text:
v008500y - msl
                                     udskrift
                                         af
                      sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 4. juni 2003 blev af retten i sagen
v-85-99
pi design ag
(advokat jacob s. ørndrup)
  mod
ankenævnet for patenter og varemærker
(advokat stig grønbæk jensen)
afsagt sålydende
                                       d o m:
sagens spørgsmål er om tre stempelkaffekander, benævnt bistro, brazil og cham-
bord, kan registreres som tredimensionale varemærker.
                                        - 2 -
pi design ag har nedlagt påstand om at ankenævnet for patenter og varemærker,
herefter ankenævnet, skal anerkende at de af pi design til patent- og varemærkesty-
relsen under j.nr. va 1995 00696, va 1995 00697 og va 1995 00698 indgivne an-
søgninger om registrering af varemærker imødekommes.
ankenævnet har nedlagt påstand om frifindelse.
sagens omstændigheder
pi design indgår i bodum-koncernen der fremstiller og markedsfører en lang række
brugsgenstande under varemærket bodum. pi design er indehaver af og admini-
strerer bodum-koncernens immaterielle rettigheder.
den 27. januar 1995 indgav pi designs varemærkeagent ansøgning til patent- og va-
remærkestyrelsen om registrering af bistro-, brazil- og chambord-stempelkaffekan-
dernes form som varemærker i klasse 21: ikke-elektriske kaffemaskiner. kanderne
ser således ud:
        bistro                      brazil                   chambord
den 21. marts 1995 meddelte styrelsen at kanderne ikke ”umiddelbart” kunne regi-
streres som varemærker på grund af manglende særpræg.
til brug for den videre behandling af varemærkeansøgningerne indhentede varemær-
keagenten tre branche-erklæringer fra dansk isenkram forening. af de tre erklærin-
ger, som er enslydende bortset fra kandernes navne, fremgår følgende:
                                          - 3 -
      ”vedr.: 3d-varemærke for kaffebryggeren ”bistro” va 0696/95
      på given foranledning skal dansk isenkram forening hermed bekræfte, at det
      ovennævnte varemærke gennem en lang årrække (20-25 år) har været anvendt i
      danmark, navnlig i forbindelse med salg og markedsføring i danmark af den
      pågældende kaffebrygger.
      det ovennævnte varemærke må anses for i allerhøjeste grad at være indarbej-
      det, ikke alene i branchen og blandt dansk isenkram forenings medlemmer,
      men generelt i befolkningen, hvilket blandt andet støttes af udbredt markedsfø-
      ring i både trykte og elektroniske medier. indarbejdelsen af mærket er så ud-
      bredt, at det må antages, at de fleste forbrugere er bekendt med det ovennævnte
      varemærke som symbol for kaffebryggere fra bodum-koncernen.
      bodum-koncernens kaffebryggere har en overordentlig stor udbredelse, og
      det må antages, at næsten alle detail forretninger inden for vores branche for-
      handler bodums kaffebryggere, som altid har været solgt under det kendte og
      indarbejdede husmærke ”bodum”.”
den 17. februar 1997 meddelte patent- og varemærkestyrelsen endeligt afslag på
ansøgningerne om registrering af kanderne som varemærker under henvisning til at
varemærkerne ikke havde fornødent særpræg idet der var tale om en gengivelse af
varen.
afslagene blev indbragt for ankenævnet som den 16. juni 1999 stadfæstede styrel-
sens afgørelser med følgende enslydende begrundelser:
      ”ankenævnet kan ikke give klager medhold i, at ophavsretlig beskyttelse for en
      vare indebærer varemærkeretligt særpræg for varens form. nævnet finder hel-
      ler ikke, at den omstændighed, at klager i to parallelle ansøgninger har givet
      varens artsnødvendige komponenter en anden udformning, medfører, at vare-
      mærkelovens § 2, stk. 2, ikke kan finde anvendelse. ankenævnet finder, at
      hverken varens grundform eller grundformen sammen med detaljernes indivi-
      duelle udformning i denne sag har tilstrækkelig kendetegnsfunktion til at opnå
      registrering som varemærke. nævnet finder ikke, at klager har dokumenteret,
      at det er varens form, der er årsag til varens bekendthedsgrad/indarbejdelse.”
bistro-, brazil-, og chambord-kandernes form er endvidere søgt registreret som eu-
varemærker. den 2. marts 2001 afslog ohim ansøgningerne. den 2. oktober og 4.
november 2002 stadfæstede andet appelkammer afgørelserne vedrørende brazil-
kanden og bistro-kanden. der var på tidspunktet for domsforhandlingen ikke truffet
afgørelse for så vidt angår chambord-kanden.
                                         - 4 -
kanderne er afbildet i bodums produktkatalog i forbindelse med produkternes navne
og en beskrivelse af produkterne, men er ikke i øvrigt gengivet i eller uden på kata-
loget. flere andre stempelkaffekander er desuden afbildet i kataloget. på katalogets
forside er bodum-navnet gengivet tre steder.
analyseinstituttet ac nielsen·aim har i marts/april 2000 gennemført en markeds-
analyse for pi design hvis formål var at klarlægge kendskabet til navnet bodum i
forbindelse med de tre stempelkaffekander chambord, brazil og bistro. undersøgel-
sen bygger på interview med 549 personer som drikker almindelig kaffe mindst en
gang om ugen. hver person fik kun forevist en kande.
på spørgsmålet: ”hvilket mærke eller fabrikat forbinder de med denne kande?” for-
delte svarene sig som følger for de tre kander:
    produkt          interview-          bodum              andet          ved ikke
                    personer i alt   antal      %      antal      %      antal     %
chambord                 188          104       56       16       8       67       36
bistro                  194           137       70        9       5       49       25
brazil                  167           109       65        8       5       50       30
 de personer som svarede ”ved ikke”, fik forevist en liste med navne på forskellige
producenter af kander og blev herefter spurgt hvilket af navnene de forbandt med den
foreviste kande. således hjulpet kunne yderligere 16 % angive at chambord-kanden
var et bodum-produkt, mens tallene for det hjulpne kendskab for bistro- og brazil-
kanden var på henholdsvis 11 % og 16 %.
arkitekt knud holscher har i en erklæring af 19. juni 2000 om chambord-kanden
bl.a. nævnt, at ”… chambord-kanden løser nogle tekniske problemer, og løser det at
lave god kaffe med et redskab, - analog med svensknøglen - et godt redskab, der ved
sin nyskabelse etablerer sin værkshøjde og bliver til et stykke brugskunst.”
samme chambord-kande er afbildet to steder i en artikel i berlingske tidende af 2.
marts 2000 om lederen af bodum-koncernen, jørgen bodum.
                                           - 5 -
skønsmand ricky wilke har i en syns- og skønserklæring af 12. oktober 2001 af-
dækket markedet for ikke-elektriske kaffemaskiner i danmark i perioden fra 1995 til
medio 2001. skønsmanden har vedstået den afgivne skønserklæring og har om
skønserklæringens tilblivelse oplyst at han har henvendt sig til alle hovedforhandlere
i danmark, og derfor med stor sikkerhed kan sige at de fleste produkter som var på
det danske marked i 1995, indgår i skønserklæringen. det fremgår af skønserklærin-
gen at der i 1995 ud over flere stempelkander fra bodum blev forhandlet stempel-
kander produceret eller markedsført af ikea, menu, alessi, pyrex og en unavngiven
producent.
forklaringer
rikke rasmussen har forklaret at hun blev ansat i bodum i 1989 og siden december
1999 har været direktør med ansvar for markedsføring og salg af bodums produkter i
skandinavien.
chambord-kanden blev introduceret i danmark i 1965 på hotel østerport. bistro-
kanden blev introduceret i 1974 og brazil-kanden i 1979.
bistro-kanden blev markedsført massivt i 1970’erne og 1980’erne, men er ikke læn-
gere almindelig lagervare. den produceres dog fortsat på bestilling fra kunder. pro-
duktet blev taget ud af standardprislisten for 5-6 år siden. i 1995 var bistro-kanden
stadig en del af standardsortimentet.
såvel chambord- som brazil-kanden er fortsat på markedet. chambord-kanden sæl-
ges gennem restaurantgrossister, isenkræmmere, stormagasiner og bodums egne
butikker, mens brazil-kanden sælges gennem supermarkeder.
salgstallene for chambord-kanden var jævnt stigende i perioden 1965-1995 hvor der
blev solgt ca. 400.000 kander i alt. til sammenligning er der i de seneste to år solgt
ca. 180.000 eksemplarer af kanden. kanden er i dag så indarbejdet i folks bevidsthed
at den sælger sig selv alene ved at stå i butikkerne. det er også den som bruges på
alle caféerne.
                                         - 6 -
der er i perioden 1974-1995 blevet solgt ca. 460.000 bistro-kander. bodum havde
især en stor omsætning på bistro-kanden i slutningen af 1970’erne og op gennem
1980’erne hvorefter man oplevede en nedgang i salget.
brazil-kanden er ikke det store produkt for bodum danmark. der er en stabil pro-
duktion af kanden som er solgt i ca. 50.000 eksemplarer fra 1979-1995.
de tre kander er efter hendes opfattelse så indarbejdede at forbrugerne forbinder dem
med bodum og ved at der er tale om en bodum-kande.
bodums markedsføring af sine produkter sker gennem kataloger, annoncering i ma-
gasiner og ved reklamer på stationernes reklamestandere o. lign. som regel er en
annoncering bygget op om et af bodums produkter ad gangen, så forbrugeren forbin-
der dette ene produkt med bodum. det er sædvanligt at der bruges mange penge på
markedsføring når man introducerer et nyt produkt. disse markedsføringsudgifter
nedtrappes efterhånden. hun kender ikke markedsføringsudgifterne for brazil-kan-
den.
det er hendes vurdering at bodum har en andel på 80 % af markedet for stempelkaf-
fekander i danmark. heraf udgør chambord-kanden en meget stor del. bodums kon-
kurrenter er ikea, menu, alessi og zone denmark, samt diverse kopiprodukter fra
østen.
hun er ikke bekendt med at der er foretaget en undersøgelse af varemærket ”bo-
dum”s bekendthedsgrad. hun vurderer selv at det er et af de mest kendte mærker for
køkkenartikler.
søren westereng har forklaret at han er administrerende direktør for dansk isen-
kram forening som er en brancheforening for leverandører, kæder og selvstændige
detailbutikker inden for isenkram.
bodum bragte som den første en stempelkaffekande på det danske marked. bodum
har en ubetinget førerposition inden for det produktsortiment som bodum præsente-
rer, navnlig for så vidt angår stempelkaffekander og salatskåle. oftest spørger kun-
derne efter en bodum-kande når de skal købe en stempelkaffekande. kanderne er en
udpræget gaveartikel.
                                           - 7 -
der er ikke ret mange som vil være i tvivl om at bistro- og chambord-kanderne er
bodum-produkter. for ham er det glassets facon med den lille kant foroven som
sammen med stemplets synlighed er det afgørende kendetegn for at der er tale om en
bodum-kande. han er mere i tvivl om hvorvidt kunderne vil vurdere brazil-kanden
til at være produceret af bodum. med hensyn til stempelkanden fra menu er der sik-
kert kunder som vil tro at det er en bodum-kande. udformningen giver også ham
associationer til bodum.
han udfærdiger en brancheerklæring et par gange om året. det foregår ved at han får
en henvendelse fra enten en advokat eller et patentbureau som forelægger ham et
udkast til en erklæring som han bliver bedt om at lægge navn til. han retter erklæ-
ringen til og skriver den over på foreningens eget brevpapir. erklæringerne i denne
sag går på produkternes udformning og på at det er bodum-produkter, men ikke så
meget på om der er tale om en chambord-, bistro-, eller brazil-kande.
michael rasmussen har forklaret at han er ansat i magasin du nord hvor han har
været indkøbschef i afdelingen for køkkenudstyr i 4 ½ år.
magasins salg af bodum-kander ligger på ca. 5.000 pr. år. der er en stigning i salget
på 5-10 % pr. år. magasin fører også stempelkander fra menu og alessi. salgstallene
for disse ligger på henholdsvis 250 og 10-15 pr. år. salget af alessi-kander lå på
samme niveau i midten af 1990’erne. menu var på det tidspunkt ikke særligt kendt.
det er helt specielle kunder som køber alessi-kanderne der er i den dyre ende. kun-
derne til bodums produkter er folk som vil have en god kop kaffe til en rimelig pris.
menus stempelkande sælges kun som kampagnevare.
blandt bodums stempelkaffekander er chambord-kanden den der sælges flest af, og
den har magasin altid i sit sortiment. magasin sælger kun bistro-kanden i forbindelse
med særlige kampagner, og brazil-kanden sælges kun undtagelsesvist.
han er ikke i tvivl om at alle kunder vil sige at chambord-kanden er en bodum-
kande. hvis kunderne ser chambord-kanden over for alessi-kanden, tror han stadig
at kunderne vil identificere chambord-kanden som et bodum-produkt, og at de vil
tro at alessi-kanden er en billig efterligning. han mener også at kunderne vil pege på
                                          - 8 -
brazil-kanden som en bodum-kande. det samme vil ikke være tilfældet med menus
stempelkaffekande. menu har lagt vægt på at frembringe sit eget design.
bodum er synonymt med stempelkaffekander. alligevel mener han at kunderne er i
stand til at identificere de kander som er bodum-kander.
jacob bahne har forklaret at han er direktør for bahne a/s som driver en kæde af
butikker med isenkram og gaveartikler. han har været i isenkrambranchen i 10 år og
har i alle årene solgt bodums produkter.
bahne sælger ca. 4.500 chambord-kander pr. år. salget har været stigende over en
10-årig periode og er navnlig de seneste 3-4 år gået kraftigt op. sidste år solgte de
500 bistro-kander. bahne fører ikke brazil-kanden. bahne fører også menus stem-
pelkande.
kunderne kender ikke chambord-kanden under dette navn, men kalder den en bo-
dum-kande. denne kande og stempelkaffekander generelt er synonymt med bodum.
chambord-kanden er desuden på grund af sin klassiske udformning den man tænker
på som ”stempelkaffekanden”.
kunderne vil kunne identificere chambord-kanden som et bodum-produkt set i for-
hold til alessis stempelkande. alessis kander er tilført elementer som ikke er nød-
vendige i forhold til kandens funktion.
også brazil-kandens enkle fremtoning leder tanken hen på bodum.
parternes anbringender
pi design har anført at bistro-, brazil- og chambord-kandernes udformning har til-
strækkeligt særpræg til at kunne registreres som tredimensionale varemærker. der er
ikke særligt skærpede særprægskrav ved registrering af tredimensionale varemærker.
dette følger af ef-domstolens afgørelse i sagen c 299/99 philips mod remington.
                                          - 9 -
en sammenligning af de tre kander med de konkurrerende produkter på markedet i
1995 viser at de tre kander adskiller sig tilstrækkeligt fra de andre. der må herved
bortses fra kander der er udtryk for et plagiat af en af de tre kander, og fra de øvrige
stempelkaffekander som markedsføres af bodum. der er stor variation i detaljernes
udformning, og der indgår en del vilkårlige elementer som gør at kanderne har ad-
skillelsesevne og kan fungere som kendetegn for bodum. chambord-kanden har så-
ledes en lidt gammeldags udformning med sit hvælvede låg og sine små ben. brazil-
kanden er derimod kendetegnet ved at være nedfældet i en plastskål.
kanderne nyder i øvrigt ophavsretlig beskyttelse hvilket giver en vis formodning for
at produkterne også opfylder varemærkelovens særprægskrav. at chambord-kanden
er ophavsretligt beskyttet, fremgår af knud holschers erklæring. for bistro-kandens
vedkommende er dette fastslået i højesterets dom gengivet i u 1989.1016 h.
de tre kander har under alle omstændigheder opnået særpræg gennem indarbejdelse,
jf. varemærkelovens §§ 3, stk. 3, og 13, stk. 3. det fremgår ubestrideligt af den fore-
tagne markedsanalyse at en betydelig del af kunderne ved at se på en af kanderne
kunne svare på hvem der havde produceret kanden. folk forbinder altså de tre kander
med bodum. hvis årsagen til den høje bekendthedsgrad var at folk generelt forbinder
stempelkaffekander med bodum, ville der ikke have været den store forskel i be-
kendthedsgraden for de enkelte kander som analysen viser.
bodums store markedsandel taler i praksis også for at kanderne har fornødent sær-
præg. i den tidligere nævnte philips-sag fastslog ef-domstolen i øvrigt at indarbej-
delse kan finde sted, selvom kunderne forbinder alle varer med den omhandlede ud-
formning som stammende fra den pågældende producent.
de fremlagte brancheerklæringer bekræfter også at de tre kander besidder kende-
tegnsfunktion.
varemærkelovens § 2, stk. 2, er ikke til hinder for at de tre kander kan registreres
som tredimensionale varemærker. bestemmelsens formål er alene at hindre at en
virksomhed opnår eneret til bestemte tekniske løsninger. bestemmelsen må derfor
fortolkes restriktivt. skønserklæringen viser at en stempelkaffekande kan udformes
på utallige måder, uanset at produktet indeholder nogle grundlæggende bestanddele –
                                         - 10 -
en cylinder og et stempel med filter og låg. de tre kanders udformning indeholder
mange vilkårlige elementer som ikke er nødvendige for at få produkterne til at fun-
gere. udformningen følger således ikke af varens egen karakter. den vilkårlige ud-
formning kan varemærkebeskyttes. for chambord-kanden gælder det det buede låg,
knoppen, hankens udformning og metalstellet med de små fødder. for bistro-kanden
gælder det det flade låg, spændbåndet og fraværet af stel, mens det for brazil-kan-
dens vedkommende er nedfældningen i en plastskål som hanken er fastgjort til, der er
det karakteristiske.
i øvrigt har hverken ohim eller ohim’s appelkamre i deres afgørelser berørt
spørgsmålet om anvendelse af varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra e, der
svarer til varemærkelovens § 2, stk. 2.
ankenævnet har anført at beskyttelsen af produkters udformning primært skal findes
i ophavsretsloven og markedsføringsloven. der er ganske vist mulighed for efter
varemærkelovens § 2, stk. 1, nr. 4, at opnå varemærkeret til en vares blivende ud-
formning. beskyttelsen efter varemærkeloven kan imidlertid ikke benyttes til at opnå
en beskyttelse som henhører under den øvrige immaterialret. såvel i teori som rets-
praksis har man da også været meget tilbageholdende med at anerkende en vares
udformning som varemærke. det er udgangspunktet at en vare ikke kan være sit eget
varemærke.
omdrejningspunktet i denne type sager er om varen opfylder kravet til adskillelses-
evne. de tre stempelkaffekander har ikke i sig selv det for varemærkeregistrering
fornødne særpræg, jf. varemærkelovens § 13. hverken den enkelte kandes grundform
eller grundformen sammen med detaljernes individuelle udformning har tilstrække-
ligt særpræg til at kunne opnå registrering som varemærke.
pi design har ikke godtgjort at de tre kander er så forskellige fra hinanden og fra
andre kander på markedet på ansøgningstidspunktet at de hver for sig har særpræg og
dermed hver især kan tjene som selvstændige kendetegn.
skønserklæringen viser at der i januar 1995 og i dag på det danske marked findes et
større antal stempelkaffekander udformet med variationer over grundformen med
delkomponenterne glascylinder, stempel med filter og låg, håndtag og fod. selvom
                                          - 11 -
detaljerne er forskellige, udvisker det ikke helhedsindtrykket af at der er tale om en
stempelkaffekande. detaljerne giver således ikke de tre kander tilstrækkelig adskil-
lelsesevne.
at kanderne eventuelt er ophavsretligt beskyttet, skaber ingen formodning for at
kanderne har særpræg i varemærkeretlig forstand. bedømmelsen af om et produkt er
ophavsretligt beskyttet er af æstetisk karakter og afhænger af om produktet kan siges
at være et udtryk for en original kunstnerisk indsats. denne vurdering er meget for-
skellig fra varemærkelovens krav om at et tegn for at kunne blive registreret som
varemærke skal være egnet til at adskille en virksomheds varer fra andre varer af
samme art.
pi design har ikke godtgjort at kanderne har opnået fornødent særpræg ved indar-
bejdelse. den fremlagte markedsanalyse dokumenterer ikke at der er sket indarbej-
delse af stempelkandernes udformning, eller at kanderne i øvrigt besidder det for
registrering fornødne særpræg. analysen viser alene at navnet bodum er velindar-
bejdet for stempelkaffekander. bodum var først til at bringe en stempelkaffekande på
markedet i danmark og har i øvrigt en førerposition som følge af en markedsandel på
ca. 80 %. stempelkaffekander og bodum-kander er reelt synonymer på det danske
marked. analysen viser i øvrigt det ejendommelige at bodums flagskib, den klassi-
ske chambord-kande, er den mindst kendte, mens brazil-kanden, som ikke markeds-
føres særligt intensivt af bodum har en højere bekendthedsgrad. dette bekræfter
synspunktet om at kunderne generelt sætter lighedstegn mellem stempelkaffekander
og bodum.
det fremlagte markedsføringsmateriale viser at der sker en samlet markedsføring af
bodums produkter under navnet bodum og under de enkelte produktnavne. pi de-
sign har trods adskillige opfordringer ikke fremlagt eksempler på at kanderne er
brugt som tredimensionale varemærker.
den fremlagte branche-erklæring kan ikke tillægges særlig bevismæssig værdi. det
er begrænset hvilke selvstændige overvejelser dansk isenkram forening har gjort
sig. hertil kommer at søren westereng bekræftede at kanderne altid er blevet solgt
under det kendte navn bodum.
                                           - 12 -
endelig udelukker varemærkelovens § 2, stk. 2, registrering af de tre kander som
varemærker. de ansøgte varemærker som hver især udelukkende består af selve den
pågældende stempelkaffekande, består af formelementer som er meget tæt knyttet til
varens egen karakter eller dens tekniske og funktionelle egenskaber. varens væsent-
lige kendetegn – kande, stempel med filter og låg, håndtag og fod – skyldes den tek-
niske funktion som kanderne skal opfylde.
pi design har i sin argumentation betonet kandernes æstetiske formgivning. regi-
streringen af kanderne er således også udelukket efter varemærkelovens § 2, stk. 2,
sidste led, der bestemmer at en udformning for at kunne varemærkeregistreres ikke
må tilføre varen en væsentlig værdi hvorved navnlig sigtes til varens æstetiske værdi.
rettens begrundelse og resultat
et varemærke er som det fremgår af varemærkelovens § § 1 og 2, et kendetegn for en
eller flere varer eller tjenesteydelser. et tegn er efter almindelig sprogbrug forskelligt
fra det som det betegner. et varemærke kan bestå af alle arter af tegn der er egnet til
at adskille en virksomheds produkter fra andre virksomheders, herunder varens form,
udstyr eller emballage, men det fremgår ikke af varemærkeloven eller varemærkedi-
rektivet, herunder dettes præambel, at lovgiver har haft til hensigt at ophæve distink-
tionen mellem tegnet og det betegnede.
varemærkerettens indhold (til forskel fra dens funktion eller funktioner) er at etab-
lere en eneret for indehaveren til at benytte sig af mærket således som det nærmere er
fastlagt navnlig i varemærkelovens § 4, dvs. en eneret til at hævde en forbindelse
mellem tegnet og det betegnede produkt eller den betegnede tjenesteydelse.
en ophævelse af distinktionen mellem tegnet og det betegnede (mellem varemærket
og produktet eller tjenesteydelsen) vil kunne føre til en udvidelse af den varemærke-
retlige beskyttelse af monopolet til benyttelse af mærket, idet man derved kunne give
varemærkeretlig beskyttelse mod markedsføring af lignende eller forvekslelige pro-
dukter. i praksis har man derfor også næsten undtagelsesfrit nægtet at anerkende et
produkt som tegn for en klasse af produkter omfattende bl.a. det pågældende pro-
                                          - 13 -
dukt, om end man ikke har ganske udelukket at muligheden under særlige omstæn-
digheder kunne foreligge.
i den sag der er til behandling, foreligger ikke sådanne særlige omstændigheder der
kunne føre til at tillægge bodum-kanderne en varemærkeretlig beskyttelse for den
klasse af produkter der er søgt registrering for, og som omfatter varer af samme art
som produktet:
de karakteristiske formelementer i de tre kander er den cylindriske glaskande og
stemplet med filter og låg. uanset detaljernes udformning fremtræder kanderne som
de brugsgenstande de er, og ikke som tegn. kanderne opleves som produkter og har
ikke et sådant særpræg at de i sig selv kan fungere som kendetegn der er egnet til at
adskille bodums produkter fra konkurrenternes.
efter det oplyste om kandernes salg og markedsføring finder retten ikke at pi design
har godtgjort at de tre kander er taget i brug og indarbejdet som varemærker. det må
lægges til grund at kanderne ikke er blevet markedsført alene i kraft af deres egen
udformning, men altid er blevet markedsført sammen med produktnavnet og navnet
bodum.
den foretagne markedsanalyse dokumenterer ikke at kandernes form har opnået sær-
præg ved indarbejdelse, men illustrerer at navnet bodum i høj grad forbindes med
produktet stempelkaffekander.
efter indholdet af erklæringerne fra dansk isenkram forening og oplysningerne om
deres tilblivelse vil retten ikke lægge vægt på disse erklæringer.
som følge af det anførte er betingelserne for registrering af de tre kanders form som
tredimensionale varemærker ikke opfyldt. ankenævnets frifindelsespåstand tages
derfor til følge.
                                    thi kendes for ret:
ankenævnet for patenter og varemærker frifindes.
                                       - 14 -
i sagsomkostninger skal pi design ag inden 14 dage betale 50.000 kr. til ankenæv-
net for patenter og varemærker.
klavs olsen                                                        uffe thustrup
                                   jens feilberg
ole marker                                              ole lundsgaard andersen
                                       (sign.)
                                    ___ ___ ___
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                         p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                     højesterets kendelse
                      afsagt onsdag den 4. september 2013
sag 105/2013
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat bjørn elmquist, beskikket)
t har indbragt statsadvokaten for særlig økonomisk og international kriminalitets afgørelse
af 9. april 2013, hvorved statsadvokaten afslog ts anmodning om at få tilladelse til besøg i
arresten af en journalist fra tv2 nyhederne med henblik på et interview.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: børge dahl, vibeke rønne og lars hjortnæs.
påstande
t har nedlagt påstand om, at det tillades ham at modtage ukontrolleret besøg af journalist
lasse ravnø, tv2 nyhederne, subsidiært kontrolleret besøg.
anklagemyndigheden har påstået statsadvokatens afgørelse stadfæstet.
sagsfremstilling
t blev anholdt den 8. december 2010 og har siden den 9. december 2010 været varetægts-
fængslet. oprindeligt var han varetægtsfængslet på grundlag af en sigtelse i en straffesag rejst
mod ham her i landet for folkedrab begået i rwanda i 1994. efter justitsministeriet den 29.
juni 2012 havde truffet beslutning om udlevering af t til strafforfølgning i rwanda for folke-
drab begået i rwanda i 1994, blev han varetægtsfængslet på grundlag af udleveringslovens
bestemmelser.
                                                 - 2 -
retten i roskilde fandt ved kendelse af 19. november 2012 justitsministeriets beslutning om,
at t kan udleveres til retsforfølgning i rwanda, lovlig. østre landsret stadfæstede byrettens
afgørelse ved kendelse af 22. marts 2013. denne kendelse er med procesbevillingsnævnets
tilladelse indbragt for højesteret. t har anmodet om, at spørgsmålet om besøgstilladelse be-
handles mundtligt i et offentligt retsmøde. højesteret imødekom denne anmodning den 16.
august 2013. sagen er herefter berammet til mundtlig forhandling den 30. oktober 2013.
under udleveringssagen er t senest ved højesterets kendelse af 23. juli 2013 varetægts-
fængslet i medfør af udleveringslovens § 17, stk. 3, jf. retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 1 og 3,
indtil der er afsagt kendelse om udleveringsspørgsmålet.
varetægtsfængslingen efter § 762, stk. 1, nr. 3, om risikoen for, at sigtede vil modvirke straf-
forfølgningen i sagen ved f.eks. at påvirke andre, er i kendelsen begrundet således:
        ”på grundlag af oplysningerne i sagen om ts familie og øvrige netværk med tilknytning
        til rwanda finder højesteret endvidere, at t har mulighed for at vanskeliggøre straffor-
        følgningen af ham vedrørende de forhold, der har begrundet udleveringsbegæringen fra
        rwanda, og at der henset til anklagernes meget alvorlige karakter er bestemte grunde til
        at antage, at han vil gøre dette. betingelserne for varetægtsfængsling af t i medfør af
        udleveringslovens § 17, stk. 3, jf. retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, er derfor tillige op-
        fyldt.”
ved mail af 25. marts 2013 anmodede journalist lasse ravnø, tv2 nyhederne, om tilladelse
til at interviewe t i arresten.
t blev hørt over denne anmodning og meddelte, at han ønskede at lade sig interviewe.
statsadvokaten for særlig økonomisk og international kriminalitet afslog den 9. april 2013
anmodningen om besøg med henvisning til hensynet til varetægtsfængslingens øjemed. i af-
gørelsen hedder det bl.a.:
        ”baggrund for afgørelsen og dennes begrundelse
        1) for så vidt angår udleveringssagen til rwanda bemærkes, at de er varetægts-
        fængslet med henblik på at sikre gennemførelsen af udleveringen til rwanda, jf. udleve-
                                                  - 3 -
       ringslovens § 17, stk. 3, og at der således er en forpligtelse til at sikre, at dette sker hur-
       tigt og effektivt.
       2) varetægtsfængslingen er endvidere begrundet i hensyn til den fortsatte efterforsk-
       ning og retsforfølgning i såvel rwanda som danmark.
       hverken sagen i rwanda eller sagen i danmark er nået dertil, hvor efterforskningen er en-
       deligt afsluttet, ligesom der ikke er taget stilling til, hvilke vidner der skal føres, hverken
       under den rwandiske straffesag eller under den eventuelle danske straffesag.
       i forhold til den rwandiske retsforfølgning og efterforskning i forbindelse hermed bemær-
       kes, at de danske myndigheder kun er bekendt med det materiale, der medfulgte udleve-
       ringsbegæringen. straffesagen kendes således ikke i sit fulde omfang og der er derfor ikke
       indgående kendskab til sagens detaljer og de bevistemaer, der skal belyses i den rwandiske
       sag. det vil på den baggrund ikke være muligt – selv ikke med et overvåget besøg hos dem
       – for dansk politi at sikre, at den rwandiske efterforskning ikke kompromitteres gennem et
       interview.
       for så vidt angår den danske straffesag, vil denne alene skulle gennemføres, dersom de
       ikke udleveres til retsforfølgning i rwanda, men bl.a. har forsvareren for dem endnu ikke
       oplyst, hvilke vidner der ønskes ført under den eventuelle danske straffesag. det kan derfor
       på nuværende tidspunkt ikke nærmere oplyses, hvornår den danske efterforskning kan anses
       for afsluttet. det er blandt andet på den baggrund anklagemyndighedens opfattelse, at efter-
       forskningen vil kunne påvirkes gennem udtalelser fra dem til medierne, også selv om disse
       i formen kan synes harmløse. det forhold, at besøget af journalisten skal finde sted i politi-
       ets overværelse findes ikke at ændre herved, idet navnlig bemærkes, at politiet naturligvis
       ikke kan have nogen indflydelse på, hvad der gengives i medierne.”
på ts begæring indbragte statsadvokaten for særlig økonomisk og international kriminalitet
sagen for retten i roskilde, som ved kendelse af 25. juni 2013 afviste at tage stilling til
spørgsmålet om besøgstilladelse, idet spørgsmålet henhørte under højesteret, hvor udleve-
ringssagen nu verserer. østre landsret stadfæstede den 5. juli 2013 retten i roskildes ken-
delse.
herefter indbragte rigsadvokaten ved skrivelse af 12. juli 2013 statsadvokatens afgørelse for
højesteret.
journalist lasse ravnø har i en mail af 25. juni 2013 præciseret temaet for interviewet. det
hedder i mailen:
       ”jeg vil spørge til ts oplevelse af sin retssag – altså, om han mener, at det er rimeligt,
       at hans sag skal vare så lang tid, hvad sagen betyder for hans familie og hvordan han
                                                - 4 -
       tror det ender for ham. hvorfor han ikke blot vender hjem og ser en retssag i øjnene –
       og hvordan han stiller sig til sigtelserne.
       da sagen på det tidspunkt, hvor interviewet skal foregå, ikke kan forventes at være af-
       sluttet, er selve skyldsspørgsmålet selvsagt ikke noget, jeg vil bevæge mig langt ind i,
       men jeg vil selvfølgelig spørge, hvordan han stiller sig til de ting, han er anklaget for.
       jeg forventer, at interviewet skal bringes i et eller flere indslag i tv2 nyhederne/tv2
       news.”
forklaring
t har forklaret, at han ikke under interviewet vil komme med udsagn om sagen, som han ikke
allerede er kommet med under retsmøder for åbne døre.
anbringender
t har anført, at der ikke foreligger hensyn til efterforskningen, der kan begrunde afslag på
besøg. t har siden 1994 haft rig mulighed for at påvirke vidner m.v., hvis dette var hans hen-
sigt. sagen har været ført for åbne døre og under tilstedeværelse af presserepræsentanter i så-
vel byret som landsret, hvorfor sagens detaljer allerede er offentligheden bekendt. der er tale
om en meget lang varetægtsfængsling, og dette er bl.a. en del af temaet for interviewet. de
norske myndigheder har i en tilsvarende sag vedrørende den rwandiske statsborger charles
bandora ikke fundet anledning til at begrænse den varetægtsfængsledes ret til at modtage be-
søg eller begrænse hans ytringsfrihed eller pressefriheden. henset til sagens principielle ka-
rakter, de særligt indgribende konsekvenser, som sagens gang og udfald har for t, samt hen-
synet til hans ytringsfrihed, pressefriheden og offentlighedens interesse i sagen, er det upro-
portionalt at fravige udgangspunktet i retsplejelovens § 771, stk. 1, grundlovens § 77 og den
europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10, hvorfor der bør gives tilladelse til be-
søg af journalisten. i hvert fald bør han, som angivet i den subsidiære påstand, have adgang til
et kontrolleret besøg, hvor politiet har mulighed for at bryde ind, hvis der drøftes emner af
betydning for efterforskningen.
anklagemyndigheden har anført, at politiet efter retsplejelovens § 771, stk. 1, 2. pkt., af hen-
syn til varetægtsfængslingens øjemed kan modsætte sig, at arrestanten modtager besøg. det
følger endvidere af mediebekendtgørelsens § 3, stk. 2, at politiet af hensyn til varetægts-
fængslingens øjemed kan modsætte sig, at en varetægtsarrestant får tilladelse til at udtale sig
                                                - 5 -
og i den forbindelse lade sig fotografere til medierne. en adgang for t til at modtage det om-
handlede besøg vil give ham mulighed for at udtale sig til offentligheden gennem pressen,
hvilket strider mod varetægtsfængslingens øjemed, da der herved er risiko for, at han kan på-
virke eller give meddelelser til andre personer. t er tiltalt for at have haft en mere overordnet,
koordinerende rolle i forbindelse med folkedrabet i rwanda. han har betydelige kontakter i
og uden for rwanda, ligesom han i danmark har været aktiv i en forening for rwandiske
flygtninge, der er imod den nuværende regering i rwanda. der er hverken i sagen i rwanda
eller i danmark taget endelig stilling til, hvilke vidner der skal føres. omfanget af den rwan-
diske sag kendes ikke fuldt ud, og derfor kan et overvåget besøg ikke sikre, at den rwandiske
sag ikke kompromitteres. man kan ikke hindre, at journalisten viderebringer det, som t siger
under et interview, og et overvåget besøg vil derfor ikke være tilstrækkeligt til at imødegå
risikoen for, at t vil benytte interviewet til at vanskeliggøre forfølgningen i sagen.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 771, stk. 1, straffuldbyrdelseslovens § 59, stk. 1, og § 1, stk. 2, i be-
kendtgørelse nr. 379 af 17. maj 2001 om adgangen til kontakt med medierne for indsatte i
kriminalforsorgens institutioner (mediekontaktbekendtgørelsen) har en varetægtsarrestant
som udgangspunkt adgang til at modtage besøg af journalister og til at udtale sig til medierne
og i den forbindelse lade sig fotografere.
hensyn til varetægtsfængslingens øjemed kan imidlertid efter retsplejelovens § 771, stk. 1, og
mediekontaktbekendtgørelsens § 3, stk. 2, begrunde, at politiet modsætter sig, at en vare-
tægtsarrestant modtager besøg, herunder af journalister med tilladelse til at udtale sig til me-
dierne og i den forbindelse lade sig fotografere.
hensynet til ts ytringsfrihed og pressens informationsadgang taler med betydelig vægt for, at
han kan interviewes til tv2 nyhederne/tv2 news om sagen. det må i den forbindelse
fremhæves, at t er sigtet for handlinger begået for knap 20 år siden i rwanda, og at han har
været varetægtsfængslet i knap 3 år. hertil kommer, at forhandlingen af udleveringssagen er
foregået for åbne døre, og at t i den forbindelse har afgivet forklaring om sagen under tilste-
deværelse af bl.a. repræsentanter fra pressen.
                                                - 6 -
højesteret har imidlertid varetægtsfængslet t bl.a. i medfør af retsplejelovens § 762, stk. 1,
nr. 3. varetægtsfængslingen efter denne bestemmelse er begrundet i, at t efter oplysningerne
i sagen om hans familie og øvrige netværk med tilknytning til rwanda har mulighed for at
vanskeliggøre strafforfølgningen af ham vedrørende det folkedrab, der har begrundet udleve-
ringsbegæringen fra rwanda, og at der henset til anklagernes meget alvorlige karakter er be-
stemte grunde til at antage, at han vil gøre dette.
statsadvokaten for særlig økonomisk og international kriminalitet har vurderet, at det vil
kunne skade den fortsatte efterforskning i sagen, hvis journalist lasse ravnø får adgang til at
foretage det ønskede tv-interview af t.
det er nærmere anklagemyndighedens vurdering, at en adgang for en journalist fra tv2 til at
interviewe t om straffe- og udleveringssagen vil give t en mulighed for at få noget sagt, som
gennem hans familie eller øvrige netværk med tilknytning til rwanda kan benyttes til at van-
skeliggøre strafforfølgningen af ham vedrørende de forhold, der har begrundet udleveringsbe-
gæringen fra rwanda, og at der efter sagens særegne art og anklagernes alvorlige karakter er
bestemte grunde til at antage, at han vil gøre dette. højesteret finder ikke grundlag for at til-
sidesætte denne vurdering. der er ikke angivet nogen ramme for tv-interviewet, hvorfor det
ikke kan tillægges afgørende betydning, at t har afgivet forklaring om sagen i åbne retsmø-
der.
det er endvidere anklagemyndighedens vurdering, at politiet ikke har et sådant kendskab til
forholdene, at påvirkningsrisikoen på tilstrækkelig måde kan imødegås gennem kontrol af
besøget fra politiets side. efter det, der er oplyst om mulige, ikke-navngivne vidner, finder
højesteret heller ikke grundlag for at tilsidesætte denne vurdering.
der er således ikke grundlag for at give t tilladelse til at lade sig tv-interviewe om sagen.
dette resultat, som følger af en afvejning af på den ene side hensynene til ts ytringsfrihed og
pressefriheden og på den anden side hensynet til varetægtsfængslingens øjemed – at undgå
risikoen for påvirkning af andre – strider ikke mod grundlovens § 77 eller den europæiske
menneskerettighedskonventions artikel 10.
                                             - 7 -
højesteret stadfæster herefter statsadvokaten for særlig økonomisk og international krimi-
nalitets afgørelse af 9. april 2013.
                                      thi bestemmes:
statsadvokaten for særlig økonomisk og international kriminalitets afgørelse af 9. april 2013
stadfæstes.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
‐ evh
                                          udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                             dom
afsagt den 11. september 2009 af sø‐ og handelsretten sammensat af retsformanden, vicepræsident
michael b. elmer og de sagkyndige medlemmer aksel gybel og fl. lindeløv
v‐38‐07
                              s a/s
                              (advokat bjarke vejby)
                              mod
                              a
                              (advokat henrik oehlenschlæger)
                              og
                              b
                              (advokat johan petersen)
indledning og påstande
under anbringende af, at de har pådraget sig erstatningsansvar over for s a/s (i det følgen‐
de: s) ved som ansatte i v aps (i det følgende: v) uberettiget at have udnyttet kendskab til ss
forretningsgange og formularer, som de havde opnået under deres forudgående ansættelse
hos s, har s påstået principalt a og b in solidum, subsidiært alene a, dømt til at betale s
700.000 kr. med procesrente fra den 2. april 2007.
                                                     ‐2‐
       a og b har påstået frifindelse, herunder for påstanden om solidarisk hæftelse. a har
subsidiært nedlagt påstand om frifindelse mod betaling af et mindre beløb.
as og bs ansættelsesforhold
a blev den 1. august 2000 ansat som administrationschef hos s, der på sin hjemmeside be‐
tegner sig som en mellemstor ejendomsadministrationsvirksomhed. den 1. november 2004
blev han markedschef med ansvar for salg og implementering af kunder. ved brev af 2. au‐
gust 2005 opsagde han sin stilling til fratræden den 30. september 2005. den 1. oktober 2006
tiltrådte han stillingen som administrerende direktør for den nystartede ejendomsadmini‐
strationsvirksomhed v.
       b blev den 1. august 2002 ansat hos s som ejendomsadministrator. den 1. august 2004
blev han konsulent i ss datterselskab s online a/s med ansvar for salg og kundepleje for så
vidt angår produkterne s direkte og s basis. ved brev af 27. december 2005 opsagde han sin
stilling hos s til fratræden den 31. januar 2006. den 22. december 2005 blev han ansat hos v,
hvor han tiltrådte den 1. februar 2006.
foreningers skifte af administrator.
i løbet af vinteren og foråret 2005‐2006 opsagde a/b aastruphave, a/b tingstedet, e/f tofte‐
gaardene og a/b forhåbningsholms allé 12 deres administrationsaftaler med s, som var
indgået i 1982, 1994, 2001, henholdsvis på et uoplyst tidspunkt. de indgik i foråret 2006 i ste‐
det aftale om ejendomsadministration med v.
       bestyrelsen for a/b forhåbningsholms allé 12 har afgivet følgende skriftlige erklæring:
       ”… efter [at] thomas andersson ikke længere var vores faste kontakt hos s, faldt ser‐
       viceniveauet betragteligt. i forbindelse med omprioritering af lån i sommeren 2005 … var
       s for sent ude, trods aftale om, at s skulle overvåge, hvornår det var mest gunstigt for os
       at omlægge … vi fik i slutningen af 2005 en skrivelse fra s med varsel om en for os væ‐
       sentlig stigning af adm. omkostningerne … ovenstående punkter gjorde, at vi besluttede
       os for at undersøge mulighederne for et administrationsskift … i perioden [hvor] a var
       vores kontakt i s, havde vi oplevet en rigtig god personlig service, og ydermere kendte vi
                                                     ‐3‐
       a fra den periode, han var andelshaver i ab. fra denne periode kendte vi også en del til
       as holdninger til driften af en ejendom, og disse stemte godt overens med vores ønsker
       til dette. da vi samtidig havde erfaret i forbindelse med afholdelsen af foreningens ordi‐
       nære generalforsamling i efteråret 2005, at a ikke længere var ansat hos s, men hos v,
       kontaktede vi ham i december 2005 for at få et tilbud på administration af vores ab. …”
ss og vs koncepter og formularer
under sagen er der gennemgået og foretaget sammenligninger af eksempler på ss, hen‐
holdsvis vs forretningsbetingelser, breve med besvarelser af henvendelser fra ejendoms‐
mæglere og aftaler om overdragelse af andele. rettens vurdering af ligheder og forskelle af
fremgår af afgørelsen nedenfor.
forklaringer
y har forklaret, at han er indehaver af s, der efter sin stiftelse i 1992 er vokset bl.a. ved opkøb
af andre administrationsselskaber. prisen for opkøb af en portefølje er normalt 1,5 – 2 % af
det faste honorar. s har 32 ansatte, herunder en advokat, et antal jurister, en regnskabskyn‐
dig og en intern it‐person. de har også et eksternt it‐firma tilknyttet.
       indtil han blev markedschef i november 2004, var a administrationschef og havde kon‐
takt til foreningerne, hvor han bl.a. administrerede e/f toftegaardene og førte en byggesag
for a/b aastruphave. han indskærpede over for a, at han ikke skulle fortsætte med at ad‐
ministrere foreningerne, efter at han var blevet markedschef. as kunde‐ og konkurrence‐
klausul blev samtidig frafaldet.
       b startede hos s som junioradministrator og hørte uddannelsesmæssigt under a. de
sad tæt på hinanden på samme etage og havde et vist samarbejde i det daglige. b var i sam‐
arbejde med det eksterne it‐firma med til at udvikle s direkte og havde bl.a. til opgave at
sørge for, at kunderne prøvede systemet og købte det. projektet kostede 2 mio. kr. at udvikle.
b oprettede kunderne og tildelte dem brugernavne og passwords. han var involveret i gen‐
nemgangen af dokumenthåndteringen, men ikke i indholdet af standarddokumenterne.
       alle ansatte i administrationen har adgang til ss paradigmesamling og kan se forenin‐
gernes generalforsamlingsreferater. b havde adgang til både den åbne del af s direkte, som
                                                ‐4‐
også kunderne har adgang til, og til den lukkede del med bl.a. formandens navn og adresse.
til denne del har kun foreningernes bestyrelser adgang.
       ss standardkontrakter og ‐dokumenter blev udarbejdet og tilpasset løbende. noget er
lavet internt, men de har også anvendt ekstern bistand, bl.a. juridisk. de har selv udviklet et
standardtilbud og alle aftaledokumenter. forretningsbetingelserne har de selv udarbejdet i
samarbejde med deres advokat, og de er ikke kopieret fra wroblewski. fuldmagter er udar‐
bejdet efter aftale med det enkelte pengeinstitut.
       de har en vejledende prisliste, men administrationshonoraret er til forhandling med
kunden. indtægterne består af administrationshonorar og honorar for løbende ydelser, f.eks.
overdragelse af andele, hvor prisen beregnes efter en fast listepris, der ikke kan forhandles.
de supplerende indtægter udgør i gennemsnit ca. 50 % af administrationshonoraret. prisli‐
sten gives i dag til kunderne og er tilgængelig for medarbejderne.
       deres koncept består bl.a. af oplysningsskema, administrationsaftale og vejledning til
køber og sælger. administrationssystemet kan flette med office og overføre navne‐ og
adresseoplysninger. koncepterne holdes tæt til kroppen i firmaet, idet de afspejler ss ånd og
værdier. a har ikke været med til at udvikle konceptet, men har benyttet det.
       forespørgselsskemaet tager udgangspunkt i et standardiseret spørgeskema fra en
ejendomsmægler, men f.eks. oplysning om brandsikring og gebyr for registrering af ejerskif‐
te er tilføjelser, som de selv har lavet. overdragelsesaftalen er ikke kopieret fra wroblewskis
lignende formular, snarere omvendt. da han i 1992 overtog s, blev der anvendt en lignende
overdragelsesaftale.
       generalforsamlingsreferater er word‐dokumenter, og man tager typisk udgangspunkt
i sidste års referat. en forening kan fravælge ss deltagelse på generalforsamlingen.
       i forbindelse med sin opsigelse oplyste a ikke, at han havde fået arbejde hos v.
       b ønskede i første omgang at opsige sin stilling, fordi han sammen med sin familie
skulle 3 måneder til thailand. da y ønskede at beholde ham i virksomheden, tilbød han ham
i stedet orlov. omkring 1. december 2005 ringede b og meddelte, at han igen ønskede at ar‐
bejde. han tiltrådte primo december, men sagde op igen den 27. december 2005, hvor han
fortalte, at a havde tilbudt ham job.
       han opdagede, at b efter at være fratrådt sin stilling uberettiget havde logget sig ind
på ss it‐system ved at anvende forkert brugernavn og password. ellers ville det ikke være
                                                ‐5‐
blevet opdaget. han politianmeldte b for overtrædelse af straffelovens § 263, stk. 2, og b har
fået en bøde for overtrædelsen. det fremgår af ss log, at b har begået overtrædelserne fra en
computer hos v.
       gennem alle årene siden 1992 har s i gennemsnit mistet under 5 % af sine kunder, og
de har generelt har fået flere kunder, end de har mistet. der findes et væld af konkurrerende
administrationsselskaber, men det er særligt til v, at s taber kunder. fra den 1. oktober 2005
og 14 måneder frem tabte de 17 kunder til stort set 17 forskellige virksomheder. på det tids‐
punkt havde s varslet en forhøjelse af honoraret for mindre kunder, og de havde regnet med
at miste et antal kunder. i samme periode fik s 29 nye kunder, der stort set kom fra forskelli‐
ge konkurrenter.
       bestyrelsesmedlemmerne i foreningerne er frivillig arbejdskraft, og når der sker ud‐
skiftning i bestyrelsen, sker der også ofte uskiftning af administrator, idet medlemmerne af
bestyrelserne har personlige præferencer.
       der var problemer med a/b aastruphave, idet han sørgede for, at denne forening blev
faktureret for en omprioritering, da han opdagede, at det ikke var sket. gebyret blev fastsat
efter en listepris ud fra foreningens gevinst ved omprioriteringen. han diskuterede ikke den
konkrete fakturering med a, med hvem han dog havde en mere generel diskussion om liste‐
prisen for omprioriteringer. først efter opsigelsen af a protesterede foreningen mod faktura‐
en. det er normalt fast rutine, at en forening i forbindelse med en omprioritering modtager et
lånetilbud, hvoraf omprioriteringsgebyret på 2 ‰ fremgår, men det fremgår ikke af edb‐
systemet, at et sådant brev er sendt til a/b aastruphave.
       han har ikke hørt om problemer med a/b tingstedet. han er bekendt med, at christi‐
na hansen, der var bestyrelsesmedlem i a/b tingstedet, i dag er ansat som receptionist hos
v.
       han har heller ikke hørt om problemer med e/f toftegaardene, der var en stor kunde.
       der var ikke nogen aftale om overvågning af lån for a/b forhåbningsholms allé 12,
idet sådan overvågning sker i pengeinstitutterne. da han blev mødt med en ønske om om‐
prioritering, sørgede han for at fremskaffe et tilbud fra nykredit, men foreningen ønskede
ikke at acceptere det. han var ikke bekendt med, at a under sin ansættelse fungerede som
dirigent og referent ved foreningens generalforsamlinger.
                                                ‐6‐
a har forklaret, at han blev ansat hos s i 1996 først som regnskabsmedarbejder og senere som
administrator, administrationschef og senest markedschef. i 1996 var der 4 ansatte, men da
han i 2000 blev administrationschef, var der 11 ansatte. kun da han var administrationschef,
var han underlagt en kunde‐ og konkurrenceklausul. han beskæftigede sig da primært med
kunderne, idet en række kunder ikke var særlig loyale, efter at s havde overtaget den porte‐
følje, hvori de indgik. da s overtog en større portefølje, mistede de således 15 – 20 % af kun‐
derne i denne. han deltog på generalforsamlinger og bestyrelsesmøder og brugte en del af‐
tener på at ringe rundt til kunderne for at finde ud af, hvad der kunne gøres bedre.
       han havde ikke med udviklingen af standardbreve at gøre, men kender opbygningen
af ss mæglerbesvarelse, som han har udformet. han har også lavet mæglerbesvarelsen hos
v, og den er ikke kopieret fra ss, hverken fysisk eller elektronisk. vs mæglerbesvarelse er
skrevet med udgangspunkt i ejendomsmæglerforespørgslen, uden at han samtidig havde ss
tilsvarende brev i hånden. det er et almindeligt led i ejendomsadministration at besvare
ejendomsmæglerforespørgsler.
       han har ikke taget nogen elektronisk kopi af ss administrationsaftale og medbragte in‐
gen elektroniske dokumenter, da han forlod s.
       når han overtager administrationen af en ejendom, modtager han gamle overdragel‐
sesaftaler, generalforsamlingsreferater osv. og lader sig inspirere heraf, herunder også mate‐
riale, som den pågældende forening har modtaget fra s. han har ikke kopieret ss forret‐
ningsbetingelser, som han var med til at udforme, men har ladet sig inspirere heraf.
       da han blev markedschef, var der et par projekter, som han skulle køre færdig, bl.a. en
byggesag for a/b aastruphave. han skulle inden for en 3 måneders periode køre nye kunder
ind, hvorefter de skulle overleveres til en anden administrator, og han måtte ikke have noget
med kunderne at gøre derfra. hvis der var sygdom eller lignende, skete det dog, at kunderne
kontaktede ham personligt, fordi de kendte ham fra tidligere.
       det skete, at kunder klagede over dårlig behandling, men han havde svært ved at gøre
noget ved det, idet det ikke hørte under hans ansvarsområde. han talte på et tidspunkt med
y om, at personalet ikke var dygtigt nok. problemer med kunder blev diskuteret i leder‐
gruppen. ham bekendt har man ikke drøftet problemer vedrørende de fire foreninger, som
er omtalt under sagen.
                                                ‐7‐
       det omprioriteringshonorar på to promille, som var blevet faktureret a/b aastrupha‐
ve, var i overensstemmelse med ss prisliste, men han drøftede afregningen med den medar‐
bejder, som havde overtaget kunden, og gav udtryk for, at man ikke burde fakturere efter
prislisten.
       a/b forhåbningsholm allé 12 var blevet varslet en stor stigning i administrationshono‐
raret, og kompromiset blev, at s ikke skulle deltage på generalforsamlingen. på det tidspunkt
boede han selv i ejendommen, og han påtog sig opgaven som dirigent mod et par flasker vin.
efter at han var flyttet, kom han fortsat en gang om året og var dirigent, men deltog ikke i
diskussionerne.
       da han opsagde sin stilling i august 2005, havde han haft uformelle drøftelser med v
og to andre mulige arbejdsgivere. ansættelsen hos v faldt på plads primo september 2005.
på det tidspunkt drev v virksomhed med projektudvikling og kommanditselskaber, men ik‐
ke med ejendomsadministration. det var meningen, at han fra den 1. januar 2006 skulle ad‐
ministrere ejendomme for kommanditselskaberne.
       før sin fratræden havde han ingen form for kontakt til bestyrelsesmedlemmerne i de
fire foreninger for at fortælle, at han skulle arbejde hos v. a/b aastruphave fik kun besked
om, at han skulle stoppe, fordi han skulle overdrage sagen til en anden medarbejder. i de‐
cember 2005 blev han ringet op af bestyrelsesformand keld møllnitz, der spurgte, om han
havde accepteret den faktura, som foreningen netop havde modtaget fra s, hvilket han be‐
nægtede. keld spurgte derefter, hvad han lavede nu, og det endte med, at de aftalte et møde.
       han mener ikke, at han har sagt til christina hansen fra a/b tingstedet, at han stop‐
pede hos s. hun er hans frisør og fra den 1. januar 2009 ansat hos v. efter at han var stoppet
hos s, nævnte hun i december‐januar 2005‐2006, at a/b tingstedet havde problemer med
skiftende kontaktpersoner, og spurgte, om v ville administrere kunder som a/b tingstedet,
hvilket han derefter drøftede med v.
       på et tidspunkt efter sin fratræden blev han kontaktet af jette paarup fra e/f tofte‐
gaardene.
       i sommeren 2005 mærkede han, at b ikke var tilfreds med sit ansættelsesforhold, og b
betroede ham, at han var på vej væk. tanken om at ansætte ham hos v opstod først efter, at
b var kommet tilbage fra thailand. forud herfor havde han drøftet muligheden herfor med
                                                 ‐8‐
allan v. først da der kom en politianmeldelse, hørte han om, at b havde skaffet sig adgang
til ss server, og han overvejede i den forbindelse at afskedige ham.
        han har ingen aftaler med v om, hvad der skal ske, hvis dommen i denne sag går ham
imod. han har diskuteret med v, hvad konsekvensen kan blive, men de er enige om først at
forholde sig til det, når afgørelsen er truffet. der er ikke noget bindende tilsagn fra v om at
dække evt. tab.
b har forklaret, at hans arbejde fra den 1. august 2004 som konsulent med ansvar for s online
bestod i onlineadministration af selvadministrerende kunder og edb‐opgaver, men ikke tra‐
ditionel ejendomsadministration. han skulle have s basis og s direkte op at køre og sælge
produktet.
        inden han fik orlov, havde han i juni måned 2005 sagt sin stilling op, fordi han ikke
længere var glad for at være hos s, hvor stemningen var trykket. bl.a. fik han på et tidspunkt
af administrationschefen at vide, at y havde besluttet, at ingen måtte tale med ham. opsigel‐
sen blev ændret til orlov, fordi y forklarede, at han og hans børn på den måde under deres
tre måneders rejse i thailand ville være dækket af firmaets sundhedsforsikring. de rejste
medio august og kom hjem medio november.
        i sommeren/efteråret 2005 tog han kontakt til a, idet han vidste, at a var startet op for
sig selv. a sagde, at han rigtig gerne ville have ham med, men ikke havde råd til ham lige
nu, men at han forventede, at der var noget arbejde på vej, uden at han dog kunne sige
hvornår.
        da han kom hjem fra sin rejse, kontaktede han igen a, der forventede, at der ville blive
plads til ham inden for overkommelig tid. han modtog andre jobtilbud, men takkede nej,
idet han havde et ønske og måske også en forventning om at blive ansat hos a, selvom der
ikke var nogen sikker aftale.
        af økonomiske grunde var han nødt til igen at arbejde hos s efter sin orlov. højst 14
dage efter at han var startet på ny den 8. december 2005, ringede a og tilbød ham at admini‐
strere et kollegium med 100 lejemål fra 1. februar 2006, hvilket han accepterede. han sagde
derfor op hos s den 27. december 2005 og startede hos v den 1. februar 2006. administratio‐
nen af kollegiet kom dog først på plads fra den 1. maj 2006. i opsigelsesperioden arbejdede
han fortsat for s.
                                                 ‐9‐
       i forbindelse med sit arbejde hos s modtog han en mail, når en kunde tilmeldte sig s
direkte, hvorefter han kontrollerede kundens bopæl og identitet, og oprettede vedkommen‐
de i typo3, der er et administrationsprogram, og tildelte rettigheder som f.eks. bestyrelses‐
medlem eller beboer. han havde som administrator adgang til backend, hvor brugernes
navn, telefonnummer og kodeord fremgår, men ikke øvrige oplysninger om foreningen. det
krævede adgang gennem s direkte, som han på intet tidspunkt været inde i efter sin fratræ‐
den. han kunne i princippet finde brugernavn og password på bestyrelsesmedlemmer via
backend, som herefter kunne anvendes gennem s direkte. han har ikke beskæftiget sig med
foreningerne, mens han var hos s eller haft kendskab til foreningernes økonomiske forhold.
han har ikke videregivet oplysninger om foreningerne til v.
       han forsøgte at foretage log‐in på ss edb‐system af nysgerrighed, ikke for at gøre noget
ondt. y politianmeldte ham, og han vedtog en bøde på 1.200 kr. for overtrædelse af straffelo‐
vens § 263, stk. 2, ”ved i perioden fra 9. februar 2006 til 21. marts 2006 flere gange uberettiget
at have skaffet sig adgang under anvendelse af rette password.”
vidnet og de eksterne it‐konsulenter anvendte admin som brugernavn hos s. derudover
havde han selv brugernavnet toc.
       hos v er han beskæftiget med ejendomsadministration. han har ikke bonusordning el‐
ler lignende hos v, men modtager alene fast løn.
keld möllnitz har forklaret, at han som formand for a/b aastruphave på et tidspunkt i ju‐
ni/juli 2005 ringede til a i anden anledning og fik at vide, at a var stoppet, men ikke hvor
han nu var ansat.
       på foreningens generalforsamling i 2006 tiltrådte medlemmerne bestyrelsens indstil‐
ling om at skifte administrator. de indhentede tilbud fra andre, herunder v ved a, med
hvem de også holdt møde, og det blev senere på en generalforsamling vedtaget, aat han
skulle være ny administrator. tilbuddet fra v var beløbsmæssigt som ss, men afveg +/‐ 10 ‐
50.000 kr. alle de tilbud, de fik, havde været i samme størrelsesorden, og da det var kvalite‐
ten af arbejdet, der var afgørende for dem, og de havde tillid til a, valgte de v.
       fakturaen for omprioriteringen var en stor del af årsagen til opsigelsen, men den over‐
vejende grund var den manglende bistand under byggesagen, som s havde lagt over på be‐
styrelsen selv, efter at a var stoppet. de var ikke utilfredse med den rådgivning, de modtog
                                                ‐ 10 ‐
fra a under hans ansættelse hos s. det var først efter, at en anden medarbejder havde over‐
taget administrationen, at utilfredsheden opstod, hvilket han gjorde den nye medarbejder
bekendt med.
jette paarup har forklaret, at hun indtil 2009 var formand for e/f toftegaardene, hvor hun
fortsat er medlem af bestyrelsen. foreningen var meget tilfreds med a som administrator.
hans efterfølger hos s udviste forsømmelighed, bl.a. med betalingerne, og da denne blev ud‐
skiftet med en anden, var de heller ikke tilfredse. i efteråret 2005 opsagde foreningen herefter
aftalen med s.
       administrationsaftalen med v blev forhandlet på plads med a. der er kun 5‐10.000 kr.
i forskel på vs og ss honorar, og også gebyrerne er stort set de samme. hun har indtryk af, at
administration normalt koster omkring 1.000 kr. pr. lejlighed. de modtager løbende tilbud
fra forskellige administratorer.
       a fortalte ikke, at han skulle stoppe hos s, som han heller ikke har miskrediteret. en
dag sent på efteråret, da de sad og snakkede i bestyrelseslokalet, hørte deres rengørings‐
mand, jan, at de talte om a, og jan vidste, hvor han nu var ansat. de behøvede ikke mange
overvejelser, før de kontaktede a, idet der ikke var tvivl om, at det var ham, de ønskede som
administrator af ejerforeningen. når der i generalforsamlingsreferatet for 2006 ikke står no‐
get om utilfredshed med s, skyldes det, at referatet er skrevet af en medarbejder derfra, som
de ikke ønskede at orientere om, at der allerede inden generalforsamlingen var truffet be‐
slutning om at opsige aftalen med s.
parternes synspunkter
ss advokat har gjort gældende, at a og b ved at overtræde markedsføringslovens §§ 1 og 19
har pådraget sig erstatningsansvar over for s.
       b har erkendt, at han ved anvendelse af en computer hos v loggede sig ind på ss it‐
systemer. denne opførsel har ikke medført ansættelsesretlige reaktioner fra v, uanset at b
har udført sin it‐kriminalitet fra vs lokaler. bs forklaring om, at han alene gik ind i backend,
må anses for utroværdig. ved anvendelse af foreningernes brugernavne og passwords kunne
                                                 ‐ 11 ‐
han følge med i foreningernes oplysninger og bl.a. se generalforsamlingsreferater og navne,
adresser og telefonnumre på alle i bestyrelsen.
       det må tillægges betydning, at a var referent på den generalforsamling i 2005 hos a/b
forhåbningsholms allé 12, hvor der blev truffet beslutning om ny administrator, og at y har
forklaret, at han ikke tidligere har hørt, at a fungerede som dirigent på generalforsamlingen.
       ss koncept som helhed er unikt og beskyttet efter markedsføringslovens § 19, idet det
har særpræg og er et produkt af en løbende udvikling gennem mange år. a havde som ansat
hos s kendskab til projektet, men deltog ikke i udviklingen heraf. kopieringen kunne have
været modbevist ved fremlæggelse af administrationskoncepter fra andre administratorer,
men det er ikke sket. det samlede koncept er livsnerven for s.
       ud fra en helhedsbedømmelse er det helt usandsynligt, at a skulle have udviklet vs
administrationsaftaler, forespørgselsskemaer, fuldmagter og oplysningsskemaer uden at ha‐
ve været i besiddelse af ss materiale, hvilket også fremgår ved en simpel sammenholdelse af
vs og ss koncepter. også vs forretningsbetingelser er en fuldstændig afskrift af ss.
       såfremt retten finder, at et koncept ikke kan anses for beskyttet efter markedsførings‐
lovens § 19, er der i hvert fald tale om uantagelig adfærd og konkurrence og overtrædelse af
god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1. v har oplevet en systematisk tilgang
af kunder fra netop den kreds af kunder, som a havde tilgang til. a har opført sig illoyalt
både i og efter ansættelsesforholdets ophør, og det er i den forbindelse uden betydning, at
han ikke var underlagt en kunde‐ og konkurrenceklausul.
       som følge af de sagsøgtes overtrædelse af markedsføringsloven og bs it‐kriminalitet,
har s lidt et tab, som de sagsøgte solidarisk skal erstatte. erstatningen må opgøres til den mi‐
stede årlige administrationsindtægt samt supplerende indtægter på ca. 50 % af administrati‐
onshonoraret, tillagt et beløb for salg af goodwill på 1,5‐2 % af administrationshonoraret.
dette medfører et samlet tab på mindst 700.000 kr.
as og bs advokater har gjort gældende, at a ikke har overtrådt markedsføringsloven i forhold
til s, og at markedsføringslovens § 1 i øvrigt ikke finder anvendelse, idet han ubestridt har
handlet som privat person og ikke som erhvervsdrivende.
       ejendomsadministration er et område, hvor personlig tilknytning har stor betydning. s
har ikke dokumenteret, at a har udvist illoyalitet i form af at tage kontakt til kunder og for‐
                                                 ‐ 12 ‐
søge at overtale dem til at skifte over til hans nye ansættelsessted. de 4 – 5 kunder, der over‐
gik til v, gjorde dette helt på deres eget initiativ. der må i den forbindelse lægges afgørende
vægt på kundernes begrundelser for opsigelsen. bestyrelsesformand keld möllnitz har for‐
klaret, at a/b aastruphave ikke var tilfreds med ss arbejde, efter at as efterfølger som admi‐
nistrator havde overtaget administrationen af foreningen, og at håndteringen af byggesagen,
sammenholdt med fakturaen for omprioritering var dråben, der fik bægeret til at flyde over,
så de måtte opsige administrationsaftalen. også jette paarup som tidligere formand for a/b
toftegaardene og christina hansen for a/b tingstedet har angivet utilfredshed med s som
opsigelsesgrund, og det må være uden betydning, at christina hansen efterfølgende er ble‐
vet ansat hos v. bestyrelsen for a/b forhåbningsholms allé 12 har ligeledes angivet util‐
fredshed med manglende omprioritering som opsigelsesgrund. der er således ingen doku‐
mentation for illoyalitet i forbindelse med, at a og b forlod s, og det er ikke illoyalt, at a
valgte at ansatte en tidligere kollega hos v.
       der er herefter ikke påvist nogen form for ansvarspådragende adfærd, og a er i øvrigt
ikke bundet af nogen konkurrence‐ eller kundeklausul.
       idet markedsføringslovens § 1 i givet fald alene gælder for v, men ikke kan gøres gæl‐
dende i forhold til en almindelig ansat som a, kan alene markedsføringslovens § 19 gøres
gældende. denne bestemmelse omfatter imidlertid alene erhvervshemmeligheder. det er
korrekt, at vs og ss overdragelsesaftaler fra ord til andet er identiske, men det skyldes den
måde, man overdrager boliger på, herunder de lovkrav, som disse aftaler er underlagt, og et
paradigme til en overdragelsesaftale har hverken særpræg og værkshøjde, ligesom den på
ingen måde er hemmelig, men tværtimod offentligt tilgængelig, når den resulterer i en over‐
dragelsesaftale, som leveres ”ud af huset” i færdig form til de deltagende parter. overdra‐
gelsesaftalen svarer desuden til den slutseddel for køb af andelsboliger, der kan købes hos
wroblewski. når man i forbindelse med overdragelsen af en andelsforening modtager en
ejendoms dokumenter, modtager man også bl.a. tidligere overdragelsesaftaler mv., og den
nye administrator kan derfor frit anvende dem i den fortsatte servicering af foreningen.
       a har ikke anvendt materiale, der er frembragt ved indbrud i ss server, og der er i
hvert fald ingen som helst dokumentation for, at a og b skulle have handlet i fællesskab
vedrørende overtrædelsen af straffelovens § 263, stk. 2. betingelserne for solidarisk hæftelse
er således ikke opfyldt.
                                                ‐ 13 ‐
       endvidere har s ikke dokumenteret noget tab. kunderne er ikke stavnsbundne til s, og
når de pågældende kunder var utilfredse med s, stod det dem frit for at forlade denne admi‐
nistrator, hvilket de formentlig ville have gjort under alle omstændigheder.
bs advokat har yderligere anført, at b under sin ansættelse hos s intet havde med de nævnte
fire foreninger at gøre og derfor ikke kan have pådraget sig ansvar for, at de ”fyrede” s som
administrator.
       det erkendes, at b uberettiget skaffede sig adgang til ss it‐system, for hvilket han har
vedtaget og betalt en bøde på 1.200 kr. b besøgte imidlertid alene typo3 backend, der er et
rent administrativt styresystem og ikke indeholder kundeoplysninger af nogen art. han har
således ikke skaffet sig adgang til nogen erhvervshemmeligheder og har ikke modtaget no‐
gen oplysninger om foreningerne. af samme grund har han ikke kunnet videregive og har
ikke videregivet oplysninger herom til andre, herunder til a eller v. der findes i sagen ikke
et eneste eksempel på en erhvervshemmelighed. standardbreve til f.eks. en ejendomsmægle‐
re kan ikke anses for en erhvervshemmelighed, og vs og ss breve var ikke ordret identiske,
men blot rutinemæssige standardformularer.
sø‐ og handelsrettens afgørelse
det lægges ved afgørelsen til grund, at a under sin ansættelse hos s erhvervede sig et indgå‐
ende kendskab til dette selskabs ejendomsadministration og herunder de aftaleformularer,
breve osv., som s havde udviklet, og som var lagt ind i it‐systemerne, således at de kunne
flettes med office‐pakken.
       retten har foretaget en sammenligning mellem de forelagte aftaler og formularer fra s,
henholdsvis fra v, og den viser, at a i sit arbejde for v har gjort brug af disse formularer i en
så enslydende form, at hans anvendelse heraf alene kan hidrøre fra egentlig kopiering og ik‐
ke kan være fremkommet blot som resultat af hans egen hukommelse. det bemærkes her‐
ved, at det efter fremlagte udskrifter af loggen for ss hjemmeside må lægges til grund, at de
overtrædelser af straffelovens § 263, stk. 2, som b har vedtaget en bøde for at have begået
ved at logge sig ind på ss it‐system, er foretaget fra hans computer hos v.
                                               ‐ 14 ‐
       retten finder imidlertid, at de formularer til aftaleindgåelse, afgivelse af oplysninger
for ejerforeninger og andelsboligforeninger, herunder uddrag af lovtekster mv., som s an‐
vender, ikke i sig selv kan betegnes som erhvervshemmeligheder, særlig da de pågældende
formularer og paradigmer er beregnet til og har givet sig udslag i dokumenter og aftaler,
som er sendt til eller er indgået med personer uden for ss virksomhed. de pågældende for‐
mularer og paradigmer kan herefter ikke betegnes som hemmelige, og der er derfor ikke
grundlag for at dømme a og b for overtrædelse af markedsføringslovens § 19. det er endvi‐
dere ikke godtgjort, at ss koncept for ejendomsadministration adskiller sig fra andre virk‐
somheders måde at administrere ejendomme på.
      s har ved at frafalde konkurrence‐ og kundeklausuler afskåret sig fra at hindre a i at
udnytte de almindelige kundskaber, færdigheder og holdninger vedrørende ejendomsadmi‐
nistration, som han har erhvervet under sin oplæring og sit arbejde for s, ved at skifte til et
tilsvarende arbejde hos en anden arbejdsgiver, her v.
      det bemærkes, at markedsføringslovens § 1 ikke finder anvendelse på handlinger ud‐
ført af almindelige arbejdstagere, men alene gælder for erhvervsdrivende, og at s ikke har
inddraget v i sagen.
      a og b skal derfor frifindes. s skal betale 50.000 kr. i sagsomkostninger til hver af dem
til dækning af udgift til advokat.
                               thi kendes for ret
a og b frifindes.
      s a/s skal inden 14 dage i sagsomkostninger betale 50.000 kr. til a og 50.000 kr. til b.
aksel gybel                               michael b. elmer                    fl. lindeløv
                                            (retsformand)
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                ‐ 15 ‐
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den