text:
                              højesterets dom
                         afsagt onsdag den 9. september 2015
sag 83/2014
(1. afdeling)
holbæk kommune
(advokat steen marslew)
mod
gf forsikring a/s
(advokat nicolai mailund clan)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i odense den 7. januar 2013 og af østre landsrets
21. afdeling den 28. november 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, poul dahl jensen,
vibeke rønne, oliver talevski og lars apostoli.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
retsgrundlaget
forsikringsaftalelovens § 29, stk. 1 og 5, har følgende ordlyd:
       ”§ 29. krav i anledning af forsikringsaftalen forældes efter reglerne i forældelsesloven,
       jf. dog stk. 2-6.
       …
       stk. 5. er en skade inden forældelsesfristens udløb anmeldt til selskabet, indtræder for-
       ældelse af krav, som skaden giver anledning til, tidligst 1 år efter selskabets meddelelse
       om, at det helt eller delvis afviser kravet. hvis selskabet anerkender, at der foreligger en
       dækningsberettiget skade, men anmoder om yderligere oplysninger med henblik på op-
       gørelse af kravets størrelse, indtræder forældelse 3 år efter selskabets meddelelse
       herom.”
                                                 - 2 -
bestemmelserne fik den nuværende formulering ved lov nr. 523 af 6. juni 2007. i lovforsla-
gets bemærkninger er bl.a. anført følgende (folketingstidende 2006-07, tillæg a, lovforslag
nr. l 166, s. 5670):
      ”for så vidt angår spørgsmålet om afbrydelse af forældelsesfristen, har fal-udvalget
      foreslået, at forældelsesfristen for krav mod et forsikringsselskab skal afbrydes allerede,
      når kravet gøres gældende over for forsikringsselskabet. efter udvalgets forslag skal der
      være tale om et konkretiseret krav, således at det ikke vil være tilstrækkeligt at anmelde
      forsikringsbegivenheden til selskabet.
      justitsministeriet er enig i, at forsikringsområdets karakter tilsiger en særlig nem adgang
      til afbrydelse af forældelsen ved krav mod forsikringsselskaber i anledning af skader.
      det er således ikke hensigtsmæssigt, at forsikringstagere og sikrede skal være opmærk-
      somme på, at der kan indtræde forældelse, mens en sag er under behandling ved et for-
      sikringsselskab. det er imidlertid justitsministeriets opfattelse, at det fristafbrydende
      tidspunkt bør fastlægges til tidspunktet for anmeldelsen af skaden, der ligger til grund
      for kravet. dette tidspunkt vil efter justitsministeriets opfattelse give anledning til færre
      tvivlsspørgsmål end tidspunktet for fremsættelsen af et konkret krav. forsikringstageren
      eller den sikrede vil i mange tilfælde først være i stand til at fremsætte et konkret krav
      mod forsikringsselskabet, når der er foretaget nærmere undersøgelser, som i praksis ofte
      gennemføres af forsikringsselskabet.
      justitsministeriet foreslår på den baggrund, at der indsættes en bestemmelse i forsik-
      ringsaftaleloven, hvorved det fastlægges, at hvis en skade inden forældelsesfristens ud-
      løb er anmeldt til selskabet, forældes krav som følge af skaden tidligst et år efter selska-
      bets meddelelse om, at det helt eller delvist afviser kravet. det indebærer, at afbrydelsen
      ikke medfører, at der løber en helt ny forældelsesfrist, men blot at fordringshaveren sik-
      res en frist på mindst et år til at iværksætte en endelig afbrydelse, hvis forsikringssel-
      skabet ikke imødekommer kravet.
      der kan forekomme situationer, hvor et selskab anerkender, at der foreligger en dæk-
      ningsberettiget skade, men anmoder om yderligere oplysninger med henblik på opgø-
      relse af kravets størrelse. hvis ikke forsikringstageren eller den sikrede giver selskabet
      disse oplysninger, kan den foreslåede regel medføre, at selskabet kan komme i den situ-
      ation, at det kun kan få forældelsesfristen til at løbe igen ved at afvise et krav, som det
      egentlig finder er berettiget. på den baggrund foreslås, at kravet i sådanne tilfælde for-
      ældes 3 år efter selskabets meddelelse om, at det anerkender, at der foreligger en dæk-
      ningsberettiget skade.
      der henvises til lovforslagets § 2, nr. 2 (forslag til forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5)
      og bemærkningerne hertil.”
i bemærkningerne til § 29, stk. 1, hedder det (anf.st. s. 5694):
      ”det foreslås, at krav i anledning af forsikringsaftalen som udgangspunkt forældes efter
      reglerne i forældelsesloven, jf. stk. 1. ”krav i anledning af forsikringsaftalen” omfatter
                                                - 3 -
      alle krav, der vedrører og/eller udspringer af aftalen. reglen har således et videre an-
      vendelsesområde end den gældende § 29, stk. 1, der alene omfatter krav, der er ”grun-
      dede i forsikringsaftalen”. den foreslåede regel omfatter også krav, der opstår i kraft af
      lovgivningen og støttes på indholdet af forsikringsaftalen. som eksempel på krav, der
      opstår i kraft af lovgivningen, kan nævnes skadelidtes krav mod ansvarsforsikringssel-
      skabet efter færdselslovens § 108, stk. 1.”
i bemærkningerne til § 29, stk. 5, hedder det (anf.st. s. 5695-5696):
      ”det foreslås, at forældelsesfristen for så vidt angår krav mod et forsikringsselskab af-
      brydes foreløbigt allerede på det tidspunkt, hvor skaden, der ligger til grund for kravet,
      anmeldes til selskabet, jf. stk. 5, 1. pkt. det afgørende tidspunkt er tidspunktet, hvor an-
      meldelsen er kommet frem til selskabet. der er tale om en udvidelse af adgangen til at
      afbryde forældelsen foreløbigt i forhold til den foreslåede nye forældelseslovs generelle
      regler om foreløbig afbrydelse. virkningen af afbrydelsen vil være, at forældelse tidligst
      indtræder ét år efter selskabets meddelelse om, at kravet helt eller delvist afvises. i det
      omfang kravet kun afvises delvist, gælder stk. 5, 1. pkt., for den afviste del.
      forældelsen vil ikke kunne afbrydes ved at genanmelde den samme skade, efter at sel-
      skabet har afvist kravet.
      i øvrigt vil forældelseslovens øvrige regler om afbrydelse gælde ved siden af stk. 5. det
      indebærer bl.a., at forældelsen afbrydes, når selskabet erkender et krav af en bestemt
      størrelse, jf. den foreslåede forældelseslovs § 15.
      desuden foreslås i stk. 5, 2. pkt., en særregel, der angår den situation, hvor en dæk-
      ningsberettiget skade anmeldes, men hvor den sikrede ikke har givet selskabet tilstræk-
      kelige oplysninger til, at selskabet kan foretage en erstatningsopgørelse. det foreslås, at
      forældelse i den situation indtræder 3 år efter selskabets meddelelse om, at det anerken-
      der, at kravet er berettiget, men anmoder om yderligere oplysninger med henblik på op-
      gørelse af kravets størrelse. det forudsættes, at anmodningen er rettet til den person, der
      er berettiget til forsikringsydelsen. den 3-årige frist er absolut og kan således ikke su-
      spenderes efter § 3, stk. 2, i den foreslåede forældelseslov.”
højesterets begrundelse og resultat
holbæk kommune har udbetalt sygedagpenge til a, der kom til skade ved et færdselsuheld
den 10. august 2008. gf forsikring a/s var motoransvarsforsikringsselskab for skadevolder
og har udbetalt godtgørelse og erstatning til a. kommunen har i medfør af sygedagpengelo-
vens § 78 fremsat et regreskrav mod forsikringsselskabet vedrørende de sygedagpenge, som
kommunen har udbetalt. parterne er enige om opgørelsen og forrentningen af kravet, der
dækker perioden fra august 2008 til februar 2010, men der er uenighed om, hvorvidt kravet
var forældet, da sagen blev anlagt den 27. marts 2012.
                                               - 4 -
efter sygedagpengelovens § 78, stk. 2, 1. pkt., har forsikringsselskabet pligt til inden 4 uger at
orientere skadelidtes kommune, ”når der udbetales erstatning til den pågældende som følge af
en personskade”. hvis 4-ugers fristen ikke overholdes, suspenderes regreskravet i tidsrummet
frem til, at orienteringen af kommunen sker, jf. § 78, stk. 2, 2. pkt. formålet med disse regler
er at gøre kommunen opmærksom på muligheden for regres for udbetalte sygedagpenge for
derved at lette kommunens adgang til at kunne gøre regres gældende i tilfælde, hvor der er en
ansvarlig skadevolder.
højesteret finder, at gf forsikring havde pligt til inden 4 uger at orientere kommunen herom
i henhold til sygedagpengelovens § 78, stk. 2, 1. pkt., da selskabet den 14. januar 2009 beslut-
tede at yde a godtgørelse for svie og smerte. højesteret finder endvidere, at selskabets breve
af 14. januar og 10. februar 2009 til holbæk kommune ikke kan anses for en fyldestgørende
orientering efter bestemmelsen, idet kommunen ikke fik oplyst, at selskabet havde besluttet at
yde a godtgørelse for svie og smerte. kommunen var imidlertid allerede den 10. februar
2009, dvs. inden udløbet af orienteringsfristen på 4 uger, klar over, at den havde et regreskrav
mod selskabet, og højesteret tiltræder derfor, at forældelsen ikke har været suspenderet efter
sygedagpengelovens § 78, stk. 2, 2. pkt.
det er et hovedspørgsmål under sagen, om kommunens regreskrav er omfattet af de særlige
forældelsesregler i forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, og hvis det er tilfældet, hvad det fører
til i denne sag. gf forsikring har i første række gjort gældende, at forsikringsaftalelovens §
29, stk. 5, kun finder anvendelse på skadelidtes krav og ikke på en kommunes regreskrav for
udbetalte sygedagpenge.
efter forsikringsaftalelovens § 29, stk. 1, gælder de særlige forældelsesregler i bl.a. stk. 5 for
”krav i anledning af forsikringsaftalen”. det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen, at
reglen har et videre anvendelsesområde end den tidligere bestemmelse, der alene omfattede
krav, der er ”grundede i forsikringsaftalen”, og det er anført, at reglen også omfatter krav, der
opstår i kraft af lovgivningen og støttes på indholdet af forsikringsaftalen. som eksempel på
krav, der opstår i kraft af lovgivningen, er nævnt skadelidtes krav mod ansvarsforsikringssel-
skabet efter færdselslovens § 108, stk. 1.
på den baggrund finder højesteret, at holbæk kommunes regreskrav for udbetalte sygedag-
penge i henhold til sygedagpengelovens § 78 er omfattet af forsikringsaftalelovens § 29.
                                                 - 5 -
efter forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, 1. pkt., indtræder forældelse af krav, som skaden
giver anledning til, tidligst 1 år efter forsikringsselskabets meddelelse om hel eller delvis af-
visning af kravet, hvis skaden er anmeldt til selskabet, inden der er indtrådt forældelse. for-
målet med denne bestemmelse er ifølge forarbejderne, at det ikke er hensigtsmæssigt, at der
kan indtræde forældelse, mens sagen behandles i et forsikringsselskab. virkningen af den fo-
reløbige afbrydelse af forældelsen er, at forældelse tidligst indtræder et år efter selskabets
meddelelse om, at kravet helt eller delvis afvises.
efter § 29, stk. 5, 2. pkt., indtræder forældelse, hvis selskabet anerkender, at der foreligger en
dækningsberettiget skade, men anmoder om yderligere oplysninger med henblik på opgørelse
af kravets størrelse, når der er gået 3 år efter selskabets meddelelse herom. denne regel er
ifølge forarbejderne begrundet i, at der kan forekomme situationer, hvor et selskab anerken-
der, at kravet er berettiget, men hvor den sikrede ikke giver selskabet tilstrækkelige oplysnin-
ger til, at selskabet kan opgøre kravets størrelse.
når en kommune har anmeldt et regreskrav for sygedagpenge inden udløbet af forældelsesfri-
sten, finder højesteret, at det er bedst stemmende med ordlyden af og formålet med § 29, stk.
5, at forsikringsselskabet over for kommunen enten skal afvise regreskravet (1. pkt.) eller skal
anerkende kommunens ret til regres og anmode om yderligere oplysninger til brug for opgø-
relsen af kravets størrelse (2. pkt.) for at bringe den foreløbige afbrydelse af forældelsen, som
anmeldelsen medfører, til ophør. det er ikke tilstrækkeligt, at forsikringsselskabet har afvist
eller anerkendt et krav fra den direkte skadelidte i anledning af den pågældende skade.
holbæk kommune anmeldte den 10. februar 2009 et regreskrav for sygedagpenge og op-
gjorde den 20. februar 2009 regreskravet til 93.015 kr. for den hidtidige periode. gf forsik-
ring anerkendte ikke dette krav, men anmodede om yderligere oplysninger til brug for selska-
bets behandling af sagen. den 23. januar 2012 afviste forsikringsselskabet kravet med henvis-
ning til forældelse, og den 27. marts 2012 anlagde kommunen sagen.
regreskravet er anmeldt inden udløbet af den 3-årige forældelsesfrist i forældelsesloven. sel-
skabet har ikke anerkendt pligten til at godtgøre kommunen sygedagpenge. selskabet har der-
med ikke bragt den foreløbige afbrydelse af forældelsen, som er etableret ved anmeldelsen af
                                                 - 6 -
regreskravet, til ophør efter § 29, stk. 5, 2. pkt., og 3-års fristen er således ikke begyndt at
løbe.
den foreløbige afbrydelse af forældelsen blev bragt til ophør ved selskabets afvisning af kra-
vet den 23. januar 2012, men da sagen blev anlagt kort efter afvisningen, er kravet heller ikke
forældet efter § 29, stk. 5, 1. pkt.
ved brev af 12. juli 2011 til gf forsikring anmodede kommunens advokat om selskabets
reaktion på, ”at kravet forældes den 10/8 2011, medmindre der forinden er udtaget stævning
eller indgået aftale om midlertidig afbrydelse af forældelsen, jf. forældelseslovens § 21, stk.
5.” selskabets reaktion kom i form af en mail af 20. juli 2011 med meddelelse om, at selska-
bet var indforstået med at suspendere forældelsen foreløbigt frem til den 31. december 2011.
efter indholdet af denne korrespondance finder højesteret, at advokaten ikke på kommunens
vegne har givet afkald på de rettigheder, der følger af forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5.
højesteret tager herefter holbæk kommunes påstand til følge.
sagens omkostninger for alle tre instanser fastsættes til 124.500 kr., heraf 24.500 kr. til dæk-
ning af retsafgift og 100.000 kr. til dækning af udgifter til advokat.
                                      thi kendes for ret:
gf forsikring a/s skal til holbæk kommune betale 279.045 kr. med procesrente af 93.015
kr. fra den 20. marts 2009 og af 186.030 kr. fra den 12. august 2011.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal gf forsikring a/s betale 124.500
kr. til holbæk kommune.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse, og sags-
omkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
dom
afsagt den 12. marts 2015
rettens nr. 15-12683/2014
politiets nr. 0700-72304-00002-14
anklagemyndigheden
mod
t
cpr-nummer …60-… og
t2
cpr-nummer …67-…
der har medvirket domsmænd ved behandlingen af denne sag, jf. straffelovens § 687, stk. 1.
anklageskrift er modtaget den 3. december 2014.
t og t2 er tiltalt for overtrædelse af,
1.
t:
straffelovens § 216, stk. 2, jf. til dels § 225, § 210, stk. 1 og stk. 3, og § 232 (tidligere §
222, stk. 2, jf. stk. 1, jf. stk. 3, jf. til dels § 224 og § 210, stk. 1 og stk. 3), ved i perioden fra
omkring 2009 til 2012 på adressen x-vej i glostrup, under udnyttelse af sin fysiske eller
psykiske overlegenhed i tre tilfælde at have skaffet sig samleje med sin biologiske datter f1,
født den … marts 2001, ligesom tiltalte krænkede hendes blufærdighed ved flere gange at
have udtalt "nu skal vi i seng sammen" eller lignende.
2.
t:
straffelovens § 123, ved på samme sted og i forlængelse af det i forhold 1 beskrevne, en eller
flere gange med trussel om vold at have forulempet f1, født den … marts 2001, i anledning af
hendes forventede forklaring til politiet eller i retten, idet tiltalte udtalte "hvis du siger, hvad
jeg har gjort, slår jeg dig ihjel" eller lignende.
3.
t:
straffelovens § 245 og straffelovens § 244, legemsangreb af særlig rå, brutal eller farlig
karakter, ved i perioden fra omkring 2009 til 2014 på adressen, x-vej i glostrup i flere
tilfælde, at have udøvet vold mod sine biologiske børn f1, født den …marts 2001, f2, født
den … januar 2004 og f3, født den … marts 2006, idet tiltalte tildelte dem lussinger, slag med
knyttet hånd mod mave, ben og hoved, spark mod krop og ben, trampede på deres ben og rev
dem i håret, ligesom han slog dem med et bælte og i forhold til f3, at have holdt ham i benene
med hovedet ned ad og i den forbindelse, at have sluppet ham, så han faldt til jorden og slog
sit hoved.
4.
                                                  - 2 -
t:
straffelovens § 225, jf. § 216, stk. 2, jf. til dels forsøg § 21 og § 210, stk. 3, jf. stk. 1,
(tidligere § 222, stk. 2, jf. stk. 1, jf. stk. 3, jf. § 223 og § 225, til dels jf. § 21 og § 210, stk.
3, jf. stk. 1), ved under udnyttelse af sin fysiske eller psykiske overlegenhed, på et tidspunkt
fra 2010 til 2014 på adressen x-vej i glostrup, at have udsat sin biologiske søn f3, født den
… marts 2006 for andet seksuelt forhold end samleje og forsøgt at udsætte sin biologiske
datter f2, født den … januar 2004 for andet seksuelt forhold end samleje, idet tiltalte under
trussel om vold, tvang dem til at beføle sit erigerede lem og tage sit lem i munden, hvilket dog
mislykkedes i forhold til f2.
5.
t:
straffelovens § 232, ved i perioden fra den 12. april 2013 til den 14. april 2013, på adressen
x-vej i glostrup, to gange at have udtalt til f1, født den … marts 2001, "nu skal vi snart i
seng sammen" eller lignende, hvilket var egnet til at krænke hendes blufærdighed.
6.
t2:
straffelovens § 244, ved i perioden fra omkring 2009 til 2014 på adressen x-vej i glostrup, i
flere tilfælde at have udøvet vold mod sine biologiske børn f1, født den … marts 2001, f2,
født den … januar 2004 og f3, født den … marts 2006, idet hun tildelte dem slag med knyttet
hånd i ansigtet og rev dem i ansigtet og i håret.
påstande
anklagemyndigheden har i sagens forhold 5 nedlagt påstand om frifindelse, idet forholdet er
omfattet af sagens forhold 1, men har iøvrigt nedlagt påstand om domfældelse i
overensstemmelse med anklageskriftet og en fængselsstraf på 4 - 6 år.
tiltalte t har nægtet sig skyldig.
tiltalet t2 har nægtet sig skyldig.
advokat annette schepler har på vegne f1 påstået, at tiltalte t skal betale 100.000 kr. i
erstatning for tort.
tiltalte t har bestridt erstatningspligten og beløbets størrelse.
advokat annette schepler har på vegne f2 påstået, at tiltalte t skal betale 15.000 kr. i
erstatning for tort.
tiltalte t har bestridt erstatningspligten og beløbets størrelse.
advokat annette schepler har på vegne f3 påstået, at tiltalte skal betale 15.000 kr. i
erstatning for tort.
tiltalte t har bestridt erstatningspligten og beløbets størrelse.
                                               - 3 -
sagens oplysninger
der er afgivet forklaring af de tiltalte t og t2 og af vidnerne a, e, f, g, h, j, c, d og k.
tiltalte t har forklaret vedrørende forhold 1, at familien bor på x-vej i glostrup i et lejet
rækkehus. der er tre værelser på husets 1. sal. tiltalte og t2 har 6 børn sammen. de tre
yngste børn, f1, f2 og f3, bor på samme værelse. et af de ældre børn, c, havde et af de andre
værelser, og det sidste var tiltalte og t2s soveværelse. tiltalte har været uden arbejde siden 6.
juni 2009. han fik en arbejdsskade i 2009. han drak 6-8 genstande om dagen i perioden
omkring dette tidspunkt. han mener, at han har et godt forhold til alle sine børn.
myndighederne mente, at børnene mistrivedes i familien. dette er han ikke enig i. det er ikke
korrekt, at han har haft samleje med f1. det er sket, at f1 selv er kommet op i hans og t2s
seng. men dette er sket med alle børnene. der er aldrig sket noget seksuelt mellem ham og
børnene. tiltalte har ofte sagt til børnene: ”nu går vi op og i seng”. men der var intet seksuelt
i dette. det ville heller ikke være muligt for ham at have sex med et af børnene på børnenes
værelse, uden at de andre børn ville opdage det.
tiltalte har forklaret vedrørende forhold 2, at han aldrig har truet f1 med at slå hende ihjel.
tiltalte har forklaret vedrørende forhold 3, at det er sket, at han har givet børnene ”en over
nakken”. han har slået med flad hånd i nakken i afmagt. han kan ikke sige, om dette har
skyldtes fuldskab. han ikke husker, hvor tit han har slået med flad hånd. han har slået ud
efter børnene med et bælte. han ved ikke, om han har ramt børnene med bæltet. han har
aldrig slået med den ende, hvori spændet sidder. han har aldrig slået børnene med knyttet
hånd, trampet på dem eller trukket dem i håret. det er korrekt, at han har holdt f3 op i benene
med hovedet nedad, dog kun i leg. han mener ikke, at han på noget tidspunkt har tabt f3. f3
har et par gange slået hovedet, hvorefter han har været på skadestuen. han kender ikke noget
til ar på f3’ ben.
tiltalte har forklaret vedrørende forhold 4, at han aldrig har bedt nogen af børnene om at tage
sit lem i munden. han har aldrig bevidst blottet sig over for sine børn.
tiltalte har forklaret vedrørende forhold 5, at det er korrekt, at han har sagt til f1, at de skulle
i seng, men der var intet seksuelt i dette. det var for at sove.
udspurgt af sin forsvarer har tiltalte forklaret, at hans alkoholmisbrug startede for ca. 10 år
siden. alkoholforbruget var uændret efter, at han mistede sit arbejde. han faldt en dag om på
køkkengulvet, den 23. september 2013, hvorefter han blev indlagt. han stoppede herefter med
at drikke. han mener, at familien havde et godt familieliv, når børnene var hjemme på
samvær. han mener, at hans alkoholmisbrug har påvirket børnene på en dårlig måde. han
mener, at han var kærlig, når han var fuld. han har et tæt forhold til de ældste 3 børn. denne
sag har gjort det svært med forholdet til de 3 mindste børn. da børnene var mindre, kunne de
sove en hel nat i tiltalte og t2s seng. da børnene blev større, kunne de godt få lov at falde i
søvn tiltalte og t2s seng, men de ville så blive båret til deres egne senge, når de var faldet i
søvn. hvis børnene kom i løbet af natten med mareridt, fik de lov at sove i tiltalte og t2s
seng. f1 er dog blevet afvist på tidspunkter, da han mente, at f1 var blevet for gammel.
man skal ud på gangen fra soveværelset for at komme ud på badeværelset. man kan ikke se
fra badeværelset og ind i soveværelset. tiltalte gik ikke nøgen rundt i huset. han kunne godt
                                                 - 4 -
sommetider gå rundt i huset i morgenkåbe. han og børnene har indimellem leget med
legoklodser. dette er foregået i stuen nedenunder. han kan ikke udelukke, at børnene har set
ham og t2 have sex, men han har ingen mistanke om det. han og t2 har set pornofilm. dette
foregik i stuen. filmene blev gemt i soveværelset, når de ikke blev set. f1 flytter øjnene væk,
når man taler til hende – man kan ikke få øjenkontakt med hende. f1 var sværere at opdrage
end de andre børn. hun havde lidt problemer med hørelsen, ligesom han selv har, og hun
havde derfor sværere ved at forstå ting. hun kunne godt være lidt egenrådig. f1 fik med
alderen et tæt forhold til t2. tiltaltes seksualitet er ikke rettet mod børn, og han ser ikke
børneporno. han har ikke brugt længere tid på at lægge f1 i seng, end han har brugt på at
lægge de andre børn i seng. når børnene blev lagt i seng, skete det om fredagen omkring kl.
20. f2 kunne godt blive aggressiv, når hun skulle i seng. han og t2 har ikke lagt sig i
børnenes senge, når børnene skulle sove. de forlod med det samme værelset og lod døren til
værelset stå på klem, når de havde lagt børnene i seng. hverken han eller t2 havde arbejde fra
2009 til 2011. de var som regel sammen i alt, hvad de foretog sig. tiltalte har slået alle sine 6
børn med flad hånd. han har aldrig slået med andet end flad hånd og kun 1-2 gange med
bæltet. han slog, når han var irriteret på et af børnene. børnene kunne godt slås indbyrdes.
tiltalte og t2 brød ind, hvis det blev for voldsomt. når tiltalte havde morgenkåbe på, så
havde han ikke noget på indenunder.
tiltalte t2 har forklaret, at hun aldrig har haft arbejde. hun har haft et fint forhold til sine
børn. hun og t har mistet deres mødre. det har måske gjort dem lidt depressive. tiltalte har
haft et almindeligt forhold til alkohol. hun har aldrig været beruset foran børnene. det var
forskelligt, hvem af hende og t, der lagde børnene i seng. hun har ikke set, at t har haft sex
med børnene. det er ikke sket, at f1 er flyttet hen til hendes storesøster, … hun har aldrig
udøvet vold mod børnene. hun har højst taget fat i børnenes arme, når de skulle stoppes i
noget. f1 har på et tidspunkt truet tiltaltes mor med en kniv. det skete i 2009. tiltalte
overværede ikke selv hændelsen. tiltalte ved ikke, hvorfor børnene har fundet på at sige, som
de har gjort i denne sag.
udspurgt af advokat borch har tiltate forklaret, at hun sørgede for, at børnene fik mad med i
skole og fik tøj på om morgenen. når der var samvær med børnene, kunne det godt ske, at
hun tog fat i armene på børnene, når det gik for voldsomt for sig. f1 har på et tidspunkt været
væk i et helt døgn. der blev i den forbindelse ringet til politiet. hun blev fundet hos nogle
fremmede folk. tiltalte er næsten helt sikker på, at f1 har været udsat for noget dér. hun ved
ikke, hvorfor f3 siger, at tiltalte har slået ham. hun har kun taget fat i ham. tiltalte var trist,
efter at hun havde mistet sin mor. tiltalte var overrasket over de indberetninger, der kom fra
myndighederne. forholdet til de 3 store børn er godt. i perioderne med samvær med de
mindste er dette gået godt. f1 har dog haft sine problemer. de 2 mindste lyttede efter, hvad
f1 sagde. f1 har set op til tiltalte. tiltalte har skældt almindeligt ud på f1. f1 har måske
kunnet få noget andet ud af dette.
udspurgt af advokat normann har tiltalte forklaret, at det godt kunne have gået mere optimalt
hjemme hos familien. hun har ikke oplevet t være beruset, når børnene var hjemme. t gik
oftest i seng, når han var fuld. tiltalte har aldrig set t give børnene et dask i nakken. hun har
heller ikke set t slå med et bælte. hun ville ikke have tolereret, hvis t havde slået med et
bælte. hun har ikke oplevet, at t har pædofile eller homofile tilbøjeligheder. børnene har
ikke fortalt tiltalte, at t skulle have foretaget sig noget seksuelt med dem. hun og t sov altid
med undertøj på. de låste aldrig døren til soveværelset. man kan dog godt låse døren til
soveværelset. det er rigtigt, at hun og t så pornofilm, og at filmene blev lagt væk efter brug.
                                                - 5 -
børnene har ikke, så vidt hun ved, set, at hun og t har haft sex. tiltalte har ikke talt med f1
om sex. f1 har aldrig bragt emnet på banen.
anklageren afspillede video vedrørende f2, bilag 32, video vedrørende f3, bilag 29, video
vedrørende f3, bilag 67-1, og video vedrørende f2, bilag 68-1.
anklageren afspillede video vedrørende f1, bilag 26 og bilag 26-1-1.
vidnet a har forklaret, at hun er plejemor for de tiltaltes tre yngste børn. børnene var
misligholdt og kunne ikke ret meget. f3, der var 5 år, kunne blandt andet ikke tage tøj på selv.
f1 kunne kun tælle til 11 og kunne kun alfabetet fra a - e. f1 kunne skrive en lille smule. der
gik 7 måneder, fra vidnet fik børnene i pleje, før de begyndte i skole. f1 spurgte på et
tidspunkt, hvorfor b ikke havde housecoat på. f1 begrundede ikke, hvorfor hun spurgte om
dette. vidnet har talt om sex med f1. f1 siger, at hun har været i seng med sin far. dette
sagde hun for et par år siden. f1 sagde, at det var sket flere gange. vidnet mener, at f1 er
troværdig. det vurderer vidnet blandt andet ud fra f1s reaktionsmønster. f1 er bange for
mænd. hun bryder sig ikke om at give hånd til mænd. f1 glædede sig meget til at komme på
hjemmebesøg, men hun var også bange for det. f1 var senest hjemme for et år siden til sin
fødselsdag. f1 har ikke gået i skole i 4 måneder nu. dette skyldes, at f1 kan finde på at gå
amok og blandt andet kaste med sten og råbe ukvemsord, hvorefter hun kan bryde helt
sammen.
f2 tror meget på sig selv, men virkeligheden er en anden. hun kunne blandt andet ikke tørre
sig selv i numsen. vidnet har talt med f2 om, at hun ikke må gå i seng med mænd. f2 går i
specialklasse, og det går fint dér.
f3 har fortalt, at han har set sin fars tissemand, og at den var stiv. f3 har haft sociale
problemer. han slog blandt andet andre børn, når han gerne ville være med i deres leg.
foreholdt sagens bilag 2 har vidnet forklaret, at f1 har skrevet brevet på den måde, at det er
vidnet, der har skrevet brevet rent, efter at f1 har dikteret, hvad hun selv havde skrevet i et
brev. f1 havde skrevet så dårligt, at kun hun selv kunne læse det.
vidnet har ikke talt med børnene om, hvad de skulle tale om til videoafhøringerne. f2 og f3
ville ikke fortælle om, hvad de havde fortalt under videoafhøringerne. f1 ville gerne fortælle.
det var vidnet, der henvendte sig til politiet, efter hun havde hørt f3 fortælle om sin fars
tissemand.
udspurgt af advokat normann har vidnet forklaret, at det var f1 selv, der syntes, at hun skulle
skrive brevet, bilag 2. det var malene, sagsbehandler, der var adressat på brevet. f1 har
fortalt om en episode i forældrenes soveværelse, hvor hendes far slog hende i maven i sengen,
og at c kom og reddede hende ud fra soveværelset.
vidnet og vidnets mand havde fået at vide, hvad de skulle være særlig opmærksomme på ved
børnene. det var det samme, der gjaldt alle tre børn. alle tre børn krævede ”overarbejde”, for
der var mange ting, de ikke kunne. f1 har, ligesom f2, fået at vide, at man som barn ikke må
gå i seng med nogen. der er ikke blevet gået i detaljer med, hvad det betyder at gå i seng med
andre.
                                                - 6 -
foreholdt sin forklaring til politirapport, bilag 9, har vidnet forklaret, at det er muligt, at det
var 18, som f1 kunne tælle til.
f1 har sagt til vidnet, at hun var bange for sin far.
foreholdt sin forklaring til politirapport har vidnet bekræftet, at f1 har sagt, at hun ville slå
sin far ihjel.
f1 har senere fortalt vidnet, at c og d på et tidspunkt holdt hende, hvor de ville have, at f3
skulle have sex med hende. f3 kunne ikke, og så grinede d og c af ham. f3 har fortalt om sin
fars tissemand. det skulle være foregået på den måde, at f3 og f2 legede med lego på et
værelse, da t kaldte på dem og fik dem med ind i soveværelset. f3 skulle røre ved sin fars
tissemand. f3 sagde også, at t havde sagt, at f3 skulle tage den i munden.
vidnet har videre forklaret, at f2 sad ved siden af, da f3 begyndte at fortælle om episoden
med t i soveværelset. f2 ville gå, mens f3 fortalte, men vidnet sagde til f2, at hun blev nødt
til at blive. f2 sagde ikke noget, mens f3 fortalte. f3 sagde så til f2: ”du var der jo selv”. f2
svarede hertil: ”jamen, jeg løb jo”.
foreholdt bilag 9 har vidnet forklaret, at hun ikke vidste noget om vold mod f3 på tidspunktet
for afhøringen.
udspurgt af advokat borch og foreholdt bilag 9 har vidnet forklaret, at f1 har fortalt, at t2
gik på toilettet, sådan at f1 var alene med t.
f2 har fortalt vidnet, at f1 havde sladret til t2 om, at f2 havde taget noget slik, og at f2
herefter var blevet udsat for vold af t2. herudover har børnene intet fortalt om vold udført af
t2.
vidnet e har forklaret, at hun er uddannet socialrådgiver og har haft med familien at gøre
siden 22. januar 2014. før 22. januar 2014 kendte hun kun lidt til familien. hun har haft et
enkelt møde med t2 og t. ellers har det mest været med plejefamilien og f1. vidnet har først
talt alene med f1 efter, at f1 var blevet afhørt af politiet. før politiafhøringen af f1, foregik
vidnets kommunikation med f1 gennem plejefamilien, således at vidnet ikke lagde f1 noget i
munden. vidnet har ikke haft noget at gøre med tvangsfjernelsessagen. f1 er ikke
alderssvarende. hendes iq skulle være 44, har psykiatrisk klinik i holbæk fastslået. f1 har
fået stillet en del diagnoser. f1 har blandt andet svært ved at definere begreber. hun er meget
grædende og har svært ved at gennemføre en samtale. sådan har det været, når vidnet har talt
med f1.
foreholdt af advokat normann bilag 1-2 har vidnet forklaret, at hun ikke kan sige, hvad der
menes med, at f1 har let ved at overskride egne grænser for at tilfredsstille andres ønsker og
behov. det er noget, der er taget fra en psykologisk udredning.
vidnet f har forklaret, at hun er ansat i ... – et konsulentfirma, der arbejder for kommunerne.
en del af firmaets opgave er at have kontakt til plejefamilier. hun har været ansat i ... i ca. 18
år. hun er oprindeligt uddannet socialpædagog. hun har haft kontakt med de tre børn i denne
sag. hun har tilsyn med dem på vegne glostrup kommune. hun taler med plejefamilien og
børnene.
                                                 - 7 -
vidnet har foretaget underretninger til glostrup kommune. den første underretning gik på, at
far drak, når børnene var hjemme. f3 fortalte, at mor hev ham i håret. den anden underretning
drejede sig om, at f1 havde fortalt vidnet, at f1 under et besøg hjemme en fredag havde
siddet alene med sin far, efter hendes mor var gået et andet sted hen i huset. far skulle have
sagt til f1: ”nu skal vi snart i seng sammen”. mor havde overhørt det og sagde til far, at dét
skulle han ikke sige. om lørdagen havde f1 lagt sig ind i forældrenes seng. mor forlod på et
tidspunkt soveværelset, hvorefter far igen sagde til f1, at de skulle i seng sammen. f1 fortalte
også, at far i sengen havde slået hende i maven.
vidnet har talt med børnene efter afhøringerne af dem hos politiet. f1 er bekymret og usikker
over, hvad der skal ske med hendes forældre.
udspurgt af advokat normann har vidnet forklaret, at hun ikke ved, om t’ alkoholforbrug har
ændret sig. vidnet har kun mødt forældrene 1 eller 2 gange. hvis vidnet ikke har givet
underretninger til kommunen, så har der ikke været noget usædvanligt at berette.
vidnet g har forklaret, at hun er lærer på y-by heldagsskole. skolen underviser
behandlingskrævende børn. i november 2011 kom f1 til skolen. vidnet har været lærer for
f1. f1 var som en skræmt kylling, da hun kom til skolen. hun var svær at komme i kontakt
med. der gik noget tid, før vidnet kom tæt på hende. f1s iq var ikke særlig høj. f1 trak sig i
starten fra de andre elever. hun var usikker på sig selv. f1 ændrede sig meget, efterhånden
som hun blev mere tryg. f1 har fortalt vidnet, at hun blev moppet meget, inden hun kom til
heldagsskolen. forældrene havde ikke så stor omsorgsevne. f1 ændrede for ca. 1 år siden
markant adfærd på en sådan måde, at hun kom i slagsmål med andre elever, og hun sagde, at
hun ville tage sit eget liv. det er vidnets opfattelse, at dette er sket, fordi ”proppen er gået af” i
forbindelse med denne sag.
anklageren dokumenterede vidnets underretning, bilag 3-2.
vidnet vedstod underretningen. vidnet mener, at der er tale om en sandfærdig forklaring fra
f1. vidnet havde et godt tillidsforhold til f1. da f1 startede på skolen, kunne hun godt finde
på at stikke en løgn, men dette holdt med tiden op.
udspurgt af advokat normann har vidnet forklaret, at det var til egen vinding, når f1 løj. f1
fortalte, at far ofte slog, og at mor og far ofte ikke var der. vidnet har ikke på noget tidspunkt
set mærker på f1.
foreholdt sin forklaring til politirapport af 27. august 2014, bilag 64, har vidnet forklaret, at
det er korrekt, at vidnet ikke har hørt f1 fortælle om, at de 2 yngre børn er blevet slået af
nogen.
udspurgt af advokat borch og foreholdt samme politirapport har vidnet forklaret, at f1 har
talt meget om sin mor. f1 var bange for, at hendes mor skulle blive slået af hendes far.
vidnet h har forklaret, at hun tidligere har været ansat på f1s skole i glostrup. hun var ansat
i specialklassen. f1 var på skolen, da vidnet kom tilbage fra barsel i 2009. f1 var god til at
klare sig selv. hun var meget opmærksom på alt, hvad der skete omkring hende. hun havde
svært ved at indgå relationer med de andre børn. vidnet erindrer ikke mærker på f1. f1 har
dog fortalt, at hun er blevet slået af sin far. hun viste hvorledes hun var blevet slået blandt
andet ved slag med knoer mod hovedbunden. der er blevet lavet flere underretninger på f1,
                                                 - 8 -
som har omhandlet mistrivsel og omsorgssvigt. vidnet har grebet f1 i at lyve. hun har blandt
andet løjet om, at hun af sine forældre havde fået lov til at besøge venner. f1 stoppede på
skolen i 2011. f1 har ikke fortalt om seksuelle overgreb. f1 har dog fortalt, at hun har sovet
hos nogen, som hendes forældre ikke kendte.
udspurgt af advokat normann har vidnet forklaret, at f1 blev opfattet som en "drenge-pige".
hun var blandt andet med til at spille fodbold, og f1 var meget udendørs. f1 opsøgte
voksenrelationer, og måske var det derfor, at hun deltog i at spille fodbold, hvor der altid var
en voksen til stede. f1 havde en periode, hvor hun var meget fokuseret på seksualitet og gik
meget op i, hvad hun havde på af tøj. hun kunne i den periode f. eks. også godt lide, at sidde
på skøddet af en voksen. f1 var god til praktiske ting. hun var god til at tage tøj af og på i
modsætning til mange andre børn. f1 kunne også selv vaske hår. f1 var god til at sno sig ud
af situationer ved at lyve. vidnet ved ikke, om f1 havde fået stillet diagnoser, da f1 gik på
vidnets skole.
udspurgt af advokat borch har vidnet forklaret, at hun ikke husker, hvad f1 har fortalt om sin
mor. vidnet er sikker på, at f1 har fortalt om sin mor. hun husker bare ikke, hvad f1 har
fortalt.
vidnet j har forklaret, at hun er søster til tiltalte t. vidnet er kommet i familiens hjem ca. en
gang om ugen. hun har aldrig oplevet, at t eller t2 har været voldelige over for børnene. t
var aldrig beruset. f1 har haft en anden adfærd end andre børn. f1 holdt sig meget til sin mor.
f1 og t havde et helt almindeligt far-datter-forhold. ressourcerne hos t og t2 var små, så
vidnet syntes, det var en god beslutning, da ankestyrelsen traf afgørelse om, at børnene skulle
anbringes i plejefamilie. vidnet har aldrig set f1 overfalde nogen. vidnet ønskede ikke at
passe f1, da vidnet og f1 aldrig har haft tæt kontakt. f1 pillede ved alting, og vidnet var
bange for, at f1 skulle lave ulykker.
udspurgt af advokat normann har vidnet forklaret, at hun vil beskrive familien som en glad
familie. på grund af arbejdsløshed og nogle dødsfald i familien faldt ressourcerne hos t2 og
t. vidnet kunne ikke lide f1 lige fra dennes fødsel. f1 har aldrig veget fra sin mors arm.
vidnet har aldrig hørt børnene tale om vold, hverken de 3 yngste eller de 3 ældste.
udspurgt af advokat borch har vidnet forklaret, at hun aldrig har oplevet t2 som dårlig for
hendes børn. vidnet har kun set t2 tage fat i børnenes arme – hun har aldrig set t2 slå
børnene.
vidnet c har forklaret, at han flyttede hjemmefra i december 2013. vidnet har ikke oplevet
sine yngre søskende blive udsat for vold. han er heller ikke selv blevet udsat for vold af sine
forældre. han har oplevet, at hans far drak. hans far ændrede ikke adfærd, når han var fuld.
f1 er en splittet pige, der har løjet om de ting, denne sag omhandler. vidnet har hørt, at f1
skulle have truet vidnets mormor med en kniv. vidnet har dog ikke selv overværet dette.
udspurgt af advokat normann har vidnet forklaret, at indtil 2011 var familien en helt
almindelig familie med mange børn. vidnet blev overrasket over afgørelsen om, at de mindste
børn skulle anbringes udenfor hjemmet. det var vidnets opfattelse, at børnene var glade for at
komme på weekendsamvær. både vidnets forældre og vidnet selv så frem til
weekendsamværet med de mindste søskende.
                                                - 9 -
foreholdt, at f1 under videoafhøringen hos politiet har forklaret, at hun skreg, mens hun var
alene i soveværelset med deres far, og at vidnet hørte dette, har vidnet forklaret, at dette ikke
passer. han aldrig har hørt f1 skrige fra forældrenes soveværelse, hvor f1 og deres far var
alene i soveværelset.
udspurgt af advokat borch har vidnet forklaret, at hans mor er en god mor, som han snakker
med næsten hver dag. vidnet har ikke oplevet sine forældre slå de 3 mindste børn. han har
kun oplevet, at forældrene har taget fat i børnene for at skille dem ad.
vidnet d har forklaret, at han har gået på efterskole. det var kommunen og ankestyrelsen,
der bestemte, at han skulle på efterskole. han har ikke oplevet, at nogle af børnene i familien
er blevet slået. vidnet har oplevet, at hans far har drukket. hans far ændrede ikke adfærd, når
han havde drukket. han har aldrig oplevet, at hans forældre er gået rundt i huset uden tøj på.
f1 er kommet med mange løgnehistorier, blandt andet at vidnet skulle have slået hende.
udspurgt af advokat normann har vidnet forklaret, at det var fra 2011 til 2014, at han gik på
efterskole. han var hjemme hos sine forældre hver anden weekend, og det var som regel i
samme weekender, som der var weekendsamvær med de 3 mindste børn. forældrenes forhold
til hinanden var godt. han har dog oplevet dem skændes. vidnets forhold til f2 og f3 er fint.
vidnet ville hellere være blevet hjemme end at skulle på efterskole.
vidnet k har forklaret, at hun kender d. vidnet har mødt f2 og f1 et par gange. vidnet har
engang ringet til politiet, efter at f1 havde fortalt vidnet, at hun var blevet slået af t med et
bælte. f1 viste vidnet et mærke, som hun skulle have fået af slaget. f1 fortalte også, at
børnene indimellem blev lukket nede i bagagerummet på familiens bil. f1 fortalte også nogle
andre ubehagelige ting, som vidnet ikke længere kan huske. politiet kom til stede, men f1
turde ikke sige noget til politiet.
udspurgt af advokat normann har vidnet forklaret, at hun mener, at mærket, som f1 viste
vidnet, sad på ryggen.
udspurgt og foreholdt sin forklaring til politirapport af advokat borch har vidnet forklaret, at
hun ikke husker, om f1 fortalte noget om, at t2 også slog.
af personundersøgelse fra retspatologisk afdeling af f1 dateret den 17. juli 2014 fremgår
blandt andet:
"konklusion:
...
af tegn på vold påvistes hudafskrabninger i panden og på venstre underarm samt en
underhudsblødning på venstre knæ. disse læsioner var af varierende alder og opstået ved let
stump vold, meget muligt som af undersøgte og plejemoren oplyst, ved krads, slag eller spark.
af særlige kendetegn sås ar på forsiden af højre underben. disse var ligeledes af varierende
alder og opstået ved stump vold, meget muligt som i sagen oplyst, ved spark eller slag.
der påvistes ingen tegn på sygdom.
de ydre kønsdele fandtes upåfaldende.
                                               - 10 -
ved den kolposkopiske undersøgelse (kikkertundersøgelse) fandtes jomfruhinden at bestå af
en bred, foldet vævsbræmme med en let afsmalning mellem kl. 3 og 4. der var ingen friske
læsioner, dybe indkærvninger eller ardannelser. der var ingen defekter svarende til
jomfruhinden, som var uden rødme eller læsioner.
der er ved kikkerundersøgelsen således ikke fundet forandringer, som det kan ses ved
penetration (indtrængen), men de negative fund udelukker ikke, at penetration (indtrængen),
eller forsøg herpå, kan have fundet sted, ligesom andre seksuelle krænkelser ikke kan
udelukkes."
tiltalte t er ikke tidligere straffet af betydning for denne sag.
kriminalforsorgen har oplyst, at de lægelige oplysninger om tiltalte t har givet anledning til
mistanke om alvorlig psykisk lidelse, hvorfor man skal anbefale, at der udarbejdes en
mentalundersøgelse.
i retspsykiatrisk erklæring af 5. december 2014 fremgår blandt andet, at t ikke er sindssyg og
ikke kan antages at have været dette i perioden for de påsigtede handlinger. han er fundet
omfattet af straffelovens § 69, men man kan ikke såfremt han findes skyldig, pege på nogen
foranstaltning, jf. straffelovens § 68, 2. pkt. til imødegåelse af en vis risiko for fremtidig
ligeartet kriminalitet, som mere formålstjenlig end straf.
tiltalte t forklarede supplerende om sine personlige forhold, at hans mor døde i 2008.
tiltaltes mor kom meget i familiens hjem og var med til at tage sig af børnene. det tog hårdt
på tiltalte, da hans mor døde. han fik ingen lægehjælp i forbindelse med, at hans mor døde.
tiltalte t har under denne sag været frihedsberøvet fra den 17. juli 2014.
tiltalte t2 er ikke tidligere straffet.
kriminalforsorgen har oplyst, at tiltalte t2 er egnet til at modtage en betinget dom, eventuelt
med vilkår om samfundstjeneste og tilsyn af kriminalforsorgen.
tiltalte t2 har supplerende forklaret om sine personlige forhold, at hun gerne vil ud på
arbejdsmarkedet. hun vil erhverve kørekort, så hun kan komme til at køre handicapkørsel.
tiltaltes mor døde i 2010. tiltaltes mor trådte altid til, når de tre mindste børn skulle passes,
og hun kom tit i hjemmet. tiltaltes fik en mindre depression, da hendes mor døde. de tiltalte
bad kommunen om aflastning i 2008, idet der var problemer med f1. de fik dog ingen hjælp.
en § 54-person har hjulpet til i familien. § 54-personen har efter tiltaltes opfattelse et godt
indtryk af både hende og t.
rettens begrundelse og afgørelse
indledningsvis bemærkes, at forklaringerne fra de forurettede f1, f2 og f3 fremstod både
sikre og troværdige. de havde naturligt, henset til deres alder og sagens karakter, meget
vanskeligt ved at fortælle om forholdene. forklaringerne fremstod for dem alle vedholdende
og uden overdrivelser og retten finder det ubetænkeligt at lægge disse til grund ved sagens
afgørelse.
                                                - 11 -
vedrørende forhold 1:
f1 har forklaret, at tiltalte t på et tidspunkt da hun var 8 år første gang sagde til hende, at "nu
skal vi snart i seng sammen". efter f1s forklaring gjorde han herefter således, at hun ikke
kunne få luft og f1 viste hvorledes han holdt hende for munden, hvorefter hun besvimede. da
hun vågnede gjorde det ondt i maven. hun forklarede, at hun kunne mærke det nede i sin
mave. de havde begge tøjet af, da det skete.
anden og tredje gang har f1 beskrevet, at hun lod som om hun sov. hun så at tissemanden
strittede og at far tog kondom på tissemanden. hun kunne mærke og høre, at det gik op og
ned, som når ældre mænd og damer gør det. endelig har f1 forklaret, at fars tissemand var
inde i hendes tissekone. bagefter gjorde det igen ondt.
på denne baggrund og sammenholdt med bevisførelsen iøvrigt, herunder indholdet af
indberetningerne og de af f2 og f3 afgivne forklaringer, findes tiltalte skyldig i
overensstemmelse med anklageskriftet i dette forhold.
vedrørende forhold 2:
efter f1s forklaring lægges til grund, at hun var bange for at fortælle om episoderne, idet
tiltalte havde sagt, at han ville slå hende ihjel, hvis hun fortalte herom.
tiltalte er på denne baggrund skyldig i overensstemmelse med anklageskriftet i dette forhold.
vedrørende forhold 3:
tiltalte har efter sin egen forklaring erkendt, at han flere gange har slået børnene med flad
hånd og med et bælte, uden han dog er klar over, hvorvidt han ramte med bæltet. slagene med
bæltet var ikke med den ende af bæltet med spændet.
f1, f2 og f3 har forklaret, at de blev sparket og slået, herunder med et bælte. ved slagene
med bæltet blev de ramt af bæltet med den ende hvor spændet var, hvorved de fik røde og blå
mærker.
forklaringerne underbygges endvidere af vidnet dianas forklaring, hvorefter hun mødte f1 en
dag, og denne fortalte om nogle grimme ting, og viste herunder et ar, som hun fortalte
stammede fra et slag med et bælte.
forklaringerne understøttes endelig af indholdet af personundersøgelsen fra retspatologisk
afdeling af f1, hvoraf fremgår læsioner af varierende alder og opstået ved let stump vold,
meget muligt ved krads, slag eller spark.
f3 har endvidere beskrevet at tiltalte, når de var oppe og skændes, har holdt ham i benene
med hovedet ned ad, hvorefter tiltalte gav slip og f3 faldt ned og slog sit hoved.
tiltalte findes på denne baggrund skyldig i overensstemmelse med anklageskriftet i dette
forhold.
vedrørende forhold 4:
efter de af f3 og f2 afgivne forklaringer, som i det væsentlige var samstemmende lægges ved
sagens afgørelse til grund, at tiltalte på et tidspunkt forsøgte at få f2 til at beføle sit erigerede
lem, og da hun løb væk, har f3 forklaret, at han skulle røre ved fars tissemand. tissemanden
var stiv. far var i morgenkåbe og havde bar numse i morgenkåben.
                                                   - 12 -
det kan ikke efter bevisførelsen lægges til grund, at tiltalte sagde, at f3 skulle tage tiltaltes
lem i munden.
tiltalte findes i dette omfang skyldig i overensstemmelse med anklageskriftet.
vedrørende forhold 5:
efter anklagemyndighedens påstand og idet forholdet findes omfattet af sagens forhold 1
frifindes tiltalte i dette forhold.
vedrørende forhold 6:
efter de afgivne forklaringer fra f1, f2 og f3, sammenholdt med indholdet af
personundersøgelsen fra retspatologisk afdeling, er det ubetænkeligt at lægge til grund, at
tiltalte t2 i flere tilfælde imens børnene boede hjemme og ved efterfølgende samvær
ihvertfald har revet dem i håret og i ansigtet.
tiltalte er i dette omfang skyldig i overensstemmelse med anklageskriftet.
vedrørende tiltalte t:
frihedsstrafstraffen fastsættes for tiltalte t til fængsel i 5 år, jf. straffelovens § 123, § 216,
stk. 2, jf. til dels § 225 og til dels § 21, § 210, stk. 1 og stk. 3, og § 232 (tidligere § 222, stk. 2,
jf. stk. 1, jf. stk. 3, jf. til dels § 224 og § 210, stk. 1 og stk. 3 og § 225), § 244 og § 245.
retten har ved strafudmålingen lagt vægt på sagens karakter og omfang, herunder særligt
sagens forhold 1, hvorefter t er fundet skyldig i tre tilfælde af voldtægt imod sin egen på
daværende tidspunkt 8 - 10 årige datter.
vedrørende tiltalte t2:
uden straffastsættelsestraffebestemmelsen er straffelovens § 244.
straffen bliver ikke fastsat, hvis tiltalte overholder de betingelser, som er angivet nedenfor, jf.
straffelovens § 56, stk. 1.
retten har ved strafudmålingen lagt vægt på voldens karakter og omfang. der er endvidere
henset til tiltaltes personlige forhold.
retten tager erstatningspåstandene til følge som nedenfor bestemt. der er ved fastsættelsen af
erstatningernes størrelse henset til krænkelsernes grovhed forøvet af de forurettedes far og
endvidere henset til de forurettedes unge alder, da forholdene blev begået, jf.
erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, jf. stk. 2.
thi kendes for ret:
frihedsstraftiltalte t skal straffes med fængsel i 5 år.
uden straffastsættelsehvis tiltalte, t2, overholder følgende betingelser, vil straffen ikke blive
fastsat:
                                              - 13 -
1)   tiltalte må ikke begå noget strafbart i en prøvetid på 1 år fra endelig dom.
tiltalte t skal inden 14 dage til f1, c/o advokat annette schepler, bydammen 8, 2750
ballerup betale 100.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 20. marts 2015
tiltalte t skal inden 14 dage til f2, c/o advokat annette schepler, bydammen 8, 2750
ballerup betale 15.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 20. marts 2015
tiltalte t skal inden 14 dage til f3, c/o advokat annette schepler, bydammen 8, 2750
ballerup betale 15.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 20. marts 2015
de tiltalte skal hver for sig betale sagens omkostninger.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                            dom
afsagt den 29. juni 2012 af østre landsrets 18. afdeling
(landsdommerne ulla staal, henrik gam og søren stig andersen (kst.)).
18. afd. nr. b-1800-10:
teknisk landsforbund som mandatar for a
(advokat karen-margrethe schebye)
mod
lønmodtagernes garantifond
(advokat yvonne frederiksen)
under denne sag, der er anlagt ved retten i hillerød den 22. december 2009, og som af byret-
ten ved kendelse af 14. juni 2010 i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1, er henvist til be-
handling ved østre landsret, har sagsøgeren, teknisk landsforbund som mandatar for a,
nedlagt endelig påstand om, at sagsøgte, lønmodtagernes garantifond, skal betale 50.714 kr.,
subsidiært et mindre beløb, med procesrente fra den 16. april 2009.
kravet er opgjort således:
løn i perioden 22/12-2008 til 30/4-2009                                   81.666 kr.
feriepenge heraf                                                          10.208 kr.
i alt                                                                     91.874 kr.
efter fradrag for skat, arbejdsmarkedsbidrag m.v. udgør
kravet (91.874 kr. · (1-0,08) · (1-0,40)) =                               50.714 kr.
lønmodtagernes garantifond har principalt påstået frifindelse, subsidiært at påstandsbeløbet
forrentes med procesrente fra et senere tidspunkt end påstået.
                                                 - 2 -
sagen drejer sig om, hvorvidt a efter funktionærlovens § 3 er berettiget til erstatning for løn i
en opsigelsesperiode, som var sammenfaldende med, at hun var på ulønnet forældreorlov.
sagsfremstilling
af ansættelseskontrakt indgået den 2. august 2005 mellem morten kemner på vegne af mille
k a/s som arbejdsgiver og a som arbejdstager fremgår blandt andet:
                                  ”ansættelseskontrakt
                                   (i henhold til funktionærloven)
                                                   §1
                                              tiltrædelse
       med virkning fra den 0109-2005 ansættes funktionæren som konstruktør.
       …
                                                   §3
                                              arbejdstid
       …
       arbejdstiden er tilrettelagt til at være 25 timer pr. uge.
                                                   §4
                                               vederlag
       funktionærens løn udgør pr. måned kr. 13500-, der udbetales månedsvis bagud
       den næstsidste bankdag i måneden.
       …
                                                   §8
                                       kollektiv overenskomst
       der gælder ingen kollektiv overenskomster for nærværende ansættelsesforhold.”
virksomheden blev efterfølgende overdraget til a/s pse 17 nr. 1618 (herefter selskabet) med
fortsat ansættelse af a, og af tillæg til ansættelseskontrakten underskrevet af morten kemner
på vegne af selskabet fremgår, at as arbejdstid og løn pr. 1. november 2007 steg til hen-
holdsvis 29,5 timer pr. uge og 19.700 kr. pr. måned, og at lønnen pr. 1. januar 2008 yderligere
steg til 25.000 kr. pr. måned.
                                               - 3 -
a påbegyndte barselsorlov den 9. august 2008 og fødte den 16. august 2008. selskabet og a
aftalte, at a skulle afholde barsels- og forældreorlov frem til den 4. juli 2009, hvorefter hun
skulle genoptage sit arbejde. der er mellem parterne enighed om, at a var berettiget til fuld
løn i de første 14 uger efter fødslen og således til og med den 21. november 2008 (uge 47).
a modtog ikke løn for perioden 1.-21. november 2008 (uge 45-47), og da selskabet trods på-
krav ikke betalte a hendes løntilgodehavende, ophævede teknisk landsforbund på vegne af
a ved brev af 22. december 2008 ansættelsesforholdet og fremsatte krav om betaling af
blandt andet løn og feriegodtgørelse for tiden 1.-21. november 2008, feriegodtgørelse fra 1.
januar 2008 til 31. oktober 2008, erstatning efter funktionærlovens § 3 svarende til 3 måne-
ders løn inkl. feriegodtgørelse samt godtgørelse efter ligebehandlingslovens § 16 svarende til
12 måneders løn.
den 18. februar 2009 blev selskabet taget under konkursbehandling, og ved brev af 16. marts
2009 anmeldte teknisk landsforbund på vegne af a til lønmodtagernes garantifond krav om
betaling af løn for tiden 1.-21. november 2008, feriepenge for 2007, 2008 og 2009 samt er-
statning efter funktionærlovens § 3 svarende til løn i opsigelsesperioden på 4 måneder fra den
1. januar 2009 til den 30. april 2009.
med brev af 25. juni 2009 anerkendte lønmodtagernes garantifond as krav om løn for tiden
1.-21. november 2008 inkl. renter samt feriepenge for 2008 og 2009, mens behandling af kra-
vet om feriepenge for 2007 afventede yderligere dokumentation. as krav om erstatning sva-
rende til løn i opsigelsesperioden fra den 1. januar 2009 til den 30. april 2009 blev ikke aner-
kendt under henvisning til, at ansættelsesforholdet var bragt til ophør mere end 14 uger efter
fødslen.
ved landsrettens kendelse af 22. juni 2011 blev as anmodning om at stille præjudicielle
spørgsmål til eu-domstolen ikke taget til følge.
forklaring
                                                 - 4 -
a har forklaret blandt andet, at hun er uddannet beklædningskonstruktør, og at hun i 2005 fik
ansættelse som sådan i mille k a/s, der var et lille tøjfirma, der var ejet af et ægtepar, og som
ud over hende kun havde et par yderligere ansatte. hun havde med arbejdsgiveren aftalt fuld
løn under barsel i 14 uger efter fødslen, og før barselsorlovens begyndelse var det endvidere
aftalt, at hun i forlængelse af denne skulle have forældreorlov på barselsdagpenge til den 4.
juli 2009. under barselsorloven havde hun løbende kontakt med virksomheden, og hun fik
udbetalt sin løn til tiden, indtil lønnen for de første 3 uger af november 2008 udeblev. hun
kontaktede virksomheden herom og fik at vide, at der var nogle problemer, som man dog nok
skulle finde en løsning på, men hun hørte ikke yderligere og henvendte sig derfor til sit fag-
forbund. hun havde ingen pasningsmuligheder for sit nyfødte barn og kunne derfor ikke i
december 2008 være vendt tilbage til arbejdet. i forældreorlovsperioden fra den 22. november
2008 til den 4. juli 2009 modtog hun barselsdagpenge. i september 2009 fik hun nyt arbejde,
men på nedsat tid og til lavere løn end hidtil.
retsgrundlag
parterne har for landsretten henvist til følgende eu-regler og praksis fra eu-domstolen:
ved rådets direktiv 96/34/ef af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov,
der er indgået af unice, ceep og efs, blev rammeaftalen, indgået den 14. december 1995,
sat i værk. i rammeaftalens § 2 hed det blandt andet:
       ”§ 2: forældreorlov
       …
       4.   for at sikre, at arbejdstagerne kan udøve deres ret til forældreorlov, træffer
            medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter de foranstaltninger, der er
            nødvendige for at beskytte arbejdstagerne mod afskedigelse som følge af an-
            søgning om forældreorlov eller som følge af selve orloven, i overensstem-
            melse med national ret, kollektive overenskomster eller gældende praksis.
       5.   ved orlovens ophør har arbejdstagerne ret til at vende tilbage til den samme
            stilling eller, hvis dette ikke er muligt, til en tilsvarende eller lignende stilling
            i overensstemmelse med deres ansættelseskontrakt eller ansættelsesforhold.
       6.   erhvervede rettigheder eller rettigheder, som arbejdstageren er i færd med at
            erhverve på tidspunktet for forældreorlovens ikrafttræden, opretholdes
            uændret, indtil forældreorloven ophører. ved orlovens ophør gælder disse
                                                - 5 -
           rettigheder med eventuelle ændringer som følge af national ret, kollektive
           overenskomster eller gældende praksis.
       7.  medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter fastsætter, hvorledes der
           skal forholdes med ansættelseskontrakten eller ansættelsesforholdet under
           orlovsperioden.
       8.  alle spørgsmål vedrørende social sikring i tilknytning til denne aftale under-
           søges og afgøres af medlemsstaterne i overensstemmelse med national ret un-
           der hensyntagen til, hvor stor betydning opretholdelsen af rettigheder med
           hensyn til sociale sikringsydelser vil have for retten til de forskellige sociale
           sikringsydelser, navnlig sygdomsbehandling.”
ved rådets direktiv 2010/18/eu af 8. marts 2010 om iværksættelse af den reviderede ramme-
aftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af businesseurope, ueapme, ceep og
efs, og om ophævelse af direktiv 96/34/ef, blev den reviderede rammeaftale, indgået den
18. juni 2009, sat i værk, og direktiv 96/34/ef blev ophævet med virkning fra den 8. marts
2012. den reviderede rammeaftales § 5 om arbejdstageres rettigheder og ikke-forskelsbe-
handling indeholder i stk. 1-5 bestemmelser, der svarer til den tidligere rammeaftales § 2, stk.
4-8, dog indeholder stk. 5 tillige et nyt 2. pkt. med følgende indhold:
       ”§ 5: arbejdstageres rettigheder og ikke-forskelsbehandling
       …
       5.  …
           alle spørgsmål vedrørende indkomstforhold i tilknytning til denne aftale un-
           dersøges og afgøres af medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter i
           overensstemmelse med national ret, kollektive overenskomster og/eller gæl-
           dende praksis under hensyntagen til indkomstens rolle – blandt andre faktorer
           – i forbindelse med afholdelse af forældreorlov.”
i eu-domstolens dom af 13. februar 1996 i sag c-342/93, gillespie m.fl., vedrørende stør-
relsen af ydelse udbetalt under barselsorlov, hedder det blandt andet:
     ”17 i det foreliggende tilfælde befinder de kvinder, som har barselsorlov i hen-
           hold til den nationale lovgivning, sig i en særlig situation, som kræver, at der
           gives dem en speciel beskyttelse, men som ikke kan sammenlignes med den
           situation, en mand eller en kvinde, som arbejder normalt, befinder sig i.
       …
                                                 - 6 -
      25 herefter må de fire spørgsmål, der er forelagt af court of appeal i northern
          ireland besvares således, at ligelønsprincippet, som er opstillet i traktatens ar-
          tikel 119 og præciseret i direktiv 75/117, ikke indebærer en forpligtelse til
          fortsat at give kvindelige arbejdstagere fuld løn under barselsorlov og heller
          ikke opstiller specifikke kriterier med henblik på fastsættelsen af størrelsen af
          den ydelse, der udbetales til dem i denne periode, medmindre den fastsættes
          på et sådant niveau, at formålet med barselsorloven bringes i fare. for så vidt
          som beregningen af disse ydelser bygger på den løn, den kvindelige arbejds-
          tager har modtaget, før barselsorloven begyndte, skal ydelserne imidlertid
          omfatte lønforhøjelser, der er sket mellem begyndelsen af den periode, refe-
          rencelønnen omfatter, og slutningen af barselsorloven, fra det tidspunkt, hvor
          de er trådt i kraft.”
i eu-domstolens dom af 27. oktober 1998 i sag c-411/96, boyle m.fl., vedrørende en bar-
selsorlovsordning, som equal opportunities commission (eoc) anvendte i forhold til sit per-
sonale, hedder det blandt andet:
     ”73 sagsøgerne i hovedsagen har anført, at ifølge eoc’s staff handbook nedsæt-
          tes den årlige ferie i tilfælde af orlov uden løn – sygeorlov, tjenestefrihed eller
          supplerende barselsorlov – i forhold til varigheden af orloven uden løn. efter-
          som væsentligt flere kvinder end mænd tager orlov uden løn, idet de tager
          supplerende barselsorlov, udgør denne regel trods den kønsneutrale affattelse
          en indirekte forskelsbehandling til skade for kvinder, der er forbudt i henhold
          til artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 [om gennemførelse af princippet om li-
          gebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse,
          erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår].
      74 indledningsvis bemærkes, at det fremgår af sagens akter, at ingen ansatte i
          eoc, som tager orlov uden løn, optjener årlig ferie i den pågældende periode.
          ifølge eoc’s staff handbook omfatter orlov uden løn såvel sygeorlov og tje-
          nestefrihed, som alle ansatte har adgang til at tage, som supplerende barsle-
          sorlov, som eoc yder, og som ligger i forlængelse af barselsorloven på 14
          uger i henhold til employment rights act 1996.
      75 et sådant vilkår indebærer således ikke en direkte forskelsbehandling, når
          optjeningen af årlig ferie afbrydes under orlov uden løn både for mænd og
          kvinder, der tager orlov uden løn. det skal derfor undersøges, om et sådant
          vilkår kan udgøre indirekte forskelsbehandling.
      76 i henhold til fast retspraksis foreligger der en indirekte forskelsbehandling,
          såfremt en national bestemmelse – selv om den er kønsneutral – indebærer, at
          langt flere kvinder end mænd behandles ugunstigt (jf. bl.a. domme af
          2.10.1997, sag c-1/95, gerster, sml. i, s. 5253, præmis 30, og sag c-100/95,
          kording, sml. i, s. 5289, præmis 16).
      77 det bemærkes – som anført af den forelæggende ret – at væsentlig flere kvin-
          der end mænd tager orlov uden løn under deres ansættelse, idet de tager sup-
                                                - 7 -
           plerende barselsorlov, hvorfor det omtvistede vilkår faktisk finder anvendelse
           på flere kvinder end mænd.
      78 når et sådant vilkår hyppigere anvendes på kvinder, er det en følge af benyt-
           telsen af retten til barselsorlov uden løn, som arbejdsgiverne har ydet dem
           som supplement til den beskyttelsesperiode, der er sikret dem ved artikel 8 i
           direktiv 92/85 [om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikker-
           heden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige
           har født, eller som ammer].
      79 de kvindelige arbejdstagere, der benytter denne ret med det vilkår, at optje-
           ningen af årlig ferie afbrydes under orloven uden løn, kan ikke anses for at
           være ringere stillet end mandlige arbejdstagere. denne supplerende barsels-
           orlov uden løn er en særlig fordel, der er videregående end beskyttelsen i
           henhold til direktiv 92/85, og som er forbeholdt kvinder, og afbrydelse af op-
           tjeningen af årlig ferie under orloven kan derfor ikke anses for at indebære en
           mindre gunstig behandling af kvinder.
      80 spørgsmålet skal derfor besvares med, at direktiv 92/85 og 76/207 ikke er til
           hinder for et vilkår i en arbejdskontrakt om, at den periode, hvori den årlige
           ferie optjenes, begrænses til perioden på 14 ugers barselsorlov, som kvinde-
           lige arbejdstagere som minimum har krav på i medfør af artikel 8 i direktiv
           92/85, og at optjeningen heraf afbrydes under hele den supplerende barsels-
           orlov, som arbejdsgiveren yder dem.”
i eu-domstolens dom af 21. oktober 1999 i sag d-333/97, lewen, vedrørende udbetaling af
julegratiale under orlov til børnepasning, hedder det blandt andet:
     ”30 hertil bemærkes for det første, at udbetaling til en arbejdstager, mens denne
           har orlov til børnepasning, af et gratiale i form af en ydelse, som en arbejds-
           giver på frivilligt grundlag udbetaler i anledning af julen, hverken henhører
           under artikel 11, nr. 2, i direktiv 92/85, eller under § 2, stk. 6, i bilaget til di-
           rektiv 96/34.
      31 for så vidt angår artikel 11, nr. 2, i direktiv 92/85 bemærkes, at da bestem-
           melsens litra a) omhandler de rettigheder i forbindelse med en kvindelig ar-
           bejdstagers arbejdsaftale, der skal sikres i tilfælde af barselsorlov, finder
           denne bestemmelse ikke anvendelse. gratialet, der som en særlig ydelse ud-
           betales på frivilligt grundlag og ikke under en barselsorlov, men under en or-
           lov til børnepasning, kan ikke betragtes som en rettighed, der skal sikres i til-
           fælde af moderskab. for så vidt angår bestemmelsens litra b) fremgår det af
           denne doms præmis 23, at denne bestemmelse heller ikke finder anvendelse.
      32 med hensyn til § 2, stk. 6, i bilaget til direktiv 96/34 bemærkes, at gratialet
           ikke udgør en erhvervet rettighed eller en rettighed, som arbejdstageren er i
           færd med at erhverve på tidspunktet for forældreorlovens ikrafttræden, idet
           gratialet udbetales på frivilligt grundlag efter den pågældende orlovs ikraft-
           træden.
                                         - 8 -
33 for det andet må det fastslås, at i relation til traktatens artikel 119 medfører
   en sådan praksis fra arbejdsgiverens side ikke direkte forskelsbehandling, når
   den pågældende praksis anvendes uden forskel over for mænd og kvinder.
   det må derfor undersøges, om den kan udgøre indirekte forskelsbehandling.
34 i henhold til fast retspraksis foreligger der en indirekte forskelsbehandling,
   såfremt en national bestemmelse – selv om den er kønsneutral – indebærer, at
   langt flere kvinder end mænd faktisk behandles ugunstigt (jf. bl.a. dommen i
   sagen boyle m.fl., præmis 76).
35 hertil bemærkes for det første, at som den forelæggende ret har anført, tager
   kvinder langt oftere orlov til børnepasning end mænd, hvilket i øvrigt be-
   kræftes af forholdene i sagsøgtes virksomhed.
36 det bemærkes dernæst, at forskelsbehandling efter fast retspraksis består i, at
   der på sammenlignelige situationer anvendes forskellige bestemmelser, eller
   at den samme bestemmelse anvendes på forskellige situationer (jf. dommen i
   sagen boyle m.fl., præmis 39).
37 en arbejdstager, der udøver den ret til at tage orlov til børnepasning, som han
   er tillagt i henhold til lovgivningen, og som medfører udbetaling af en statslig
   børnepasningsydelse, befinder sig i en særlig situation, som ikke kan side-
   stilles med situationen for en mand eller kvinde, som arbejder, eftersom den
   pågældende orlov er kendetegnet ved, at arbejdsaftalen og dermed også ar-
   bejdsgiverens og arbejdstagerens respektive forpligtelser er stillet i bero.
38 den omstændighed, at en kvinde, der har orlov til børnepasning, ikke får ud-
   betalt et gratiale i form af en særlig ydelse, som arbejdsgiveren udbetaler i
   anledning af julen, udgør derfor ikke forskelsbehandling i traktatens artikel
   119’s forstand, når udbetalingen af den pågældende ydelse kun er betinget af,
   at arbejdstageren er i aktiv tjeneste på det tidspunkt, hvor udbetalingen sker.
39 det forholder sig anderledes, såfremt den nationale domstol på grundlag af
   national ret måtte kvalificere det i hovedsagen omtvistede gratiale som løn,
   der udbetales efterfølgende for det arbejde, der er udført i løbet af det år, hvor
   gratialet udbetales.
40 i så fald vil den omstændighed, at en arbejdsgiver afviser at udbetale et end
   ikke forholdsmæssigt nedsat gratiale til arbejdstagere, der har orlov til børne-
   pasning, og som har udført arbejde i det år, hvor gratialet ydes, blot fordi de-
   res arbejdsaftale er stillet i bero på det tidspunkt, hvor gratialet udbetales,
   stille sådanne arbejdstagere ugunstigt i forhold til dem, hvis arbejdsaftale ikke
   er stillet i bero på det tidspunkt, hvor udbetalingen sker, og som faktisk mod-
   tager gratialet som vederlag for det arbejde, de har udført i løbet af det pågæl-
   dende år. en sådan afvisning udgør derfor forskelsbehandling i traktatens ar-
   tikel 119’s forstand, idet kvinder, som det er fastslået i denne doms præmis
   35, formentlig langt oftere vil have orlov til børnepasning på det tidspunkt,
   hvor gratialet udbetales, end mænd.”
                                                - 9 -
i eu-domstolens dom af 30. marts 2004 i sag c-147/02, alabaster, om der ved beregningen
af den lovbestemte barselsydelse skal tages hensyn til en lønforhøjelse, hedder det i præmis
46 og 47:
     ”46 de kvinder, som har barselsorlov i henhold til den nationale lovgivning, be-
           finder sig i en særlig situation, som kræver, at der gives dem en speciel be-
           skyttelse, men som ikke kan sammenlignes med den situation, en mand, eller
           en kvinde, som faktisk arbejder, befinder sig i (gillespie m.fl.-dommen, præ-
           mis 17). de berørte kan derfor ikke med henvisning til bestemmelserne i
           traktatens artikel 119 med rette gøre gældende, at de skal bevare fuld løn un-
           der barselsorloven, som om de faktisk – ligesom andre arbejdstagere – arbej-
           dede (gillespie m.fl.-dommen, præmis 20).
      47 for det tredje har domstolen imidlertid i gillespie m.fl.-dommens præmis 22
           fastslået, at når den ydelse, der udbetales under barselsorloven, svarer til en
           ugeløn, der beregnes på grundlag af den gennemsnitsløn, den kvindelige ar-
           bejdstager har oppebåret på et givet tidspunkt, hvor hun faktisk arbejdede, og
           som er blevet udbetalt hende uge efter uge som til enhver anden arbejdstager,
           kræver princippet om forbud mod forskelsbehandling, at den kvindelige ar-
           bejdstager, som stadig er knyttet til arbejdsgiveren gennem arbejdsaftalen el-
           ler arbejdsforholdet under barselsorloven, ligesom enhver anden arbejdstager,
           endog med tilbagevirkende kraft, nyder godt af en lønforhøjelse, som er sket
           mellem begyndelsen af den periode, referencelønnen omfatter, og slutningen
           af barselsorloven. at udelukke den kvindelige arbejdstager fra en sådan for-
           højelse under hendes barselsorlov ville nemlig være en forskelsbehandling,
           eftersom hun ville have modtaget den højere løn, hvis hun ikke havde været
           gravid.”
i eu-domstolens dom af 16. juli 2009 i sag c-537/07, sánchez-camacho, vedrørende om-
fanget af en under en forældreorlov erhvervet ret til pension ved varig uarbejdsdygtighed,
hedder det blandt andet:
     ”38 … ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om § 2, stk. 6 og 8, i
           rammeaftalen vedrørende forældreorlov er til hinder for, at der ved beregnin-
           gen af en pension begrundet i en arbejdstagers varige uarbejdsdygtighed tages
           hensyn til, at arbejdstageren i en periode har haft forældreorlov, der afholdtes
           i form af nedsat arbejdstid, og herunder indbetalte til og erhvervede ret til
           pension i forhold til den oppebårne løn, hvilket har den konsekvens, at ar-
           bejdstageren er blevet tildelt en mindre pensionsydelse, end vedkommende
           ville have fået udbetalt, hvis han fortsat havde arbejdet på fuld tid.
      39 det følger af såvel ordlyden af § 2, stk. 6, i rammeaftalen vedrørende foræl-
           dreorlov som af den sammenhæng, hvori den indgår, at bestemmelsen har til
           formål at undgå ethvert tab af ansættelsesrelaterede rettigheder, som arbejds-
           tageren allerede har erhvervet eller er i færd med at erhverve på tidspunktet
           for forældreorlovens ikrafttræden, og at sikre, at arbejdstageren ved orlovens
                                              - 10 -
          ophør med hensyn til disse rettigheder er stillet på samme måde som før
          denne orlov. de ansættelsesrelaterede rettigheder er dem, som tilkom ar-
          bejdstageren på tidspunktet for forældreorlovens ikrafttræden.
     40 § 2, stk. 6, i rammeaftalen vedrørende forældreorlov regulerer derimod ikke
          de ansættelsesrelaterede rettigheder og forpligtelser under forældreorloven,
          som det i henhold til stk. 7 i den nævnte § 2 tilkommer medlemsstaterne
          og/eller arbejdsmarkedets parter at fastsætte. således henviser bestemmelsen
          til, at det i national lovgivning og kollektive overenskomster fastsættes,
          hvorledes der skal forholdes med ansættelseskontrakten eller ansættelsesfor-
          holdet, herunder i hvilket omfang arbejdstageren under den nævnte orlov fort-
          sat erhverver rettigheder i forhold til arbejdsgiveren og til erhvervstilknyttede
          sociale sikringsordninger.
     …
     44 følgelig skal det … besvares med, at § 2, stk. 6 og 8, i rammeaftalen vedrø-
          rende forældreorlov ikke er til hinder for, at der ved beregningen af en pen-
          sion begrundet i en arbejdstagers varige uarbejdsdygtighed tages hensyn til, at
          arbejdstageren i en periode har haft forældreorlov, der afholdtes i form af
          nedsat arbejdstid, og herunder indbetalte til og erhvervede ret til pension i
          forhold til den oppebårne løn.”
i eu-domstolens dom af 22. oktober 2009 i sag c-116/08, meerts, vedrørende afskedigelse
under en forældreorlov, som var bevilget i form af nedsat arbejdstid, hedder det blandt andet:
    ”43 det følger af formålene med rammeaftalen vedrørende forældrelov, som de er
          gengivet i denne doms præmis 35-37, at udtrykket »erhvervede rettigheder
          eller rettigheder, som arbejdstageren er i færd med at erhverve«, som det an-
          vendes i § 2, stk. 6, i nævnte rammeaftale, omfatter enhver rettighed eller for-
          del i penge eller naturalier, som arbejdstageren direkte eller indirekte som
          følge af arbejdsforholdet kan gøre krav på over for arbejdsgiveren på tids-
          punktet for forældreorlovens ikrafttræden.
     44 hertil hører enhver rettighed eller fordel vedrørende arbejdsvilkår, herunder
          det opsigelsesvarsel, som en arbejdstager har krav på – såfremt arbejdsgive-
          ren ensidigt opsiger en tidsubegrænset kontrakt med en fuldtidsansat arbejds-
          tager, mens denne har forældreorlov bevilget i form af nedsat arbejdstid – og
          hvis varighed afhænger af arbejdstagerens anciennitet i virksomheden, og
          hvis formål er at gøre det lettere for arbejdstageren at søge nyt arbejde.
     45 § 2, stk. 7, i rammeaftalen vedrørende forældreorlov henviser til medlemssta-
          terne og/eller arbejdsmarkedets parter, til hvem det overlades at fastsætte,
          hvorledes der skal forholdes med ansættelseskontrakten eller ansættelsesfor-
          holdet under forældreorlovsperioden, herunder i hvilket omfang arbejdstage-
          ren i denne periode kan fortsætte med at erhverve rettigheder i forhold til ar-
          bejdsgiveren. ud fra en teleologisk og systematisk fortolkning må rækkevid-
          den af denne henvisning anses for begrænset af § 2, stk. 6, hvorefter
                                              - 11 -
           »[e]rhvervede rettigheder eller rettigheder, som arbejdstageren er i færd med
           at erhverve på tidspunktet for forældreorlovens ikrafttræden, opretholdes
           uændret, indtil forældreorloven ophører«.
       46 alle disse rettigheder og fordele ville ikke være opretholdt, hvis en arbejdsta-
           ger – såfremt arbejdsgiveren uden at respektere det ved lov fastsatte opsigel-
           sesvarsel opsiger en fuldtidsansat arbejdstager, mens denne har forældreorlov
           bevilget i form af nedsat arbejdstid – mister sit krav på fratrædelsesgodtgø-
           relse beregnet på grundlag af den i ansættelseskontrakten aftalte løn.
       47 som anført af generaladvokaten i punkt 54 og 55 i forslaget til afgørelse ville
           en national lovgivning, som i forbindelse med forældreorlov medførte en for-
           ringelse af de af arbejdsforholdet afledte rettigheder, kunne afholde arbejds-
           tagere fra at gå på forældreorlov og være et incitament for arbejdsgivere til
           snarere at opsige en arbejdstager på forældreorlov end en anden arbejdstager.
           dette ville være i direkte modstrid med formålet med rammeaftalen vedrø-
           rende forældreorlov, som bl.a. er at sikre en forening af arbejdsliv og familie-
           liv.”
       …
           på grundlag af disse præmisser kender domstolen (tredje afdeling) for ret:
           § 2, stk. 6 og 7, i rammeaftalen vedrørende forældreorlov, som blev indgået
           den 14. december 1995, og som findes i bilaget til rådets direktiv 96/34/ef
           af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået
           af unice, ceep og efs, som ændret ved rådets direktiv 97/75/ef af 15.
           december 1997, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at den fratræ-
           delsesgodtgørelse, som en arbejdstager har krav på – såfremt arbejdsgiveren,
           uden skellig grund eller uden at respektere det ved lov fastsatte opsigelsesvar-
           sel, ensidigt opsiger ansættelsesforholdet med en arbejdstager ansat på
           grundlag af en tidsubegrænset kontrakt og på fuld tid, mens denne har foræl-
           dreorlov bevilget i form af nedsat arbejdstid – beregnes på grundlag af den på
           opsigelsestidspunktet oppebårne deltidsløn.”
procedure
teknisk landsforbund som mandatar for a har navnlig gjort gældende, at en opsigelsesperi-
ode ikke opfylder sine væsentligste formål for lønmodtageren, hvis den helt eller delvist lig-
ger i en orlovsperiode, hvor lønmodtageren ikke er berettiget til fuld løn. da kvinder oftere
end mænd tager barselsorlov og forældreorlov, og da deres orlov gennemsnitligt er længere
end mænds, vil de oftere end mænd blive ramt af de negative konsekvenser af en opsigelse i
en orlovsperiode, hvor de med den gældende retstilstand oftere i hele eller en del af opsigel-
sesperioden er uden løn eller blot får barselsdagpenge. dette indebærer, at funktionærlovens
og ansættelsesrettens regler for opgørelse af løn i opsigelsesperioden og erstatning herfor i
                                              - 12 -
deres nuværende tolkning stiller kvinder mindre gunstigt end mænd, og en sådan resttilstand
er i strid med forbuddet mod indirekte diskrimination i ligebehandlingsloven og ligelønslo-
ven, medmindre de forhold, der fører til denne retstilstand, er objektivt begrundet i et sagligt
formål, og midlerne er hensigtsmæssige og nødvendige. det er arbejdsgiveren, der har bevis-
byrden for, at forholdene er objektivt begrundet, og at midlerne er hensigtsmæssige og nød-
vendige, og lønmodtagernes garantifond har ikke godtgjort, at en retstilstand, der medfører,
at kvinder ikke har krav på fuld løn i en opsigelsesperiode, der ligger i en barselsorlov eller
forældreorlov, opfylder disse krav. funktionærlovens § 3 må derfor tolkes således, at en kvin-
delig funktionær, der opsiges under orlov, er berettiget til fuld løn i opsigelsesperioden. ret-
ten til fuld løn i opsigelsesperioden er således en beskyttet rettighed også under barselsorlov
og forældreorlov, jf. forældreorlovsdirektivet fra 1996 og navnlig den med direktivet iværk-
satte rammeaftales § 2, stk. 6, samt eu-domstolens dom 22. oktober 2009 i sag c-116/08,
meerts. lønmodtagernes garantifond er bundet af forældreorlovsdirektivet og af europa-
parlamentets og rådets direktiv 2006/54/ef af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet
om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæfti-
gelse og erhverv samt af eu-domstolens fortolkning af disse direktiver. direktivbestemmel-
serne er gennemført i dansk ret ved indarbejdelse i lovgivningen herunder i ligebehandlings-
loven, ligelønsloven og lov om ret til orlov og dagpenge ved barsel m.v., og ved konstatering
af normharmoni er danske domstole forpligtet til at fortolke de nævnte lovbestemmelser i
overensstemmelse med eu-rettens krav. som følge heraf må funktionærlovens § 3 fortolkes
således, at når en funktionær opsiges under orlov, er vedkommende berettiget til fuld løn i
opsigelsesperioden.
lønmodtagernes garantifond har navnlig gjort gældende, at i forhold til en funktionær, der
berettiget ophæver ansættelsesforholdet, har funktionærlovens § 3 til formål at erstatte ved-
kommende det tab, han eller hun lider, herunder ved ikke at have modtaget et sædvanligt op-
sigelsesvarsel. a har i den foreliggende situation ikke lidt et tab, fordi hun afholdt forældre-
orlov uden løn i hele den periode, der svarer til opsigelsesperioden. hverken ligebehand-
lingsloven, ligelønsloven, eu-direktiver på ligebehandlingsområdet eller retspraksis, herunder
fra eu-domstolen, tilsiger en forpligtelse til at yde lønmodtagere løn under afholdes af bar-
selsorlov eller forældreorlov. spørgsmålet om ret til løn i opsigelsesperioden ved opsigelse af
en medarbejder på barselsorlov eller forældreorlov er heller ikke reguleret af de nævnte eu-
direktiver. bestemmelsen i funktionærlovens § 7, stk. 4, hvorefter en funktionær, der opsiges
                                              - 13 -
inden for de første 14 uger efter fødslen, har ret til fuld løn i hele opsigelsesperioden, uanset
om medarbejderen måtte have ret til hel eller delvis løn under afholdelse af barselsorlov, ud-
gør således en mere vidtgående beskyttelse af funktionæren, end der er pligt til at gennemføre
i henhold til eu-direktiverne på ligebehandlingsområdet. det følger således ikke af eu-ret-
lige forpligtelser, at funktionærlovens § 3 skal fortolkes som anført af a. det bestrides her-
under, at a har påvist omstændigheder, der tyder på, at der er flere kvinder end mænd, der –
opgjort forholdsmæssigt – rammes af en opsigelse i en ulønnet forældreorlovsperiode, og at
der dermed – opgjort forholdsmæssigt – er flere kvinder end mænd, der oplever den be-
skrevne ulempe ved ikke at oppebære fuld løn i opsigelsesperioden. allerede af denne grund
har a ikke godtgjort, at garantifonden har handlet i strid med forbuddet mod indirekte for-
skelsbehandling i ligebehandlingsloven og ligelønsloven. a har endvidere ikke godtgjort, at
en kvinde, der opsiges under forældreorlov uden løn, stilles ringere i opsigelsesperioden, end
tilfældet ville have været, hvis hun ikke var blevet opsagt i den relevante periode, ligesom hun
ikke har opgjort, at eventuelle ulemper i så henseende ville blive afhjulpet, hvis der blev til-
kendt erstatning svarende til fuld løn i opsigelsesperioden. i øvrigt må den foreliggende rets-
tilstand anses for objektivt begrundet i et sagligt formål, ligesom midlerne til at opfylde dette
formål må anses for hensigtsmæssige og nødvendige.
forældreorlovsdirektivet regulerer ikke en lønmodtagers ret til løn under afholdelse af for-
ældreorlov, hvilket blandt andet er fastslået ved eu-domstolens dom i sag c-537/07,
sánchez-camacho. eu-domstolens dom i sag c-116/08, meerts, har alene fastslået, at den
økonomiske kompensation, der i henhold til national lovgivning skal betales til en medarbej-
der, der opsiges i strid med den særlige beskyttelse af lønmodtagere mod opsigelse i en foræl-
dreorlovsperiode, beregningsmæssigt skal tage udgangspunkt i den løn, lønmodtageren sæd-
vanligvis oppebærer i ansættelsesforholdet. dommen kan derimod ikke påberåbes til støtte for
en videregående ret til løn under afholdelse af forældreorlov end den, der følger af national
lovgivning, og dermed ikke til støtte for et synspunkt om, at a har krav på en erstatning sva-
rende til lønnen i den legale opsigelsesperiode. dette følger ligeledes af østre landsrets dom
af 12. maj 2011 i sag nr. b-1893-10. den af a påberåbte fortolkning af funktionærlovens § 3
vil endvidere ikke kunne rummes inden for den ramme, der er fastlagt af bestemmelsen, hvor-
for as synspunkt forudsætter, at hun vil kunne støtte ret på forældreorlovsdirektivet. direkti-
vet kan imidlertid ikke tillægges direkte horisontal virkning og kan derfor ikke påberåbes i det
indbyrdes forhold mellem to private parter.
                                               - 14 -
landsrettens begrundelse og resultat
bestemmelsen i funktionærlovens § 7, stk. 4, hvorefter en arbejdsgiver, der opsiger en funkti-
onær i løbet af de første 14 uger efter fødslen, skal betale fuld løn til funktionæren i opsigel-
sesperioden, gælder ikke, såfremt opsigelsen sker efter udløbet af 14 ugers perioden, jf. høje-
sterets dom gengivet i ugeskrift for retsvæsen 1988 side 460.
efter funktionærlovens § 3, stk. 3, jf. stk. 2, har en funktionær, som hæver ansættelsesforhol-
det på grund af grov misligholdelse fra arbejdsgiverens side, og som har krav på mere end 3
måneders opsigelse, ret til erstatning efter almindelige erstatningsregler, dog mindst svarende
til lønnen indtil fratræden med 3 måneders varsel. en funktionær, som i en forældreorlovspe-
riode efter udløbet af de første 14 uger efter fødslen, hvor der ikke består nogen lønforplig-
telse for arbejdsgiveren, hæver ansættelsesforholdet på grund af arbejdsgiverens grove mis-
ligholdelse, vil således alene være berettiget til erstatning efter denne bestemmelse i det om-
fang, vedkommende måtte være berettiget til løn, indtil fratræden med lovligt opsigelsesvarsel
kunne finde sted.
en sådan retstilstand må antages at være forenelig med eu-reglerne og eu-domstolens prak-
sis.
efter udløbet den 21. november 2008 af de første 14 uger efter fødslen var a i den følgende
forældreorlovsperiode alene berettiget til barselsdagpenge, indtil hun den 4. juli 2009 skulle
genoptage sit arbejde. arbejdsgiveren havde således ingen lønforpligtelse over for a, da hun
den 22. december 2008 ophævede ansættelsesforholdet på grund af udebleven løn for perio-
den 1.-21. november 2008, og arbejdsgiveren havde fortsat ingen lønforpligtelse over for
hende i tiden herefter og frem til den 30. april 2009, da hun lovligt kunne være opsagt. som
følge heraf tilkommer der ikke a erstatning efter funktionærlovens § 3, stk. 3, jf. stk. 2.
landsretten tager derfor lønmodtagernes garantifonds frifindelsespåstand til følge.
teknisk landsforbund som mandatar for a skal betale sagsomkostninger for landsretten til
lønmodtagernes garantifond til dækning af garantifondens udgifter til advokat med 80.000
                                             - 15 -
kr. ved fastsættelsen af beløbet er der navnlig henset til sagens omfang, herunder mundtlig
forhandling af spørgsmål om præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen.
                                  thi kendes for ret:
lønmodtagernes garantifond frifindes.
i sagsomkostninger for landsretten skal teknisk landsforbund som mandatar for a inden 14
dage betale 80.000 kr. til lønmodtagernes garantifond.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                                              dom
afsagt den 8. maj 2014 af østre landsrets 11. afdeling
(landsdommerne katja høegh, julie skat rørdam (kst.) og karsten bo knudsen)
11. afd. nr. s-3806-13:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat steffen thorborg, besk.)
holbæk rets dom af 17. september 2013 (60-14/2013) er anket af t med påstand om frifin-
delse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte og vidnet politiassistent v, der
begge har forklaret i det væsentlige som i byretten.
tiltalte har vedrørende forhold 1 supplerende forklaret blandt andet, at olien var i en olietank,
han selv havde haft med. det var en indendørs olietank, som på et tidspunkt havde været in-
stalleret i et hus. han havde kørt ca. halvdelen af vejen hjem. han kørte ca. 70 km/t, som han
måtte. han vidste ikke, at der gjaldt særlige regler om transporten. der er jo ingen fare, idet
man kan smide en tændstik i tanken, uden at der sker noget. han var ikke bekendt med, at der
kunne ske noget, hvis olien kom under tryk. på billedet, fotomappen, side 5 kan man se, at
olien er løbet ca. 3 cm. uden på tanken. han havde ikke forinden set det lille hul, men kunne
godt se det, da betjenten viste ham det. der var tale om et minimalt oliespild i betragtning af,
at han havde kørt ca. 20 km. han havde kigget på måleren på den tank, olien var i, inden den
                                               - 2 -
blev pumpet over i hans tank, og den viste, at der kom ca. 480 l. i tanken. han kender ikke
tankens præcise kapacitet, men den er væsentligt mindre end 1200 l. nok omkring 700 l. den
var ikke fyldt op. de tippede traileren, da slamsugeren skulle suge olien op. han fik ikke at
vide, hvor meget de sugede op. olien var til privat brug. han brugte en strop til fastspændin-
gen, der var godkendt til 500 kg. det var hans opfattelse, at tanken var forsvarligt fastspændt.
til at begynde med ville betjenten bare have ham til at køre til en nærliggende trælast og
sætte en ekstra strop på, før han kørte videre med tanken, men så ændrede betjenten opfat-
telse. den olieplamage, der ses på billede side 6 i fotomappen, stammer fra påfyldningen. han
kunne forholdsvis nemt have hentet en oliesuger, men det ville betjenten ikke acceptere. han
tror ikke, der var sket noget, hvis han var blevet påkørt bagfra. det var jo ikke benzin, så der
var ikke noget, der kunne eksplodere.
vedrørende forhold 2 har tiltalte forklaret blandt andet, at han ikke havde hørt betjenten. han
hørte noget, der dyttede, og kiggede i spejlet for at se, hvor lyden kom fra. han så intet og tog
derfor sin telefon op og kiggede på den for at se, om det var den, der dyttede. han kiggede
kun på telefonen, men betjente den ikke. i samme øjeblik kom betjenten op på siden af ham
og vinkede ham ind til siden.
vidnet v har supplerende forklaret blandt andet, at han i 2012 har taget erhvervsuddannelsen
for chauffører i transport af farligt gods. han har været færdselsbetjent siden 2006. han er
sidemandsoplært i rigspolitiet i kontrol af farligt gods. han har væsentligst arbejdet med
kontrol af lastbiler, men har også kontrolleret varebiler mv., som kører med farligt gods. en
lastbil med olie kører typisk med ca. 8000 l. hvis man skal transportere en husstandsolietank
lovligt, skal tanken først tømmes så meget som muligt og alle studser mv. skal proppes. en
almindelig husstandsolietank er ikke godkendt til og kan ikke lovligt bruges til transport af
olie. private må transportere op til 80 kg., svarende til lidt mere end 80 l. fyringsolie. for at
benytte reglerne om privates adgang til transport af farligt godt skal det transporterede være
emballeret til detailsalg. transporten i olietanken faldt ikke under regelsættet for private.
tanken var ikke forsvarligt fastspændt, idet den kunne forskubbe sig. den var kun fastspændt
med en bagagestrop, og var ustabil, idet den indeholdt en stor volumen flytbar væske, som
kunne skvulpe rundt, da tanken ikke var fyldt op. der var risiko for, at trailer og tank kunne
vælte ved blandt andet påkørsel. det er korrekt, at han foreslog tiltalte at hente endnu en strop
til at spænde tanken fast. det var alene med henblik på at sikre tanken yderligere, når tiltalte
                                                 - 3 -
kørte derfra med den tomme tank, efter den var tømt. oliespildet hidrørte fra hullet i tanken
og kunne – som det var placeret – ikke stamme fra påfyldningen af olien. der var en række
forskrifter, der ikke var overholdt om transportdokumenter, uddannelseskrav, krav om ild-
slukker mv. fyringsolie er selvantændeligt under tryk. der er eksempler på ulykker med last-
biler, som rammes ved brændstoftanken og bryder i voldsomt eksplosiv brand. kontrolske-
maet bruges til al kontrol af farligt gods, både lastbiler og andre køretøjer. han er bekendt
med, at der gælder andre regler for private end for erhvervsmæssig transport, men reglerne for
private kunne ikke anvendes her.
vedrørende forhold 2 har vidnet blandt andet forklaret, at han placerede sig ud for tiltaltes
venstre hjørne. han brugte et forstærket signalhorn. tiltalte reagerede ikke herpå. han kørte
derfor op på siden af tiltalte og konstaterede, at tiltalte sad med en mobiltelefon i sin højre
hånd og tastede på dens skærm, men ikke talte i den. han husker ikke nærmere, hvordan tele-
fonen så ud.
landsrettens begrundelse og resultat
landsretten lægger efter det forklarede om vidnet vs måling og den måling, der blev foreta-
get i forbindelse med opsugningen af olien i slamsugeren, til grund, at olietanken indeholdt
641 l. fyringsolie. ifølge tiltalte havde tanken en kapacitet på ca. 700 l.
efter den dagældende bekendtgørelse nr. 818 af 28. juni 2011 om vejtransport af farligt godt §
9, stk. 1, nu § 9, stk. 1, i bekendtgørelse nr. 788 af 27. juni 2013, finder bestemmelserne i be-
kendtgørelsen med undtagelse af § 2 og § 3, stk. 1, ikke anvendelse på vejtransport af farligt
gods foretaget af private personer med et køretøj registreret i danmark, når godset er emballe-
ret til detailsalg, og når det er beregnet til de pågældendes personlige eller hjemlige brug eller
fritids- eller sportsaktivitet.
transporten af fyringsolien i olietanken blev foretaget af tiltalte som privatperson med et lov-
ligt registreret køretøj, og olien var beregnet til hans hjemlige brug. de 641 l. fyringsolie blev
imidlertid transporteret i en gammel husstandsolietank med en kapacitet på i hvert fald 700 l.
betingelsen i § 9, stk. 1, om, at godset skal være emballeret til detailsalg er dermed ikke op-
                                              - 4 -
fyldt. undtagelsen vedrørende transport foretaget af private i bekendtgørelsens § 9, stk. 1,
finder derfor ikke anvendelse.
herefter, og af de af byretten anførte grunde, findes tiltalte skyldig efter anklageskriftet i for-
hold 1.
efter vidnet vs forklaring lægges det i forhold 2 til grund, at tiltalte tastede eller trykkede på
mobiltelefonen under kørslen. tiltalte findes på den baggrund skyldig i forhold 2.
straffen findes passende.
landsretten stadfæster dermed dommen, dog således at straffen vedrørende forhold 1 fast-
sættes efter bekendtgørelse nr. 788 af 27. juni 2013 om vejtransport af farligt gods § 38, stk.
1, jf. § 4, stk.1, og de i byretsdommen nævnte punkter i adr-konventionen.
                                    thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t stadfæstes.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.