text:
- mah
                                           udskrift
                                               af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                          kendelse
afsagt den 7. september 2017
v-58-16
                                     k. h. würtz v/ kasper heie würtz
                                     (advokat johan løje)
                                     mod
                                     f & h a/s
                                     og
                                     christian bitz
                                     (advokat mikkel kleis for begge)
sagens baggrund og parternes påstande
i denne kendelse tages der stilling til, hvorvidt der skal stilles præjudicielle spørgsmål til eu-
domstolen.
                                                  -2-
sagen drejer sig om, hvorvidt et keramikstel fremstillet af kasper heie würtz er ophavsret-
ligt og markedsføringsretligt beskyttet og i givet fald, om sagsøgtes keramikstel udgør en
krænkelse af würtz’ rettigheder. det er alene de ophavsretlige spørgsmål, som nærværende
anmodning om præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen vedrører.
k.h. würtz v/ kasper heie würtz har anmodet om, at der stilles præjudicielle spørgsmål til
eu-domstolen. k.h. würtz v/ kasper heie würtz har formuleret følgende foreløbige forslag
til spørgsmål:
1) kan værker af brugskunst i deres fysiske form anses for et ’værk’ som nyder beskyttelse i
medfør af artikel 1, stk. 1 og 2(a) i direktiv 2001/29?
2) skal artikel 1, stk. 1, i direktiv 2001/29 sammenholdt med artikel 1 i første tillægsprotokol
til emrk og artikel 17 i den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder,
fortolkes således, at et værk af brugskunst alene skal udgøre ophavsmandens egen intellek-
tuelle frembringelse for at være ophavsretligt beskyttet?
3) skal artikel 1, stk. 1, i direktiv 2001/29 sammenholdt med artikel 1 i første tillægsprotokol
til emrk og artikel 17 i den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder,
fortolkes således, at der kan stilles strengere krav til den kreative indsats for opnåelse af op-
havsretlig beskyttelse af værker af brugskunst end for andre værker?
4) skal artikel 1, stk. 1, i direktiv 2001/29 sammenholdt med artikel 1 i første tillægsprotokol
til emrk og artikel 17 i den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder,
fortolkes således, at et værk af brugskunst nyder den samme ophavsretlige beskyttelse som
andre beskyttede værker eller en svagere ophavsretlig beskyttelse end andre beskyttede
værker?
5) indebærer artikel 1, stk. 1, i direktiv 2001/29 sammenholdt med artikel 1 i første tillægspro-
tokol til emrk og artikel 17 i den europæiske unions charter om grundlæggende rettighe-
                                                    -3-
der, at en national domstol kan begrænse den ophavsretlige beskyttelse af værker af brugs-
kunst til alene at omfatte nærgående efterligninger?
6) skal artikel 2(a) i direktiv 2001/29 fortolkes således, at reproduktion også omfatter fysisk
reproduktion af et værk af brugskunst?
7) skal artikel 2a i direktiv 2001/29 fortolkes således, at reproduktion også foreligger, når de
fremtoningselementer, som er udtryk for ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse
for et værk af brugskunst, kan genfindes i reproduktionen?
f & h a/s og christian bitz har protesteret imod, at der sker præjudiciel forelæggelse for
eu-domstolen.
oplysningerne i sagen
k.h. würtz v/ kasper heie würtz (herefter würtz) anlagde den 5. april 2016 forbudssag ved
retten i viborg. forbudssagen, der alene havde f & h a/s som sagsøgt, blev senere henvist
til sø- og handelsretten, der afsagde kendelse i sagen den 15. november 2016, hvoraf fremgår
bl.a.:
”sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
ifølge erklæringerne fra keramiker mark lauberg, designer pil bredahl samt designer kim m. ander-
sen og keramiker finn d. rasmussen fremstår würtz’ keramik stel, h. skjalm p.- stellet og restaurant-
stellet, rustikt og individuelt hånddrejet med plettet, mat glasur i sort og grå farve. pil bredahl anfører
endvidere i sin erklæring bl.a., at den unikke kombination af stram, genkendelig formgivning i hvert
objekt, den særegne og sjældent sete glaseringsmetode, dennes resultat samt den meget konsekvente
farvebrug, som kendetegner würtz service, er et overbevisende udtryk for en selvstændig og indivi-
duel skabende indsats. marc lauberg giver i sin erklæring udtryk for, at würtz stellene er et unikt
produkt med sine hånddrejede former og særprægede glasurudtryk.
herefter finder retten, at det – således som sagen er oplyst - er sandsynliggjort, at würtz stellene på
frembringelsestidspunktet adskilte sig fra andre keramiske produkter, og at stellene er ophavsman-
dens egen intellektuelle frembringelse som følge heraf nyder stellene ophavsretlig beskyttelse som
kunstneriske værker, jf. ophavsretslovens § 1.
                                                     -4-
det visuelle indtryk på nærmere hold af på den ene side würtz’ to keramiske stel på den anden side
de dele af bitz serien, der påstås at krænke würtz’ rettigheder, er forskelligt, uanset at farvevalget for
stellene i overensstemmelse med tidens trend til dels er det samme, og der er anvendt mat glasur til
alle stellene. selve formgivningen af stellene er således klart forskellig, og würtz stellene bærer præg
af at være et hånddrejet produkt, mens bitz serien fremstår som et fabriksfremstillet produkt, hvor
hvert element er helt ens i form. würtz’ stentøj har karakter i glasuren, der bærer præg af individuel
bearbejdning, ligesom udtrykket i glasuren fremstår med en tilfældighed i prikkerne, mens bitz’ gla-
sur er ensartet og mere afdæmpet i såvel prikkerne som i karakteren.
sø- og handelsretten finder på denne baggrund, at der efter en helhedsbedømmelse ikke er en sådan
lighed mellem würtz’ og bitz’ stel, at det er sandsynliggjort, at würtz’ ophavsret er krænket, eller at f
& h har overtrådt markedsføringslovens § 1. korrespondancen mellem f & h og f & h’s kinesiske
producenter, hvori der blev henvist til würtz’ hjemmeside som inspiration, kan herefter ikke føre til et
andet resultat.
som følge af det anførte findes betingelserne for forbud ikke opfyldt, og würtz’ påstand om nedlæg-
gelse af forbud, pålæg om tilbagekaldelse og beslaglæggelse tages derfor ikke til følge, hvorfor f & h
frifindes.
efter sagens udfald skal würtz betale sagsomkostninger til dækning af f & h’s advokatomkostninger.
sagsomkostningerne fastsættes efter et skøn under hensyn til sagens værdi, sagens karakter og om-
fang til 75.000 kr. ekskl. moms.
                                             thi bestemmes:
f & h a/s frifindes.
k. h. würtz v/ kasper heie würtz skal inden 14 dage betale 75.000 kr. ekskl. moms i sagsomkostnin-
ger til f & h a/s.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.”
nærværende hovedsag angående bitz-stellet blev anlagt den 13. oktober 2016 mod både f &
h a/s og christian bitz. det fremgår af stævningen, at würtz’ påstande i hovedsagen på nu-
værende tidspunkt er sålydende:
”1. sagsøgte forbydes at sælge og markedsføre, herunder importere og eksportere, herunder udlevere
til sine kunder eller kunders købere de i bilag 1 gengivne produkter benævnt bitz stellet i alle farve-
varianter.
2. sagsøgte pålægges at tilbagekalde eventuelt solgte eller udleverede eksemplarer af de af påstand 1
omfattede produkter fra markedet, herunder brochuremateriale og andet markedsføringsmateriale,
der viser de af påstand 1 omfattede designs fra sine forhandlere.
3. christian bitz pålægges at fjerne alle henvisninger til de i påstand 1 anførte produkter fra offentlig-
heden, herunder alle hans instagram profiler og facebook profil.
                                                     -5-
4. det lager af de af påstand 1 omfattede produkter, som måtte forefindes i de sagsøgtes besiddelse
beslaglægges og destrueres for de sagsøgtes regning.
5. de sagsøgte betaler in solidum til sagsøger kr. 2.000.000 med sædvanlig procesrente fra sagens an-
læg og til betaling sker.
6. de sagsøgte tilpligtes at offentliggøre konklusionen og rettens bemærkninger af den afsagte dom i
livsstilsmagasinet bo bedre på passende måde og med gengivelse af hele dommens konklusion uden
kommentarer.”
det fremgår af svarskriftet, at sagsøgtes påstande i hovedsagen på nuværende tidspunkt er
sålydende:
”over for k.h. würtz’ påstand 1 påstås frifindelse.
over for k.h. würtz’ påstand 2 påstås principalt afvisning, subsidiært frifindelse.
over for k.h. würtz’ påstand 3 påstås principalt afvisning, subsidiært frifindelse.
over for k.h. würtz’ påstand 4 påstås principalt afvisning, subsidiært frifindelse.
over for k.h. würtz’ påstand 5 påstås principalt frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et
mindre beløb efter rettens skøn.
over for k.h. würtz’ påstand 6 påstås principalt afvisning, subsidiært frifindelse.”
parternes synspunkter
for würtz er det gjort gældende, at der i tre eu-direktiver, der regulerer beskyttelsen af be-
stemte typer af værker, herunder computerprogrammer, fotografier og kompilationer, er fo-
retaget en definition af det krav, der stilles for ophavsretlig beskyttelse, nemlig originalitets-
kravet. ifølge disse direktiver er originalitetskravet opfyldt, for så vidt at det udgør ”op-
havsmandens egen intellektuelle frembringelse”.
det følger således af europa-parlamentet og rådets direktiv 96/9/ef af 11. marts 1996 beskyt-
telse af databaser, art. 3, stk. 1:
”i henhold til dette direktiv skal databaser, som på baggrund af udvælgelsen eller strukture-
ringen af indholdet udgør ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse, have ophavs-
retlig beskyttelse som sådan. der gælder ikke andre kriterier for, om de er berettiget til den-
ne beskyttelse”
                                                 -6-
det følger endvidere af europa-parlamentets og rådets direktiv 2009/24/ef af 23. april 2009
om retlig beskyttelse af edb programmer, art. 1, stk. 3:
”et edb-program skal nyde beskyttelse, hvis det er originalt i den forstand, at det er op-
havsmandens egen intellektuelle frembringelse. der gælder ikke andre kriterier for, om et
edb-program er berettiget til beskyttelse.”
det følger endvidere af europa-parlamentets og rådets direktiv 2006/116/ef af 12. december
2006, art. 6:
”fotografier, der er originale i den forstand, at de er ophavsmandens egen intellektuelle
frembringelse, beskyttes i henhold til artikel 1. der anvendes ingen andre kriterier for at be-
stemme om de er berettiget til beskyttelse for andre fotografier”.
i 2001 blev europa-parlamentets og rådets direktiv 2001/29/ef om harmonisering af visse
aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (insofoc-
direktivet) udstedt. direktivet havde til formål at harmonisere ophavsretten særligt af hen-
syn til den teknologiske udvikling, som på tidspunktet fandt sted. dette for at sikre at vær-
ker, der blev udviklet i forbindelse med den teknologiske udvikling, blev beskyttet på lige
fod med andre værker, og at der generelt blev sikret et højt beskyttelsesniveau. dette følger
bl.a. af direktivets indledende betragtninger.
siden direktiverne blev udstedt, har eu-domstolen i flere afgørelser fastslået, at originali-
tetskravets definition i direktiv 96/9/ef, direktiv 2009/24ef og direktiv 2006/116/ef, ”op-
havsmandens intellektuelle frembringelse”, skal finde anvendelse på andre typer af værker
og ikke alene i relation til de værkstyper, som de tre overnævnte direktiver vedrører. eu-
domstolen henviser i sin begrundelse til infosoc-direktivet og fastslår, at infosoc-direktivet
hviler på samme princip, idet det opstiller en harmoniseret retlig ramme for ophavsretten.
                                                -7-
eu-domstolen fastslog dette for første gang i eu-domstolens afgørelse c-5/08 (infopaq). da
sagen blev behandlet for den danske højesteret, forelagde højesteret en række spørgsmål for
eu-domstolen. eu-domstolen fastslog i besvarelsen heraf, at infosoc-direktivet også inde-
bærer og fastslår, at betingelsen for ophavsretlig beskyttelse udgør opfyldelsen af originali-
tetskravet, og at dette defineres som ”ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse” i
overensstemmelse med de andre udstedte direktiver.
det fulgte af afgørelsen, at direktiv 2001/29 hviler på samme princip, idet ”det opstiller en
harmoniseret retlig ramme for ophavsret”. herved udtalte eu-domstolen sig tillige om
infosoc-direktivets rækkevidde og fastslog herved, at direktivet opstiller principper, der
gælder generelt for værker.
eu-domstolen har siden hen bekræftet overstående i flere afgørelser. af særlig relevans er
eu-domstolens afgørelse c-145/10 (panier).
sagen omhandlede en fotograf ved navn eva maria panier, der havde anlagt sag mod et
østrigsk avisforlag med påstand om, at avisforlaget havde krænket eva maria paniers op-
havsrettigheder til en række fotografier.
eva maria panier havde i kraft af sit erhverv taget nogle portrætbilleder af en pige ved navn
natacha k. forinden eva maria panier tog billederne af pigen, havde hun udformet bag-
grunden, bestemt positionen og ansigtsudtrykket.
natasha k blev, noget tid efter at billederne blev taget, bortført og holdt til fange af sin bort-
fører. natascha k formåede dog at flygte flere år efter. efter flugten offentliggjorde avisforla-
get eva maria paniers fotografier uden samtykke fra hende. dette fandt hun udgjorde en
krænkelse af hendes ophavsrettigheder til fotografierne.
handelsgericht i wien forlagde under sagens behandling en række spørgsmål for eu-
domstolen. ved fastlæggelsen af hvorledes det skal bedømmes om et portrætfotografi er op-
                                                 -8-
havsretligt beskyttet, henviste eu-domstolen i besvarelsen indledningsvist til infopaq-
afgørelsen og bekræftede, at det ved bedømmelsen af om en genstand, som f.eks. et portræt-
fotografi, er ophavsretligt beskyttet, skal bedømmes, om genstanden er original, i den for-
stand at den er ”ophavsmandens intellektuelle frembringelse”.
eu-domstolen fastslog endvidere også, at beskyttelsen ikke er svagere for portrætfotografi,
såfremt det kan konstateres, at det udgør ”ophavsmandens intellektuelle frembringelse” i
kraft af kreative og frie valg, hvorefter beskyttelsen svarer til den, som andre typer af værker
nyder.
indholdet af ”ophavsmandens intellektuelle frembringelse”
i såvel c-5/08 (infopaq) og c-145/10 (panier) definerede eu-domstolen endvidere også, hvad
det indebar, og hvordan det i øvrigt blev vurderet, at et værk udgjorde ”ophavsmandens in-
tellektuelle frembringelse”.
i c-5/08 (infopaq) anførte eu-domstolen bl.a. følgende:
”44. i relation til avisartikler hidrører ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse jf.
denne doms præmis 37, normalt fra den måde, hvorpå emnet er præsenteret, samt fra den
sproglige udtryksform. desuden er det i hovedsagen ubestridt, at avisartikler i sig selv ud-
gør litterære værker, der er omfattet af direktiv 2001/29.
45. hvad angår de elementer af sådanne værker, som beskyttelsen dækker, bemærkes, at dis-
se elementer er sammensat af ord, der isoleret set ikke i sig selv er udtryk for en intellektuel
frembringelse hos den ophavsmand, der bruger dem. det er først i kraft af valget, placerin-
gen og kombinationen af disse ord, at ophavsmanden kan udtrykke sin kreative ånd på en
original måde og skabe et resultat, der har karakter af en intellektuel frembringelse.
46. ordene udgør således ikke i sig selv elementer, der er genstand for beskyttelse.”
                                               -9-
det kan af overstående udledes, at den nærmere bedømmelse af, om en genstand udgør op-
havsmandens intellektuelle frembringelse, beror på en bedømmelse af, om der foreligger
fremtoningselementer, hvorved ophavsmanden har udtrykt sin kreative ånd ved at foretage
kreative valg. endvidere kan det af overstående angiveligt også udledes, at en kreativ sam-
mensætning af elementære elementer kan have ophavsret.
i c-145-/10 (panier) anførte eu-domstolen følgende.
”88. som det fremgår af 17. betragtning til direktiv 93/98, betragtes en intellektuel frembrin-
gelse som ophavsmandens egen, når den afspejler hans personlighed.
89. dette er tilfældet, hvis ophavsmanden har kunnet udtrykke sine kreative evner ved
frembringelsen af værket på grundlag af frie og kreative valg (jf. modsætningsvis dom af
4.10.2011, forenede sager c-403/08 og c-429/08, football association premier league m.fl.
endnu ikke trykt i samling af afgørelser, præmis 98).
90. for så vidt angår portrætfotografier bemærkes, at ophavsmanden vil kunne foretage frie
og kreative valg på flere måder og på forskellige tidspunkter i forbindelse med fremstillin-
gen.
91. på det forberedende stadium vil ophavsmanden kunne vælge udformningen, den por-
trætteredes holdning eller belysningen. når portrætfotografiet bliver taget, vil han kunne
vælge billedudsnittet, vinklen eller stemningen. i forbindelse med fremstillingen af aftrykket
vil ophavsmanden kunne vælge mellem flere fremkaldelsesteknikker eller, som i denne sag
anvende et computerprogram.
92. portrætfotografiets ophavsmand sætter med sine forskellige valg sit ”personlige præg”
på det skabte værk.
                                                 - 10 -
93. når det drejer sig om et portrætfotografi, er ophavsmandens råderum med hensyn til at
udtrykke sine kreative evner derfor ikke nødvendigvis begrænsede eller ikke-eksisterende.”
eu-domstolen definerer herved, hvorledes ophavsmandens personlighed kan komme til ud-
tryk, nemlig ved at ophavsmanden foretager frie og kreative valg.
det følger også implicit af denne præmis, at en genstand kan opnå ophavsretlig beskyttelse,
såfremt der er mulighed for, at ophavsmandens frie og kreative valg kan komme til udtryk.
det blev som nævnt ovenfor forelagt eu-domstolen, hvorvidt portrætfotografier nød en
svagere beskyttelse, hvilket eu-domstolen benægtede.
det kan udledes af de overstående afgørelser, at vurderingen af, hvorvidt der foreligger en
intellektuel frembringelse, beror på en bedømmelse af, hvorvidt den afspejler ophavsman-
dens personlighed. det, der endvidere opnår beskyttelse, er det, som er blevet til ved frie og
kreative valg.
krænkelsesbedømmelsen
eu-domstolen har i flere afgørelser også nærmere fastlagt, hvorledes krænkelsesbedømmel-
sen skal foretages i overensstemmelse med infosoc-direktivet.
i sagen c-5/08 (infopaq) beskriver eu-domstolen krænkelsesbedømmelsen som følgende:
”47. dette til trods kan det – henset til kravet om en vid fortolkning af rækkevidden af be-
skyttelsen i henhold til artikel 2 i direktiv 2001/29 – ikke udelukkes, at visse isolerede sæt-
ninger eller endog visse sætningsled i den pågældende tekst er egnede til at meddele læseren
den originalitet, der ligger i en tekst, såsom en avisartikel, ved at formidle et element til ved-
kommende, der i sig selv er udtryk for artiklens forfatters egen intellektuelle frembringelse.
sådanne sætninger eller sætningsled kan således henføres under beskyttelsen i henhold til
artikel 2, litra a), i direktiv 2001/29.
                                                 - 11 -
48. henset til ovenstående bemærkninger kan gengivelsen af et uddrag af et beskyttet værk,
der som de i hovedsagen omhandlede uddrag omfatter 11 på hinanden følgende ord fra det-
te værk, udgøre en delvis reproduktion som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2001/29, såfremt
– hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve – et sådant uddrag indeholder et
element af værker, der i sig selv udtrykker ophavsmandens egen intellektuelle frembringel-
se.”
i de forenede sager c-403/08 og c-429/08 (premier league) anførte eu-domstolen følgende:
”156. domstolen har således præciseret, at de forskellige dele af et værk er ophavsretligt be-
skyttet efter den nævnte bestemmelse, forudsat at de indeholder elementer, der er udtryk for
ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse som skaber af dette værk (infopaq interna-
tional-dommen, præmis 39).
157. dette fører til, at det er den enhed, der består af de simultant reproducerede fragmenter
– som altså eksisterer på et tidspunkt – der skal undersøges med henblik på at efterprøve,
om denne indeholder sådanne elementer. i bekræftende fald skal denne enhed kvalificeres
som en delvis reproduktion som omhandlet i ophavsretsdirektivets artikel 22, litra a) (jf. i
denne retning infopaq international-dommen, præmis 45 og 46). i denne forbindelse er det
irrelevant, om et værk reproduceres ved hjælp af lineære fragmenter, som kan have en gan-
ske kortvarig eksistens, idet de ved en teknisk proces straks slettes.
…
159. det forelagte spørgsmål skal derfor besvares med, at ophavsretsdirektivet artikel 2, litra
a, skal fortolkes således, at retten til reproduktion også omfatter flygtige fragmenter af vær-
ker i en satellitdekoders hukommelse og på en tv-skærm, forudsat at disse fragmenter inde-
holder elementer, der er udtryk for de pågældende ophavsmænds intellektuelle frembringel-
ser som skabere af disse værker, idet den enhed, der består af de simultant reproducerede
fragmenter, skal undersøges med henblik på at efterprøve, om den indeholder sådanne ele-
menter.”
                                                  - 12 -
betingelserne for ophavsret i dansk ret
tidligere gjaldt der strengere krav for opnåelse af ophavsret i danmark til visse værkstyper.
der blev bl.a. stillet et strengt krav til netop værkstypen brugskunst. disse skulle således op-
fylde et kvalificeret originalitetskrav. i den seneste danske retspraksis foreligger dog ikke ek-
sempler på, at kravene til beskyttelse bedømmes strengere for nogen værkstyper end andre.
uanset at kriteriet ikke bedømmes strengere eller svagere for de forskellige værkstyper for
opnåelse af ophavsret, veksler definitionen af originalitetskravet i dansk retspraksis. hen-
over den sidste tid er der også eksempler på, at de danske domstole har taget eu-
domstolens fortolkning af originalitetskravet og benytter dennes definition, ”ophavsman-
dens intellektuelle frembringelse”.
dog benyttes til stadighed de vekslende danske definitioner af originalitetskravet kontinuer-
ligt af højesteret. würtz henviser i den forbindelse til følgende højesteretsafgørelser fra de
sidste 6 år:
u.2014.98.2012: ”højesteret lægger efter skønserklæringen, navnlig besvarelserne af spørgs-
mål g.1. og g.2., til grund og g.2. til grund, at de anførte særegne træk ved montana i al
væsentlighed hver især er funktionsbestemt og/eller almindeligt forekommende i møbel-
branchen, og at det særegne ved montana som en minimalistisk, funktion og enkel reol
derfor er det samlede visuelle indtryk (helhedsvirkningen).”
u.2012.3189h: ”efter skønsmandens udtalelser, navnlig besvarelsen af spørgsmål 2 og 7, er
det særegne bed udformningen af lauritz knudsen a/s’ elkontaktserie lk fuga især kon-
taktfladernes konkave form samt herudover komponenternes overfladekvalitet og de helt
rene linjer. med denne fremhævelse og i øvrigt af de grunde, der er anført af sø- og handels-
retten, tiltræder højesteret, af lk fuga-serien er ophavsretligt beskyttet.”
                                               - 13 -
u.2012.3584h: ”højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af sø- og handelsretten, at
arki+ enkeltgreb hverken er beskyttet efter designloven eller ophavsretsloven.” sø- og han-
delsretten: ”retten finder det efter indholdet af syns- og skønserklæringen ikke godtgjort, at
arki+ er så originalt og udtryk for en sådan selvstændig skabende indsats, at dette greb er
beskyttet som værk efter ophavsretslovens §1.”
u.2012.129h: ”af de grunde, som sø- og handelsrettens flertal har anført tiltræder højeste-
ret, at j. nørgaard a/s’ t-shirt model >>nørgaard på strøget no. 101<< ikke kan anses for be-
skyttet efter ophavsretsloven.” – ”som anført af sø- og handelsrettens flertal i forbindelse
med spørgsmålet om beskyttelse efter ophavsretsloven er nørgaards t-shirt en frembringel-
se af betydelig enkelthed, og den består udelukkende af velkendte design- og formelemen-
ter.”
u.2011.2736h: ”det er ved højesterets dom af 5. juni 2001 (ufr 2001 s. 747) fastslået, at tripp
trapp-stolen er ophavsretligt beskyttet mod meget nærgående efterligninger. hoved-
spørgsmålet under sagen er derfor, om lulu-stolen er en så meget nærgående efterligning.”
der foreligger således ikke retspraksis i danmark, der tyder på, at der er enighed om, hvil-
ken definition af originalitetskravet som skal anvendes, og derfor præcis hvorledes det be-
dømmes, om en genstand er ophavsretligt beskyttet.
idet den harmoniserede krænkelsesbedømmelse i den grad afhænger originalitetskravet, og
hvorledes dette vurderes opfyldt, kan det således på baggrund af domstolenes vekslende
valg af definitionen af originalitetskravet vanskeligt fastlægges, om de danske domstole på
nuværende tidspunkt foretager en korrekt bedømmelse af, hvorvidt betingelserne for at op-
nå ophavsretlig beskyttelse er opfyldt, og derfor om bedømmelsen er i overensstemmelse
med eu-retten. det der afgør, hvorvidt der foreligger en krænkelse eller ej, er hvorvidt ele-
menter, der opfylder det harmoniserede originalitetskrav altså elementer, der er udtryk for
ophavsmandens kreative og frie valg, er overtaget i den potentielt krænkende genstand.
                                                    - 14 -
de danske domstole benytter således ikke definitionen, ”ophavsmandens intellektuelle
frembringelse” og eu-domstolens vurdering af, hvorvidt kriteriet herom er opfyldt, konse-
kvent.
idet domstolene ikke gør konsekvent brug af eu-domstolens principper, er det således nød-
vendigt at få fastlagt, om de principper som eu-domstolen har fastlagt ved infopaq-
afgørelsen gør sig gældende, hver gang de danske domstole skal bedømme, om betingelser-
ne for ophavsretlig beskyttelse er opfyldt også i relation til brugskunst.
for så vidt angår sagsøgtes forslag om afgivelse af bindende proceserklæring angående den
ophavsretlige beskyttelse af würtz’ keramikstel, er der tale om et retligt forhold, som retten
ex officio skal tage stilling til. retten vil således kunne træffe en anden afgørelse herom i ho-
vedsagen. dernæst står det retten frit for at forelægge, uanset hvad parterne aftaler indbyr-
des.
beskyttelsesomfanget for brugskunst i dansk ret
selvom betingelserne for ophavsretlig beskyttelse af brugskunst måske ikke længere vurde-
res strengere end for andre værkstyper i dansk ret har højesteret igennem længere tid fast-
slået, at brugskunst nyder en svagere beskyttelse end andre typer af værker.
dette er kommet til udtryk igennem tiden i afgørelser truffet af højesteret. den danske høje-
steret har konsekvent fastslået, at brugskunst alene nyder beskyttelse mod meget nærgående
efterligninger. beskyttelsesomfanget kommer særligt til udtryk i krænkelsesbedømmelsen,
hvorved der således foretages en vurdering af, hvorvidt der består tilnærmelsesvis identitet
mellem de genstande, der er til bedømmelse. der bliver i flere af disse afgørelser således ikke
sondret, som eu-domstolen gør, mellem hvad der er udtryk for ophavsmandens kreative
valg, og hvad der ikke er, og herefter foretaget en bedømmelse af, hvorvidt det, der kan an-
ses for beskyttet, er overtaget i den genstand, som anses for at være krænkende. der foreta-
ges alene en generel skærpet lighedsbedømmelse.
                                              - 15 -
af højesterets afgørelser, der siden eu-domstolens afgørelse c-145/10 (panier) har fastslået,
at brugskunst alene er beskyttet mod nærgående efterligner, er således de nedenfor anførte:
h2014.152.2013: ”ved samme dom er det endvidere fastslået, at tripp trapp stolen er en
funktionsbestemt genstand skabt i et funktionalistisk formsprog, og at den ophavsretlige be-
skyttelse derfor er begrænset til meget nærgående efterligninger.”
h2014.153.2013: ”ved samme dom er det endvidere fastslået, at tripp trapp stolen er en
funktionsbestemt genstand skabt i et funktionalistisk formsprog, og at den ophavsretlige be-
skyttelse derfor er begrænset til meget nærgående efterligninger.”
u.2014.954h: ”vola kv1 er en funktionsbestemt genstand skabt i et funktionalistisk form-
sprog og den ophavsretlige beskyttelse er derfor begrænset til meget nærgående efterlignin-
ger”
h2014.98.2012: ”montana er et funktionsbestemt produkt skabt i et funktionalistisk form-
sprog, og den ophavsretlige beskyttelse er derfor begrænset til meget nærgående efterlignin-
ger”
u.2012.1185h: ”som fastslået i retspraksis er brugskunst alene ophavsretligt beskyttet mod
meget nærgående efterligninger.”
u.2012.3189h: ”der er tale om funktionsbestemte genstande skabt i et funktionalistisk form-
sprog, og den ophavsretlige beskyttelse er derfor begrænset til meget nærgående efterlignin-
ger.”
u.2011.2736h: ”det fremgår af højesteretsdommen, at tripp trapp-stolen har et banebry-
dende formmæssigt design, hvor det særegne ved stolens udformning er dels de lige linjer
                                               - 16 -
og den meget stringente form, dels anvendelsen af ”l-formen” til sidevangerne og de vand-
rette ben.”
u.2011.3451h: ”som brugskunst er global-knivene beskyttet mod meget nærgående efter-
ligninger. spørgsmålet er herefter om royal-knivene, er importeret af gorm lokdam, er en
sådan nærgående efterligning”.
som eu-domstolen anførte, ved besvarelsen af spørgsmålet om portrætfotografier nyder en
svagere beskyttelse end andre værker i c-145/10 (panier), består der således ikke værker, der
kan anses for generelt at nyde en svagere beskyttelse en andre værker, idet det, som er be-
skyttet, er elementer der er udtryk for kreative og frie valg, hvilket kan komme til udtryk på
mange måder, herunder også for f.eks. værkstyper som portrætfotografier.
konsekvensen af overstående er, at de danske domstole fastslår, at beskyttelsen generelt er
svag ved brugskunstgenstande, hvilket ikke kan anses for at være i overensstemmelse med
eu-retten.
det samme antager ph.d. morten rosenmeier og professor, dr.jur., ph.d. jens schovsbo, cen-
ter for informations- og innovationsret (ciir), københavns universitet, i deres juridiske arti-
kel, ”brugskunstbeskyttelse mod >>meget nærgående efterligninger<<. er højesterets praksis
på kant med eu-retten?”
krænkelsesbedømmelsen i dansk ret
vurderingen af, hvorledes krænkelsesbedømmelsen foretages i dansk ret, er beskrevet som
følgende, ”ophavsretsloven med kommentarer” af peter schønning, 6. udgave, karnov
group, s. 161:
”om frembringelse ligger inden for eller uden for værkets beskyttelsessfære afhænger af en
konkret lighedsbedømmelse. koktvedgaard 2002, s. 129, taler om en identitetsbedømmelse:
                                               - 17 -
det afgørende er, om man opfatter de to fænomener som så ligeartede, at ”de med føje kan
siges at hidrøre fra samme (æstetiske) oplevelse – at de er det samme ”værk” – ganske uan-
set de eventuelle forskelle”. er der en oplevelse af identitet eller lighed, foreligger der en
krænkelse af ophavsretten til det oprindelige værk. se også 1961-lovmotiverne (til § 1), hvor-
efter ”beskyttelsen omfatter værket i alle de skikkelser, det kan antage uden at tabe identi-
tet”.
under alle omstændigheder skal lighedsbedømmelsen med det påstået krænkede værk alene
foretages f.s.v. angår de værkselementer, som ophavsmanden har frembragt og dermed har
ophavsret til. er dele af værket ubeskyttede, er disse irrelevante for lighedsbedømmelsen.
hvis eksempelvis en brugsgenstand delvis indeholder elementer hentet fra et andet (nu ube-
skyttet) værk og elementer, der må karakteriseres som enten uden værkshøjde eller ubeskyt-
tet idéindhold, skal der ved lighedsbedømmelsen ses bort fra disse elementer.”
endvidere fremhæves nedenfor nævnte højesterets-afgørelser fra de sidste 6 år, og de præ-
misser hvorved højesteret konkret bedømmer, hvorvidt der foreligger en krænkelse:
h2014.152.2013: ”om der foreligger en krænkelse af ophavsretten, må herefter som fastslået
ved højesterets dom af 28. juni 2011 (ufr 2011.2736 tripp trapp – lulu stolen) bero på, om
den eventuelt krænkende stols formmæssige design indebærer en tilstrækkelig frigørelse fra
det særegne ved tripp trapp stolens udformning, hvorved der som anført ikke indgår
formelementer, der følger af den konstruktive idé, og heller ikke formelementer, der følger af
stolens funktion. sammenligningen beror som anført i højesterets dom af 3. januar 201 (ufr
2014.954 vola armaturet) på en helhedsbedømmelse baseret på de formelementer, der er
særegne for tripp trapp stolen, og som har betinget den ophavsretlige beskyttelse. det er
ikke nødvendigt for at fastslå en tilstrækkelig frigørelse fra det særegne ved tripp trapp
stolen, at den eventuelt krænkende stol er frembragt ved en selvstændig indsats.”
u.2014.954h: ”højesteret finder herefter, at osier og blanco ikke kan anses som efterlig-
ninger af vola kv1 ved en helhedsbedømmelse baseret på de punkter, der er særegne for
                                                - 18 -
vola kv1. der foreligger således ikke en meget nærgående efterligning af vola kv1 og der-
med ikke en krænkelse”
h2014.98.2012: ”højesteret finder efter en helhedsbedømmelse baseret på skønserklæringen,
bilagsmaterialetog højesterets egen besigtigelse, at abc quadrant ikke i sit samlede visuelle
udtryk kan anses som en meget nærgående efterligning af montana.”
u.2012.1185h: af de grunde, der er anført af sø- og handelsretten vedrørende handelssel-
skabets taske og af sø- og handelsrettens flertal vedrørende in-hatex’ taske og af sø- og
handelsrettens flertal vedrørende in-hatex’ taske, tiltræder højesteret, at taskerne ikke er så
nørgående efterligninger af hermès tasker, at det kan indebære ophavsretskrænkelser”.
u2012.2189h: ”højesteret finder på denne baggrund og i overensstemmelse med skønsman-
dens besvarelser af spørgsmål 15 og 16, at l-control-seriens formmæssige design indebærer
en sådan frigørelse fra det særegne ved lk fuga-seriens udformning, at l-control-serien
ikke kan anses som en meget nærgående efterligning”
u.2011.2736h: ”højesteret finder herefter, at lulu-stolens formmæssige design ikke indebæ-
rer en tilstrækkelig frigørelse fra det særegne ved tripp trapp-stolens udformning, men må
anses som en meget nærgående efterligning, således at den krænker den ophavsret, der er
knyttet til tripp trapp-stolen.”
u.2011.3451h: ”efter bevisførelsen, herunder syns- og skønsmandens erklæringer, lægger
højesteret til grund, at royal-knivene er frembragt ved efterligning af global-knivene uden
selvstændig indsat, at royal-knivenes design efter en helhedsvurdering har en betydelig lig-
hed med global-knivene, som ikke blot er funktionelt begrundet, og at knivene er forveksle-
lige.”
generelt må de fremdragne domme læses således, at højesterets krænkelsesbedømmelse ik-
ke kan anses for at være i overensstemmelse med eu-retten navnlig idet, at højesteret ikke
                                                 - 19 -
har vurderet og fastslået, hvad der var beskyttet i overensstemmelse med eu-domstolens
principper. endvidere har højesterets krænkelsesbedømmelse også karakter af en generel
lighedsbedømmelse, der inddrager andre vurderingselementer end dem, som eu-domstolen
benytter.
nødvendigheden af forelæggelse af spørgsmål til eu-domstolen
de afgørende spørgsmål i nærværende sag er, dels hvorvidt sagsøgers produkter er omfattet
af ophavsret, og dels, hvorvidt sagsøgtes produkter krænker sagsøgers eventuelle ophavsret
i medfør af ophavsretslovens § 1.
sø- og handelsretten skal således tage stilling til flere af de principper, som eu-domstolen
har fastlagt i sine præjudicielle afgørelser, og navnlig idet disse principper ikke kommer
konkret til udtryk i dansk retspraksis, er det helt afgørende for bedømmelsen af nærværende
sag, at få fastlagt, hvorledes eu-retten konkret skal fortolkes, og herunder om højesterets
hidtidige praksis er i overensstemmelse med eu-domstolens praksis.
det kan udledes af overstående redegørelse, at de danske domstole ikke konsekvent be-
dømmer, om en genstand er ophavsretligt beskyttet i overensstemmelse med de principper,
som eu-domstolen har fastlagt i sine afgørelser. spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgers kera-
mikserie er ophavsretligt beskyttet, er et væsentligt spørgsmål i nærværende sag. hvilket
kriterie sø- og handelsretten skal lægge til grund, og hvorledes sø- og handelsretten skal fo-
retage bedømmelsen, er forhold, som må anses for uklare. det er således afgørende for sø-
og handelsrettens afgørelse, at få oplysning om, hvordan sø- og handelsretten konkret skal
foretage denne bedømmelse i forhold til sagsøgers værker.
endvidere er det også vigtigt at få fastlagt, om det er i overensstemmelse med eu-retten, at
brugskunst i dansk ret kun nyder en svag beskyttelse, altså kun mod ”meget nærgående ef-
terligninger”. sagsøgers værker er brugskunst og vil således i princippet være underlagt
denne svage beskyttelse.
                                                  - 20 -
derfor er det ligeledes helt afgørende for sø- og handelsretten at få dette forhold afklaret,
inden retten skal bedømme sagen.
som det endvidere kan udledes af overstående, har eu-domstolen også fastlagt konkrete
principper for, hvorledes krænkelsesbedømmelsen skal foretages. da krænkelsesbedømmel-
sen i dansk ret ikke er konsekvent, er det vigtigt at få fastlagt, præcis hvorledes krænkelses-
bedømmelsen skal foretages.
det er væsentligt at få afklaret, hvorvidt brugskunst er omfattet af den harmonisering, eu-
domstolen har fastlagt for de værker, der hidtil har været forelagt domstolen til bedømmel-
se.
sagsøgte anfører, at det følger af sagerne c-456/06 (peek & cloppenberg) og c-5/11 (donner),
at infosoc-direktivet finder anvendelse på brugskunst. afgørelserne tager efter würtz’ opfat-
telse ikke stilling til spørgsmålet om brugskunst. at der er begrundet tvivl om gældende
retstilstand på trods af sagerne c-456/06 (peek & cloppenberg) og c-5/11 (donner) fremgår
endvidere af, at andre nationale domstole, herunder den norske højesteret og den tyske høje-
steret har truffet afgørelser om, hvilken betydning infosoc-direktivet og de efterfølgende eu-
domstolsafgørelser har for henholdsvis norsk og tysk ret om brugskunst og i den forbindelse
har udtrykt sig tvetydigt om spørgsmålet.
parternes enighed om, at brugskunst er omfattet af infosoc-direktivet indebærer dernæst ik-
ke, at det ikke fortsat er relevant at stille spørgsmål til eu-domstolen omkring dette spørgs-
mål, da domstolen ikke er bundet af parternes eventuelle tilkendegivelse om gældende ret.
det har ingen betydning for opfyldelsen af nødvendighedskriteriet, om modparten har er-
klæret sig enig i sagsøgers fortolkning af eu-retten.
                                                - 21 -
f & h a/s og christian bitz har gjort gældende, at der bag würtz’ anmodning om præjudici-
el forelæggelse ligger følgende to hovedspørgsmål, som er centrale i hovedsagen mellem
parterne:
1. om würtz’ stel er ophavsretligt beskyttet, og
2. beskyttelsesomfanget for würtz’ stel, herunder om bitz-stellet udgør en krænkelse af
würtz’ rettigheder.
er würtz’ stel ophavsretligt beskyttet?
dette emne relaterer sig til würtz’ foreslåede spørgsmål 1 – 3.
det som würtz først og fremmest ser et behov for at få afklaret, er om brugskunst falder un-
der et af de fire direktiver nævnt i begæringen. det er i eu-domstolens domme i sag c-
456/06 (peek & cloppenberg) og sag c-5/11 (donner) – begge sager omhandlede sprednings-
retten til brugskunst i form af møbler – lagt til grund, at infosoc-direktivet finder anvendelse
på brugskunst, jf. eksempelvis donner-sagens præmis 23-26.
sagsøgte kan tilslutte sig würtz’ opfattelse af, at originalitetskravet er opfyldt, når et værk er
”udtryk for ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse”. af forarbejderne til ophavs-
retsloven er værkshøjdekravet angivet som et krav om, at frembringelsen skal være et ”resul-
tat af egen selvstændig skabende intellektuel indsats fra ophavsmandens side.” men der er
efter sagsøgtes opfattelse ingen forskel – hverken ud fra en ordlydsfortolkning eller en for-
tolkning af retspraksis – på, hvordan disse kriterier skal anvendes af domstolene i praksis.
som det fremgår af anmodning om præjudiciel forelæggelse, foreligger der ikke i den sene-
ste danske retspraksis eksempler på, at kravene til ophavsretlig beskyttelse generelt bedøm-
mes strengere for nogen værkstyper end andre.
                                                 - 22 -
men der vil naturligvis altid skulle foretages en konkret vurdering af om det værk, der er
genstand for en sag, er ”udtryk for ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse” / ”re-
sultat af egen selvstændig skabende intellektuel indsats fra ophavsmandens side”. som det
klare udgangspunkt vil der skulle mere til, før en brugsgenstand opfylder originalitetskra-
vet, idet en brugsgenstand pr. definition vil indeholde elementer, der er bestemt af genstan-
dens funktion, og som dermed ligger uden for beskyttelsen efter infosoc-direktivet og op-
havsretsloven.
derfor stilles der i praksis strengere krav til beviset for, at eksempelvis en spisetallerken eller
en gaffel er ophavsretligt beskyttet sammenlignet med eksempelvis et abstrakt maleri, som
næsten pr. definition vil være ophavsretligt beskyttet. dette forekommer åbenlyst og bør ik-
ke være genstand for en præjudiciel forelæggelse.
sagsøgte har dernæst erklæret sig villig til at afgive en bindende proceserklæring om, at
würtz’ keramikstel er udtryk for ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse, og at
stellet derfor nyder ophavsretlig beskyttelse som brugskunst.
beskyttelsesomfanget for würtz’ stel
med de foreslåede spørgsmål 4 – 7 ønsker würtz at få eu-domstolens fortolkningsbidrag
med henblik på at få klarlagt beskyttelsesomfanget for würtz’ stel. som det fremgår af
würtz’ indlæg, anerkender würtz, at der foreligger krænkelse af et værk, når de elementer,
som er udtryk for ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse genfindes (er reprodu-
ceret) i det krænkende produkt. også denne opfattelse kan sagsøgte tilslutte sig som fastslået
i praksis fra eu-domstolen.
det er sagsøgtes opfattelse, at der ikke er uoverensstemmelse mellem, på den ene side, prak-
sis fra eu-domstolen og, på den anden side, den nyeste praksis fra de danske domstole ved-
rørende beskyttelsesomfanget for brugskunst.
                                               - 23 -
højesterets præmisser i en række sager, eksempelvis u.2011.2736h (tripp trapp-stolen),
hvorefter originalproduktet fandtes at være beskyttet mod ”meget nærgående efterlignin-
ger”, strider ikke mod eu-praksis og infosoc-direktivet. det fremgår af disse domme, at hø-
jesteret netop har foretaget en vurdering af, hvad der er det særegne ved originalproduktet
(for så vidt angår tripp trapp-stolen er det ”de lige linjer og den meget stringente form, dels
anvendelsen af »l-formen« til sidevangerne og de vandrette ben”) og dernæst har foretaget
en vurdering af, om disse elementer genfindes i de produkt, som påstås at udgøre en kræn-
kelse.
bemærkningerne i højesterets præmisser om, at beskyttelsen omfatter ”meget nærgående ef-
terligninger” skal således læses i dommenes konkrete kontekst, herunder vurderingen af
graden af originalproduktets originalitet. dommene omhandler således originalprodukter
indeholdende en lang række detaljer, som er funktionsbestemte og dermed ikke er omfattet
af ophavsmandens eneret, fordi der ikke er tale om ”elementer, som er udtryk for ophavs-
mandens egen intellektuelle frembringelse.” så i de sager hvor originalprodukterne hoved-
sageligt består i en række uoriginale detaljer, er det ikke udtryk for manglende overens-
stemmelse med eu-praksis, at højesteret fastslår beskyttelsen til at omfatte ”meget nærgå-
ende efterligninger”.
det fremgår af sø- og handelsrettens dom i sag a-19-16 vedrørende de samme produkter,
som er genstand for nærværende sag, at sø- og handelsretten netop foretog en vurdering af,
om de særprægede elementer i würtz stel (”formgivningen på würtz’ stel, som bærer præg
af at været et hånddrejet produkt” og ”karakteren i glasuren, der bærer præg af individuel
bearbejdning, ligesom udtrykket i glasuren fremstår med en tilfældighed i prikkerne”) kun-
ne genfindes i bitz-stellet, og sø- og handelsretten fandt herefter ikke, at der var den nød-
vendige lighed til at kunne statuere krænkelse. sø- og handelsretten har derfor foretaget en
korrekt og eu-konform krænkelsesvurdering, uanset at würtz ikke måtte være enig med re-
sultatet af vurderingen.
                                                   - 24 -
det er derfor sagsøgtes opfattelse, at der heller ikke i relation til krænkelsesspørgsmålet er en
sådan tvivl om forståelsen af de relevante kriterier, herunder forståelse af eu-retten, at det er
nødvendigt at forelægge spørgsmål for eu-domstolen.
vurdering af nødvendigheden af de af würtz foreslåede spørgsmål
1. kan værker af brugskunst anses for beskyttet efter artikel 1, stk. 1 og 2(a) i direktiv 2001/29?
med henvisning til sag c-5/11 (donner) og sag c-456/06 (peek & cloppenburg kg) er det
allerede forudsat af eu-domstolen, at brugskunst er omfattet af direktiv 2001/29 (infosoc-
direktivet). det vil derfor ikke være nødvendigt at forelægge det foreslåede spørgsmål for
eu-domstolen.
2. skal artikel 1, stk. 1 i direktiv 2001/29 sammenholdt med artikel 1 i første tillægs-protokol til
emrk [undertegnet i rom den 4. november 1950] og artikel 17 i den europæiske unions charter om
grundlæggende rettigheder fortolkes således, at et værk af brugskunst skal udgøre ophavsmandens
egen intellektuelle frembringelse, for at være ophavsretligt beskyttet?
med henvisning til sag c-5/08 (infopaq), særligt præmis 34 og 37, kan det lægges til grund, at
det allerede er fastlagt i eu-praksis, at et værk af brugskunst skal udgøre ophavsmandens
egen intellektuelle frembringelse for at være beskyttet. det vil derfor være overflødigt at stil-
le det foreslåede spørgsmål.
3. skal artikel 1, stk. 1 i direktiv 2001/29 sammenholdt med artikel 1 i første tillægs-protokol til
emrk [undertegnet i rom den 4. november 1950] og artikel 17 i den europæiske unions charter om
grundlæggende rettigheder, fortolkes således; at der stilles strengere krav til den kreative indsats for
opnåelse af ophavsretlig beskyttelse af brugskunst som følge af, at nogle fremtoningselementer enten er
bestemt af modetrends eller er bestemt af funktion?
                                                      - 25 -
det er sagsøgtes opfattelse, at dette spørgsmål er for uklart formuleret til at være egnet til fo-
relæggelse for eu-domstolen. det er således ikke klart, hvad der menes med begrebet ”mo-
de-trends”, ligesom det er uklart, om der med spørgsmålet henvises til modetrends før eller
efter tidspunktet for frembringelsen af det pågældende produkt.
derudover er det sagsøgtes klare opfattelse, at det er op til de nationale domstole at foretage
en konkret vurdering af beskyttelsesomfanget for et konkret produkt i forhold til, hvad der
er det særegne ved produktet under hensyn til alle relevante forhold, herunder eksistensen
af andre produkter på markedet mv.
4. skal artikel 1, stk. 1 i direktiv 2001/29 sammenholdt med artikel 1 i første tillægs-protokol til
emrk [undertegnet i rom den 4. november 1950] og artikel 17 i den europæiske unions charter om
grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at et værk af brugskunst, nyder en >>svagere<< eller slet
ingen ophavsretlig beskyttelse, idet nogle fremtoningselementer er bestemt af funktion?
der er som anført enighed mellem parterne om, at det relevante for krænkelsesvurderingen
er, om de elementer, som er udtryk for ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse,
genfindes (er reproduceret) i det krænkende produkt. det forekommer derfor unødvendigt
at få besvaret, om brugskunst generelt nyder en svagere beskyttelse end andre former for op-
havsretsbeskyttede værker. som anført vil beskyttelsesomfanget altid afhænge af en konkret
vurdering af det særegne ved det pågældende værk.
5. skal artikel 2(a) i direktiv 2001/29, fortolkes således, at reproduktion også omfatter fysisk reproduk-
tion af brugskunst?
med henvisning til sag c-5/11 (donner) og sag c-456/06 (peek & cloppenburg kg) er det
forudsat af eu-domstolen, at distribution af fysiske eksemplarer af brugsgenstande er om-
fattet af ophavsmandens spredningsret. der kan efter f&h’s opfattelse udledes af disse
domme, at fysisk reproduktion også er omfattet af begrebet reproduktion i infosoc-
                                                      - 26 -
direktivets art. 2. der er derfor ikke en sådan fortolkningstvivl, at det vil være nødvendigt at
forelægge det foreslåede spørgsmål for eu-domstolen.
6. skal artikel 2(a) i direktiv 2001/29 fortolkes således, at reproduktionen også omfatter reproduktion,
som sker på internettet, ved at fotografier af et reproduceret brugskunstværk benyttes i markedsførin-
gen af det reproducerede brugskunstværk?
det fremgår allerede af ordlyden i infosoc-direktivet art. 1, at en ophavsmands eneret omfat-
ter ”direkte eller indirekte, midlertidig eller permanent reproduktion på en hvilken som helst
måde og i en hvilken som helst form, helt eller delvis.” infosoc-direktivet giver derfor ikke
anledning til en sådan fortolkningstvivl, at det er nødvendigt at forelægge det foreslåede
spørgsmål for eu-domstolen.
det skal samtidig bemærkes, at det altid vil bero på en konkret vurdering, om et fotografi af
et reproduceret brugskunstværk er omfattet af ophavsmandens reproduktionsret, idet der al-
tid skal foretages en konkret vurdering af, om det pågældende fotografi udgør en krænkelse
af rettighederne til originalværket.
7. skal artikel 2(a), i direktiv 2001/29 fortolkes således, at reproduktion foreligger, når de fremtoning-
selementer, som er udtryk for ophavsmandens egen intellektuelle frembringelse for et værk af brugs-
kunst, kan genfindes i reproduktionen?
det følger allerede af ordlyden af infosoc-direktivet artikel 2, litra a), at eneretten omfatter
hel eller delvis reproduktion. det kan desuden udledes af sag præmis 48, at det afgørende
for, om der foreligger delvis reproduktion af et originalt værk som omhandlet i artikel 2 i in-
fosoc-direktivet er, om der er gengivet elementer af værket, ”der i sig selv udtrykker op-
havsmandens egen intellektuelle frembringelse”.
det er derfor sagsøgtes opfattelse, at der ikke er en sådan tvivl om forståelsen af indholdet af
reproduktionsretten, at det er nødvendigt at stille det foreslåede spørgsmål 7.
                                                  - 27 -
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
i denne sag skal retten tage stilling til, om et keramikstel fra würtz er ophavsretligt beskyt-
tet, og om et bestemt stel fra bitz i givet fald krænker dette.
parterne er i alt væsentligt enige om den eu-retlige ramme for denne bedømmelse, og retten
finder ikke, at eu-rettens regulering af betingelserne for ophavsretlig beskyttelse, herunder
af brugskunst, af beskyttelsesomfanget eller krænkelsesvurderingen giver anledning til tvivl
af en sådan karakter, at det er nødvendigt at forelægge eu-domstolen præjudicielle spørgs-
mål for at tage stilling til parternes konkrete tvist i denne sag.
sø- og handelsretten tager derfor ikke anmodningen om forelæggelse for eu-domstolen til
følge.
                                        thi kendes for ret:
anmodningen fra k.h. würtz v/ kasper heie würtz om forelæggelse af spørgsmål for eu-
domstolen tages ikke til følge.
                                      mads bundgaard larsen
                                               (sign.)
                                            ___ ___ ___
                                  udskriftens rigtighed bekræftes
                                    sø- og handelsretten, den
 - 28 -


text:
                             højesterets dom
                       afsagt torsdag den 1. september 2016
sag 270/2015
(1. afdeling)
ankestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat jacob pinborg)
mod
a
(advokat lars sandager, beskikket)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 11. afdeling den 19. november 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, thomas rørdam, jens peter
christensen, lars hjortnæs og lars apostoli.
påstande
appellanten, ankestyrelsen, har påstået frifindelse.
indstævnte, a, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
arbejdsskadestyrelsen har i medfør af arbejdsskadesikringslovens § 40 a truffet afgørelse om,
at a ikke skal tilbagebetale den godtgørelse for varigt mén (35.720 kr.), som hun har fået ud-
betalt.
højesterets begrundelse og resultat
sagens hovedspørgsmål er, om ankestyrelsen var berettiget til at ændre sin afgørelse af 6. juli
2010 (som rettet den 18. oktober 2010) til skade for a, således at man ikke længere aner-
                                               - 2 -
kendte, at hun havde pådraget sig en arbejdsskade ved hændelsen på arbejdspladsen den 25.
juni 2008.
efter arbejdsskadesikringslovens § 5 forstås ved arbejdsskade i denne lov ulykke, jf. § 6, og
erhvervssygdom, jf. § 7, der er en følge af arbejdet eller de forhold, det er foregået under. det
fremgår af § 6, at der ved ulykke efter loven forstås en personskade forårsaget af en hændelse
eller en påvirkning, der sker pludseligt eller inden for 5 dage.
a har efter retslægerådets udtalelse af 30. marts 2015 anerkendt, at der ikke er medicinsk
årsagsforbindelse mellem hændelsen den 25. juni 2008 og hendes varige ryggener.
højesteret finder, at det må lægges til grund, at arbejdsskadesikringslovens betingelse om
årsagsforbindelse ikke er opfyldt, og at ankestyrelsens afgørelse fra 2010 om anerkendelse af
arbejdsskade derfor er uhjemlet.
udgangspunktet er herefter, at ankestyrelsens tidligere afgørelse om anerkendelse af hændel-
sen som en arbejdsskade er ugyldig efter forvaltningsrettens almindelige regler. udgangs-
punktet kan fraviges, når særlige omstændigheder gør det påkrævet. højesteret finder, at der
ikke foreligger sådanne særlige omstændigheder i det foreliggende tilfælde. det bemærkes
herved, at det ikke er en nødvendig konsekvens af afgørelsens ugyldighed, at der skal ske til-
bagebetaling af den méngodtgørelse, som er udbetalt til a, men alene at hun er afskåret fra
fremover at modtage yderligere erstatning eller godtgørelse efter arbejdsskadesikringsloven
som følge af hændelsen den 25. juni 2008.
da ankestyrelsen herefter med rette har annulleret sin afgørelse fra 2010, tager højesteret
styrelsens frifindelsespåstand til følge.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal statskassen betale 101.500 kr. til ankesty-
relsen, heraf 100.000 kr. til dækning af udgifter til advokatbistand og 1.500 kr. til dækning af
retsafgift.
                                      thi kendes for ret:
ankestyrelsen frifindes.
                                            - 3 -
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal statskassen betale 101.500 kr. til ankesty-
relsen.
sagsomkostningsbeløbet skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark