøgerens advokat på ny henvendelse til erstatningsnævnet
med henblik på genoptagelse af spørgsmålet om tabt arbejdsfortjeneste og fremsendte
redegørelse fra såvel selskabets revisor som kurator i selskabet. erstatningsnævnet svarerede
på denne henvendelse anmodede om fremsendelse af afslag på erstatning fra tryg.
ved afgørelse af 13. september 2011 fastsatte arbejdsskadestyrelsen sagsøgerens tab af
erhvervsevne til 80 %, og årslønnen blev ved afgørelsen fastsat til 387.000 kr.
den 12. april 2012 traf erstatningsnævnet seneste afgørelse om, at det ikke var tilstrækkeligt
dokumenteret, at sagsøgeren havde krav på erstatning for tabt arbejdsfortjeneste. det blev
anført, at afgørelsen er truffet i medfør af erstatningsansvarslovens § 2.
                                                 - 4 -
arbejdsskadestyrelsens afgørelsen blev af tryg anket til ankestyrelsen, der den 13. juli 2012
traf afgørelse om, at arbejdsskadestyrelsens afgørelse stadfæstes.
den 22. oktober 2012 fik sagsøgeren udbetalt erstatning for tab af erhvervsevne
(differencekrav).
der har endvidere under sagen været fremlagt lønsedler for sagsøgeren samt årsregnskaber for
x aps.
der er mellem parterne enighed om, at retten ikke skal tale stilling til den økonomiske
opgørelse af en eventuel erstatning, idet konsekvensen af sagsøgerens medhold i sin
anerkendelsespåstand er hjemvisning til behandling af erstatningsopgørelsen ved
erstatningsnævnet.
forklaringer
a har behørigt formanet forklaret, at han solgte brugte biler. i 2005 var der en ansat, som
lavede bedrageri, der bestod i, at han lånte biler ud, når afhørte havde ferie. han meldte den
ansatte til politiet, og derefter begyndte nogle bestemte personer at komme i butikken. én dag
fik han et slag i ansigtet. han besluttede sig for at gå til politiet den 9. september 2005.
c er en kunde, som er kommet meget i butikken, og han etablerede på grund af sit arbejde
med persongruppen kontakten til politiet. der blev etableret et møde overvåget af pet. han
hjalp i en periode politiet med opklaring af sagen. pet oplyste, at han var i overhængende
livsfare, og han blev rådet til at indgive anmeldelse. han fik at vide, at han ikke kunne
opholde sig på firmaets adressen. det resulterede i, at han ikke kunne komme på
firmaadressen, og han fraflyttede hjemmeadressen sammen med sin familie. han er nu flyttet
til en anden by med hemmelig adresse og hemmeligt telefonnummer.
i november 2005 gik han til kommunen, som gav ham sygedagpenge med tilbagevirkende
kraft fra september. han gik til sin fagforening som sagde, at han kunne ikke tage et andet
job. han var stadig i fare. han var sygemeldt, indtil han fik pension i 2009. han har ikke
været i arbejde siden hændelsen i september 2009. han er blevet tilbudt en stilling, men han
mener ikke, at han er i stand til at bestride den. han lider fortsat af de samme gener, som
anført i lægeerklæringerne.
vidnet c har behørigt formanet forklaret, at han arbejder med unge kriminelle på frivillig
basis. han arbejder på et tværgående projekt mellem forskellige kommuner, hvor man
forsøger at få de unge ind på arbejdsmarkedet.
på et tidspunkt blev han kunde hos a, og samarbejdet udviklede sig til et venskab. butikken,
som a var leder for, blev også brugt til at prøve nogle de unge af i et job, således at de fik et
praktikophold på 1-2 måneder.
han bemærkede på et tidspunkt, at der var noget forandret ved a. a fortalte ham, hvad det
drejde sig om. han sagde til a, at han måtte gå til politiet, ellers kunne han risikere at blive
slået ihjel. han fortalte a, at han i forbindelse med sit arbejde havde en særlig forbindelse hos
politiet. de fik derefter etableret kontakt til en specialenhed, som han mødtes med. han
foreslog, at de afholdte mødet med a på hans adresse i ....
                                                - 5 -
efter politiet havde talt med a og sat efterforskningen igang, fik a at vide, at han skulle gå
under jorden. a lever stadig under jorden, men han har dagligt kontakt med a. det er vidnets
opfattelse, at a var i overhængende livsfare, hvilket han stadig mener, at han er idag, da man
bliver betragtet som en stikker, hvis man går til politiet.
vidnet revisor b har behørigt formanet forklaret, at han har været statsautoriseret revisor
siden1986. han vedstår sig sine erklæringer, som er fremlagt i sagen.
virksomheden startede med at sælge brugte biler på … det var en udmærket forretning, som
havde overskud - også når a havde fået løn. der har hele tiden været en mellemregningskonto
i regnskabet, men den er vokset i indestående. mellemregningenskontoen var udtryk for
penge, som selskabet skyldte a.
for at forretningen kunne vokse krævede det indkøb af biler til udstilling. han foreslog derfor
at i stedet for at udbetale den fulde løn til a, kunne man udbetale et beløb svarende til
skattefradraget, og lade resten investere biler. på et tidspunkt blev man enige om, at a skulle
hæve sin løn på mellemregningskontoen.
det var hele tiden en sund forretning, men i september 2005 gik det galt, da driften ophørte. a
var en nøgleperson i forretningen. man kunne have ansat med samme evner og
kvalifikationer, men der var ikke nogle af de andre i forrentingen, der havde evnerne til at
lede forretningen.
det er hans opfattelse, at virksomheden ville have været fortsat, hvis hændelsen i september
2005 ikke havde fundet sted. der var ikke gæld til skat, men alene en kassekredit i banken.
han mener, at der var 30-40 biler i forretningen. det var en stor butik med 15-20 mio. kr. i
omsætning. efter at der blev oprettet værksted, var der også et reservedelslager. da driften
ophørte, nedskrev han driften. han kan godt forestille sig, at der er blevet stjålet genstande, da
butikken ikke var aktiv. i årsregnskabet 2004-2005 kan man se, at varelageret er nedskrevet.
det var hans opfattelse, at genstandene forsvandt. det var både biler og reservedele. når han
bogfører, får hver bil sin egen konto, så man kan se, hvad der sker med den. når regnskabet
skal udarbejdes bliver alle konti gennemgået. det er ikke hans opfattelse, at det dårlige
dækningsbidrag skyldes, at genstandene er solgt for billigt, men at der er genstande, der er
forsvundet.
vidnet kurator d har behørigt formanet forklaret, at han er advokat og var kurator i
konkursboet. han har været advokat i 32 år. han var ikke advokat for selskabet eller
sagsøgere, men blev udpeget som kurator af sø- og handelsretten.
sagens omstændigheder har gjort et stort indtryk på ham, selvom det efterhånden er mange år
siden. det var særligt overfaldet og dét at politiet ikke kunne sikre a, der gjorde særligt
indtryk på ham. det var en forretning, som havde været drevet af a i mange år. på et
tidspunkt skrev han til politiet, at han ikke syntes, at de gjorde arbejdet godt nok.
han kan vedstå sig sine erklæringer og breve, som er fremlagt i sagen.
da han blev tilsyn under betalingsstandsningen, kunne han ikke i første omgang se, hvad
årsagen til betalingsstandsningen var, men da han fik alt materialet, gik op for ham, at det
havde været en fornuftig drevet forretning. der var også et betydeligt varelager i forhold til
                                                - 6 -
sædvanligt under en betalingsstandsning. virksomheden havde haft overskud og havde været
dygtigt ledet. det var i hvert fald ikke årsagen til betalingsstandsningen.
da han skulle behandle boet, var der begrænsede midler til disposition, og han havde svært
ved at få materialet fra revisor. han fandt ud af, at der var ting, der forsvandt på grund af et
indbrud, og at der blev fjernet dæk fra en container selvom den stod indhegnet ved butikken.
han kan ikke huske, om det var under betalingsstandsningen eller konkursen. han tænkte, at
det var nogle af de samme personer der stod bag tyverierne, som havde overfaldet a, men det
blev aldrig opklaret. det var politiets specialenhed, der efterforskede den oprindelige episode,
og enheden kunne ikke rigtig hjælpe senere hen i relation til tyverierne.
parternes synspunkter
sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgeren forud for hændelserne og det røveriske overfald
i 2005 har haft en stabil og varig indtægt fra x aps.
i den forbindelse gør sagsøgeren gældende, at det er hændelsen den 9. september 2005, der er
årsag til, at sagsøgeren ikke længere er i stand til at fungere på arbejdsmarkedet.
dette bestyrkes af, at man fra kommunens side har bevilget førtidspension og der i
arbejdsskadestyrelsen er fastsat et erhvervsevnetab på 80%.
sagsøger har således gjort gældende, at sagsøgeren ikke havde forudbestående eller
konkurrerende lidelser som gjorde, at han ikke kunne arbejde efter overfaldet den 5.
september 2005.
overfaldet er således eneste årsag til, at sagsøgeren ikke fortsat er tilknyttet arbejdsmarkedet.
det er således gjort gældende, at sagsøgeren ikke siden det røveriske overfald har været i
stand til at passe sit hidtidige job eller noget som helst andet job.
endvidere er det gjort gældende, at den eneste årsag til virksomhedens betalingsstandsning og
efterfølgende konkurs, er det røveriske overfald i 2005 og hvis dette ikke var sket, må man
lægge til grund, at virksomheden ville have fortsat med en nogenlunde tilsvarende indtjening.
det er således sammenfattende gjort gældende, at sagsøgeren er berettiget til tabt
arbejdsfortjeneste efter erstatningsansvarslovens § 2.
sagsøgte har til støtte for frifindelsespåstanden gjort gældende, at der intet grundlag er for at
tilsidesætte sagsøgtes afgørelser (bilag 5 og 15).
sagsøgeren, der har bevisbyrden, er ikke i stævningen fremkommet med noget, der kan føre
til en ændret vurdering af spørgsmålet om erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
det påhviler sagsøgeren at bevise, at han har lidt et tab, og det gøres gældende, at sådant bevis
ikke er ført.
sagsøgtes afgørelser i denne sag der truffet i medfør af offererstatningsloven. det følger af
lovens § 1, at staten yder erstatning og godtgørelse for personskade, der forvoldes ved
                                                 - 7 -
overtrædelse af borgerlig straffelov mv. det er således alene følgerne af den sagsøgeren
overgåede psykiske skade, der kan begrunde erstatning efter loven.
eventuelle formueforbrydelser begået mod x kan således, uagtet eventuelt person- og
tidsmæssigt sammenfald med afpresningsforholdet mod sagsøgeren, ikke danne grundlag for
erstatning efter offererstatningsloven. det understøtter derfor ikke sagsøgerens krav i denne
sag, at han påberåber sig "omfattende tyverier fra selskabet". hvis det lægges til grund, at
sådanne forhold har ligget bag selskabets konkurs, er dette tværtimod en yderligere
underbyggelse af, at sagsøgeren, uanset personskaden, ikke ville have haft lønnet arbejde i
den periode, han kræver tabt arbejdsfortjeneste for, jf. nedenfor.
at sagsøgeren gør gældende, at han og alt øvrigt personale i virksomheden (dvs. også
personer, der ikke havde været udsat for trusler) på grund af afpresningssagen ikke turde
møde på arbejde, hvorfor virksomheden måtte holde lukket med indtægtstab til følge, kan
heller ikke føre til erstatning efter offererstatningsloven. lukning af forretningen på grund af
et generelt trusselsbillede kan ikke karakteriseres som "personskade".
selv såfremt det måtte blive lagt til grund, at virksomhedens lukning kan omfattes at begrebet
"personskade", har sagsøgeren ikke godtgjort, at han i tiden efter de strafbare forhold, han var
udsat for i september 2005, ville have været i lønnet beskæftigelse, idet hans arbejdsgiver, x,
allerede den 11. oktober 2005 anmeldte betalingsstandsning efter at have realiseret et negativt
resultat på 2.347.411 kr. i regnskabsåret 2004/05, der sluttede den 30. september 2005, jf.
årsregnskabet (bilag a). de strafbare forhold blev begået i perioden fra den 9. til den 23.
september 2005, hvorfor det allerede af tidsmæssige årsager er udelukket, at de kan være
årsag til det nævnte tab opgjort pr. 30. september 2005.
det bestrides som udokumenteret, at de formueforbrydelser, for hvis anmeldelse politiet har
kvitteret ved bilag 18-22, har nogen sammenhæng med den sagsøgeren overgåede
personskade. afpresningsforholdet blev som anført begået i september 2005, medens
tyveriforholdene hidrører fra december 2005 (bilag 18 og 19) og marts 2006 (bilag 20, 21 og
22), og således uden undtagelse er begået efter x' betalingsstandsning den 11. oktober 2005
(bilag 16). selv såfremt det lægges til grund, at samme personkreds står bag afpresningen og
tyverierne, har formueforbrydelserne således ingen selvstændig betydning haft for
virksomhedens lukning.
det bestrides i den forbindelse, at revisor bs retrospektive betragtninger om årsregnskabet
kan tjene som bevis for, at virksomheden kunne have overlevet, såfremt sagsøgeren ikke var
blevet udsat for afpresning. revisorens teoretiske opstilling (bilag 11) af, hvorledes
årsregnskabet kunne have set ud i en hypotetisk situation, bestrides som urigtig og
udokumenteret.
revisorens synspunkter om "forsvundne" beholdninger (bilag 6b og 11) savner en hver
sammenhæng med de strafbare forhold. gerningsmændene er ikke dømt (og var ikke tiltalt)
for tyveri eller lignende af biler eller andre varer fra x, og sagsøgeren har i retten forklaret, at
den bil af mærket bmw, der var omdrejningspunkt for afpresningsforholdene, blev returneret
efter at have været i gerningsmændenes besiddelse i få dage (bilag b, side 27). såfremt det
kan lægges til grund, at der i tiden umiddelbart op til betalingsstandsningen er "forsvundet"
varer fra den virksomhed, sagsøgeren var direktør for, er dette således ikke en følge af
afpresningen.
                                               - 8 -
til støtte for den subsidiære påstand om hjemvisning har sagsøgte gjort gældende, at da
sagsøgte har truffet afgørelse om, at sagsøgeren ikke er berettiget til erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste, er der i sagens natur ikke taget stilling til udmålingen af en eventuel
erstatning. der foreligger således ikke en afgørelse om udmåling, som retten kan prøve.
såfremt retten måtte nå frem til, at sagsøgeren er berettiget til erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste, skal sagen derfor hjemvises til sagsøgte med henblik på udmåling.
for fuldstændighedens skyld bemærkes, at sagsøgte bestrider den i stævningen indeholdte
opgørelse af sagsøgerens tab. sagsøgeren har ikke godtgjort, at han på skadestidspunktet
havde eller i tiden derefter ville opnå en indtjening som den, der er lagt til grund for
opgørelsen.
det fremgår således af sagsøgerens årsopgørelse for 2005 (bilag 4b), at han i de ca. 9 måneder
af året, hvor han var i beskæftigelse, oppebar en samlet lønindkomst på 59.297 kr.
sagsøgerens ikke nærmere dokumenterede angivelse af at have hævet midler på en
mellemregningskonto med virksomheden kan ikke føre til en forhøjelse af indkomsten, da
arbejdsgiverens angivelige tilbagebetaling af gæld til sagsøgeren ikke har karakter af løn.
det bestrides, at den af ankestyrelsen skønsmæssigt fastsatte årsløn til brug for beregning af
sagsøgerens erstatning for tab af erhvervsevne efter arbejdsskadesikringsloven har relevans
for spørgsmålet om tabt arbejdsfortjeneste. erhvervsevnetabserstatning udmåles på grundlag
af skadelidtes indtjeningsevne, såfremt skaden ikke var indtruffet, i dette tilfælde efter et
skøn, medens erstatning for tabt arbejdsfortjeneste skal kompensere tab af faktisk indtægt i en
given periode.
rettens begrundelse og afgørelse
under denne sag er retten anmodet om at tage stilling til, hvorvidt sagsøgte,
erstatningsnævnet, skal tilpligtes at anerkende at sagsøgeren, a, er berettiget til erstatning for
tabt arbejdsfortjeneste som følge af uarbejdsdygtighed efter et røverisk overfald og
afpresning, som sagsøgeren var udsat for den 9. september 2005.
erstatningsnævnet har henholdsvis i 2007 og i 2012 i medfør af offererstatningslovens truffet
afgørelse om, at a ikke er berettiget til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
i medfør af offererstatningslovens § 1 yder staten erstatning og godtgørelse for personskade,
der forvoldes ved overtrædelse af borgerlig straffelov mv.
a blev udsat for et afpresningsforhold den 9. september 2005 på sin arbejdsplads.
gerningsmændene blev dømt for blandt andet afpresning ved dom af 10. februar 2006 fra
retten i x-by, som blev stadfæstet af østre landsret den 15. juni 2006.
a var på tidspunktet for afpresningen ansat i x aps, som var ejet af hans samlever, e, som
var eneanpartshaver i selskabet.
a har forklaret, at han siden overfaldet har været sygemeldt, at han på grund af situationen af
politiet blev frarådet at vise sig på virksomhedens adresse, og at han derfor ikke var i stand til
at passe sit job. han var på grund af sin psykiske helbredssituation ej heller i stand til at
varetage et andet job.
de under sagen fremlagte lægeerklæringer vedrørende as helbredssituation efter episoden
den 9. september 2005 støtter endvidere as forklaring om, at han efter overfaldet var
uarbejdsdygtig som følge af afpresningssituationen. på denne baggrund lægges det af retten til
grund, at as uarbejdsdygtighed skyldes det overfald, som han blev udsat for den 9. september
2005.
                                                - 9 -
vidnet revisor b har forklaret, at han har kendt virksomheden i mange år, og at det altid har
været en sund forretning. han har forklaret, at a var en nøgleperson i virksomheden, idet de
øvrige ansatte ikke havde samme ledelsesmæssige kvalifikationer. han har endvidere
forklaret, at han nedskrev varelageret i årsregnskabet 2004/2005, og at det var hans opfattelse,
at genstandene forsvandt.
vidnet advokat d, som var kurator i x aps, har forklaret, at han, da han påbegyndte arbejdet
med betalingsstandsningen og konkursboet, konstaterede, at der var tale om en fornuftigt
drevet forretning med et betydeligt varelager. virksomheden havde i en årrække haft
overskud, og det var hans opfattelse, at den havde været dygtigt ledet. han har endvidere
forklaret, at han under behandlingen af boet konstaterede, at der forsvandt genstande fra
butikken. han havde kontakt til politiet, men den enhed, som efterforskede
afpresningssituationen kunne ikke hjælpe ham med indbruddet, hvilket heller aldrig blev
opklaret.
kurator advokat d har endvidere i sin afsluttende redegørelse vedrørende konkursboet anført,
at selskabets drift op til betalingsstandsningen var overskudsgivende, og at der heller ikke var
konstateret væsentlige likviditetsproblemer forinden.
på baggrund af det under sagen fremlagte og de afgivne forklaringer, finder retten det bevist,
at a, fortsat ville have været beskæftiget i virksomheden, x aps, hvis ikke han i september
2005 var blevet udsat for afpresning. idet a efter han var udsat for afpresning var nødsaget til
ikke at indfinde sig på virksomhedens adresse, finder retten, at der er en sådan sammenhæng
mellem forbrydelsen mod a og virksomhedens efterfølgende konkurs, at det kan lægges til
grund, at virksomheden ville være blevet drevet videre, hvis ikke a havde været afskåret fra
at møde på arbejde. det bemærkes endvidere hertil, at selskabet gik konkurs den 20. april
2006 efter ca. 8 måneder uden drift.
retten finder derfor, at det kan lægges til grund at a under disse omstændigheder fortsat ville
have oppebåret en indtægt i den forretning, hvori han var ansat.
a er derfor berettiget til tabt arbejdsfortjeneste i medfør af offererstatningslovens § 1, stk. 1,
idet han har været udsat for en forbrydelse (afpresning), der er omfattet af borgerlig straffelov,
som er begået i den danske stat, og som har medført psykiske skader i sådan et omfang, at a
ikke var i stand til at varetage sit arbejde hos x aps.
da erstatningsnævnet i sine afgørelsen har afvist at udbetale erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste, har nævnet ikke taget stilling til udmåling af en erstatning for tabt
arbejdsfortjeneste. sagen hjemvises derfor til erstatningsnævnet med henblik på udmåling af
erstatning.
under hensyn til de under sagen nedlagte påstande, sagens omfang og skriftveksling og
sagens udfald skal sagsøgte til sagsøgeren betale sagens omkostninger med 87.104,00 kr.,
hvoraf 4.000,00 kr. udgør udgiften til retsafgift, 14.354,00 udgør udgiften til vidner og
68.750,00 kr. udgør udgiften til advokatbistand.
thi kendes for ret:
sagen hjemvises.
sagsøgeren*, erstatningsnævnet, skal inden 14 dage til sagsøgte*¹, a, betale sagens
omkostninger med 87.104,00 kr.
mette faurskov kristiansen
* "sagsøgeren" erstattes med "sagsøgte"
*¹ "sagsøgte" erstattes med "sagsøgeren"
                                            - 10 -
berigtiget i medfør af retsplejelovens § 221.
retten i aarhus, den 18. februar 2014


text:
- pej
                                              udskrift
                                                  af
                             sø- & handelsrettens dombog
                                             ____________
                                                dom
afsagt den 11. maj 2017
h-88-15
                                         børresens bådebyggeri i/s
                                         (advokat mads brandt)
                                         mod
                                         ovington boats limited
                                         (advokat nikolaj linneballe)
sagens baggrund og parternes påstande
i denne dom træffes der afgørelse vedrørende et krav, som børresens bådebyggeri i/s (heref-
ter ”børresens”) har rejst mod ovington boats limited (herefter ”ovington”) i anledning af
ophøret af et forhandlerforhold.
sagen er anlagt den 11. juni 2015 ved retten i kolding, som efter begæring af børresens ved
kendelse af 3. december 2015 har henvist sagen til sø- og handelsretten i medfør af retspleje-
lovens § 225, stk. 2, nr. 2, jf. stk. 3.
                                              -2-
børresens har nedlagt påstand om, at ovington skal betale 349.838,65 kr. til børresens med
procesrente fra sagens anlæg, subsidiært betaling af et mindre beløb efter rettens skøn.
ovington har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et min-
dre beløb.
børresens betalingspåstand er ifølge stævningen sammensat således:
    tabt fortjeneste:                                                112.712,87 kr.
    tabt fortjeneste, forhøjelse af omsætning på grund
       af world cup 29’er og em 49’er i danmark i 2013:               101.500,00 kr.
    tabt fortjeneste på salg til norge og sverige:                     14.188,78 kr.
    kostpris for varelager:                                          121.437,00 kr.
       i alt:                                                         349.838,65 kr.
i svarskrift af 25. maj 2016 har ovington opgjort den omsætning, som børresens har genere-
ret for ovington, således:
    år 1 total:                                                      137.185,00 gbp
    år 2 total:                                                      167.915,00 gbp
    år 3 total:                                                      108.302,00 gbp
    år 4 total:                                                      53.588,00     gbp
    år 5 total:                                                      33.047,00     gbp
børresens har ikke bestridt de opgjorte tal.
                                                      -3-
oplysningerne i sagen
ovington boats distributor agreement
ved underskrifter den 31. maj 2007 (børresen bådebyggeri aps) og den 21. juni 2007 (oving-
ton) indgik børresen bådebyggeri aps og ovington en aftale, ”ovington boats distributor
agreement”, ifølge hvilken børresen bådebyggeri aps (i aftalen benævnt ”the dealer”) blev
antaget som ovingtons (i aftalen benævnt ”ob”) ”sole distributor” for danmark og ”joint di-
stributor” for norge. aftalen var femårig fra den 1. juni 2007 og indeholdt følgende vilkår 1-
6:
          ”…
          1. renewal and extension
          upon giving a minimum of not less than 3 calendar months and a maximum of not
          more than 6 calendar months’ notice in writing before the expiration of this agree-
          ment, the dealer shall be entitled to a further agreement on similar terms to those
          herein subject to:
           a)   there being no default on the part of the dealer during the term of this agree-
                ment requiring ob to give notice of breach under the terms of this agreement.
           b)   the dealer being active in marketing and distributing the product in the territo-
                ry.
           c)   the dealer being active and holding sufficient product and spare parts for the
                products.
          2. termination of the agreement
          ob shall have the right at any time by giving notice in writing to the dealer to ter-
          minate the agreement forthwith on the occurrence of any of the following events:
           a)   on breach – if the dealer commits a breach of any of the terms or conditions of
                the agreement.
           b)   on liquidation, etc. – if the dealer enters into liquidation whether compulsory
                or voluntarily otherwise than for the purposes of amalgamation or reconstruc-
                tion or compound with creditors or has a received appointed of all or any part
                of its assets or takes or suffers any similar action in consequence of debt.
           c)   notwithstanding termination, the dealer shall be liable to account to ob for all
                months that may be due to ob under the terms of this agreement.
                                                     -4-
           3. duties of ovington boats ltd.
            a)   ob hereby will grant the dealer distribution rights relating to the distribution
                 of the ob’s products within the territory.
            b)   ob shall use its reasonable endeavors where possible to supply the required
                 number of boats and spares.
           4. duties of the dealer
           these obligations will include:
            a)   protection of the one design nature of the products.
            b)   promotion and extension of sales of ob’s products throughout the territory.
            c)   safeguarding of ob’s intellectual property rights and those of julian bethwaite
                 (who has granted a license of any intellectual property rights relating to the
                 products to ob).
            d)   maintaining a minimum stock of spare parts and provisions for after sales ser-
                 vice as set out by ob
           5. territory
            a)   in the event that the dealer or a dealer or agent of the dealer sells the products
                 or any component parts of the products outside the territory, the dealer shall
                 compensate ob by accounting to ob for 15 % of ob’s wholesale price of the
                 product or part (as appropriate).
            b)   in the event that ob or a dealer or agent of ob sells the products or component
                 parts of the products in to the territory, ob shall compensate the dealer by ac-
                 counting to the dealer for 15 % of ob’s wholesale price of the product or part
                 (as appropriate).
           6. payments to ob
            a)   payment terms are strictly 30 days net.
            b)   boats and spares will be supplied at ‘dealer price’ per our published price list.”
diverse korrespondance før den 31. maj 2012
der er som bilag f, 30, 31, 32 og h fremlagt e-mail-korrespondance 2009 - 2012, der illustre-
rer, at kommunikation, fakturering og betalinger ikke forløb gnidningsfrit. i den sidste peri-
ode op til aftalens udløb den 31. maj 2012 betalte børresen bådebyggeri aps forud til oving-
ton, som herefter afsendte de bestilte varer.
af en e-mail af 22. maj 2012 fra ovingtons chris turner til anders børresen (bilag h) frem-
gik efter bemærkninger om en udestående saldo afslutningsvis:
                                                    -5-
           ”…
           this is not a situation i wish to continue with for very much longer, our dealers
           should hold stock and pay their bills on time. you have been put on to pro forma ba-
           sis due to your poor record in this regard.
           i have been busy with the women’s skiff evaluation trials, the olympic equipment as
           well as the youth worlds supply, as soon as i have time to look beyond these i will
           be reviewing the dealer situation for denmark, sweden and norway.”
der er også fremlagt e-mail-korrespondance om svenske forhold. af en e-mail af 29. novem-
ber 2010 fra chris turner til en svensk kunde fremgår blandt andet, at kunden blev anmodet
om at fremsende sin ordre via børresen bådebyggeri aps. det er børresens opfattelse, at det
var aftalt, at børresen bådebyggeri aps også skulle være ”sole distributor” for sverige, mens
det er ovingtons opfattelse, at børresen bådebyggeri aps var ”joint distributor” for sverige.
korrespondance mv. efter den 31. maj 2012
i en e-mail af 28. august 2012 anmodede anders børresen om oplysning om nogle produkt-
priser. den 30. oktober 2012 rykkede anders børresen for svar. i en e-mail den 7. november
2012 besvarede ovington (chris turner) anders børresens e-mails, som han i øvrigt oplyste
ikke at have modtaget, og gav de ønskede prisoplysninger. i en e-mail den 29. november
2012 fulgte ovington op på e-mailen fra den 7. november 2012 og anførte derudover blandt
andet:
           ”…
           these boats are available now for immediate shipping upon receipt of payment. …
           we are in the process of reviewing all of our dealers and their performance…in the
           last two years borresen have only sold three 29ers and also your dealer contract with
           ovington came up for renewal in the summer of 2012, of which we have not received
           a formal renewal or extension note as per clause one of the agreement.
           please can you let me know your intentions for the next twelve months, with a busi-
           ness plan? i will need to make an informed decision preferably before the end of the
           year of how we handle future sales in to denmark.
           i look forward to hearing from you soon.”
af anders børresens svar til ovington fremgik det af e-mail af 12. december 2012 blandt an-
det:
                                                    -6-
          ”…
          we want to continue our dealership, and is very focused on ov boats.
          we have done a lot of service to clients in our market, with many trips to norway
          and sweden and get good feedback from clients.
          we have been hurt by charterboats sold into our area the last 2 years. and import of
          mc kay boats. but the market is growing and is very healthy.
          …”
efter at have rykket for svar i en e-mail den 21. december 2012 modtog anders børresen
samme dag en e-mail fra ovington (chris turner), hvoraf fremgik blandt andet:
          ”…
          we have however decided not to renew our contract with you although we have not
          yet finalised our plans for next season.
          we have dealt directly with the danish federation and have new 49ers on order
          again.
          sorry to give you this news so close to christmas, and wish you well for the future
          with your new premises.
          …”
den 14. januar 2013 sendte ovington (chris turner) en ny e-mail til anders børresen, hvor
ovington oplyste at have fundet nye distributører for henholdsvis danmark og norge
(dinghy shop dk) og sverige (baths) ”with immediate effect”. det blev samtidig oplyst, at
alle ordrer ville blive overgivet til det nye firma.
der er fremlagt print fra ovingtons hjemmeside, hvoraf ses, at børresen bådebyggeri aps
både den 21. august 2012 og den 10. januar 2013 var angivet som ovingtons ”dealer” for
danmark, norge og sverige.
faktureringer
der er fremlagt fakturaer for diverse bådudstyr og reservedele udstedt af ovington til børre-
sen bødebyggeri aps i perioden fra den 20. februar 2012 til den 31. oktober 2012. det frem-
går heraf, at børresen bødebyggeri aps i hele perioden blev indrømmet en forhandlerrabat
på 15 % på de omhandlede produkter.
                                               -7-
overdragelsesaftale
mellem børresen bådebyggeri aps som sælger og børresens bådebyggeri i/s som køber blev
der den 30. september 2012, som også var overtagelsesdagen, indgået en ”overdragelsesafta-
le”, hvorefter børresens bådebyggeri i/s overtog den af børresen bådebyggeri aps tilhøren-
de og hidtil drevne produktion, salg og markedsføring af både og dermed beslægtet virk-
somhed for en samlet købesum på 1.142.748,59 kr. der foreligger endvidere en udgave af
overdragelsesaftalen, der er dateret den 4. marts 2013. ifølge aftalens pkt. 1.3 overtog børre-
sens bådebyggeri i/s igangværende arbejde, ”betinget af at kunderne accepterer debitorskif-
te”, og endvidere blandt andet børresens bådebyggeri aps’ rettigheder og forpligtelser i
henhold til den bestående kontraktbeholdning, herunder evt. afgivne tilbud. blandt de over-
tagne aktiver var endvidere vare- og forbrugslager, i alt 689.495,53 kr.
på vegne børresen bådebyggeri aps rejste selskabets advokat ved brev af 4. februar 2013
krav mod ovington i anledning af aftaleforholdets ophør. korrespondancen med ovington
fortsatte på vegne af børresen bådebyggeri aps, indtil ovington ved mailbrev af 31. januar
2014 fra sin advokatforbindelse mincoffs solicitors anførte, at man havde fået oplysning om,
at børresen bådebyggeri aps var trådt i likvidation med advokat erik skanvig som likvida-
tor. ovington udbad sig i den anledning forskellige oplysninger, idet ovington blandt andet
anførte, at vi ”… presume your client’s director no longer has authority to proceed with any
claim on the company’s behalf in light of the liquidation”. ovingtons mailbrev blev besvaret
af børresens advokat ved brev af 6. marts 2014, hvor blandt andet likvidationsdatoen den 28.
august 2013, og at der var tale om solvent likvidation, blev oplyst.
børresen bådebyggeri aps ophørte ifølge udskrift fra erhvervsstyrelsen den 24. marts 2014.
startdato for børresens bådebyggeri i/s var ifølge udskrift fra erhvervsstyrelsen den 10. ja-
nuar 2012.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af anders børresen og chris turner.
                                                -8-
anders børresen har forklaret blandt andet, at han er uddannet bådebygger og skibsingeni-
ør. børresens er et gammelt firma, der leverer kapsejladsbåde til hele verden. børresens er et
kendt brand inden for sejlads, herunder særligt inden for segmentet topidræt, men tillige in-
den for ungdomssegmentet. børresens bygger selv kapsejladsbåde og er samtidig forhandler
for andre producenter.
børresens indgik eneforhandleraftalen med ovington, fordi børresens så en god forretnings-
mulighed i at forhandle både fra ovington, som er et godt brand. aftalen var ikke genstand
for egentlige forhandlinger, idet børresens blot underskrev det aftaledokument, som oving-
ton kom med. efter aftalen fik børresens i første omgang danmark som sit eneforhandlerom-
råde. kort tid efter indgåelsen af aftalen i 2007 blev også norge eneforhandlerområde for
børresens, og efter ca. et år fik børresens endvidere eneforhandlerretten i sverige. det oprin-
delige aftaledokument blev ikke omskrevet i anledning af, at børresens eneforhandlerområ-
de blev udvidet med norge og sverige. parterne lagde bare til grund, at sådan var det.
børresens fik forhandlerrabat, når børresens solgte ovingtons både i sit eneforhandlerområ-
de, og skulle have provision, når ovington eller andre forhandlere solgte ovington-både ind
i børresens eneforhandlerområde. hjemlandet for den kunde, som stod på fakturaen, var af-
gørende for, om der var tale om et salg ind i børresens eneforhandlerområde. leveringsste-
det var derimod uden betydning for provisionsspørgsmålet. børresens modtog ikke provisi-
on for alle salg, som blev foretaget ind i børresens eneforhandlerområde, og provisions-
spørgsmålet gav efterhånden anledning til gnidninger mellem parterne. der opstod også
uoverensstemmelser og forvirring mellem parterne i relation til børresens betaling af oving-
tons fakturaer, idet ovington ikke havde styr på sit bogholderi.
omsætningen, som børresens genererede på ovington-kontrakten, svingende en del fra år til
år. dette er normalt i bådbranchen, hvor virksomhedernes årlige salgstal afhænger direkte
af, hvilke og hvor mange sejlarrangementer, som bliver afholdt ude i verden i det pågælden-
de år, herunder hvilke både der godkendes til arrangementerne. børresens salg var således
særdeles godt i de første to år, da der i denne periode blev afholdt blandt andet ungdoms-
                                                -9-
vm i danmark. salget i de efterfølgende år var omvendt mindre grundet mindre gunstige
omstændigheder i markedet.
der var op til udløbet af forhandleraftalen mellem børresens og ovington den 31. maj 2012
ikke kontakt mellem parterne om, hvorvidt aftalen skulle fortsætte, bortset fra den e-mail fra
chris turner, som blev sendt til ham den 22. maj 2012. han talte ikke med chris turner i an-
ledning af e-mailen. han kan i dag godt se, at børresens formelt burde have forlænget ene-
forhandleraftalen med ovington, men sådan foregår det ikke i praksis i bådbranchen, hvor
de fleste aftaler bare bliver ved med at løbe efter aftaleperiodens udløb. samarbejdet mellem
børresens og ovington fortsatte da også fuldstændig som hidtil efter den 31. maj 2012. bør-
resens modtog således fortsat forhandlerrabat ved bestillinger hos ovington og stod fortsat
som ovingtons forhandler i danmark, norge og sverige på både ovingtons og den interna-
tionale sejlerorganisations hjemmesider. børresens flyttede virksomhedsadresse i efteråret
2012, hvilket var en betydelig opgave, men salgsarbejdet med ovington-produkter fortsatte i
perioden, om end intensiteten måske var lidt lavere. den ”business plan”, som chris turner
efterspurgte i e-mailen af 29. november 2012, er indeholdt i hans svarmail af 12. december
2012. den 21. december 2012 kom der en opsigelse fra ovington. det fremgår af e-mailen
denne dag, at ovington allerede inden opsigelsen var begyndt at sælge ind i børresens ene-
forhandlerområde.
efter ovingtons opsigelse gik børresens i tænkeboks, og i starten af 2013 blev det besluttet at
slanke virksomheden. det var virksomhedens revisor, der var ophavsmand til beslutningen
om at likvidere børresen bådebyggeri aps og i den forbindelse overdrage alt i aps’et til bør-
resens bådebyggeri i/s. han underskrev overdragelsesaftalen mellem selskaberne den 4.
marts 2013, men efter forslag fra revisoren blev aftalen antedateret og overtagelsesdagen sat
til den 30. september 2012, således at der blev sparet et regnskab. blandt det overdragne var
alle aps’ets kontrakter, igangværende arbejder og varelager. børresens har i dag et stort set
intakt lager af reservedele fra ovington tilbage. værdien af dette lager kan opgøres til ca.
120.000 kr.
                                                 - 10 -
chris turner har forklaret blandt andet, at han er ejer af ovington, som er en lille virksom-
hed, der bygger både til kapsejlads. ovington bygger bådene på licens fra indehaveren af de
pågældende båddesign.
han var involveret i indgåelsen af forhandleraftalen med børresens i 2007. ovington havde
på daværende tidspunkt ikke udpeget en forhandler i danmark, men havde brug for en så-
dan af afgiftsmæssige hensyn. han kendte ikke til børresens på forhånd. parterne blev intro-
duceret på en konference. han modtog ikke en egentlig ”business plan” fra børresens i for-
bindelse med indgåelsen af aftalen, men en sådan blev indgående drøftet. aftalen var relativt
lige til. børresens opnåede eneforhandlerret til ovingtons både i danmark, men var kun ik-
ke-eksklusiv forhandler af bådene i norge og senere i sverige. ovington havde ikke andre
forhandlere i norge og sverige, men ovington var berettiget til selv at foretage salg til kun-
der i disse lande, og solgte således direkte til kunder i blandt andet sverige.
han kan bekræfte anders børresens forklaring om, at salgstallene i bådbranchen kan afhæn-
ge af sejlarrangementer. det er således rigtigt, at børresens salg i det første år af forhandler-
aftalen var særligt godt på grund af afholdelsen af ungdoms-vm i danmark.
i maj 2012 skrev han en e-mail til børresens, i hvilken han angav, at ovington ville ”review
the dealer situation” i danmark, norge og sverige. han fik ikke noget svar på denne e-mail.
han var klar over, at forhandleraftalen med børresens snart ville udløbe, men han foretog
sig ikke yderligere for at kontakte børresens i denne anledning. han mener ikke, at det var
hans forpligtelse at rette henvendelse til børresens omkring fornyelse af aftalen. han sørgede
for at rette henvendelse til sin egen licensgiver om fornyelse af licensaftalen med denne. ol i
london blev afholdt i sommeren 2012, og han fik derfor ikke set nærmere på forhandlersitu-
ationen før sent på året. han skrev på ny en e-mail til børresens i november 2012, som først
blev besvaret den 13. december 2012. han havde håbet, at børresens ville have en business
plan klar til ham, men en sådan modtog han ikke. han besluttede derfor at udpege en ny
eneforhandler i danmark. han udpegede desuden nye ikke-eksklusive forhandlere i norge
og sverige. det er rigtigt, at børresens på ovingtons hjemmeside fortsat var angivet som for-
handler af ovingtons både i danmark, norge og sverige i januar 2013. årsagen hertil var, at
                                                 - 11 -
kunderne skulle have et sted, hvor de kunne rette henvendelse. børresens fik i perioden efter
forhandleraftalens ophør i maj 2012 og frem til udpegningen af de nye forhandlere fortsat
ovingtons både til forhandlerpris. årsagen hertil var, at ovington i perioden ikke havde
fundet en ny forhandler i børresens marked, og at ovington fortsat havde brug for en for-
handler i dette marked, som ovington kunne sælge sine produkter igennem. efter forhand-
leraftalens ophør i maj 2012 rettede ovington også direkte henvendelse til dansk sejlunion,
hvilket de efterfølgende år afstedkom et salg af tre af ovingtons 49’ere til unionen.
ovington har ikke kunnet fremfinde fakturaer for et salg af ovington-produkter til børre-
sens, som modsvarer et varelager af en størrelse som påstået af børresens.
parternes synspunkter
børresens har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af 13.
februar 2017, hvoraf fremgår blandt andet:
          ”…
          det gøres gældende,
          at       nærværende er sag er anlagt rettidigt, og kravet således ikke er forældet,
          at      børresen i/s har overtaget samtlige rettigheder og krav efter børresens bå-
                  debyggeri aps, jfr. bilag 28, og således er berettiget til at indtale kravet i
                  nærværende sag,
          at      samarbejdet fortsatte på uændrede vilkår efter den 31. maj 2012, jfr. bl.a. bi-
                  lag 29 og bilag 8,
          at      forlængelsen af kontrakten beror på en kvasidisposition, idet begge parter
                  stiltiende har accepteret kontraktforlængelsen og dermed er bundet af de
                  vilkår, der fremgår af kontrakten,
          at      ovington’s opsigelse af samarbejdet ikke kunne ske med øjeblikkelig varsel,
                  men krævede et rimeligt varsel, således at børresen havde mulighed for at få
                  udbytte af den store investering, man har gjort i markedsføringen, og afvikle
                  varelageret. børresen er berettiget til at oppebære provision for ovington’s
                  salg af både og andre varer til kunder bosiddende inden for børresens ene-
                  forhandlingsområde,
          at      der ved fastlæggelsen af det rimelige varsel skal … tages hensyn til de kon-
                  krete omstændigheder. særligt bør fastlæggelsen ske således, at børresen
                                                 - 12 -
                   havde mulighed for at afvikle den del af varelageret, der udelukkende var
                   indkøbt med henblik på opfyldelse af kontrakt om ovingtons produkter. det
                   gøres derfor gældende, at et rimeligt varsel i denne sag skal fastsættes til
                   minimum et år,
          at       sagsøgtes manglende opfyldelse af sagsøgers opfordringer bør tillægges
                   processuel skadesvirkning.
          endvidere bestrides det,
          at       kravet måtte være forældet,
          at       sagen ikke skulle være anlagt af rette sagsøger.
          …”
børresens har under hovedforhandlingen supplerende anført blandt andet, at børresens bå-
debyggeri i/s er rette sagsøger. alle aktiver blev overdraget ved overdragelsesaftalen, der
blev underskrevet i marts 2013, men havde virkning fra september 2012. købesummen i afta-
len er udtryk for, til hvilken pris fordringen i nærværende sag er overdraget. ved ovingtons
opsigelse i december 2012 konverteredes forhandleraftalen til et økonomisk krav, som kunne
overdrages. det er uden betydning, at man i den efterfølgende korrespondance ved en fejl
fortsatte med at benytte navnet børresen bådebyggeri aps.
med hensyn til spørgsmålet om forældelse gøres det gældende, at fristen tidligst kan løbe fra
opsigelsestidspunktet den 21. december 2012, idet børresens først da blev klar over, at man
havde et krav. sagen er herefter anlagt rettidigt, og der er ikke indtrådt forældelse.
med hensyn til spørgsmålet om aftaleforholdet efter den 31. maj 2012 har børresens supple-
rende henvist til, at parternes samarbejde hen over årene har været præget af, at man har løst
problemerne hen ad vejen. samarbejdet kørte uformelt inden for nogle aftalte rammer. så-
fremt ovington ikke ønskede at fortsætte samarbejdet, havde ovington nævnt det i sin e-
mail af 22. maj 2012. det fremgik i stedet af e-mailen, at ovington ville se på det og vende
tilbage. men også efter den 31. maj 2012 handlede parterne sammen. ovington besvarede på
samme måde som hidtil børresens forespørgsler om forhandlerpriser, og børresens fik sam-
me forhandlerrabatter som hidtil. og børresens figurerede fortsat på ovingtons hjemmeside
som forhandler. børresens havde en berettiget forventning om, at forhandlerforholdet var
fortsat på uændrede vilkår. det spørgsmål om en forretningsplan, som ovington bragte op i
                                                   - 13 -
november 2012, er uden betydning for afgørelsen. på opsigelsestidspunktet var børresens så-
ledes fortsat eneforhandler for danmark, norge og sverige og havde krav på et rimeligt op-
sigelsesvarsel. hvis ovington ikke mente, at samarbejdet var fortsat efter den 31. maj 2012,
må man spørge, hvorfor ovington så i sin e-mail den 21. december 2012 meddelte, at samar-
bejdet ophørte.
børresens har herefter krav på erstatning for mistet avance. erstatningen må fastsættes
skønsmæssigt under hensyn til, at ovington ikke har ønsket at fremlægge tal. med henvis-
ning til dommen u.2013.736h gøres det gældende, at børresens erstatningskrav i en sådan
situation må udmåles i den øvre ende. også salg til sverige må indgå i udmålingen, idet sve-
rige efter de foreliggende oplysninger var overgået til at være eksklusivt territorium for bør-
resens. ovington henviste således svenske kunder til børresens. det er afgørende, hvem der
sælges til, og ikke hvor leveringen finder sted. det udløser således selvfølgelig provision, når
der sælges til danske sejlere ude i verden. børresens har endvidere krav på lagerværdien af
varelageret, som ovington er forpligtet til at aftage, hvis børresens ikke selv kan komme af
med det. børresens var nødsaget til at have et varelager for at kunne servicere kunderne.
det kan ikke udløse sagsomkostninger til ovington, at børresens havde anført en forkert
hjemmel, da sagen blev anlagt ved sø- og handelsretten.
ovington har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af 13.
februar 2017, hvoraf fremgår blandt andet:
           ”…
           a.        rette sagsøger
           til støtte for ovington boats ltd. principale anbringende gøres det gældende, at den
           oprindelige aftale blev indgået mellem børressen bådebyggeri aps og ovington
           boats ltd.
           det kan også lægges til grund, at børressen bådebyggeri aps indgav begæring om
           likvidation den 28. august 2013 og blev endelig opløst den 24. marts 2014.
           det gøres herunder gældende, at det er sagsøgeren, børressen bådebyggeri i/s, be-
           visbyrde, at denne har erhvervet et krav fra børressen bådebyggeri aps, og at denne
           bevisbyrde ikke er løftet under sagen.
                                         - 14 -
det bemærkes, at børressen bådebyggeri i/s i henhold til den fremsatte provokation
har fremlagt en overdragelsesaftale vedrørende sagsøgtes samarbejdspartner, børre-
sen bådebyggeri aps, som dokumentation for, at det under sagen rejste krav er er-
hvervet fra det nu ophørte selskab.
det gøres gældende, at nærværende sag … blev initieret af børresen bådebyggeri
aps ved brev fra skov advokater dateret den 4. februar 2013, hvorunder børresen
bådebyggeri aps gjorde et erstatningskrav [gældende] på grunde, som var identiske
med, og hvilede på, de samme anbringender … som nærværende sag.
det gøres gældende, at den indgåede overdragelsesaftale er dateret den 30. septem-
ber 2012, hvorfor det allerede af denne grund ikke er dokumenteret, at kravet var
overdraget til børressen bådebyggeri i/s, idet børressen bådebyggeri aps rejste et
selvstændigt krav overfor ovington boats ltd. efter overdragelsesaftalen.
det bemærkes ydermere, at den omfattende korrespondance fortsatte i børresen bå-
debyggeri aps’ navn efter den 4. marts 2013, og at advokaten ikke fandt anledning til
meddele ovington boats ltd., at kravet skulle være overdraget.
det gøres gældende, at dette støtter ovington boats ltd. anbringende om, at kravet
ikke var en del af den fremlagte overdragelsesaftale.
subsidiært gøres det gældende, at en overdragelse af rettigheder og pligter overfor
ovington boats ltd. ville kræve meddelelse og accept fra ovington boats ltd. side
hvilket ikke foreligger.
samlet set gøres det gældende, at børressen bådebyggeri hverken retligt eller faktisk
har dokumenteret at være indtrådt i rettigheder og pligter overfor ovington boats
ltd., hvorfor ovington boats ltd. skal frifindes.
b.       forældelse
det gøres, skulle retten finde, at der er sket en overdragelses af fordringen, gælden-
de, at retten kan lægge til grund, at den oprindelige distributionsaftale blev indgået
mellem ovington boats ltd. og børressen bådebyggeri aps den [21. juni 2007], og at
denne efter sit indhold udløb den 31. maj 2012, idet det anføres:
         ”the period during which this agreement shall be in force shall be a period of five [5]
         years from 01 june 2007 …”
retten kan ydermere lægge til grund, at børressen bådebyggeri aps ikke fremsendte
meddelelse om forlængelse i henhold til aftalens punkt 1, hvoraf det fremgår:
         ”upon giving a minimum of no less than 3 calendar months and a maximum of not
         more than 6 calendar months notice in writing before the expiration of this agree-
         ment, the “dealer” [børressen bådebyggeri aps] shall be entitled to a further
         agreement on similar terms …”
herunder gøres det gældende, at det er ubestridt under sagen, at kontrakten ikke
blev forlænget i henhold til aftalens ordlyd, og at dette er erkendt under sagen.
                                         - 15 -
det gøres derfor gældende, at krav, der relaterer sig til kontrakten, således er foræl-
dede efter forældelseslovens § 3, stk. 1, 3 år efter kontraktens ophør, og således er det
under sagen indtalte krav forældet ved indgivelsen af stævningen i sagen efter den
31. maj 2015.
det gøres derfor subsidiært gældende, at ovington boats ltd. også af denne grund
skal frifindes for det indtalte krav.
c.        videreførelse af kontrakten
det gøres mere subsidiært gældende, at børressen bådebyggeri i/s’ krav alene hviler
på en fortsættelse af den eksklusivitet, der fremgik af den oprindelige aftale mellem
børressen bådebyggeri aps og ovington boats ltd.
herunder gøres det gældende, at det er børressen bådebyggeri i/s’ bevisbyrde, at
denne eksklusivitet fortsatte efter den 1. juli 2012.
herunder gøres det principalt gældende, at aftalen mellem ovington boats ltd. og
børressen bådebyggeri aps qua sin ordlyd [er] ophørt den 31. maj 2012, og der kan
således ikke længere støttes ret på denne.
det bemærkes, at der ikke er uenighed mellem parterne om, at der var (mindre)
samhandel mellem parterne i perioden efter kontraktens ophør.
det gøres imidlertid gældende, at samhandlen ikke skete på samme vilkår som tidli-
gere, eller at kontrakten som sådan var videreført, og at samhandel ikke medfører
fortsættelsen af distributionsaftalen, hverken ved aftale eller som følge af kvasidispo-
sitioner eller lignende.
det bemærkes herunder, at den oprindelige kontrakt indeholdt bestemmelsen om
eksklusivitet, og intet af det af børressen bådebyggeri i/s anførte kan lede til den
konklusion, at dette element og alle vilkår skulle være videreført mellem parterne.
herunder gøres det specifikt gældende, at fortsat samhandel mellem parterne ikke
uden accept fra ovington boats ltd. kan konstituere en forlængelse af eksklusivitet
eller andre for ovington boats ltd. byrdefulde forhold.
det gøres gældende, at da det indtalte krav hviler på en præmis om eksklusivitet, og
da børressen bådebyggeri i/s ikke har dokumenteret en sådan aftale, skal ovington
boats ltd. frifindes.
d.        det fremsatte krav
såfremt retten finder, at der ikke skal ske frifindelse på baggrund af a)-c), gøres det
gældende, at ovington boats ltd. skal helt eller delvist frifindes for det indtalte krav.
dertil kommer, at sagsøgeren ikke har redegjort for eller sandsynliggjort, at der fore-
ligger et tab som anført i stævningen, og at dette er sagsøgerens bevisbyrde.
                                                    - 16 -
           det fremgår af sagen, at sagsøgeren har opgjort et tab på et år som et rimeligt opsi-
           gelsesvarsel, og at provisionen skulle udgøre det opgjorte beløb, eller at børressen
           bådebyggeri i/s har indkøbt varer hos ovington boats ltd.
           det gøres ligeledes gældende, at børressen bådebyggeri i/s’ tabsopgørelse … i det
           hele [er] fuldstændigt udokumenteret under sagen og på ingen måde finder støtte i
           det faktuelle salg som børresen bådebyggeri aps rent faktisk gennemførte.
           dertil [kommer,] at sagsøgeren ikke havde store investeringer, og at dette i det hele
           er udokumenteret under sagen – ligesom det er udokumenteret, at børresen både-
           byggeri i/s afholdt store markedsføringsomkostninger, og at det bestrides, at der skal
           betales provision af salg til kunder bosiddende i området.
           derudover gøres det, for så vidt angår den subsidiære påstand, gældende, at såfremt
           retten finder, at samarbejdet mellem parterne skulle opsiges, kunne … dette ske med
           et varsel af væsentligt kortere varighed end 1 år, og at kravet må tage udgangspunkt
           i den seneste kommission, der er blevet udbetalt under kontraktens sidste år.
           e.        sagens omkostninger
           det gøres for så vidt angår sagens omkostninger gældende, at omkostningerne ved-
           rørende henvisningen af sagen til sø- & handelsretten samt spørgsmålet om værne-
           ting efter retsplejelovens § 242 i det hele må bæres af børressen bådebyggeri i/s,
           henset til at sagen blev anlagt med henvisning til forkert hjemmel.
           ligeledes gøres det gældende, at der skal udmåles omkostninger til ovington boats
           ltd. over det givne interval henset til sagens forløb og hovedforhandlingens varig-
           hed.
           …”
med hensyn til spørgsmålet om rette sagsøger, bemærkes det supplerende, at overtagelsen af
igangværende arbejder ifølge aftalens pkt. 1.3.1 var betinget af, at kunderne kunne acceptere
debitorskifte. under korrespondancen efter overdragelsesaftalen fremgik det, at advokaten
repræsenterede anpartsselskabet, og man agerede, som om der ikke var sket nogen overdra-
gelse af det krav, der er rejst under denne sag. uanset at overdragelsesaftalen er meget detal-
jeret, er kravet ikke nævnt i aftalen. det må også bemærkes, at det fremstår uklart, om aftalen
er indgået i marts 2013 eller september 2012.
særlig med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt parternes distributøraftale fortsatte efter
den 31. maj 2012 har ovington supplerende anført, at grunden til, at forhandlingen af oving-
tons produkter fortsatte, var, at der ikke har været andre forhandlere i danmark. men eks-
klusiviteten fortsatte ikke. der skete ikke nogen videreførelse af den specifikke kontrakt.
                                               - 17 -
med hensyn til varelageret bemærkes, at børresens selv har haft en forpligtelse til at sælge
dette. varelageret er endvidere fuldstændig udokumenteret. eventuelle materialer kan bru-
ges til flere forskellige leverandører.
særlig med hensyn til det opgjorte krav har ovington supplerende anført, at børresens ikke
har dokumenteret, at børresens var eksklusiv forhandler også for norge og sverige. med
udgangspunkt i sidste kontraktårs omsætning på ca. 33,047 gbp ville et kommissionskrav
kunne opgøres til ca. 35.000 kr. omsætningen de to første kontraktår var ekstraordinær høj.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
efter sagens oplysninger, herunder indholdet af overdragelsesaftalen mellem børresen bå-
debyggeri aps og børresens, og anders børresens forklaring, finder retten det – uanset op-
lysningerne om den fortsatte benyttelse af betegnelsen børresen bådebyggeri aps – ubetæn-
keligt at lægge til grund, at det krav, som børresens har rejst mod ovington i denne sag, kan
indtales af børresens. da kravet, som børresens har forelagt sagen, relaterer sig til ovingtons
meddelelse i en e-mail af 21. december 2012 om, at ovington havde besluttet ”… not to re-
new our contract with you”, og da nærværende sag er anlagt den 11. juni 2015, er kravet ikke
forældet.
børresens havde ikke som foreskrevet i pkt. 1 i parternes forhandleraftale fra 2007 varslet af-
talen forlænget, og aftalen udløb derfor den 31. maj 2012. parterne indgik ikke en ny for-
handleraftale, men havde i en periode efter den 31. maj 2012 og frem til årets udgang fortsat
samhandel i et vist omfang. uanset at denne samhandel i de enkelte tilfælde fandt sted på i
hvert fald i det væsentlige samme vilkår med hensyn til priser, rabatter og betaling som før
den 31. maj 2012, og uanset at børresens i perioden fortsat figurerede som ovingtons for-
handler i danmark, norge og sverige på ovingtons hjemmeside, finder retten ikke grundlag
for at fastslå, at forhandleraftalen var gældende udover ophørstidspunktet i aftalen. parter-
nes samhandel efter den 31. maj 2012 må derimod anses for at være sket på aftalte ad hoc-
vilkår i de enkelte tilfælde. at ovington i en e-mail af 21. december 2012, der fremstod som
en besvarelse af børresens udtrykte ønske i en e-mail den 12. december 2012 om en fortsæt-
                                                - 18 -
telse af forhandlerforholdet, meddelte, at ovington havde besluttet ”… not to renew our
contract with you”, kan således ikke anses for en opsigelse af en mellem parterne bestående
aftale, og børresens har derfor ikke grundlag for at gøre krav på erstatning i den anledning.
særligt med hensyn til børresens krav på erstatning vedrørende varelager, der er uomtalt i
parternes forhandleraftale, bemærker retten, at der ikke er forelagt oplysninger om varelage-
rets sammensætning og værdi og heller ikke underbyggede oplysninger om mulighederne
for at sælge det eller fortsat gøre nytte af det på anden måde. børresens krav må på denne
baggrund anses for udokumenteret og kan allerede af den grund ikke tages til følge, hverken
helt eller delvist.
som følge af det ovenfor anførte frifindes ovington.
efter sagens udfald og forløb, og idet der ikke tilkendes ovington yderligere sagsomkost-
ninger i anledning af parternes tidligere tvist om værneting, skal børresens betale sagsom-
kostninger til ovington med 35.000 kr. til dækning af ovingtons rimelige advokatomkost-
ninger.
                                      thi kendes for ret:
ovington boats limited frifindes.
inden 14 dage skal børresens bådebyggeri i/s i sagsomkostninger til ovington boats limited
betale 35.000 kr.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
       erik østergaard               claus forum petersen            karina engström nielsen
               - 19 -
            (sign.)
         ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
  sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
københavns byret
dom
afsagt den 30. juni 2015 i sag nr. bs 36a-109/2014:
advokat a
…
mod
advokatnævnet
kronprinsessegade 28
1306 københavn k
sagens baggrund og parternes påstande
under denne sag, der er anlagt den 9. januar 2014 og er behandlet under medvirken af 3
dommere, har sagsøger, advokat a, nedlagt påstand om, at advokatnævnets kendelse af 16.
december 2013 i sagsnummer 2013-813 ophæves. advokat a har subsidiært påstået
formildelse af den ikendte sanktion.
sagsøgte, advokatnævnet, har nedlagt påstand om, at advokatnævnets kendelse stadfæstes.
oplysningerne i sagen
advokatnævnet afsagde den 16. december 2013 følgende kendelse:
"...
kendelse
sagens parter:
i denne sag har k klaget over advokat a, københavn k.
sagens tema:
k har klaget over, at advokat a har tilsidesat god advokatskik ved i en stævning mod k at
have medtaget hendes adresse, selv om hun havde adressebeskyttelse.
datoen for klagen:
klagen er modtaget i advokatnævnet den 7. marts 2013.
sagsfremstilling:
k og m havde levet papirløst sammen og i forbindelse med samlivsophævelse var parterne
uenige om bl.a. ejerskabet til en personbil og et sommerhus.
k var repræsenteret af advokat johan hartmann stæger, og m var repræsenteret af advokat a.
k fik pr. 7. januar 2013 navne- og adressebeskyttelse.
advokat a varslede ved et brev af 14. februar 2013 til advokat johan hartmann stæger, at der
ville blive udarbejdet en stævning mod k. advokat a bad i den forbindelse om oplysning om
ks nuværende adresse, og om advokat johan hartmann stæger ville modtage stævning til
frafald af kald og varsel. brevet var vedlagt stævningsudkast uden ks adresse.
                                                - 2 -
advokat johan hartmann stæger svarede ved brev af 21. februar 2013, at k havde hemmelig
adresse, og at han derfor ikke havde mulighed for at oplyse den. samtidig oplyste han, at han
kunne modtage stævning til frafald af kald, men ikke af varsel.
advokat a indhentede herefter ks adresse via folkeregistret. det er i folkeregisteroplysning
af 21. februar 2013 fremhævet, at adressen var beskyttet og ikke kunne udleveres, medmindre
et kreditorkrav kunne dokumenteres som forfaldent.
advokat a indgav 25. februar 2013 stævning mod k ved retten i lyngby. ks adresse er
medtaget i stævningen.
advokat as klient, m, modtog samtidig hermed kopi af stævningen med bilag.
parternes påstande og anbringender:
klager:
k har påstået, at advokat a har tilsidesat god advokatskik ved at have medtaget hendes
adresse i en stævning mod hende, selv om han var bekendt med, at hun havde
adressebeskyttelse. k har vedlagt en række dokumenter, som viser, at hun har navne- og
adressebeskyttelse.
indklagede:
advokat a har påstået, at klagen skal afvises som åbenbar grundløs, da der ikke er tale om en
overtrædelse af cpr-loven eller af de advokatetiske regler. advokat a har til støtte herfor
bl.a. anført, at han for at opfylde retsplejelovens krav til en stævning havde indhentet ks
adresseoplysninger, men at det reelt var m, der som sagsøger var modtager af oplysningerne
om ks adresse, hvorfor der ikke er sket udlevering til ”andre” i cpr-lovens forstand.
                                                - 3 -
advokatnævnets behandling:
sagen har været behandlet på et møde i advokatnævnet med deltagelse af 3 medlemmer.
nævnets afgørelse og begrundelse:
det følger af retsplejelovens § 126, stk. 1, at en advokat skal udvise en adfærd, der stemmer
med god advokatskik.
de relevante bestemmelser i cpr-loven er sålydende:
”§ 43. kommunalbestyrelsen kan videregive beskyttede navne og adresser i cpr, jf. § 28, til
private, der har en retlig interesse i sådanne oplysninger om en forud identificeret person, jf.
§ 42, stk. 6. det er en betingelse, at den beskyttede har fået mulighed for at udtale sig om
ønsket og ikke har fremsat sådanne indvendinger mod udleveringen, som kommunen finder
skal tillægges større vægt end den retlige interesse, den pågældende har i at modtage de
beskyttede oplysninger.
stk. 2. …
§ 44. oplysninger modtaget efter § 42, stk. 3-5, og §§ 43 og 45 må ikke videregives til andre
private, medmindre det følger af lov eller bestemmelser fastsat i henhold til lov. ved
videregivelse af navne- og adresseoplysninger efter § 42, stk. 5, og § 43 og § 45 skal
oplysning om eventuel navne- og adressebeskyttelse, jf. § 28, tillige videregives.
 stk. 2. navne og adresser, som er udleveret efter § 42, stk. 5, og § 43 må kun anvendes til
formål, som kommunalbestyrelsen har fastsat.
 stk. 3. beskyttede navne og adresser, jf. § 28, som kreditoplysningsbureauer har indhentet
efter § 42, stk. 4, må ikke videregives af disse.”
advokat a har indhentet ks adresse hos folkeregistret, og han har med kopi af stævning af
25. februar 2013 videregivet ks adresse til sin klient, m, selv om advokat a var bekendt med,
at k havde adressebeskyttelse.
der er herved sket en videregivelse til ”andre private” uden oplysning om navne- og
adressebeskyttelse.
som udgangspunktet kan en advokat under udøvelse af sit erhverv ikke hemmeligholde
oplysninger for sin klient. udgangspunktet modificeres dog, når der er tale om fortrolige
oplysninger om modparten, som kan være til skade for vedkommende, hvis videregivelsen
ikke er sket i berettiget varetagelse af klientinteresser, eller hvis disse interesser ikke opvejer
et rimeligt hensyn til modparten.
advokatnævnet finder, at advokat a ved at have givet oplysning om modpartens adresse, som
var beskyttet, i en kopi af stævning til sin egen klient er gået videre, end hvad berettigede
hensyn til varetagelse af klientens interesser tilsiger.
advokatnævnet finder på den baggrund, at advokat a har tilsidesat god advokatskik, jf.
retsplejelovens § 126, stk. 1.
advokat a er tidligere ved advokatnævnets kendelse af 21. december 2012 tildelt en
irettesættelse.
                                               - 4 -
advokatnævnet pålægger derfor i medfør af retsplejelovens § 147 c, stk. 1, advokat a en bøde
på 10.000 kr.
advokat a kan indbringe afgørelsen for retten inden 4 uger efter modtagelsen af kendelsen,
jf. retsplejelovens § 147 d.
herefter bestemmes:
advokat a pålægges en bøde på 10.000 kr.
..."
forklaringer
der er afgivet forklaring af sagsøger, advokat a
sagsøger har forklaret, at der under det forløb, hvor sagsøger repræsenterede m, ikke var
noget, som tydede på, at hans klient havde optrådt på en intimiderende måde over for k.
sagsøger arbejder primært med erhvervsrettede sager, og han havde kun påtaget sig den
pågældende sag, fordi han i øvrigt havde ydet advokatbistand til m. m og k havde boet
sammen i et af m ejet hus, som m fraflyttede i forbindelse med samlivsophævelsen. k
flyttede først, da byrettens afgørelse om fraflytning var blevet stadfæstet af landsretten.
sagsøger havde inden udtagelse af stævning deltaget i et forhandlingsmøde med k og mødt
hende én gang i fogedretten. han havde fået indtryk af, at forhandlingsmødet var gået godt,
men sagen blev alligevel ikke løst forligsmæssigt. k havde ved de lejligheder fremtrådt som
om, hun følte sig forsmået og som den lille i forholdet, og hun havde været rigtig ked af det.
baggrunden for ks tidligere klage over ham var, at der havde været afholdt et
forhandlingsmøde mellem parterne, hvor det indgik i drøftelserne, at m skulle hjælpe k
videre og herunder sørge for, at hun fik en anden bolig. sagsøger skulle udfærdige udkast til
dokumenter, og der var på det tidspunkt kun et enkelt udestående, hvor sagsøger og m ikke
kunne imødekomme hendes krav. m var blevet kontaktet af ks tidligere ægtefælle, c, der
havde oplyst, at han var blevet kontaktet af k. hun havde bedt ham om at læse dokumenterne
igennem og rådgive hende. m bad derfor sagsøger om at sende dokumentudkastene til c,
hvilket sagsøger gjorde, og han orienterede samtidig ks daværende advokat, advokat
christiane schaumburg, herom. han sendte ikke aftaleoplægget til c med henblik på, at
denne skulle lægge pres på k, og det var heller ikke hans indtryk, at det ville ske, idet han
havde opfattelsen af, at c var på ks side. sagsøger troede, at alt var godt, men det viste sig, at
k ikke ville underskrive forliget. advokat christiane schaumburg udtrådte, og sagsøger blev
indklaget for advokatnævnet af k. han undrede sig over irettesættelsen, men han ærgrede sig
også over, at han ikke havde talt med ks advokat, inden han havde videresendt udkastene til
c, og han besluttede sig for at tage det på sin kappe.
for så vidt angår forløbet i denne klagesag henvendte han sig først til ks nye advokat,
advokat johan hartmann stæger, og anmodede om oplysning om hendes adresse til brug for
udarbejdelse af stævningen. k havde mulighed for at råde over en bil og over en del af en
ejendom. det hastede at få udtaget stævning, fordi han frygtede, at hun ville disponere over
aktiverne, og derfor ville han gerne have tinglyst en stævning. hendes advokat meddelte, at
han ikke kunne oplyse hendes adresse, da hun havde fået navne- og adressebeskyttelse.
sagsøger var ikke bekendt med de afgørelser, der viser, at man kan indlevere stævning uden
angivelse af sagsøgtes adresse. han bad troels mohr thygesen om at udfærdige stævning og
                                               - 5 -
sørge for at indhente adresseoplysning. han så først brevet til folkeregisteret i forbindelse
med klagesagen, men han står inde for det. folkeregisteret blev gjort bekendt med, at sagen
angik en samlivsophævelse mellem k og m, der ikke havde været gift. det er et tilfælde, at de
har samme efternavn. det er formentlig en fejl, at brevet fremstår som afsendt af …, da det
var sagsøgers sag. folkeregisterets svar blev modtaget i advokatkontoret og viderebragt til
troels mohr thygesen, der udfærdigede stævningen og lagde den til godkendelse hos
sagsøger. sagsøger var på det tidspunkt vidende om, at adressen var indhentet via
folkeregisteret, og at adressen var beskyttet. han videresendte en indscannet stævning til m i
forbindelse med, at han ved mail orienterede denne, og m var bekendt med, at ks adresse var
beskyttet. sagsøger tænkte ikke over, at m derved ville få kendskab til hendes adresse, men
hvis han havde reflekteret over, at det var en beskyttet adresse, ville han alligevel have sendt
stævningen med adressen, idet adresseoplysningen var indhentet for m, og det var også ham,
der betalte udgiften til folkeregisteret. han ville således ikke have anset m for at være en
"anden privat". han havde ikke orienteret k om, at han sendte en kopi af stævningen til m,
men han gik ud fra, at hun forventede, at det skete. han troede, at k havde fået
adressebeskyttelse for at lægge hindringer i vejen for, at m kunne gennemføre sine krav, og
rent faktisk nåede hun også at sælge bilen. da sagen blev indbragt for advokatnævnet, troede
han, at den ville blive afvist. m er bekendt med denne klagesag.
parternes synspunkter
sagsøgers advokat har i påstandsdokument af 24. juni 2014 anført følgende:
"...
den foreliggende sag angår spørgsmålet, om hvorvidt sagsøger har tilsidesat god advokatskik
ved at udlevere ks adresse til m.
sagen omhandler således spørgsmålet om, hvorvidt sagsøger havde tavshedspligt over for m i
forhold til de adresseoplysninger, som sagsøger på vegne m havde indhentet i forbindelse
med opdraget.
det gøres gældende, at sagsøger hverken har handlet i strid med god advokatskik eller cpr-
lovens § 44, stk. 2.
det retlige udgangspunkt er, at advokaten ikke har tavshedspligt over for klienten, heller ikke
for så vidt angår fortrolige oplysninger om modparten. således anfører mads bryde andersen
i advokatretten, 1. udgave, 2005, side 359 følgende:
“advokaten har også pligt til at iagttage tavshed (over for tredjemand) vedrørende
oplysninger om modparten, når disse har fortrolig karakter. derimod har advokaten som
udgangspunkt ingen tavshedspligt over for sin egen klient, når det gælder oplysninger om
modparten, som er indhentet via opdraget. i forholdet mellem advokaten og klienten bør der
gælde et generelt og massivt princip om åbenhed, der ikke uden stærk hjemmel tillader retlige
begrænsninger i informationsstrømmen.”
tilsvarende anføres i lars økjær jørgensen og martin lavesen, de advokatetiske regler med
kommentarer, 2011, side 45:
                                                 - 6 -
 “det sker ofte, at en advokat under udøvelse af sit hverv for en klient får oplysninger om
modparten. sådanne oplysninger kan advokaten ikke hemmeligholde for sin klient. det
gælder uanset oplysningernes karakter.”
det følger af advokatens særlige stilling som egentlig partsrepræsentant, at alle oplysninger
om modparter som altovervejende hovedregel kan deles med klienten. det kræver således en
særdeles klar hjemmel, hvis advokaten skal være afskåret fra at dele de oplysninger med
klienten, som advokaten er kommet i besiddelse af i forbindelse med opdraget.
det gøres gældende, at sagsøger ikke har overtrådt cpr-lovens § 44, stk. 1s forbehold mod at
videregive oplysninger til “andre private”, og at denne bestemmelse i øvrigt heller ikke kan
betragtes som en så klar hjemmel, at den kan afskære sagsøger fra at dele de oplysninger om
modparten, som er indhentet i forbindelse med opdraget.
adresseoplysningerne er indhentet på vegne m, hvilket klart er anført i anmodningen til
folkeregistret. sagsøger optrådte i forbindelse med anmodningen som advokat og
partsrepræsentant, jf. § 8, stk. 1 i forvaltningsloven.
folkeregistret har på baggrund af ansøgningen i bilag 1 vurderet, at m havde tilstrækkelig
retlig interesse i at modtage adresseoplysningerne, uanset ks ønske om adressebeskyttelse.
denne vurdering var i øvrigt åbenbart korrekt, henset til at m fik medhold i den anlagte sag.
i forbindelse med ansøgningen til folkeregistreret har sagsøger haft stilling af egentlig
partsrepræsentant, hvilket forvaltningsretligt indebærer, at sagsøger fuldt ud identificeres med
klienten og således kan disponere med virkning for denne i sagen, ligesom folkeregistreret
har været forpligtet til at brevveksle med sagsøger og ligeledes være berettiget til
udelukkende at meddele afgørelsen i sagen til sagsøger med bindende virkning for m, jf. john
vogter, forvaltningsloven med kommentarer, 3. udgave, 1999, side 232 og jens garde m.fl.,
forvaltningsret sagsbehandling, 6. udgave, 2007, side 219.
repræsentations-/fuldmagts- og klientforholdet indebærer en sådan identifikation mellem
sagsøger og klienten, at sagsøgers fremsendelse af en stævningskopi med adresseoplysninger
til m ikke er en videregivelse til “andre private” i cpr-lovens § 44. stk. 1, forstand.
denne slutning støttes i øvrigt af det faktuelle forhold, at m - og ikke sagsøger - var
adressaten for folkeregistrets afgørelse, og folkeregistreret har således fundet, at m havde
tilstrækkelig retlig interesse til at få adresseoplysningerne, på trods af ks ønske om
adressebeskyttelse. adresseoplysningerne er kun sendt til sagsøger i hans egenskab af
partsrepræsentant.
sagsøger har således ikke handlet i strid med cpr-lovens § 44, stk. 1, eller tilsidesat god
advokatskik.
                                                                         ooo0ooo
såfremt retten måtte finde, at der er handlet i strid med cpr-lovens § 44, stk. 1, må dette dog
anses for et rent formelt regelbrud, der ikke samtidig indebærer en tilsidesættelse af god
advokatskik.
cpr-lovens § 44, stk. 1s formål er således ikke at hindre en videregivelse mellem en
partsrepræsentant og parten. formålet er heller ikke at værne den adressebeskyttede person.
                                               - 7 -
det fremgår af bemærkningerne til cpr-lovens § 44, stk. 1, 1. led, som henviser til
bemærkninger til den tilsvarende bestemmelse i § 40, stk. 2, at:
“formålet med videregivelsesforbeholdet i stk. 2 er at sikre, at de almindelige
personoplysninger, som registreres i cpr, hentes direkte i cpr af de private, således at de
meddelte oplysninger er helt aktuelle og korrekte.”
videregivelsesforbeholdet er således primært en sikring mod, at der videregives uaktuelle og
ukorrekte oplysninger. forbeholdets formål har derimod ikke været at ramme en situation
som i den foreliggende sag, hvor sagsøger, som led i helt sædvanlig sagsekspedition,
fremsender en kopi af stævningen til klienten til orientering.
dersom retten således måtte finde, at cpr-lovens § 44, stk. 1 er overtrådt, er denne
overtrædelse af ren formel karakter, således at overtrædelsen ikke indebærer en tilsidesættelse
af god advokatskik.
det skal slutteligt understreges, at der var intet i sagen som pegede imod, at
adresseoplysningerne ville blive misbrugt af m, og oplysningerne er konkret heller ikke
blevet misbrugt.
sagsøger har således ikke handlet i strid med god advokatskik.
..."
sagsøgtes advokat har i påstandsdokument af 20. februar 2015 anført følgende:
"...
til støtte for stadfæstelsespåstanden gør advokatnævnet overordnet gældende, at sagsøger
har tilsidesat god advokatskik, jf. retsplejelovens § 126, stk. 1, ved at videregive ks adresse til
sin klient, m, selvom sagsøger var klar over, at k havde adressebeskyttelse.
det var sagsøger, der indhentede ks adresse fra myndighederne.
oplysninger om beskyttede navne og adresser i cpr, jf. cpr-lovens § 28, som er modtaget i
medfør af lovens § 43 med baggrund i en retlig interesse deri, må ikke videregives til andre
private, medmindre det følger af lov eller bestemmelser fastsat i henhold til lov, jf. § 44, stk.
1, 1. pkt. ved videregivelsen skal oplysning om navne- og adressebeskyttelse videregives, jf.
§ 44, stk. 1, 2. pkt.
ved at overgive m kopi af stævningen i uredigeret form, videregav sagsøger ks beskyttede
adresse til m. advokatnævnet gør gældende, at der herved skete en videregivelse til “andre
private” omfattet af § 44, stk. 1. videregivelsen havde ikke hjemmel i lov eller bestemmelser
fastsat i henhold til lov. videregivelsen skete i øvrigt uden oplysning om adressebeskyttelsen.
advokatnævnet bestrider, at sagsøger i denne henseende skal identificeres med sin klient i
kraft af advokat-klient forholdet med den konsekvens, at der ikke ved fremsendelsen af
stævningen med adresseoplysningen skete videregivelse til “andre private”.
                                                - 8 -
sagsøger optrådte rigtig nok som partsrepræsentant, men dette fuldmagtsforhold medfører
ikke den identifikationsvirkning, som sagsøger påberåber sig i stævningen.
fuldmagtsforholdet indebærer som udgangspunkt et mandat for advokaten til materielt og
procesretligt at kunne forpligte klienten. denne identifikationsvirkning kan ikke udstrækkes
til, at adresseoplysningen skal anses for indhentet af m, hvilket er essensen i sagsøgers
synspunkt i denne henseende. adresseoplysningen blev indhentet af sagsøger, der som
advokat havde sine selvstændige pligter og ansvar. advokaten kan eksempelvis ikke indgive
politianmeldelse uden at have et tilstrækkeligt grundlag for at antage, at sigtelse vil blive rejst.
advokaten kan således ikke påberåbe sig som værn, at politianmeldelsen ikke er indgivet af
advokaten men af klienten. i det hele taget gælder et krav om, at advokater skal handle i
overensstemmelse med lovgivningen i langt videre omfang, end det er tilfældet for andre
borgere.
ved ansvarsvurderingen skal det således lægges til grund, at det var sagsøger der indhentede
adresseoplysningen, og der var tale om videregivelse af den modtagne oplysning i lovens
forstand, da sagsøger overgav sin klient kopi af stævningen indbefattende adresseoplysningen.
som udgangspunkt kan en advokat under udførelsen af sit erhverv ikke hemmeligholde
oplysninger for sin klient. udgangspunktet modificeres imidlertid, når der er tale om
fortrolige oplysninger om modparten, som kan være til skade for vedkommende, hvis
videregivelsen ikke er sket i berettiget varetagelse af klientinteresser, eller hvis disse
interesser ikke opvejer et rimeligt hensyn til mod parten.
advokatnævnet gør gældende, at sagsøger ved at videregive oplysningen om modpartens
beskyttede adresse gik videre, end hvad berettigede hensyn til varetagelse af klientens
interesser tilsagde, og at sagsøger således ved sin adfærd tilsidesatte god advokatskik. det
tilføjes, at sagsøger problemfrit kunne have opfyldt orienteringsbehovet ved blot at
bortekstrahere adressen i den kopi af stævningen han overgav m.
sagsøger har ikke i stævningen nedlagt en subsidiær påstand om formildelse (jf.
retsplejelovens § 147 d, stk. 1, 2. pkt.). for det tilfælde, at sagsøger nedlægger påstand om
formildelse, gør advokatnævnet gældende, at valget af sanktion og udmåling af bøde (jf.
retsplejelovens § 147 c, stk. 1) er passende. udmålingen er sket i overensstemmelse med
retningslinjerne og praksis, herunder domstolspraksis, for bødeudmåling, og sagsøgers
tidligere sanktion for overtrædelse af god advokatskik (jf. bilag a) er med rette tillagt
inddraget ved vurderingen.
..."
parterne har i det væsentligste procederet i overensstemmelse hermed.
rettens begrundelse og afgørelse
retten finder, at advokat a ved at udlevere oplysningen om modpartens beskyttede adresse til
sin klient foretog en videregivelse til "andre private", jf. cpr-lovens § 44, stk. 1.
endvidere finder retten, at der ved videregivelsen til klienten er sket en overtrædelse af god
advokatskik, jf. retsplejelovens § 126, stk. 1.
                                                - 9 -
der er herved lagt vægt på, at k ved at have bedt om beskyttelse af sin adresse tydeligt har
tilkendegivet, at hun ønskede adresseoplysningen behandlet fortroligt, hvilket advokat a var
bekendt med, og at advokat a fuldt tilstrækkeligt kunne have varetaget sin klients interesser
uden at videregive adresseoplysningen til klienten.
hensynet til, at en advokat har mulighed for at dele alle oplysninger med sin klient, har efter
rettens opfattelse ikke opvejet ks ønske om at holde adresseoplysningen fortrolig, og advokat
a er derfor gået videre, end hvad en berettiget varetagelse af klientens interesser tilsiger.
efter en samlet vurdering af oplysningerne i sagen finder retten imidlertid, at advokat a alene
skal tildeles en irettesættelse, uanset at han tidligere ved advokatnævnets kendelse af 21.
december 2012 - ligeledes efter en klage fra k - er blevet tildelt en irettesættelse.
retten har i den forbindelse lagt vægt på, at oplysningen om ks adresse blev indhentet til
brug for anlæggelse af en sag, hvor m var kreditor, og hvis krav blev fastslået ved lyngby
rets dom af 29. oktober 2013, hvorfor der er grund til at antage, at m selv opfyldte
betingelserne for at få udleveret adresseoplysningen fra folkeregisteret.
endvidere har retten lagt vægt på, at videregivelsen alene skete, fordi advokat a ikke
ekstraherede ks adresse fra den kopi af stævningen, som blev sendt til m, og at advokat a
intet grundlag havde for at antage, at m ville misbruge adresseoplysningen.
efter sagens udfald skal ingen part betale sagsomkostninger til den anden part.
thi kendes for ret:
advokatnævnets kendelse af 16. december 2013 i sagsnr. 2013-813 ændres, således at
advokat a tildeles en irettesættelse.
hver part bærer egne omkostninger.