text:
                                           udskrift
                                               af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                             dom
afsagt den 2. april 2009 af sø‐ og handelsretten sammensat af retsformanden, retspræsident jens
feilberg, vicepræsident mette christensen, dommer claus forum petersen og de to sagkyndige med‐
lemmer, byrial bjørst og torben svanberg.
f 26/07                              hts som mandatar for
                                     p a/s
                                     (advokat jeanette werner)
                                     mod
                                     hk danmark som mandatar for
                                     a
                                     (advokat peter breum)
                                               ‐2‐
indledning og påstande
sagens hovedspørgsmål er, om a, hvis ansættelsesforhold hos p a/s blev ophævet af p a/s
den 17. januar 2006, på ophævelsestidspunktet havde en sådan fysisk funktionsnedsættelse
og et deraf affødt kompensationsbehov, at han måtte anses for handicappet i henhold til for‐
skelsbehandlingsloven (lov nr. 1349 af 16. december 2008 om forbud mod forskelsbehandling
på arbejdsmarkedet mv.), og i bekræftende fald om p a/s havde opfyldt sin forpligtigelse til
at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger i medfør af lovens § 2 a.
a havde ved klageskrift af 14. juni 2006 indbragt spørgsmålet for tvistighedsnævnet, som i
en kendelse af 28. juni 2007 gav ham medhold og tilkendte ham en godtgørelse på 97.200 kr.
efter forskelsbehandlingslovens § 7 svarende til 6 måneders løn.
tvistighedsnævnets kendelse blev af hts som mandatar for p a/s den 11. juli 2007 indbragt
for retten i a, der ved kendelse af 26. oktober 2007 i medfør af retsplejelovens § 227 henviste
sagen til sø‐ og handelsretten.
hts har som mandatar for p a/s nedlagt påstand om, at a tilpligtes at anerkende, at p a/s’
ophævelse af uddannelsesaftalen den 17. januar 2006 var berettiget, og at p a/s derfor må fri‐
findes for betaling af godtgørelse og procesrente i henhold til tvistighedsnævnets kendelse
af 28. juni 2007.
hk danmark har som mandatar for a nedlagt principal påstand om, at p a/s tilpligtes at
betale 210.475 kr. med tillæg af sædvanlige procesrenter for så vidt angår 155.800 kr. fra tvi‐
stighedsnævnssagens anlæg den 16. juni 2006, og for så vidt angår 54.675 kr. fra datoen for
indlevering af påstandsdokument den 20. januar 2009, subsidiært, at tvistighedsnævnets
kendelse stadfæstes.
over for hk danmarks påstande som mandatar for a har hts som mandatar for p a/s på‐
stået frifindelse.
                                                ‐3‐
sagens øvrige omstændigheder
efter et par måneders forudgående ansættelse i virksomhedspraktik hos p a/s indgik a og
p a/s den 1. september 2004 en udannelsesaftale, hvorefter a som elev i perioden 1. sep‐
tember 2004 til 31. august 2006 skulle uddannes som salgsassistent med profil ”byggemar‐
ked værktøj & beslag” (aftalens pkt. 3). af aftalens pkt. 8 fremgik, at den normale arbejdstid
var 37 timer om ugen, og at ”lønnen udgør den gældende mindstebetaling (sats) for elever
…”. rubrikken ”bemærkninger” (pkt. 11) var ikke udfyldt.
ansættelsen i virksomhedspraktik havde været med fuld lønkompensation fra n kommune,
og elevansættelsen skete med løntilskud fra kommunen, alt som et led i en revalidering af
a, der havde helbredsproblemer med ryggen.
i perioden fra den 22. december 2004 til den 21. juni 2005 var a sygemeldt i 48 dage på
grund af sine rygproblemer. den 9. juni 2005 skrev n kommune til p a/s vedr. a bl.a.:
       ”…
       du har rettet henvendelse til forvaltningen og forespurgt om muligheden for fuld
       kompensation for samtlige lønudgifter fremover pga. as sygefravær under hans elev‐
       ansættelse.
       forvaltningen har oplyst, at vi var ved at undersøge mulighederne for en evt. person‐
       lig assistanceordning, hvilket du ikke har ønsket yderligere undersøgt, idet virksom‐
       heden ikke har interesse i sådan en ordning, du har oplyst at det ikke praktisk kan la‐
       de sig gøre i din virksomhed.
       det skal hermed oplyses, at forvaltningen ikke har økonomisk mulighed for at imøde‐
       komme din forespørgsel om fuld kompensation under den resterende del af uddan‐
       nelsesforløbet. …”
den 27. juli 2005 blev a på ny sygemeldt. ifølge en lægeerklæring af samme dag skønnedes
a ”foreløbig” at ville være ”uarbejdsdygtig i yderligere 1‐2 uger”.
den 6. oktober 2005 skrev kommunen til a, at kommunen agtede at bringe revalideringsfor‐
løbet samt løntilskuddet til ophør pr. den 31. januar 2006. af skrivelsen fremgik yderligere
bl.a.:
                                                ‐4‐
       ”begrundelsen for beslutningen er, at det vurderes, at det ikke er realistisk, at du
       gennemfører dit nuværende læreforhold på grund af dine problemer med ryg‐
       gen.
       til grund for beslutningen ligger din megen sygdom i dit læreforhold samt din
       egen oplysning om, at du ikke finder det realistisk at fortsætte nuværende lære‐
       forhold.
       …
       du har mulighed for at afgive dine kommentarer … inden 14 dage …
       din arbejdsgiver er samtidigt tilskrevet og informeret om, at løntilskuddet til
       ham agtes at blive bragt til ophør.”
a kommenterede ikke skrivelsen.
på vegne p a/s rettede hts i en skrivelse af 23. november 2005 henvendelse til n kommune
vedr. det varslede ophør af løntilskuddet. hts henviste i skrivelsen til, at p a/s’ aftale med
kommunen angik hele as uddannelsesforløb uden forbehold for ændringer undervejs, og
hts anmodede på denne baggrund kommunen om at redegøre for, ”hvad det er, der gør, at
det ikke er realistisk, at a gennemfører læreforholdet”.
i sit svar af 4. januar 2006 til hts henviste kommunen til, at a i en længere periode havde
været sygemeldt, sammenholdt med at han selv havde oplyst, at han på grund af sin hel‐
bredsmæssige tilstand ikke fandt det realistisk, at han ville kunne vende tilbage til lærefor‐
holdet. kommune oplyste endvidere ikke at være i besiddelse af lægelige dokumenter,
”som ligger til grund for beslutningen, idet a fortsat er under lægelig behandling.”
på foranledning af kommunen blev der den 5. januar 2006 udarbejdet en erklæring af speci‐
allæge i ortopædkirurgi s vedrørende a. af erklæringen fremgik blandt andet:
       ”…
       aktuelle sygdom og skadeforløb
       patienten er … tidligere opereret for discus prolaps i 2002. god effekt hvad ner‐
       vesmerterne angår, men har fortsat rygsmerter. patienten har de sidste 5 år haft
       rygsmerter som er tiltaget gennem de senere år. holdt op med at arbejde i juni
       2005. …
       aktuelle klager og symptomer
                                                 ‐5‐
       har smerter i stort set hele ryggen, men mest i lænderyggen. har ikke store
       ischiassmeter. har også natlige smerter.
       …
       sammenfatning
       … patienten har ret udtalte rygsmerter og har et pænt stort forbrug af nobligan.
       har prøvet at holde sig aktiv, men det har ikke ført til forbedring, hvad rygsmer‐
       terne angår. umiddelbart giver mr‐skanningen ikke et godt grundlag for rygki‐
       rurgisk indgreb i form af stabilisering eller yderligere nervekirurgi.
      forandringerne er i det hele taget ganske sparsomme.
       patienten har formentlig en arbejdskapacitet, men den er nedsat, og der bør tages
       særlige hensyn for at undgå ryg belastende arbejde.
       …”
ifølge en lægeerklæring af 11. januar 2006 skønnedes a, der på dette tidspunkt havde været
fraværende fra arbejdspladen på grund af sygdom siden sygemeldingen den 27. juli 2005, at
være uarbejdsdygtig i ”yderligere foreløbig 6 – 8 uger fra denne attests udstedelsesdag”.
i et brev af 17. januar 2006 til a ophævede p a/s as uddannelsesaftale med omgående virk‐
ning,
       ”… da de oprindelige forudsætninger for indgåelse af aftalen er bristet. vi henvi‐
       ser i den forbindelse til det brev af 4‐1‐06 fra n kommune, der også er sendt til
       dig, samt til dit meget lange sygefravær, som i henhold til varighedserklæringen
       af den 11‐1‐06 forventes at fortsætte foreløbig i yderligere 6‐8 uger.
       …”
af n kommunes journal vedrørende as helbredsmæssige forhold fremgik det af et notat af
6. februar 2006 fra kommunens lægekonsulent t bl.a.:
       ”… samlet er altså beskrevet en langvarig smertetilstand i ryggen. denne kan ik‐
       ke dokumenteres ved lægelig undersøgelse eller ved billeddiagnostiske under‐
       søgelser. behandlingen er optræning. det vil givetvis tage måneder, før klienten
       er oppe i god træningstilstand, og herefter må han vedligeholdstræne. trænin‐
       gen fjerner ikke smerterne men mindsker dem.
       …
       der er således givetvis tale om en tilstand, hvor klienten ikke kan arbejde med
       tunge løfteopgaver eller i skæve rygstillinger. men der er ikke beskrevet nedsat
       funktionsevne i andre erhverv. …”
af journalen fremgik af en statusattest af 8. juni 2006 fra læge j bl.a.:
                                                 ‐6‐
       ”… har han pga. rygsituationen måttet erkende, at han ikke længere kunne klare
       blot en revalidering … og dertil er tilstødt en svær depression, der i sig selv gør,
       at arbejdsevnen er væk. da han er vurderet/behandlet af ortopædkir. speciallæ‐
       ger og dette ikke har bibragt en bedring i hans situation, må det konkluderes, at
       behandlings tilbudene er udtømte og at der ingen udsigt er til bedring af hans
       rygsymptomer.
       der er en mulighed for at den depressive tilstand som helhed ikke kan bedres i
       en sådan grad, at han vil være i stand til at klare et arbejde, selv på nedsat tid da
       hans arbejdskompetence ikke rækker til arbejdsfunktioner, hvor der ikke vil ind‐
       gå tunge løft ‐ dertil vil en omskoling til andet arbejde kræve, at han skal være
       siddende i perioder, hvilket vil få smerterne i ryggen til at blusse op og derved
       gøre en indlæring umulig.”
af journalen fremgik endvidere, at speciallæge i psykiatri b den 15. august 2006 har
udtalt, at a”… fra starten af 2006 [har] udviklet symptomer på depression i svær grad
… aktuelt vurderer jeg, at arbejdsevnen i ethvert erhverv er bortfaldet som følge af
den depressive lidelse. …”
i journalen var der endvidere refereret fra en samtale, som kommunens sagsbehandler
havde med a den 4. oktober 2005. af referatet fremgik bl.a., at a oplyste at have ”kon‐
stante smerter i ryggen, og at han har store problemer med at komme op om morge‐
nen. … at han ikke kan overskue fremtiden p.t. … at han ikke finder det realistisk at
gennemføre læreforhold hos p …” af en senere samtale den 24. august 2006 fremgår
bl.a., at a ikke oplever, ”at han vil kunne bestride noget arbejde, idet han p.g.a. hans
smerter i ryggen ikke kan lave hårdt fysisk arbejde… han har p.g.a. … depression
svært ved at se lyset ude i horisonten …”
af sagsbehandlerens konklusion af den 8. november 2006 fremgik bl.a., at as arbejdsevne
ikke kan forbedres ved aktiverings‐, revaliderings‐ og behandlingsmæssige tiltag, samt at
han ikke vil kunne bestride et fleksjob. a blev på denne baggrund indstillet til førtidspensi‐
on, hvilket blev bevilget ham ved n kommunes brev af den 23. november 2006 med den be‐
grundelse,
       ”… at deres arbejdsevne er varigt nedsat, og at nedsættelsen er af et sådant om‐
       fang, at de uanset mulighederne for støtte efter den sociale eller anden lovgiv‐
                                                     ‐7‐
      ning, herunder beskæftigelse i fleksjob, ikke vil være i stand til at blive selvfor‐
      sørgende ved indtægtsgivende arbejde.”
øvrige forhold
af uddannelseshåndbog for byggemarked med overskriften ”opgaver i elevperioden”
fremgår om opgaver, som sker ”løbende/dagligt” i butikken, som pkt. 7, ”hyldetrimning og
opfyldning”, at eleven skal sørge for, at hylder, reoler, stativer m.m. præsenterer varerne
”som ønsket”. under punktet henhører endvidere almindelig daglig opfyldning af varer på
f.eks. hylder, kølereoler, stativer og salgsudstillinger. ifølge pkt. 41, ”varebehandling”, be‐
står opgaven bl.a. i ”enhver form for håndtering og opbevaring af varerne fra modtagelsen
til kunden forlader butikken med dem.” pkt. 58 er ”kasseterminalbetjening” og pkt. 59 ”kas‐
seopgørelse og ‐afstemning”.
forklaringer
p, direktør hos p a/s, har vedstået sin forklaring, gengivet således i tvistighedsnævnets
kendelse:
      ”… at han oprindeligt fik en henvendelse fra handelsskolen vedrørende a. a havde væ‐
      ret under revalidering, og kunne komme i lære som voksenelev til almindelig elevløn. a
      var forud for elevforholdet ansat et par måneder, så han kunne finde ud af, om han kun‐
      ne klare arbejdet. der er ikke blevet lavet en speciel arbejdspladsvurdering i relation til
      a, men virksomheden har højeste vurdering fra arbejdstilsynet. da han selv har dårlig
      ryg har han ofte sagt til a, at han skulle være forsigtig og lade være med at løfte på tunge
      ting. han gik ud fra, at a ville søge bistand, hvis der var noget tungt, der skulle løftes. ef‐
      ter at a i første halvdel af 2005 havde haft mange sygedage, havde de været nødt til at
      ansætte en yderligere medarbejder, og det var på den baggrund, at han forespurgte
      kommunen om yderligere løntilskud, jf. kommunens brev af 9. juni 2005. kommunen
      spurgte til, om de kunne stille hjælp til rådighed, men han kunne ikke få nærmere oplys‐
      ninger om, hvorvidt det drejede sig om en eller flere hjælpere, og hvem det i givet fald
      ville være, så derfor afslog han. det er rigtigt, at han har talt med a om nedsat arbejdstid.
      der var imidlertid kun 6 ansatte i byggemarkedet, og da de talte om det, var det i som‐
      merferieperioden, hvor de havde meget travlt samtidig med, at nogen af de ansatte var
      på ferie. han anså det ikke for realistisk, at han kunne skaffe arbejdskraft til kompensati‐
      on for en eventuel nedsættelse af as arbejdstid. han modtog en kopi af kommunens brev
      af 6. oktober 2005 til a og gik ud fra, at det betød, at a på et tidspunkt ville meddele, at
                                                    ‐8‐
      han måtte stoppe. i december 2005 talte han med a, der gav udtryk for, at de måtte finde
      en løsning, og at det ikke skulle koste virksomheden noget. lægeerklæringen af 11. janu‐
      ar 2006 blev indhentet på hans foranledning. hvis han havde fået oplyst, at a ville være
      raskmeldt inden for kortere tid, ville det have været i orden. men med den besked han
      nu fik, besluttede han sig for at ophæve ansættelsesforholdet.”
han har supplerende forklaret, at der i hele virksomheden i d er ca. 20 ansatte, fordelt med
6 ansatte i byggemarkedet, 3 deltidsansatte i ”kop & kande”, 3 i bogholderiet og resten i
trælastafdelingen. afdelingerne ligger i samme hus, og man hjælper hinanden, så godt man
kan på tværs af afdelingerne. han har været direktør for virksomheden i 25 år. han er fysisk
placeret i trælastafdelingen, og det er h, som havde den direkte kontakt med a. virksom‐
heden er af arbejdstilsynet klassificeret som en ”niveau 1‐virksomhed”.
han var klar over, at a tidligere var opereret for en diskosprolaps i ryggen. det var derfor,
han fra den 1. juli 2004 var ansat et par måneder, før elevforholdet startede, idet hans arbej‐
de i den periode nogenlunde ville svare til hans arbejdsopgaver som elev. p a/s betalte
mindstelønnen til a som elev og fik refusion fra kommunen.
i en tømmerhandel findes jo store, brede mænd blandt de ansatte, så der var folk til at hjæl‐
pe a, når der skulle løftes tunge ting. han er selv tit gået forbi a og sagt til denne, at han
skulle passe på med at løfte. det var op til a selv at sætte grænser for, hvad han kunne løfte.
han har ingen erindring om, at det ikke skulle være gået fornuftigt til med as arbejde. det
er muligt, at a var med til at transportere brændeovne ned ad en trappe, men der er ingen,
der har pålagt a at løfte noget tungt. han har måske taget fat om det af egen drift. i øvrigt
benyttede man sækkevogn til flytningen, som ikke krævede egentlige løft.
han havde vist forud for kommunens brev af 9. juni 2005 ringet til kommunen om yderlige‐
re løntilskud på grund af a sygefravær. det er rigtigt, at han ikke syntes om kommunens
forslag om en personlig assistent til a. en sådan assistent skulle vel løfte tunge ting for a,
men der var jo allerede en ordning om, at a ikke skulle løfte. man kan ikke i en så lille butik
have en sådan assistent. det giver et dårligt billede i forhold til kunderne. i øvrigt er der ik‐
ke så hyppigt tunge løft i et byggemarked, og kunderne hjælper ofte selv til.
                                                    ‐9‐
butikken holder åben 55 timer om ugen. når der tages højde for sygdom, barnets første sy‐
gedag, ferie osv., er der aldrig fuld bemanding i butikken. der ville gå kludder i det admini‐
strative, hvis a var gået på deltid. det ville ikke være muligt at finde en, der kunne passe de
resterende få timer. det blev nødvendigt at ansatte en person op til sommeren under a s sy‐
gefravær. han bad ikke om en lægeerklæring før den 27. juli 2005, idet ”man kender hinan‐
den ude på landet”.
da han talte med a på kontoret i december 2005, ønskede denne ikke at sige op. da han i ja‐
nuar 2006 modtog endnu en lægeerklæring, der talte om yderligere 6‐8 ugers sygefravær,
tænkte han på den tidligere lægeerklæring fra 27. juli 2005, der havde en sygehorisont på et
par uger, som imidlertid blev til 22 uger. a havde selv overfor kommunen ‐ og også under
samtalen i december ‐ tilkendegivet, at han ikke kunne komme tilbage. da han ansatte a var
det en forudsætning, at han kunne fuldføre uddannelsen. da a var gået glip af skoleophold,
kunne uddannelsen kun gennemføres, hvis den blev forlænget. ved ophævelsen af kontrak‐
ten spillede det også ind, at kommunens tilskud bortfaldt. virksomheden ansætter normalt
ikke voksne i elevjobs, og havde de ikke opnået tilskud, havde de ansat en yngre lærling.
man laver ikke arbejdspladsvurderinger i denne branche. der laves vurderinger for afdelin‐
gerne, men ikke for de enkelte medarbejdere. sådanne vurderinger henhører under for‐
manden for sikkerhedsudvalget, som på det tidspunkt var s.
a har vedstået sin forklaring, gengivet således i tvistighedsnævnets kendelse:
      ”… at p var bekendt med hans rygproblemer, forud for ansættelsen. de talte om, at forholdene
      på arbejdspladsen kunne rettes til, så uddannelsen kunne gennemføres uanset hans ryg‐
      problemer. det var h, der var uddannelsesansvarlig. der var ikke nogen skriftlig uddannelses‐
      plan, og der blev ikke taget særlige hensyn til hans rygproblemer. der blev ikke lavet nogen
      arbejdspladsvurdering i tilknytning til hans særlige problemer, og han blev heller ikke introdu‐
      ceret for sikkerhedsrepræsentanten. han deltog bl.a. i flytning af en brændeovn ned ad en
      trappe ved hjælp af en sækkevogn, og han har også været med til at sætte tunge varer på plads.
      han bad ofte kolleger om hjælp, når der skulle løftes tunge genstande, men de havde ikke altid
      tid. det blev ikke direkte pålagt ham at løfte tunge ting, men han har heller ikke fået at vide, at
                                                   ‐ 10 ‐
      han skulle undlade det. engang i sommeren 2005 talte han med kommunens socialrådgiver om
      personlig assistance, jf. kommunens brev af 9. juni 2005, men han talte ikke med arbejdsgiveren
      om det. det er rigtigt, at han, jf. kommunens brev af 6.oktober 2006, over for kommunen har
      givet udtryk for, at han ikke mente, at det var realistisk at fortsætte læreforholdet, men han
      sagde i samme forbindelse, at han godt kunne fortsætte, hvis forholdene kunne ændres, så han
      f eks. kunne få nedsat arbejdstid eller personlig assistance. han havde tidligere foreslået ar‐
      bejdsgiveren nedsat arbejdstid og forlængelse af uddannelsen, efter at han på skolen havde
      undersøgt, at der var mulighed herfor. der kom imidlertid ikke noget ud af det. i efteråret 2005
      talte han under sin sygemelding med p. p sagde, at han ikke kunne have en ansat, som han ik‐
      ke kunne regne med. p gav udtryk for, at han mente, at de skulle ophæve uddannelsesaftalen
      gensidigt. han svarede, at han ville vente og tale med kommunen om det. han tænkte i den
      forbindelse på mulighederne for nedsat arbejdstid eller personlig hjælp. han har ikke over for
      p givet udtryk for, at en løsning ikke skulle komme til at koste virksomheden noget. fra den 1.
      december 2006 har han været på førtidspension. han arbejder gennemsnitlig 15‐20 timer ugent‐
      ligt med ikke rygbelastende arbejde som chauffør. nogen uger arbejder han kun få timer, andre
      uger noget mere.”
han har supplerende forklaret, at han, før han blev ansat hos p a/s, bl.a. havde arbejdet
som gartner, renovationsarbejder og fabriksarbejder med samlebåndsarbejde. noget af ar‐
bejdet havde været fysisk hårdt med bl.a. løft af tunge kasser. hans rygproblemer skyldes
slid og var kommet gradvist hen over årene.
før han kom til p a/s, havde han gennemført 15 måneders skoleophold. i praktikperioden
før elevforholdets start var han stille og roligt kommet ind i arbejdet i et team. han spurgte
sig for, hvordan tingende fungerede, og satte sig ind i lagerets indretning. han satte ting på
plads, fandt ting på lageret og ryddede op. der kunne allerede på dette tidspunkt være en‐
kelte opgaver, som var hårdt for ryggen.
han fik uddannelsesaftalen, da han var to‐tre måneder inde i uddannelsesforløbet. hans ar‐
bejdsopgaver ændrede sig, og han fik flere og flere opgaver, efterhånden som han lærte ru‐
tinerne.
                                                 ‐ 11 ‐
på handelsfagskolen var der en plan for, hvad han skulle nå at lære, men hos p a/s fandtes
ingen uddannelsesplan. når han talte med den ansvarlige hos p a/s om spørgsmålet, fik
han at vide, at handelsfagskolen ikke skulle blande sig.
der var mange, daglige tunge og skæve løft i hans arbejde. der skulle f.eks. løftes udlej‐
ningsværktøj, blandemaskiner til beton, brændeflækkere, gulvafhøvlingsmaskiner osv. han
måtte hjælpe kunder, f.eks. ældre mennesker, med at få løftet de tunge varer op deres traile‐
re. af og til kunne han få en kollega til at hjælpe, men for det meste var der ikke tid. han
følte sig derfor presset til selv at hjælpe kunderne. en personlig assistent kunne have været
til stor hjælp.
alle hos p a/s kendte til hans rygproblemer. han talte tit med h om problemet, men denne
sagde, at det bare skulle arbejdes væk.
i efteråret 2004 skulle hele sortimentet af brændeovne, måske 25 stk., flyttes fra første sal og
ned i butikken, hvor der skulle være en salgsudstilling. det var ham og en kollega, m, som
var sat til opgaven, hvortil de skulle benytte en sækkevogn. han nævnte i forbindelse med
opgaven rygproblemet over for kollegaen, der sagde, at han ikke behøvede at løfte, men ba‐
re skulle holde igen, idet der alene skulle trilles ned af trapperne med brug af sækkevognen.
det er rigtigt, at han over for kommunen gav udtryk for, at han ikke fandt det realistisk at
fortsætte elevforholdet, men det mangler at blive refereret, at begrundelsen var, at det var,
som tingene var skruet sammen. hvis der blev ændret nogle ting, eller hvis han kunne få
hjælp, kunne han helt sikkert have gennemført uddannelsen. han blev i 2005 tilbudt at sid‐
de ved kassen, hvilket han afslog, da han havde så ondt i ryggen, at han dårligt kunne rejse
sig.
hans depression startede så småt, mens han var i byggemarkedet. den kom ikke fra den ene
dag til den anden, men efterhånden som det gik op for ham, at han ikke kunne komme vi‐
dere. da uddannelsesaftalen blev ophævet, gik han helt ned med flaget.
                                                 ‐ 12 ‐
han har ikke arbejde i dag. i 2007 og 2008 havde han småjobs ind i mellem, bl.a. som chauf‐
før på en maskinstation og fejearbejde i garager.
under samtalen i december 2005 med p gav han udtryk for, at han stadig var interesseret i
at gennemføre uddannelsen, evt. med nedsat arbejdstid eller personlig assistance. han var
derfor ikke interesseret i en gensidig aftale om at ophæve uddannelsesaftalen.
h har vedstået sin forklaring, gengivet således i tvistighedsnævnets kendelse:
      ”… at han har været byggemarkedschef hos indklagede i 6 år. han var as direkte fore‐
      satte. han mener, at han har informeret a om, hvem der var sikkerhedsrepræsentant.
      der var 6 ansatte i byggemarkedet. alle vidste, at a havde dårlig ryg og ikke måtte løfte
      tunge genstande. de sørgede alle for, at a ikke fik tunge løfteopgaver, og a skulle bare
      bede om hjælp, hvis der var behov for det. han har ikke set a deltage i transport af
      brændeovne. i april eller maj 2005 fik a under en sygemelding tilbudt at komme og sid‐
      de ved kassen, men a sagde, at hans ryg på det tidspunkt heller ikke kunne klare det ar‐
      bejde. de ansatte i sommeren 2005 en person på fuld tid til erstatning for den manglende
      arbejdskraft som følge af as sygdom. den pågældende ekspederede og passede kassen.”
han har supplerende forklaret, at han var as uddannelsesansvarlige. kontakten til a blev
skabt via en henvendelse fra handelsskolen. han havde en samtale med a, der oplyste, at
han ikke kunne tage de tunge løft. de var enige om, at det kunne han også godt undgå. a
lavede det samme under praktikopholdet, som da han kom i lære, nemlig at fylde op på
hylder, at rydde op samt varetage kundekontakt.
arbejdet indebærer selvfølgelig også flytning af tunge ting. til disse opgaver forefindes
elstablere, løftevogne og sækkevogne, og så hjælpes man i øvrigt ad. vidnet beder også selv
kolleger om hjælp, da han også lider af dårlig ryg. der er også stærke folk i trælastafdelin‐
gen, så der er altid nogen, man kan spørge om hjælp.
vidnet har mange gange sagt til a, at han ikke selv skulle tage de tunge løft. enkelte gange
har han set a tage tunge løft. et af tilfældene var en plæneklipper, men den var ikke tunge‐
re, end at han kunne løfte den.
                                               ‐ 13 ‐
han kan ikke benægte, at der er blevet kørt brændeovne på sækkevogne ned ad trapperne,
men så har man også været 3‐4 mand om opgaven. nu er man gået over til en anden frem‐
gangsmåde.
parternes synspunkter
hts har som mandatar for p a/s anført, at a ikke er omfattet af handicapbegrebet i for‐
skelsbehandlingsloven, som ved lov nr. 1417 af 22. december 2004 blev udvidet med kriteri‐
erne alder og handicap. hverken loven eller ligebehandlingsdirektivet definerer handicap‐
begrebet, som derfor, som det er anført i bemærkningerne til lovforslaget, efter almindelig
praksis må forstås som en ”fysisk, psykisk eller intellektuel funktionsnedsættelse, som affø‐
der et kompensationsbehov, for at den pågældende kan fungere på lige fod med andre bor‐
gere i tilsvarende livssituation”.
efter de lægelige oplysninger er der ikke grundlag for at anse as rygproblemer for et handi‐
cap i lovens forstand. a havde gennem en lang årrække udført ufaglært arbejde af nedsli‐
dende karakter, og hans rygproblemer kan da også henføres til almindelig nedslidning. men
nedslidte personer er ikke omfattet af handicapbegrebet.
da a blev ansat, havde han en arbejdskapacitet, men inden for andre erhverv. han opfyldte
ikke kravene til at være ansat i et byggemarked.
når a således ikke var omfattet af handicapbegrebet, var ophævelsen af ansættelsesforhol‐
det, begrundet i langvarigt sygefravær, sagligt begrundet, jf. lov om erhvervsuddannelser, §
61, stk. 2, om urigtige og bristede forudsætninger for indgåelsen af uddannelsesaftalen. her‐
til kommer, at a til kommunens socialrådgiver oplyste, at han ikke mente det muligt at
vende tilbage til byggemarkedet, og han reagerede da heller ikke på kommunens agterskri‐
velse af 6. oktober 2005 om ophør af revalidering og løntilskud. speciallæge j refererede i sin
erklæring af 5. januar 2006, at a var holdt op med at arbejde i juni 2005.
                                                  ‐ 14 ‐
a passede sit arbejde uden sygefravær i det første halve år efter ansættelsen. herefter be‐
gyndte sygefraværet. det må efter de lægelige oplysninger antages, at fraværet i realiteten
skyldtes hans depression. a forklarede da også selv, at depressionen begyndte, mens han
var ansat i byggemarkedet. den senere tildeling af førtidspension til a var heller ikke be‐
grundet i hans rygproblemer. hvis det antages, at as fravær skyldtes en depression, var p
a/s’ ophævelse af ansættelsesforholdet begrundet i det lange sygefravær i orden. der hen‐
vises til vestre landsrets dom af 1. oktober 2007 (8. afd., sag b‐2722‐06).
såfremt retten anser a for omfattet af handicapbegrebet, gøres det gældende, at p a/s ikke
har tilsidesat sin forpligtelse til at træffe rimelige foranstaltninger, jf. forskelsbehandlingslo‐
vens § 2 a. efter ps og hs forklaringer var a fritaget for at foretage tunge løft, og det ligger i
as forklaring, at han havde svært ved at sige fra og bede om hjælp i konkrete situationer.
vedrørende flytning af brændeovne forklarede h, at der normalt er 3 ‐ 4 mand om dette ar‐
bejde. det har formodningen imod sig, at p a/s skulle sætte to mand, heraf den ene med
dårlig ryg, til at forestå flytningen af alle ovnene. a blev også tilbudt at sidde ved kassen ‐ et
forslag, han afviste. p a/s, der var ”niveau 1‐godkendt” af arbejdstilsynet, havde gjort,
hvad der var muligt, for at imødekomme a med de rygproblemer, han havde.
det må anses for uforholdsmæssigt byrdefuldt for p a/s at stille krav om, at p a/s skulle an‐
tage en personlig assistent for a. en sådan foranstaltning må anses at ligge uden for ram‐
merne af forskelsbehandlingslovens § 2 a. spørgsmålet blev bragt i forslag af kommunen,
men p a/s havde ikke pligt til at tage imod et sådant forslag. kommunens oplysninger om
ordningen var abstrakte.
såfremt retten måtte komme frem til, at a har krav på en godtgørelse, gøres det gældende,
at en sådan skal udmåles betydelig lavere end påstået. med hensyn til as krav om minimal‐
erstatning efter funktionærlovens § 3 gøres det gældende, at kravet burde være rejst på et
tidligere tidspunkt, når det tages i betragtning, at den relevante højesteretsdom blev afsagt
den 1. oktober 2008. a har ikke lidt et tab, idet han har modtaget sygedagpenge, der over‐
stiger elevdagpengene.
                                               ‐ 15 ‐
der er ikke grundlag for godtgørelse for overtrædelse af ansættelsesbevisloven. ophævel‐
sen af uddannelsesaftalen havde intet med løntilskuddet at gøre, men var begrundet i as
sygdom. der kan ikke stilles krav om, at det skal fremgå af ansættelsesbeviset, at en ansæt‐
telse er etableret med løntilskud. tilsvarende skal det ikke fremgå af et ansættelsesbevis, at
en person i fleksjob er ansat med løntilskud.
hk danmark har som mandatar for a anført, at a er omfattet af handicapbegrebet i for‐
skelsbehandlingslovens forstand. loven giver ingen vejledning med hensyn til en definition
af handicapbegrebet, men det fremgår af forarbejderne, at begrebet er dynamisk. om begre‐
bet henvises endvidere til ”fn’s konvention om rettigheder for personer med handicap”,
præambel pkt. e), samt beskæftigelsesministeriets definition, hvor ministeriet taler om en
fysisk eller intellektuel funktionsnedsættelse, der afføder et kompensationsbehov, for at den
pågældende kan fungere på lige fod med andre borgere i en tilsvarende livssituation. det
kan umuligt være rigtigt, at en funktionsnedsættelse, der skyldes nedslidning som følge af
hårdt fysisk arbejde, ikke skulle kunne anerkendes. det ville stride mod princippet om, at
alle skal have lige adgang til arbejdsmarkedet. årsagen til funktionsnedsættelsen er ikke re‐
levant.
ifølge as forklaring havde han smerter og tålte ikke tunge løft. dette er utvetydigt under‐
bygget ved de lægelige oplysninger, herunder lægekonsulent ts notat af 6. februar 2006
samt speciallæge js erklæring fra den 5. januar 2006, en uges tid før ophævelsen af uddan‐
nelsesaftalen, ifølge hvilken a havde en arbejdskapacitet, som imidlertid var nedsat, hvorfor
der skulle tages særlige hensyn for at undgå rygbelastende arbejde. a tålte med andre ord
ikke opgaver, som andre kunne udføre, og havde derfor en funktionsnedsættelse. det er ik‐
ke relevant at se på as psykologiske profil. hans depression var en følgevirkning af det, han
havde været igennem. de svære, depressive symptomer var ifølge speciallæge boris velan‐
ders notat af 15. august 2006 startet primo 2006. i tilfælde af tvivl kunne hts have forelagt
spørgsmålet for retslægerådet. også oplysningerne om grundlaget for as senere førtids‐
pensionering er uden betydning for sagens afgørelse.
                                                ‐ 16 ‐
det gøres gældende, at p a/s, der ikke havde udarbejdet en uddannelsesplan for a, ikke har
truffet de foranstaltninger, som man havde pligt til efter forskelsbehandlingslovens § 2 a. en
ordning om personlig assistance er nævnt i forarbejderne til loven og er derfor en foran‐
staltning, som en arbejdsgiver bliver nødt til at overveje, men da kommunen bragte en så‐
dan ordning på bane, ønskede p a/s ‐ uden at angive en relevant begrundelse herfor ‐ ikke,
at kommunen gik videre i sine undersøgelser. en personlig assistent kunne have afhjulpet
de problemer, som a havde med de tunge løft, hvorved han kunne have gennemført sin
uddannelse. der er ingen tvivl om, at a, jf. ef‐domstolens dom af 11. juli 2006 i sag c‐13/05
(sonia chacón navas), var kompetent, egnet og disponibel til at udføre væsentlige funktio‐
ner i forbindelse med sin stilling. at a i efteråret 2005 oplyste, at han ikke mente at kunne
fortsætte hos p. w. wulff, havde, som det fremgik af as forklaring, den væsentlige tilføjelse,
at en fortsættelse af ansættelsesforholdet krævede aflastning. en sådan aflastning kunne den
personlige assistent have ydet. sammenfattende må ophævelsen af as uddannelsesaftale
anses at have været uberettiget.
som følge af den uberettigede ophævelse af uddannelsesaftalen har a krav på en godtgørel‐
se efter forskelsbehandlingslovens § 7. der findes ingen praksis på området, men spørgsmå‐
let må vurderes på samme måde som godtgørelse efter ligebehandlingsloven, hvor mini‐
mum for en godtgørelse er 6 måneders løn. der er tale om ligeartet antidiskriminationslov‐
givning. det taler for en højere godtgørelse end de 6 måneder, som tvistighedsnævnet fast‐
satte, at ophævelsen medførte, at a gled ud af arbejdsmarkedet med en depression og før‐
tidspension til følge. også as alder taler for en højere godtgørelse.
a har yderligere krav på en minimalerstatning i medfør af funktionærlovens § 3, idet de al‐
mindelige regler på arbejdsmarkedet også gælder for elever.
at det var et væsentligt vilkår i forbindelse med p a/s’ ansættelse af a, at man oppebar løn‐
tilskud, viste sig ved, at man ophævede aftalen, da tilskuddet bortfaldt. et så væsentligt vil‐
kår skulle være fremgået af as ansættelsesbevis. da dette ikke var tilfældet, har a krav på
godtgørelse efter ansættelsesbevisloven, som efter praksis bør fastsættes til 10.000 kr.
                                                  ‐ 17 ‐
rettens bemærkninger
efter de lægelige oplysninger sammenholdt med as egne oplysninger lægges det til grund,
at as under sin ansættelse hos p a/s havde svære rygproblemer, der skyldtes nedslidning ef‐
ter mange års fysisk krævende arbejde i forskellige arbejdsfunktioner, og at problemerne var
af varig karakter. i forhold til de arbejdsopgaver hos p a/s, der krævede tunge løft, indebar
as rygproblemer en funktionsnedsættelse med et deraf affødt kompensationsbehov, for at
han kunne fungere på lige fod med andre ansatte hos p a/s. rygproblemerne var under dis‐
se omstændigheder et handicap i forskelsbehandlingslovens forstand.
efter oplysningerne om forløbet af as ansættelse hos p a/s er der ikke grundlag for at anta‐
ge, at p a/s havde truffet virksomme foranstaltninger til imødekommelse af as kompensati‐
onsbehov i ansættelsesperioden. en personlig assistance‐ordning, som var blevet bragt i for‐
slag af n kommune, og som antagelig kunne have opfyldt as kompensationsbehov, blev af‐
vist af p a/s på et tidspunkt, hvor det nærmere indhold af en sådan ordning endnu ikke var
fastlagt, og p a/s ønskede ikke spørgsmålet yderligere undersøgt af kommunen. retten fin‐
der på denne baggrund ikke, at der foreligger grundlag for at fastslå, hvorvidt en sådan ord‐
ning, som gjort gældende af hts på p a/s’ vegne, ville indebære en uforholdsmæssig stor
byrde for p a/s, jf. forskelsbehandlingslovens § 2 a. som følge af det anførte er det ikke
godtgjort, at p a/s har opfyldt sin forpligtelse til at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger i
henhold til forskelsbehandlingslovens § 2 a.
under de ovenfor anførte omstændigheder var p a/s’ ophævelse af as uddannelsesaftale
uberettiget, hvorfor a har krav på en godtgørelse efter forskelsbehandlingslovens § 7. godt‐
gørelsen findes passende at kunne bestemmes til 6 måneders løn, eller 97.200 kr., der forren‐
tes fra datoen for sagens start i tvistighedsnævnet den 16. juni 2006.
i medfør af funktionærlovens § 3 har a tillige ret til en minimalerstatning svarende til 3 må‐
neders løn, eller kr. 48.600 kr., der forrentes fra påstandens nedlæggelse den 20. januar 2009.
retten finder ikke tilstrækkeligt grundlag for at antage, at p a/s har overtrådt ansættelsesbe‐
vislovens § 2.
                                                 ‐ 18 ‐
i sagsomkostninger skal hts som mandatar for p a/s til hk danmark som mandatar for a
efter sagens udfald betale 30.000 kr. med tillæg af 3.950 kr. til dækning af retsafgift.
                                thi kendes for ret
hts som mandatar for p a/s skal inden 14 dage til hk danmark som mandatar for a betale
145.800 kr. med tillæg af sædvanlig procesrente af 97.200 kr. fra den 16. juni 2006 og af 48.600
kr. fra den 20. januar 2009 samt i sagsomkostninger 33.950 kr.. sagsomkostningsbeløbet for‐
rentes efter rentelovens § 8 a.
       mette christensen                    jens feilberg                claus forum petersen
                        byrial bjørst                        torben svanberg
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
udskrift af dombogen
dom
afsagt den 24. februar 2014 i sag nr. bs 10s-3927/2013:
laila andersen
5550 langeskov
og
emil roth mathiesen
5550 langeskov
mod
primera air scandinavia a/s
digevej 114
2300 københavn s
sagens baggrund og parternes påstande.
denne sag, der er anlagt den , vedrører spørgsmålet om ret til kompensation i henhold til
forordning nr. 261/2004 (europa-parlamentets og rådets forordning (ef) nr. 261/2004 af 11.
februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved
boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser) som følge af, at et fly blev
forsinketaflyst.
sagsøgerne, laila andersen og emil roth mathiesen, har nedlagt påstand om, at sagsøgte,
primera air scandinavia a/s, inden 14 dage til hver af sagsøgerne skal betale 400 eur med
procesrente fra den 17. september 2013.
sagsøgtes påstand
sagsøgte har nedlagt påstand om frifindelse.
sagen er behandlet som en småsag, jf. retsplejelovens kapitel 39. dommen indeholder ikke en
fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a.
oplysningerne i sagen.
parterne er enige om de faktiske forhold i sagen.
den 28. juni 2013 skulle sagsøgerne flyve fra billund lufthavn til chania airport, souda, på
kreta med fly nr. pf415. det fremgår af sagen, at flyafgangen planmæssigt skulle afgå kl.
06.45 med ankomst 10.55 samme dag på kreta. sagsøgernes fly blev imidlertid forsinket, og
afgik først fra billund lufthavn kl. 16.10 og ankom til chania, kreta kl. 20.41, dvs. med en
forsinkelse med 9 timer og 46 minutter.
flyselskabet har oplyst, at årsagen til forsinkelsen var, at der umiddelbart før afgangen fra
billund lufthavn blev konstateret en teknisk fejl i form af en advarsel på flyets proximity
schwitch electronic unit, pseu. sagsøgte har videre oplyst, at pseu er et system, som
fortæller andre systemer om positionen eller tilstanden på systemets komponenter som fx
flaps og døre mv. advarslen medførte, at flyet ikke kunne lette, før den indtrådte fejl var
udbedret.
                                                        - 2 -
den relevante reservedel kunne ikke findes i billund lufthavn, men måtte transporteres fra
gøteborg. sagsøgte har videre oplyst, at flyselskabets personale rettede henvendelse til en
række flysamarbejdspartnere, jf. bilag j, s. 5ff., med henblik på at skaffe et erstatningsfly,
hvilket imidlertid ikke lykkedes. flyets passagerer måtte således afvente reparationen af
fejlen, inden de kunne komme afsted.
sagsøgerne har efterfølgende rettet henvendelse til sagsøgte med anmodning om
kompensation i henhold til eu-forordning 261/2004, hvilket er afvist af sagsøgte ved brev af
9. august 2013 under henvisning til forordningens bestemmelser om afvisning af at yde
kompensation ved usædvanlige omstændigheder.
forordning nr. 261/2004
europa-parlamentets og rådets forordning (ef) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles
bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og
ved aflysning eller lange forsinkelser indeholder blandt andet følgende betragtninger og
bestemmelser:
"...
ud fra følgende betragtninger:
(1) handling fra fællesskabets side, når det drejer sig om lufttransport, bør bl.a. sigte på at sikre et højt
     beskyttelsesniveau for passagerer. endvidere bør der fuldt ud tages hensyn til forbrugerbeskyttelseskrav
     generelt.
(2) boardingafvisning og aflysning eller lange forsinkelser forårsager alvorlige problemer og gener for
     passagererne.
...
(14) ligesom under montreal-konventionen bør de transporterende luftfartsselskabers forpligtelser begrænses
     eller bortfalde, hvis en begivenhed skyldes usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været
     undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet. sådanne
     omstændigheder kan navnlig indtræffe som følge af politisk ustabilitet, vejrforhold, der er uforenelige med
     gennemførelsen af den pågældende flyvning, sikkerhedsrisici, uforudsete sikkerhedsproblemer eller
     strejker, der berører det transporterende luftfartsselskabs drift.
(15) det betragtes som usædvanlige omstændigheder, hvis konsekvenserne af en beslutning, der træffes som led
     i lufttrafikstyringen for så vidt angår et bestemt fly en bestemt dag, medfører en lang forsinkelse, en
     forsinkelse natten over eller aflysning af en eller flere flyafgange, selv om det pågældende luftfartsselskab
     har truffet alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes.
...
artikel 5
aflysning
1.   hvis en flyafgang aflyses, skal berørte passagerer:
...
     c)     have ret til kompensation fra det transporterende luftfartsselskab i overensstemmelse med artikel 7,
            medmindre
     ...
             iii) de får meddelelse om aflysningen mindre end syv dage før det planlagte afgangstidspunkt og får
                  tilbudt en omlægning af rejsen, så de kan afrejse højst en time før det planlagte afgangstidspunkt
                                                           - 3 -
                 og ankomme til det endelige bestemmelsessted senest to timer efter det planlagte
                 ankomsttidspunkt.
     ...
3.   et transporterende luftfartsselskab har ikke pligt til at udbetale kompensation i henhold til artikel 7, hvis det
     kan godtgøre, at aflysningen skyldes usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået,
     selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet.
...
artikel 7
kompensationsret
1.   når der henvises til denne artikel modtager passageren en fast kompensation som følger:
     a) 250 eur for alle flyvninger på højst 1500 km
     b) 400 eur for alle flyvninger inden for fællesskabet på mere end 1500 km og for alle andre flyvninger
           på mellem 1500 og 3500 km
     c) 600 eur for alle flyvninger, der ikke falder ind under a) eller b).
..."
eu-domstolens dom af 22. december 2008 i "wallentin-hermann-sagen"
det hedder i eu-domstolens dom af 22. december 2008 i sagen c-549/07 blandt andet:
"...
14. alitalia har appelleret denne afgørelse til handelsgericht wien, som har besluttet at udsætte sagen og
     forelægge domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
     1)    foreligger der udsædvanlige omstændigheder i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5,
           stk. 3, i [...] forordning [...] nr. 261/2004 [...] og under hensyntagen til betragtning 14 til forordningen,
           når en teknisk fejl ved luftfartøjet, navnlig en motorskade, medfører aflysning af flyafgangen, og skal
           fortolkningen af grunden til aflysning foretages efter forordningens artikel 5, stk. 3, som omhandlet i
           montrealkonventionens bestemmelser (artikel 19)?
     ...
     3)    såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, har et luftselskab da truffet alle "forholdsregler, der med
           rimelighed kunne træffes" i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5, stk. 3, [i forordning nr.
           261/2004], såfremt det godtgør, at det har foretaget den vedligeholdelse af luftfartøjet, der kræves i
           henhold til loven, og dette er tilstrækkeligt til, at luftfartsselskabet fritages for pligten til at udbetale
           kompensation efter forordningens artikel 5, stk. 3, sammenholdt med artikel 7?
     4)    såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, er usædvanlige omstændigheder i den forstand, hvori
           udtrykket er anvendt i artikel 5, stk. 3, [i forordning nr. 261/2004], da force majeure eller
           naturbegivenheder, som ikke skyldes et teknisk problem og dermed ligger uden for luftfartsselskabets
           sfære?
     ....
om de præjudicielle spørgsmål
det første og det fjerde spørgsmål
...
19 som det fremgår af betragtning 12 og artikel 5 i forordning nr. 261/2004, har fællesskabslovgiver ønsket at
     begrænse problemer og gener for passagererne på grund af aflysning ved at tilskynde luftfartsselskaberne til
     på forhånd at informere passagererne om aflysninger og under visse omstændigheder tilbyde en rimelig
     omlægning af rejsen i henhold til bestemte kriterier. i de situationer, hvor luftfartsselskaberne ikke
     iværksætter sådanne foranstaltninger, har fællesskabslovgiver ønsket, at luftfartsselskaberne skal yde
     passagererne en kompensation, medmindre aflysningen skyldes usædvanlige omstændigheder, som ikke
     kunne være undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet
     truffet.
...
                                                          - 4 -
22. det følger af denne angivelse i betragtningerne til forordning nr. 261/2004, at fællesskabslovgiver ikke har
     ønsket, at disse begivenheder, der i øvrigt ikke udgør en udtømmende opregning, skal udgøre usædvanlige
     omstændigheder, men alene at de kan føre til, at der opstår sådanne omstændigheder. det følger heraf, at
     alle omstændigheder ved sådanne begivenheder ikke nødvendigvis kan begrunde fritagelse fra kompensa-
     tionspligten i henhold til forordningens artikel 5, stk. 1, litra c).
23. selv om fællesskabslovgiver har opført "uforudsete sikkerhedsproblemer" på nævnte liste, og selv om en
     teknisk fejl ved et luftfartøj kan anses for at udføre et sådant sikkerhedsproblem, forholder det sig ikke
     desto mindre således, at omstændighederne ved en sådan begivenhed kun kan kvalificeres om
     "usædvanlige" i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, hvis
     de vedrører en begivenhed, som i lighed med de begivenheder, der er nævnt i forordningens betragtning 14,
     ikke er et led i det berørte luftfartsselskabs sædvanlige aktivitetsudøvelse, og ligger uden for
     luftfartsselskabets faktiske kontrol på grund af fejlens karakter eller oprindelse.
...
25 de tekniske fejl, som afdækkes i forbindelse med vedligeholdelse af luftfartøjet, eller som følger af
     manglende vedligeholdelse, kan derfor ikke i sig selv udgøre "usædvanlige omstændigheder", som
     omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004.
26 det kan imidlertid ikke udelukkes, at tekniske fejl udgør sådanne "usædvanlige omstændigheder" for så
     vidt som disse fejl skyldes begivenheder, som ikke er et led i luftfartsselskabets sædvanlige
     aktivitetsudøvelse, og som ligger uden for luftfartsselskabets faktiske kontrol. dette vil f.eks. være
     tilfældet, såfremt den konstruktør, der har konstrueret det berørte luftfartsselskabs flåde af luftfartøjer, eller
     en kompetent myndighed, afdækker at luftfartøjerne, selvom de allerede er i drift, er behæftet med en skjult
     fabrikationsmangel, der påvirker flysikkerheden. det samme gælder, hvor der er tale om skader på
     luftfartøjet som følge af sabotage- eller terrorhandlinger.
...
34 på denne baggrund skal det første og fjerde forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 5, stk. 3, i
     forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at en teknisk fejl ved et luftfartøj, som medfører aflysning af
     en flyafgang, ikke er omfattet af begrebet »usædvanlige omstændigheder« i denne bestemmelses forstand,
     medmindre fejlen skyldes begivenheder, der på grund af fejlens karakter eller oprindelse ikke er et led i det
     berørte luftfartsselskabs sædvanlige aktivitetsudøvelse og ligger uden for luftfartsselskabets faktiske
     kontrol. montrealkonventionen er ikke relevant for fortolkningen af fritagelsesgrunden i artikel 5, stk. 3, i
     forordning nr. 261/2004.
...
det tredje spørgsmål
39 det bemærkes, at fællesskabslovgiver ikke har ønsket at fritage for pligten til at yde kompensation til
     passagerer i tilfælde af en flyafgangs aflysning i forbindelse med alle usædvanlige omstændigheder, men
     kun dem, som ikke kunne have været undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne
     træffes, faktisk var blevet truffet.
40 det følger heraf, at eftersom ikke alle usædvanlige omstændigheder er fritaget, påhviler det den part, som
     ønsker at påberåbe sig en fritagelse, at godtgøre, at de usædvanlige omstændigheder på ingen måde kunne
     have været undgået ved iværksættelse af passende foranstaltninger, dvs. ved foranstaltninger, som på det
     tidspunkt, hvor de usædvanlige omstændigheder indtræffer, navnlig opfylder de betingelser, som det
     berørte luftfartsselskab teknisk og økonomisk har ansvaret for.
41 luftfartsselskabet skal faktisk godtgøre, at selv om det har anvendt alt det personale og materiel og alle de
     økonomiske midler, som selskabet råder over, kunne det åbenbart ikke på det pågældende tidspunkt, uden
     at dette ville være urimeligt belastende for virksomheden, undgå, at de usædvanlige omstændigheder, som
     selskabet stod over for, førte til flyafgangens aflysning.
...
43. henset til ovenstående bemærkninger skal det tredje spørgsmål besvares med, at den omstændighed, at et
     luftfartsselskab har overholdt minimumsreglerne for vedligeholdelse af luftfartøjer, ikke i sig selv er
     tilstrækkeligt til at godtgøre, at luftfartsselskabet har truffet »alle forholdsregler, der med rimelighed kunne
     træffes«, i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, og følgelig
     ikke er tilstrækkeligt til at fritage luftfartsselskabet for pligten til at udbetale kompensation efter
     forordningens artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 1.
..."
                                               - 5 -
parternes synspunkter.
sagsøgerne har til støtte for påstanden gjort gældende,
at      det er ubestridt, at sagsøgerne blev forsinkede med 9 timer og 46 minutter,
at      det bestrides, at der forelå tekniske vanskeligheder af en sådan usædvanelig art i
        henhold til forordingens artikel 5, stk. 3, at de kan fritage sagsøgte for at betale
        kompensation i henold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b,
at      det bestrides, at sagsøgte har løftet bevisbyrden for, at alle forholdsregler som med
        rimelighed kunne være truffet for at undgå forsinkelsen, er blevet truffet, jf.
        forrdningens artikel 5, stk. 3, et sådant eftersyn må anses for en rimelig
        forholdsregel, der må træffes for at undgå begivenheder som den, der iflg. sagsøgte
        forårsagede forsinkelsen,
at      det bestrides, at den tekniske fejl, som gav anledning til forsinkelsen, ikke kunne
        være blevet opdaget ved at underkaste luftfartøjet et omhyggeligt eftersyn forinden
        afgang. et sådant eftersyn må anses for en rimelig forholdsregel, der må træffes for
        at undgå begivenheder som den, der ifølge sagsøgte forårsagede forsinkelsen,
at      sagsøgtes henvisning til, at man har gennemført de eftersyn, som flyfabrikanten og
        luftfartsmyndighederne har foreskrevet ikke fritager for ansvar, jf. præmis 43 i
        wallentin-hermann-dommen, jf. bilag b,
at      sagsøgte skylder at godtgøre, at den påberåbte fejl var "usædvanlig" i forordningens
        forstand, og at fejlen lå uden for sagsøgtes kontrol, fordi den ikke ville kunne være
        opdaget selv ved en streng kontrol af luftfartøjets vedligeholdelsestilstand, jf. præmis
        22 og 23 i ovenfornævnte dom,
at      sagsøgte som undskyldning for sin misligholdelse af kontrakten med sagsøgerne har
        anført, at luftfartsselskabet er mindre og, at sagsøgte af denne grund ikke kunne
        træffe de fornødne foranstaltninger for at undgå, at sagsøgerne blev forsinkede på
        deres rejse, hvorved synes at ligge den forestilling, at sagsøgte kan påberåbe sig
        ansvarsfrihed, dersom han ikke besidder det ekstra materiel, der er fornødent for at
        afværge forsinkelsen, hvilken forestilling formentlig er urigtig,
        idet en sådan adgang til at påberåbe sig ansvarsfrihed ville
             medføre , at mindre selskabet ville have videre adgang til
             at misligholde deres kontrakter end større selskaber, hvil-
             ket ud fra en gennemsnitsbetragtning ville stille de mindre
             selskaber væsentligt dårligere i konkurrencen med større
             selskaber. det rigtige er, at råder selskabet ikke over til
             strækkeligt materiel, må det vurdere, om det bedst kan be
             tale sig at misligholde eller om det vil være økonomiske
             mest fordelagtigt enten at leje flysæder eller cartre en hel
             flymaskine hos et konkurrende flyselskab,
                                                - 6 -
at        sagsøgtes fremlæggelse af afgørelser truffet af trafikstyrelsen, ikke er afgørende for
          sagens afgørelse, idet det fremgår af afgørelserne, at styrelsen uprøvet har lagt
          flyselskabets forklaring til grund, uanset at det er flyselskabet, som, efter
          forordningens artikel 5, stk. 3, skal bevise påstandens rigtighed,
at        bilag f er et forsøg på at samordne de nationale trafikstyrelsers praksis med hensyn
          til fortolkningen af forordningens artikel 5, stk. 3, men at denne praksis ikke er
          lovfæstet og ej heller stadfæstet ved nogen dom og vel heller ikke kan siges at være
          gennemført i de enkelte landes praksis, hvorfor bilag f heller ikke kan være
          afgørende for sagens afgørelse,
at        kun forordningens bestemmelser, dens forarbejder og eu-domstolens praksis kan
          benyttes som retskilder til at fastslå, hvad der er gældende ret med hensyn til
          forbrugerbeskyttelse af flypassagerer, og
at        sagsøgte derfor er pligtig at betale sagsøgerne kompensation i overensstemmelse
          med regler i forordning 261/2004, artikel 7, stk. 1, litra b.
sagsøgte har til støtte for frifindelsespåstand gjort gældende
at        forsinkelsen skyldtes en usædvanlig omstændighed, som ikke kunne undgås selvom
          alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes faktisk var truffet af sagsøgte,
          jf. hermed præmis 41 i eu-domstolens dom i wallentin-hermann-sagen, jf. bilag b,
at        fejlen skyldtes begivenheder, der på grund af fejlens karakter eller oprindelse ikke
          var et led i sagsøgtes sædvanlige aktivitetsudøvelse,
at        fejlen lå uden for sagsøgtes faktiske kontrol, og
at        sagsøgte er et forholdsvist mindre luftfartsselskab, og det var derfor
          ikke muligt at imødegå omstændigheden på anden måde (herunder
          ved at tilkalde eget erstatningsfly) i en sådan grad, at forsinkelsen
          kunne undgås.
rettens begrundelse og afgørelse.
der er i det foreliggende tilfælde enighed om, at flyafgangen pf415 den 28. juni 2013 til
chania, kreta var forsinket i 9 timer og 46 minutter. sagsøgte har efterfølgende afvist
sagsøgernes krav om kompensation i henhold til forordning 261/2004.
udgangspunktet efter forordning 261/2004, artikel 7, stk. 1, litra b, er, at sagsøgerne har ret til
en kompensation på hver 400 eur, medmindre flyselskabet godtgør, at forsinkelsen skyldtes
usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået, selv om alle
forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet, jf. forordningens
artikel 5, stk. 3
der er enighed om, at forsinkelsen af flyafgangen skyldtes en fejl på flyets tekniske pseu-
system. flyet blev på denne baggrund grounded, indtil reparation var udført.
                                                 - 7 -
eu-domstolen har i dom af 22. december 2008 i sagen c-549/07 ("wallentin-hermann-
sagen), præmis 25-26 anført, at tekniske fejl og skader på et luftfartøj kan udgøre usædvanlige
omstændigheder, men at fritagelse for at udbetale kompensation ydermere kræver, at
luftfartsselskabet godtgør, at de usædvanlige omstændigheder på ingen måde kunne have
været undgået ved iværksættelse af passende foranstaltninger. selskabet skal således - for at
forholdet falder ind under artikel 5, stk. 3 - godtgøre, at fejlene skyldes begivenheder, som
ikke er et led i selskabets sædvanlige aktivitetsudøvelse, og som ligger unden for
luftfartsselskabets faktiske kontrol, jf. tillige dommens præmis 39 om, at fællesskabslovgiver
ikke har ønsket at fritage for pligten til at yde kompensation til passagerer i forbindelse med
alle usædvanlige omstændigheder.
som eksempel på tekniske fejl, som kan udgøre "usædvanlige omstændigheder", nævnes
konstruktørfejl, strejker samt sabotage- og terrorhandlinger.
retten finder, at det ikke kan udelukkes, at den pågældende fejl under visse, helt særlige
omstændigheder kan udgøre usædvanlige omstændigheder, såfremt flyselskabet eksempelvis
kunne godtgøre, at fejlen skyldtes en konstruktørfejl eller lignende, som ikke kunne være
opdaget gennem flyselskabets sædvanlige vedligeholdelsesprocedurer.
luftfartsselskabet er med eu-domstolens fortolkning af artikel 5, stk. 3, imidlertid pålagt et
strengt præsumptionsansvar. uanset sagsøgtes fremlæggelse af specifikationer omkring
sagsøgtes planer for vedligeholdelse og kontrol, finder retten ikke, at sagsøgte konkret har
godtgjort, at der forelå usædvanlige omstændigheder i forordningens forstand, som har givet
sagsøgte ret til at afvise at yde kompensation.
den omstændighed, at trafikstyrelsen i tilfælde af tekniske fejl på fly har afvist
passageranmodninger om kompensation, kan ikke medføre en ændret vurdering.
det af sasgsøgte anførte, om at de er et luftselskab med en lille flåde, og således i mindre
omfang end større flyselskaber råder over ekstra materiel og økonomiske midler til at afværge
forsinkelser og aflysninger, kan - under hensyn til, at forordningen bygger på
forbrugerbeskyttelseshensyn - heller ikke føre til et ændret resultat.
herefter tages sagsøgerens påstand om kompensation til følge.
sagens omkostninger er fastsat således, at 500 kr. dækker retsafgiften, og 2.500 kr. med tillæg
af moms dækker udgiften til advokatbistand, jf. herved retsplejelovens § 408, stk. 2.
thi kendes for ret:
sagsøgte, primera scandinavia a/s, skal inden 14 dage til hver af sagsøgerne, laila andersen
og emil rorth mathiesen betale 400 eur med tillæg af procesrente fra 17. september 2013 til
betaling sker, samt sagsøgernes omkostninger 500 kr. til retsafgift samt 2.500 kr. med tillæg
af moms til advokatbistand under sagen.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
dom
afsagt den 21. april 2015
rettens nr. 8-4341/2014
politiets nr. 0900-84130-00127-10
anklagemyndigheden
mod
t
cpr-nummer …
denne sag er behandlet som tilståelsessag.
retsmødebegæring af 16. april 2015 er modtaget den 20. april 2015 og erstatter tidligere
modtagne af henholdsvis den 22. oktober 2014, den 6. marts 2015, den 23. februar 2015 og
den 13. april 2015.
t er tiltalt for
                                                    1.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 8. februar 2010 at have undladt at ef-
terkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl.
10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                    2.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 22. marts 2010 at have undladt at ef-
terkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl.
10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                    3.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 6. april 2010 at have undladt at efter-
komme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl.
10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                    4.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22.,
23., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. august 2010 ( i alt 16 gange) at have undladt at efterkomme
rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til
rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                    5.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11. og
12., september 2010 (i alt 12 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af
3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sand-
holm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                 - 2 -
                                                     6.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 21., 22. og 23. januar 2011 (i alt 3
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                     7.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 4., 5., 6. og 7. februar 2011(i alt 4
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                     8.
udlændingelovens § 42a, stk. 9, ved den 21. januar 2011 til 23. januar 2011, den 4. februar
2011 til 7. februar 2011, samt den 28. februar 2011 til 6. marts 2011, ikke at have efterkom-
met udlændingestyrelsens afgørelse af 3. november 2009 om ophold i center sandholm,
sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                     9.
udlændingelovens § 42a, stk. 9, ved den 14. marts 2011 til 20. marts 2011, ikke at have efter-
kommet udlændingestyrelsens afgørelse af 3. november 2009 om ophold i center sandholm,
sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                    10.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 14., 19., 20. og 28., februar 2011(i alt
4 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                    11.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 14., 15., 16., 17.,
18., 19., 20., 23., 24., 25., 28., 29., 30. og 31. marts 2011 (i alt 20 gange) at have undladt at
efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl.
10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                    12.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 9. og 10. april 2011 (i alt 5
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                    13.
                                                  - 3 -
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 12., 13., 26. og 27. marts 2011 (i alt 4
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                     14.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29.
og 30. april 2011 (i alt 10 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3.
november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm,
sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                     15.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 20., 27., 28. og 29. maj 2011(i
alt 6 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                     16.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 3., 10., 11., 12., 13., 17., 20., 21., 22.,
23., 24., 25., 26. og 27. juni 2011 (i alt 14 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets
afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i
center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                     17.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 14.,
15., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26. og 27. juli 2011 (i alt 22 gange) at have undladt at
efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl.
10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                     18.
udlændingelovens § 42a, stk. 9, ved den 1. september 2011 til 7. september 2011 og den 9.
september 2011 til 13. september 2011 ikke at have efterkommet udlændingestyrelsens afgø-
relse af 3. november 2009 om ophold i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                     19.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 29., 30. og 31. juli 2011 (i alt 3 gange)
at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om personlig mel-
depligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                     20.
                                                   - 4 -
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. august 2011
(i alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      21.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11.,
12., 13., 15., 16., 17., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. og 30. september 2011 (i
alt 28 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      22.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 7., 8. og 9. oktober
2011 (i alt 8 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november
2009 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sand-
holmgårdsvej i birkerød.
                                                      23.
udtaget af sagen.
                                                      24.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 21., 22.,
23., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. oktober 2011 (i alt 18 gange) at have undladt at ef-
terkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl.
10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                      25.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. og 30. november 2011 (i
alt 28 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      26.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 27., 28., 30. og 31. december 2011 (i alt
27 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      27.
                                                   - 5 -
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 13.,
14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 28., 29., 30. og 31. januar 2012 (i alt
28 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      28.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 24., 25., 26., 27., 28. og 29. februar 2012 (i alt 27
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      29.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 17., 18., 19., 20., 21., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. marts 2012 (i alt
28 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      30.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15. og 16. april 2012 (i alt 15 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets
afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i
center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                      31.
udlændingelovens § 42a, stk. 9, ved den 15. november 2012 til 21. februar 2013 ikke at have
efterkommet udlændingestyrelsens afgørelse af 3. november 2009 og 27. december 2012 om
ophold i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                      32.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 17., 18., 19., 21., 22., 23., 24., 25., 26.,
27., 28., 29. og 30. april 2012 (i alt 13 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets
afgørelse af 3. november 2009 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i
center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                      33.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11.,
12., 13., 14., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. og 30. maj 2012 (i
alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      34.
                                                   - 6 -
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11.,
12., 13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 29. og 30. juni 2012 (i
alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      35.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 27., 28., 29., 30. og 31. juli 2012 (i
alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      36.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. august 2012
(i alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      37.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 7., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. og 30. september 2012 (i
alt 28 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      38.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. oktober 2012
(i alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      39.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 30. og 31. november
2012 (i alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november
2009 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sand-
holmgårdsvej i birkerød.
                                                      40.
                                                   - 7 -
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11.,
12., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 21., 22., 23., 25., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. december 2012 (i
alt 28 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      41.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 25., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. januar 2013
(i alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      42.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 22., 23., 24., 25., 26., 27. og 28. februar 2013 (i alt 26
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      43.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. marts 2013 (i
alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      44.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. og 30. april 2013 (i alt
28 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 3. november 2009 og 18.
april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm,
sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                      45.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 13.,
14., 15., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. og 31. maj 2013 (i alt 27
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig
meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birke-
rød.
                                                      46.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11.,
12., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 28., 29. og 30. juni 2013 (i alt 27
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig
                                                   - 8 -
meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birke-
rød.
                                                      47.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23., 24., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. juli 2013 (i
alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 18. april 2013 om per-
sonlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      48.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 9., 10., 11., 12.,
13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30. og 31. august 2013
(i alt 29 gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 18. april 2013 om
personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i
birkerød.
                                                      49.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved den 1., 2., 3., 4., 6., 7., 9., 10., 11., 12., 13.,
14., 15., 16., 17., 18., 20., 21., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29. og 30. september 2013 (i alt 26
gange) at have undladt at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig
meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birke-
rød.
                                                      50.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i oktober 2013 og november
2013 (i alt 59 gange), med undtagelse af 14. og 28. november 2013, at have undladt at efter-
komme rigspolitiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til
rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                      51.
forhold 866, 880 og 894 (3., 17., 31. oktober 2013) udgår.
                                                      52.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i december 2013 (i alt 27
gange), med undtagelse af 5., 6. og 19. december 2013, at have undladt at efterkomme rigs-
politiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet
i center sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                      53.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i januar 2014 (i alt 28
gange), med undtagelse af 9. og 23. januar 2014, at have undladt at efterkomme rigspolitiets
                                              - 9 -
afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center
sandholm, sandholmgårdsvej i birkerød.
                                                  54.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i februar måned 2014 (i alt
26 gange), med undtagelse af den 6. og 20 februar 2014, at have undladt at efterkomme rigs-
politiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet
i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  55.
udlændingelovens §60, stk. 1, jf. §34, stk. 4, ved samtlige dage i marts og april måned 2014 (i
alt 57 gange), med undtagelse af den 13., 27. marts 2014, 3. og 15. april 2014, at have undladt
at efterkomme rigspolitiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl.
10.00 til rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  56.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i maj måned 2014, med
undtagelse af den 1., 15. og 27. maj 2014 (i alt 28 gange), at have undladt at efterkomme
rigspolitiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigs-
politiet i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  57.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i juni måned 2014 (i alt 28
gange), med undtagelse af den 12. og 26. juni 2014, at have undladt at efterkomme rigspoli-
tiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i
center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  58.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i juli måned 2014 (i alt 29
gange), med undtagelse af 10. og 24. juli 2014, at have undladt at efterkomme rigspolitiets
afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center
sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                               59.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i august måned 2014 (i alt
30 gange), med undtagelse af den 21. august, at have undladt at efterkomme rigspolitiets af-
gørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hverdag kl. 10.00 til rigspolitiet i center
sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  60.
udlændingelovens § 60, stk. 1. jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i september 2014, med und-
tagelse af den 4. og 18. september 2014 (i alt 28 gange), at have undladt at efterkomme rigs-
                                              - 10 -
politiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hver dag kl. 10.00 til rigspolitiet
i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  61.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i oktober 2014, med undta-
gelse af den 2., 16. og 30. oktober 2014 (i alt 28 gange), at have undladt at efterkomme rigs-
politiets afgørelse af 18. april 2013 om personlig meldepligt hver dag kl. 10.00 til rigspolitiet
i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  62.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i november 2014, med und-
tagelse af 13., 18., og 27. november 2014 (i alt 27 gange), at have undladt at efterkomme
rigspolitiets afgørelse af den 18. april 2013 om pålagt daglig meldepligt kl. 10.00 hos rigs-
politiet i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  63.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i december 2014, med und-
tagelse af den 11. og 18. december 2014 (i alt 29 gange), at have undladt at efterkomme rigs-
politiets afgørelse af den 18. april 2013 om pålagt daglig meldepligt kl. 10.00 hos rigspolitiet
i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  64.
udlændingelovens § 42a, stk. 9, ved den 1. januar 2015 til den 31. januar 2015 med undta-
gelse af den 8. januar 2015 ikke at have efterkommet udlændingestyrelsens afgørelse af 27.
november 2014 om ophold i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  65.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i januar måned 2015, med
undtagelse af 8. januar 2015, (i alt 30 gange), at have undladt at efterkomme rigspolitiets af-
gørelse af den 18. april 2013 om pålagt daglig meldepligt kl. 10.00 hos rigspolitiet i center
sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  66.
udlændingelovens § 42 a, stk. 9, ved den 1. februar 2015 til den 28. februar 2015 ikke at have
efterkommet udlændingestyrelsens afgørelse af 27. november 2014 om ophold i center
sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                                  67.
udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, ved samtlige dage i februar måned 2015, med
undtagelse af den 5. og 19 februar 2015 (i alt 26 gange), at have undladt at efterkomme rigs-
politiets afgørelse af den 18. april 2013 og 5. februar 2015 om pålagt daglig meldepligt kl.
10.00 hos rigspolitiet i center sandholm, sandholmgårdsvej 40 i birkerød.
                                               - 11 -
påstande
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om fængselsstraf i 40 dage.
tiltalte har erkendt sig skyldig.
sagens oplysninger
tiltalte, t, har som sigtet til retsbog af dags dato forklaret:
       "sigtede forklarede, at han har været på tålt ophold i næsten seks år. da han 3. novem-
       ber 2009 blev pålagt at flytte ind i center sandholm, gjorde han det, og han boede der i
       tre år. han var samtidig pålagt daglig meldepligt. han skulle melde sig hver dag kl.
       10.00, og overholdt det i det væsentlige i tre år. til sidst blev han psykisk ustabil og
       meget dårlig og kunne ikke leve uden sin ægtefælle og børn. han fortalte politiet, at han
       ikke kunne mere, fordi han alene kunne se dem hver anden uge. han flyttede derefter til
       sin familie i århus. han har en datter på 30 år, en datter på 25 år, der er …, en søn på 24
       år, der er …, og en søn på 20 år, som starter på universitetet næste år. han flyttede til
       sin kone omkring 2012. han kan ikke huske hvilken måned.
       hvis hans børn ringede til ham, da han opholdt sig i center sandholm, ville han straks
       tage til århus. han forklarede til politiet, at han tog afsted. dette var grunden til, at han
       har mange overtrædelser af meldepligt og ophold i 2010 og 2011. han ringede hver dag
       til politiet og sagde, at han udeblev. han har flere gange bedt politiet om mulighed for
       at melde sig lokalt i århus. han ventede på svar længe. han fik dog afslag. han har al-
       drig taget afsted uden at underrette politiet. han har opgivet sin kones adresse og tele-
       fonnummer til politiet. mens han har boet i århus, har han været tilbage i center sand-
       holm to gange om måneden. hver 14. dag ringede politiet til ham og fortalte ham, at
       han var sigtet for yderligere 14 forhold af overtrædelse af meldepligt.
       sigtede venter på, hvad der sker i hans sag. han har ikke ikke begået kriminalitet i de 6
       år. han kan ikke leve i center sandholm. for fremtiden vil han blive med sin familie i
       århus. han er på ingen måde ligeglad med reglerne om meldepligt og ophold, men kan
       ikke gennemføre disse indskænkninger. sigtedes familie har i øvrigt boet i århus i 27
       år. sigtede har boet i danmark i 27 år.
       det anførtes, at sigtede havde gennemgået retsmødebegæringen sammen med sin for-
       svarer, og det anførte i retsmødebegæringen om overtrædelse af personlig meldepligt og
       om at tage ophold i center sandholm er korrekt gengivet. "
den 19. maj 2009 traf udlændingeservice beslutning om, at tiltalte skulle udrejse af danmark,
men at pågældende ikke kunne udsendes tvangsmæssigt til libanon eller til et land, hvor ved-
kommende ikke var beskyttet mod videresendelse til libanon. tiltalte befandt sig på tålt op-
hold i danmark, og dette har været situationen siden.
rigspolitiet traf den 3. november 2009 afgørelse om, at tiltalte havde personlig meldepligt
hver dag kl. 10.00 til rigspolitiet i center sandholm.
                                                 - 12 -
udlændingeservice traf samme dag afgørelse om, at tiltalte fortsat skulle være indkvarteret i
center sandholm, jf. udlændingelovens § 42 a, stk. 8.
efter det foreliggende har rigspolitiet ved afgørelse af 18. april 2013 og 5. februar 2015 i
medfør af udlændingelovens § 34, stk. 4, fastholdt, at tiltalte fortsat indtil videre skulle have
daglig meldepligt kl. 10.00 hos rigspolitiet i center sandholm
den 27. november 2014 vurderede udlændingestyrelsen senest, at tiltalte fortsat skulle have
opholdspligt i center sandholm, jf. udlændingelovens § 42 a, stk. 9.
tiltalte er tidligere straffet
ved højesterets ankedom af 9. september 2005 for overtrædelse af straffelovens § 191, stk.
       2, jf. stk. 1, 1. og 2. punktum samt våbenlovens § 10, stk. 1, jf. § 2, stk. 1, jf. § 1, stk. 1,
       nr. 2, jf. straffelovens § 89 med fængsel i 8 år og indrejseforbud for bestandig.
ved bødeforlæg af 10. november 2011 for overtrædelse af færdselslovens § 118, jf. § 4, stk.
       1,
ved retten i århus' dom af 26. januar 2012 med dagbøder for overtrædelse af straffelovens
       § 287, stk. 1, jf. § 276,
ved retten i horsens' udeblivelsesdom af 8. oktober 2013 med dagbøder for overtrædelse af
       straffelovens § 287, stk. 1, jf. § 276.
rettens begrundelse og afgørelse
tiltalte har uden forbehold erkendt sig skyldig. tilståelsen støttes af de oplysninger, der i øv-
rigt foreligger. det er derfor bevist, at tiltalte er skyldig.
straffen fastsættes til fængsel i 40 dage, jf. udlændingelovens § 60, stk. 1, jf. § 34, stk. 4, jf. til
dels straffelovens § 89, og udlændingelovens § 42 a, stk. 9, jf. til dels straffelovens § 89.
i denne sag foreligger 1335 tilfælde af overtrædelse af meldepligt og 180 dage anmeldt for
overtrædelse af opholdspligt. tiltalte er ikke tidligere straffet. det må lægges til grund, at til-
talte løbende har orienteret rigspolitiet om, hvor han opholdt sig, og de har efter det oplyste
også jævnligt ringet angående yderligere sigtelser. tiltalte har konsekvent og systematisk i
flere år begået de anførte overtrædelser, og han har også adskillige gange i 2010 og 2011 ikke
overholdt sin melde- og opholdspligt. når henses hertil sammenholdt med den lange sagsbe-
handlingstid har retten fundet ovennævnte straf passende, og da tiltalte ifølge sin forklaring
vil forblive boende hos familien i århus, er der ikke grundlag for at gøre straffen betinget.
thi kendes for ret:
tiltalte t skal straffes med fængsel i 40 dage.
tiltalte skal betale sagens omkostninger.


text:
                             højesterets dom
                      afsagt torsdag den 25. september 2014
sag 357/2012
(2. afdeling)
ftf for danske psykomotoriske terapeuter
som mandatar for a
(advokat per frydenreim møller)
mod
høje-taastrup kommune
(advokat jørgen vinding)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 10. afdeling den 17. december 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, thomas rørdam, vibeke
rønne, lars hjortnæs og jens kruse mikkelsen.
påstande
appellanten, ftf for danske psykomotoriske terapeuter som mandatar for a, har påstået
sagen hjemvist til realitetsbehandling ved østre landsret.
indstævnte, høje-taastrup kommune, har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
a blev afskediget fra sin stilling som psykomotorisk terapeut (tidligere benævnt afspændings-
pædagog) hos høje-taastrup kommune med udgangen af august 2011. afskedigelsen skete
som følge af nedlæggelse af hendes stilling i forbindelse med en omorganisering i kommunen,
hvor der bl.a. blev hjemtaget visse opgaver fra eksterne leverandører, og hvor der samtidig
blev ansat to fysioterapeuter og en ergoterapeut.
                                                   - 2 -
hendes fagforening, danske psykomotoriske terapeuter, har overladt aftale- og forhandlings-
retten til danske fysioterapeuter, og hun var derfor under sin ansættelse omfattet af overens-
komsten for ergoterapeuter og fysioterapeuter, jf. protokollat 2 til overenskomsten. efter
overenskomstens § 16 behandles spørgsmål, om en afskedigelse er rimeligt begrundet i den
ansattes eller kommunens forhold, ved forhandling mellem overenskomstparterne og om nød-
vendigt ved et afskedigelsesnævn nedsat ad hoc. et afskedigelsesnævn består efter § 16, stk.
6, af fem medlemmer, hvoraf to udpeges af kl og to udpeges af danske fysioterapeuter hen-
holdsvis ergoterapeutforeningen. opmanden udpeges af arbejdsrettens formand i overens-
stemmelse med arbejdsretslovens § 27.
under denne sag har ftf for danske psykomotoriske terapeuter som mandatar for a nedlagt
påstand om betaling af en godtgørelse på 60.000 kr. for usaglig afskedigelse, jf. overenskom-
stens § 16, stk. 7. kravet er rejst ved domstolene og ikke ved det beskrevne afskedigelses-
nævn under henvisning til, at et afskedigelsesnævn nedsat i overensstemmelse med § 16, stk.
6, på grund af sin sammensætning ikke i den konkrete sag vil give hende en retssikkerheds-
mæssigt fuldt betryggende behandling, da nævnet ikke vil være upartisk, jf. den europæiske
menneskerettighedskonventions artikel 6, stk. 1. dette begrundes med, at de to medlemmer,
der skal udpeges af danske fysioterapeuter, i den konkrete sag må befrygtes på forhånd at
være mest tilbøjelige til at varetage deres egen faggruppes beskæftigelsesmuligheder ved at
modvirke konkurrence fra psykomotoriske terapeuter.
efter arbejdsretslovens § 22, stk. 1, jf. § 11, stk. 2, indebærer den behandling ved afskedigel-
sesnævn/faglig voldgift af spørgsmål om urimelig afskedigelse, der er foreskrevet i overens-
komsten, at sag herom ikke kan anlægges ved de almindelige domstole, medmindre den fag-
lige organisation har afstået fra at iværksætte fagretlig behandling af kravet.
indsigelsen om, at et afskedigelsesnævn nedsat i overensstemmelse med overenskomstens §
16, stk. 6, ikke i den konkrete sag vil kunne være upartisk, må gøres gældende enten under en
sag om voldgiftsaftalens fortolkning anlagt ved arbejdsretten i medfør af arbejdsretslovens §
11, stk. 1, jf. § 9, stk. 1, nr. 7, eller – hvis der nedsættes et afskedigelsesnævn, hvis sammen-
sætning findes betænkelig – ved at der rejses habilitetsindsigelse mod et eller flere af nævnets
medlemmer, jf. arbejdsretslovens § 26, stk. 1. da den retlige prøvelse ved både arbejdsretten
og afskedigelsesnævnet må anses for retssikkerhedsmæssigt fuldt betryggende, herunder med
                                               - 3 -
hensyn til inddragelse af kravene i den europæiske menneskerettighedskonvention, kan en
afvisning af behandling af as krav ved de almindelige domstole ikke anses for at indebære en
krænkelse af konventionens artikel 6, stk. 1.
 højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal ftf for danske psykomotoriske terapeuter som man-
datar for a betale 30.000 kr. til høje-taastrup kommune.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.