text:
                      højesterets kendelse
                            afsagt onsdag den 16. maj 2018
sag 212/2017
a
(advokat stefan reinel)
mod
rigspolitiet
(advokat karsten hagel-sørensen)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 18. juni 2017 og af østre
landsrets 18. afdeling den 23. juni 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: lene pagter kristensen, thomas rørdam og lars
hjortnæs.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at frihedsberøvelsen af ham ikke burde have været kendt
lovlig og opretholdt ved københavns byrets kendelse af 18. juni 2017, stadfæstet af østre
landsret den 23. juni 2017.
indkærede, rigspolitiet, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
af politirapport af 17. juni 2017 fremgår, at politiet samme dag kl. 7.25 ankom til scandia
hotel på vester søgade, der er beliggende inden for tættere bebygget område i københavn.
ved ankomsten til stedet observerede politiet fire rumænere, som overnattede i en etableret
lejr. de havde indrettet sig med liggeunderlag, dyner og tæpper på fortovet langs facaden til
                                                - 2 -
scandia hotel under et udhæng. de lå fuldt påklædt, og der stod en del bagage i form af ryg-
sække og plastikposer ved siden af dem.
af afhøringsrapport af 17. juni 2017 fremgår, at a vedtog en bøde på 500 kr. for overtrædelse
af ordensbekendtgørelsens § 18, stk. 1, jf. § 3, stk. 4, ved på vester søgade ud for nr. 10,
hvortil der er almindelig adgang, at have etableret og opholdt sig i lejr, som var indrettet med
tæpper, dyner og soveposer og med tre andre personer, hvilket var egnet til at skabe utryghed
i nærområdet. han forklarede under afhøringen, at han kom til danmark for ca. halvanden
måned siden for at samle flasker. i danmark havde han sovet hos en kammerat i en bil, og 12-
13 gange havde han overnattet på gaden forskellige steder i københavn.
af politirapport af 17. juni 2017 fremgår om as kontakt med politiet i danmark, at han den 3.
maj 2017 var en ud af 12 antrufne personer, der blev bortvist for at have slået lejr. den 16.
maj 2017 var han en af fem antrufne personer, der blev bortvist for at have slået lejr, og den 9.
juni 2017 modtog han en udenretlig bøde på 500 kr. for overtrædelse af or-
densbekendtgørelsen ved at have etableret lejr og overnattet på gaden.
ved udlændingestyrelsens afgørelse af 17. juni 2017 blev a udvist af danmark med
indrejseforbud i 2 år, jf. udlændingelovens § 25 a, stk. 2, nr. 3, og § 32, stk. 4, 5. pkt.
københavns byret afsagde den 18. juni 2017 kendelse om frihedsberøvelsens lovlighed og
opretholdelse, jf. udlændingelovens § 36, stk. 1. i begrundelsen for kendelsen er bl.a. anført:
      ”retten finder, at der i udlændingestyrelsens afgørelser foreligger en rimelig sandsyn-
      liggørelse af, at det grundlæggende faktum er fastslået med rette efter de foreliggende
      oplysninger. retten har herved navnlig lagt vægt på fotomaterialet fra vester søgade og
      udlændingens erkendelse af overtrædelse af ordensbekendtgørelsen. retten har således
      lagt til grund, at udlændingen sammen med flere andre personer havde etableret og op-
      holdt sig i en lejr, som var indrettet med liggeunderlag, tæpper, dyner og personlige ef-
      fekter foran en nødudgang fra et hotel. dette var egnet til at skabe utryghed i nærområ-
      det. retten lægger derfor efter de foreliggende oplysninger til grund, at udlændingen,
      der er statsborger i rumænien, under sit ophold i danmark, har overtrådt ordensbe-
      kendtgørelsens § 18, stk. 1, jf. § 3, stk. 4.
      udlændingen har som følge heraf over for politiet erkendt sig skyldig og har vedtaget
      en bøde på 500 kr. for overtrædelse af ordensbekendtgørelsens § 18, stk. 1, jf. § 3, stk.
      4.
                                          - 3 -
udlændingen har oplyst, at han de seneste 12-13 nætter har overnattet på gaden og i
parker, og at han har opholdt sig i danmark som flaskesamler siden starten af marts
2017.
retten finder herefter, at betingelserne i udlændingelovens § 25 a, stk. 2, nr. 3, for at
udvise udlændingen på dette grundlag har været opfyldt. retten finder ikke, at udlæn-
dingen er omfattet af undtagelsen i § 25 a, stk. 2, nr. 3, 2. pkt.
det følger af udlændingelovens § 2, stk. 3, at de begrænsninger, der følger af udlændin-
geloven, kun finder anvendelse på udlændinge, der er omfattet af eu-reglerne, i det om-
fang det er foreneligt med disse regler. det følger endvidere af udlændingelovens § 26
b, at for udlændinge, som er omfattet af eu-reglerne, kan udvisning kun ske i over-
ensstemmelse med de principper, der efter eu-reglerne gælder for begrænsning af retten
til fri bevægelighed.
det fremgår af europaparlamentets og rådets direktiv af 29. april 2004 om unionsborge-
res og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig på medlemsstaternes
område mv. (opholdsdirektivet), artikel 27, blandt andet, at medlemsstaterne kan be-
grænse den frie bevægelighed for en unionsborger af hensyn til blandt andet den offent-
lige orden eller sundhed, og at foranstaltninger truffet af hensyn til den offentlige orden
eller sundhed skal være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og udeluk-
kende kan begrundes i vedkommendes personlige adfærd. den personlige adfærd skal
udgøre en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grund-
læggende samfundsinteresse.
retten finder, at udlændingens adfærd må anses for at udgøre en sådan reel, umiddelbar
og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse, jf. di-
rektiv 2004/38/ef af 29. april 2004 (opholdsdirektivet) artikel 27, stk. 2, 2. led. retten
har herved lagt vægt på den aktuelle overtrædelse af ordensbekendtgørelsen og karak-
teren heraf, og på, at udlændingen forud for denne sag, den 3. og den 16. maj 2017 blev
bortvist for at sove i en lejr, og han den 9. juni 2017 vedtog en udenretlig bøde for over-
trædelse af ordensbekendtgørelsen.
retten finder derfor ikke, at udlændingens aktuelle overtrædelse af ordensbekendtgø-
relsen har en tilfældig karakter med begrænset skadevirkning, idet retten finder, at der er
tale om en systematisk adfærd som led i udlændingens ophold i danmark som flaske-
samler.
da udlændingen ikke har nogen tilknytning til danmark, kan udvisning af ham endvide-
re ikke anses for stridende mod proportionalitetsprincippet i direktivets artikel 27, stk.,
2, 1. led, sammenholdt med artikel 28, stk. 1. opholdsdirektivet er således ikke til hin-
der for udvisning, jf. udlændingelovens § 2, stk. 3, og § 26 b.
retten finder ikke efter de foreliggende oplysninger holdepunkter for at antage, at ud-
lændingen er handlet, jf. udlændingelovens § 26 a.
retten finder herefter, at frihedsberøvelse af udlændingen har været og fortsat er nød-
vendig for at sikre muligheden for udvisning, jf. udlændingelovens § 36, stk. 1. retten
                                               - 4 -
      finder efter de foreliggende oplysninger om udlændingens personlige forhold ikke, at
      mindre indgribende foranstaltninger efter udlændingelovens § 34 er tilstrækkelige,
      hvorfor
      bestemmes:
      frihedsberøvelsen af udlændingen a findes lovlig, og den pågældende kan fortsat tilba-
      geholdes indtil den 10. juli 2017.”
østre landsret stadfæstede den 23. juni 2017 byrettens kendelse. i landsrettens begrundelse er
anført:
      ”det fremgår af bemærkningerne til udlændingelovens § 25 a, stk. 2, nr. 3, som affattet
      ved lov nr. 516 af 26. maj 2014, at adgangen til udvisning udvides, således at en udlæn-
      ding, der ikke har haft lovligt ophold her i landet i længere tid end de sidste 6 måneder,
      fremover også kan udvises, blandt andet hvis hensynet til den offentlige orden i ”andre
      schengenlande” tilsiger, at udlændingen ikke bør have ophold her i landet, dog kan ud-
      lændinge, der er omfattet af udlændingelovens § 2, stk. 1 og 2, ikke udvises af hensyn
      til den offentlige orden i ”andre schengenlande”.
      en udlænding, der er omfattet af udlændingelovens § 2, stk. 1 og 2, og som ikke har haft
      lovligt ophold her i landet i længere tid end de sidste 6 måneder, kan således udvises,
      hvis hensynet til den offentlige orden i danmark tilsiger, at udlændingen ikke bør have
      ophold her i landet.
      med denne bemærkning og af de grunde, der i øvrigt er anført af byretten, stadfæster
      landsretten byrettens kendelse, idet det for landsretten fremførte ikke kan føre til et an-
      det resultat.
                                            thi bestemmes:
      byrettens kendelse stadfæstes.”
a blev den 6. juni 2017 udsendt til rumænien.
anbringender
a har anført navnlig, at ordensbekendtgørelsens § 3, stk. 4, ikke objektivt er overtrådt. skulle
det imidlertid være en lejr, som han befandt sig i, så er dette ikke tilstrækkeligt til at have
overtrådt bestemmelsen. lejren skal også være ”egnet til at skabe utryghed i nærområdet”.
uanset at der ikke skal være påvist en konkret utryghed efter ordensbekendtgørelsen, så skal
det dog indgå som moment, at han og de andre rumænere bare lå og sov. de havde ikke
henvendt sig til andre mennesker ved truende eller chikanøs adfærd eller udøvet kriminalitet i
                                              - 5 -
form af tyverier, og ingen i nærområdet havde klaget over dem. den vedtagne ændring af or-
densbekendtgørelsen har et diskriminatorisk sigte, som først og fremmest er mod udlændinge.
måtte højesteret finde, at ordensbekendtgørelsens § 3, stk. 4, er overtrådt, gøres det gælden-
de, at udvisning efter udlændingelovens § 25 a, stk. 2, nr. 3, ikke kan finde sted, da kærende
er eu-borger og udvisningen er i strid med opholdsdirektivets artikel 27, stk. 2. bøder for
overtrædelse af ordensbekendtgørelsen er ikke et led i et adfærdsmønster, der har så stor ska-
devirkning, at adfærden udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører
en grundlæggende samfundsinteresse. a har ikke under sit ophold i danmark begået tyveri
eller andre lovovertrædelser, og han har ikke i forbindelse med overnatningen givet anledning
til politianmeldelse for en aggressiv adfærd eller forulempning af nogen. det er helt
uproportionalt at udvise ham.
når et spørgsmål om fortolkning af eu-retten rejses for en national ret, hvis afgørelser er en-
delige, er den nationale ret som udgangspunkt forpligtet til at anmode eu-domstolen om be-
svarelse af præjudicielle spørgsmål. i nærværende sag anmodes højesteret om, at eu-dom-
stolen forelægges følgende spørgsmål om fortolkning af eu-retten: ” udgør en overtrædelse
af ordensbekendtgørelsen § 18, stk. 1, jf. § 3, stk. 4, hvorefter det med bødestraf er forbudt på
steder, hvortil der er almindelig adgang, at etablere og opholde sig i lejre, som er egnede til at
skabe utryghed i nærområdet en ”reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører
en grundlæggende samfundsinteresse”, jf. opholdsdirektivet artikel 27, stk. 2?”
rigspolitiet har anført navnlig, at a sammen med tre andre rumænere havde etableret en lejr
foran en nødudgang til hotel scandia på vester søgade. lejrens tilstedeværelse var
utryghedsskabende, og der foreligger derfor en overtrædelse af ordensbekendtgørelsens § 3,
stk. 4. det bestrides, at ordensbekendtgørelsens § 3, stk. 4, indeholder en diskriminerende
kriminalisering af udlændinge.
a er forud for denne sag den 3. og 16. maj 2017 samt den 9. juni 2017 blevet bortvist for at
have slået lejr sammen med op til 12 andre personer. for overtrædelsen den 9. juni 2017 har
han vedtaget en bøde for overtrædelse af ordensbekendtgørelsens § 18, stk. 1, jf. § 3, stk. 4.
as aktuelle overtrædelse af ordensbekendtgørelsen har derfor ikke en tilfældig karakter med
                                                  - 6 -
en begrænset skadevirkning. der er tale om en systematisk adfærd som led i hans ophold i
danmark som flaskesamler.
efter rigspolitiets opfattelse er en forelæggelse af det anførte spørgsmål om opholdsdirek-
tivets artikel 27, stk. 2, ikke nødvendig for at tilvejebringe klarhed over det, som må anses
som tvistens genstand. problemstillingen angår spørgsmålet om anvendelsen af eu’s op-
holdsdirektiv i dansk kontekst. den ledende dom på området er fortsat eu-domstolens dom
af 4. december 1974 i sag c-41/74 (van duyn). eu-domstolen fastslog i præmis 18, at de
omstændigheder, der kan berettige anvendelsen af begrebet ”den offentlige orden”, kan være
forskellige fra land til land og fra periode til periode. dommen er et meget klart eksempel på,
at det er hver enkelt medlemsstats kompetente myndighed, der må afgøre, om en bestemt
virksomhed er i strid med den offentlige orden. i danmark har de kompetente myndigheder
forbudt både danske og udenlandske statsborgere at slå lejr i park mv., og forbuddet er straf-
sanktioneret. de nu foreliggende fire sager bør afgøres på samme måde som de fire sager,
højesteret traf kendelse i den 19. december 2017, således at de påkærede kendelser fra østre
landsret stadfæstes.
retsgrundlaget
ordensbekendtgørelsen er udstedt i medfør af § 23 i lov nr. 444 af 9. juni 2004 om politiets
virksomhed. bestemmelsen i ordensbekendtgørelsens § 3, stk. 4, blev indført ved bekendtgø-
relse nr. 305 af 31. marts 2017. bestemmelsen, der trådte i kraft den 1. april 2017, er sålyden-
de:
       ”stk. 4. på steder, hvortil der er almindelig adgang, er det forbudt at etablere og opholde
       sig i lejre, som er egnede til at skabe utryghed i nærområdet.”
sanktionen fremgår af ordensbekendtgørelsens § 18, stk. 1, hvoraf bl.a. fremgår:
       ”§ 18. overtrædelse af §§ 3-13 og § 15, stk. 2, overtrædelse af de i medfør af § 14 og
       § 15, stk. 1, og § 16 udstedte regler og bestemmelser eller overtrædelse samt manglende
       efterkommelse af påbud eller forbud udstedt i medfør af § 3, stk. 5, § 4, stk. 2, § 6, stk.
       1-4, § 8, stk. 1, § 13, stk. 4, og § 17 straffes med bøde. ved fastsættelse af straffen skal
       der lægges betydelig vægt på hensynet til sikring af den offentlige orden og beskyttelse
       af enkeltpersoners og den offentlige sikkerhed…”
                                                 - 7 -
forud for indsættelse af ordensbekendtgørelsens § 3, stk. 4, besvarede justitsministeriet en
række spørgsmål fra folketingets retsudvalg. i besvarelse af spørgsmål nr. 858 stillet den 31.
august 2016 er bl.a. anført:
       ”det er afgørende for regeringen, at borgerne kan færdes trygt i det offentlige rum. op-
       hold i lejre, på veje og andre steder i det offentlige rum skal derfor kriminaliseres, og re-
       geringen foreslår endvidere, at der skal kunne meddeles zoneforbud ved gentagne over-
       trædelser heraf.”
i besvarelse af spørgsmål nr. 213 stillet den 3. februar 2017 redegjorde justitsministeriet for
ændringen, og hvad der forstås ved en lejr:
       ”den foreslåede ændring af ordensbekendtgørelsen indeholder et forbud mod at etablere
       og opholde sig i lejre, som skaber utryghed på steder, hvortil der er almindelig adgang.
       det foreslåede forbud indgår som en del af finanslovsaftalen for 2017.
       baggrunden for den foreslåede ændring er, at det i sommer blev konstateret, at der blev
       etableret lejrlignende ophold i det offentlige rum, f.eks. i offentlige parker og på offent-
       lige gader og veje, hvor de pågældende personer sov og opholdt sig – ofte i længere tid
       ad gangen. sådanne forhold kan indebære gener for omgivelserne i form af f.eks. støj,
       uro og uhumske sanitære forhold og kan give anledning til utryghed hos omkringboende
       og forbipasserende.
       den foreslåede ændring af ordensbekendtgørelsen indebærer ikke en kriminalisering af
       overnatning på steder, hvor der er almindelig adgang. formålet med ændringen er der-
       imod at kriminalisere utryghedsskabende lejre i det offentlige rum.
       ved en lejr forstås i overensstemmelse med almindelig sproglig forståelse, jf. eksem-
       pelvis ordbog over det danske sprog, bl.a. et sted under åben himmel, hvor
       (om)rejsende, omflakkende personer indretter sove- eller hvilepladser. der skal således
       være tale om en vis grad af etablering af soveplads eller lignende. opstilling af en enkelt
       madras eller sovepose vil i almindelighed ikke i sig selv være tilstrækkelig til at udgøre
       en lejr i bekendtgørelseændringens forstand, men hvis sovestedet efter sin indretning
       bærer præg af at have en mere varig karakter, f.eks. ved opstilling af telt eller hvis der er
       sat presenning op, kan det efter omstændighederne få karakter af en lejr.”
justitsministeriet har i besvarelsen ligeledes redegjort for, hvad der skal forstås ved begrebet
utryghedsskabende:
       ”ved vurderingen af om en lejr er egnet til at skabe utryghed, kan der bl.a. lægges vægt
       på antallet af personer i lejren, om lejren er placeret et befærdet sted, og om lejren fører
       til støjgener, trafikale gener eller andre gener i lokalområdet. der vil endvidere kunne
       lægges vægt på de tilstedeværende personers generelle adfærd, herunder om de pågæl-
                                                 - 8 -
        dende begår strafbare forhold i området omkring lejren, f.eks. henkastning af affald, el-
        ler udviser chikanøs eller truende adfærd.
        det er ikke efter den foreslåede bestemmelse et krav, at der konkret skal være givet ud-
        tryk for en følelse af utryghed i forhold til en lejr, idet den pågældende lejr alene skal
        være egnet til at skabe utryghed, men henvendelser eller lignede fra personer, der ople-
        ver, at en lejr skaber utryghed, vil dog kunne indgå i den samlede vurdering af, om en
        lejr er omfattet af bestemmelsen.
        det er i sagens natur ikke muligt udtømmende at opliste, hvornår der er tale om en lejr,
        som er egnet til at skabe utryghed. det må imidlertid antages, at en kø foran en butik,
        ved indgangen til en koncert, festival eller lignende, hvor folk – afhængig af vejret –
        ligger med soveposer, formentlig sjældent vil have et mere varigt præg og være egnet til
        at virke utryghedsskabende i nærområdet.”
højesterets begrundelse og resultat
efter udlændingelovens § 25 a, stk. 2, nr. 3, kan en udlænding, som ikke har haft lovligt op-
hold her i landet i længere tid end de sidste 6 måneder, udvises, hvis hensyn til den offentlige
orden tilsiger, at udlændingen ikke bør have ophold her i landet. udvisning af udlændinge,
der er omfattet af eu-reglerne, kan dog kun ske, i det omfang det er foreneligt med disse reg-
ler, jf. udlændingelovens § 2, stk. 3.
hvis det er nødvendigt for at sikre, at udvisning af en udlænding i medfør af udlændingelo-
vens § 25 a, stk. 2, nr. 3, kan gennemføres, kan politiet i medfør af § 36, stk. 1, frihedsberøve
udlændingen. i tilfælde af frihedsberøvelse skal udlændingen fremstilles for retten, der tager
stilling til frihedsberøvelsens lovlighed og fortsatte opretholdelse, jf. udlændingelovens § 37.
som anført i højesterets kendelser af 31. marts 2011 (ufr 2011.1788, ufr 2011.1794, ufr
2011.1799 og ufr 2011.1800) og af 19. december 2017 (sagerne 167-170/2017) skal prøvel-
sen efter § 37 omfatte en rimelig sandsynliggørelse af, at det grundliggende faktum er fast-
slået med rette efter de foreliggende oplysninger. endvidere indebærer prøvelsen, at retten
skal tage stilling til, om betingelserne for at udvise på dette grundlag må anses for opfyldt, og
herunder prøve den retlige subsumption, og om udvisningen er proportional.
efter de foreliggende oplysninger kan det lægges til grund, at a sammen med tre andre
rumænere havde indrettet sig med liggeunderlag, dyner og tæpper på fortovet langs facaden til
scandia hotel under et udhæng foran en nødudgang fra hotellet. omkring dem var andre af
deres ejendele. flere af personerne lå ved politiets ankomst og sov. a forklarede til politiet, at
                                               - 9 -
han var i danmark for at samle flasker, og at han havde han overnattet på gaden forskellige
steder i københavn 12-13 gange.
a har ved afhøringen erkendt at have overtrådt ordensbekendtgørelsens § 18, stk. 1, jf. § 3,
stk. 4, og har vedtaget et udenretligt bødeforelæg på 500 kr. højesteret tiltræder efter de
foreliggende oplysninger, at lejren var egnet til at skabe utryghed i nærområdet, jf. ordensbe-
kendtgørelsens § 3, stk. 4.
forholdet er begået kort tid efter as indrejse i danmark. han er tidligere den 3. maj 2017 som
en ud af 12 antrufne personer blevet bortvist for at have slået lejr. den 16. maj 2017 var han
en af fem antrufne personer, der blev bortvist for at have slået lejr, og den 9. juni 2017 har han
vedtaget en bøde for overtrædelse af ordensbekendtgørelsens § 18, stk. 1, jf. § 3, stk. 4. a har
ingen tilknytning til danmark. betingelserne efter udlændingelovens § 25 a, stk. 2, nr. 3, for
at udvise a må herefter på det foreliggende grundlag anses for opfyldt.
spørgsmålet er herefter, om udvisning er forenelig med artikel 27, stk. 2, 2. led, i direktiv
2004/38/ef af 29. april 2004 (opholdsdirektivet). da anmodningen om præjudiciel forelæg-
gelse angår den konkrete anvendelse af eu-retten og ikke fortolkning, findes der ikke grund-
lag for præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen, således som kærende har anmodet om.
højesteret finder, at as adfærd udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der
berører en grundlæggende samfundsinteresse. det bemærkes herved, at hensynet til den
offentlige orden også beskyttes efter opholdsdirektivet, og at den aktuelle overtrædelse sam-
menholdt med de kort forud begåede overtrædelser af ordensbekendtgørelsen og bortvis-
ningsreglerne ikke har en tilfældig karakter med begrænset skadevirkning, men må anses for
at være udslag af en systematisk adfærd som led i a ophold i danmark som flaskesamler. a
har ikke tilknytning til danmark, og udvisning med indrejseforbud i 2 år skal derfor ikke
anses for stridende mod proportionalitetsprincippet i opholdsdirektivets artikel 27, stk. 2, 1.
led, sammenholdt med artikel 28, stk. 1. opholdsdirektivet er således ikke til hinder for udvis-
ning, jf. herved udlændingelovens § 2, stk. 3.
højesteret tiltræder herefter, at frihedsberøvelsen af a var nødvendig for at sikre muligheden
for udvisning, idet mindre indgribende foranstaltninger efter det oplyste om hans forhold ikke
                                             - 10 -
var tilstrækkelige, jf. udlændingelovens § 36, stk. 1. højesteret stadfæster derfor landsrettens
kendelse.
                                      thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
- mad
                                           udskrift
                                               af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                             dom
afsagt den 14. august 2018
v-67-17
                                     dropbucket aps
                                     (advokat diana sofia manrique de lara (prøve))
                                     mod
                                     bone´s restauranter a/s
                                     (advokat lasse arffmann søndergaard christensen)
sagens baggrund og parternes påstande
sagen blev anlagt den 16. oktober 2017 og angår, om bone’s restauranter a/s har krænket
dropbucket aps’ rettigheder efter markedsføringsloven ved design, produktion og brug af
en særlig engangsskraldespand af pap i sin virksomhed.
dropbucket aps (herefter dropbucket) har endeligt nedlagt påstand om, at bone’s restau-
ranter a/s skal betale kr. 273.873,40 kr. med tillæg af procesrente fra sagens anlæg.
                                               -2-
bone’s restauranter a/s (herefter bone’s) har endeligt nedlagt påstand om frifindelse, subsi-
diært betaling af et mindre beløb.
oplysninger i sagen
sagens parter
dropbucket er et dansk selskab stiftet i 2014 af to studerende heida gunnarsdóttir nolsøe og
marie stampe berggreen, som under deres ingeniør-studier på dtu havde udviklet en
sammenfoldelig engangsskraldespand i pap. engangsskraldespanden har både nationalt og
internationalt vundet priser og anerkendelse, hvilket har tiltrukket investorer og muliggjort,
at heida gunnarsdóttir nolsøe og marie stampe berggreen nu arbejder fuldtid i selskabet.
dropbuckets engangsskraldespand markedsføres og sælges i både danmark og udlandet, og
selskabet har indgivet en patentansøgning vedrørende spandens tekniske løsning.
bone’s er en restaurantkæde hjemmehørende i herning med 24 familierestauranter rundt i
hele danmark, hvor der også sælges mad ud af huset (take away). bone’s er inspireret af
amerikansk mad og kultur. hovedproduktet er spareribs, der efterlader en del benaffald, og
bone’s har derfor mindre bordskraldespande som en del af deres koncept og service.
dropbuckets engangsskraldespand
det er oplyst, at dropbuckets engangsskraldespand er produceret i genbrugspap. den leve-
res sammenfoldet og kan foldes ud som vist i fremlagte billeder:
                                              -3-
det er under sagens forberedelse oplyst, at engangsskraldespanden har opnået eu-
designregistrering, og at der er indgivet en patentansøgning vedrørende spandens tekniske
løsning. eu-designrettigheden indehaves af heida gunnarsdóttir nolsøe og marie stampe
berggreen personligt og påberåbes ikke under nærværende sag.
det fremgår, at dropbuckets engangsskraldespand produceres i fire størrelser: dropbucket
outdoor, dropbucket basic, dropbucket sortering og dropbucket mini. skraldespanden kan
påføres tryk med reklamer og slogan efter kundens ønske. dropbucket har efter det oplyste
specialfremstillet engangsskraldespande med tryk til blandt andet forsvaret i august 2015,
qpark i juni 2015, aarhus kommune i november 2015 og tetra pak i november 2016 som i
disse illustrationer:
                                              -4-
der er fremlagt dokumentation for, at dropbucket blev tildelt red dot design award i 2015
og scanstar award i 2014 og har været omtalt i landsdækkende medier i perioden juli 2013
til oktober 2015.
der er i sagen fremlagt beskeder sendt i perioden fra september 2016 til januar 2017 til drop-
buckets stiftere og ejere, heida gunnarsdóttir nolsøe og marie stampe berggreen, hvor be-
kendte har forvekslet bone’s’ engangsskraldespand med dropbuckets.
bone’s’ engangsskraldespand
det er oplyst, at bone’s’ engangsskraldespand er produceret i pap. den kan foldes ud ved
brug. illustration af foldemekanisme ses af disse fremlagte billeder:
forholdet mellem parterne
i en e-mailkorrespondance den 14. december 2015 mellem jan vinther laursen fra bone’s og
frank lyhne accepterede jan vinther laursen at modtage vareprøver på dropbuckets en-
gangsskraldespand i bordstørrelse. frank lyhne inkluderede efterfølgende marie stampe
berggreen i korrespondancen.
ved e-mail af 29. februar 2016 rettede marie stampe berggreen henvendelse til jan vinther
laursen. det fremgår heraf, at marie stampe berggreen og jan vinther laursen i januar hav-
de drøftede dropbuckets vareprøver og en eventuel erstatning af bone’s’ nuværende bord-
                                                 -5-
skraldespand. jan vinther laursen svarede samme dag , at bone’s var inde i en periode, hvor
andre emner stjal opmærksomheden, og at han ville kontakte hende efter påske.
ved brev af 4. oktober 2016 rettede advokat anders valentin på vegne af dropbucket hen-
vendelse til bone’s vedrørende bone’s’ påståede krænkelse af dropbuckets engangsskralde-
spand. advokat anders valentin anmodede bone’s om at ophøre med brugen af engangs-
skraldespanden samt oplyse antallet af fremstillede, solgte og anvendte spande.
ved brev af 7. oktober 2016 orienterede advokat lasse søndergaard christensen på vegne af
bone’s’ advokat anders valentin om, at bone’s uden præjudice ville ophøre med brugen af
engangsskraldespanden, når det eksisterende lager var opbrugt og nye produkter var til rå-
dighed, samt at bone’s ville sende det nye produkt til dropbuckets orientering inden, pro-
duktet blev anvendt i bone’s’ restauranter.
ved brev af 14. oktober 2016 fastholdt advokat anders valentin dropbuckets krav mod bo-
ne’s og anmodede på ny om oplysninger om antallet af fremstillede, solgte og anvendte en-
gangsskraldespande.
ved brev af 25. oktober 2016 afviste advokat lasse søndergaard christensen, at bone’s havde
krænket dropbuckets rettigheder. vedlagt var billeder af bone’s’ nye engangsskraldespand.
i e-mail af 2. marts 2017 skrev jan vinther laursen blandt andet følgende til frank lyhne:
      ”enig – de ligner lidt for meget.
      min kollega john der ikke er hos os længere har nok ladet sig inspirere lidt rigeligt –
      men vi er på sidste del af produktionen og laver nyt format fremover. vi ønsker ikke at
      komme i nærheden af at krænke de design dropbox laver.”
ved e-mail senere samme dag svarede jan vinther laursen følgende til frank lyhne vedrø-
rende indkøb af dropbuckets engangsskraldespand:
                                                    -6-
        ”vi kan ikke bruge dropbox eller lignende desværre – den er ikke til at tømme og vi
        har brug for at kunne kildesortere affald
        kommer heller ikke til at betale for evt patent på en papkasse ;/”
den 5. juli 2017 gennemførte retten i herning bevissikring på bone’s’ adresse dalgas allé 3 i
herning efter anmodning fra dropbucket og uden forudgående underretning.
under bevissikringssagen blev der med deltagelse af to it-sagkyndige søgt i bone’s’ server
efter udvalgte søgeord og taget backup heraf. da bone’s’ it-system var af ældre dato varede
bevissikringssagen flere timer, hvorfor de it-sagkyndigt fik frist til den 21. august 2017 til at
udarbejde en beskrivelse af undersøgelsen og dens resultat. fogeden og dropbuckets repræ-
sentant advokat anders valentin forlod herefter bevissikring, før søgningen var afsluttet.
ved e-mail af 18. september 2017 tilbagekaldt advokat anders valentin bevissikringssagen i
retten i herning med henvisning til, at formålet med bevissikringsforretningen var opfyldt
ved modpartens fremsendelse af de ønskede beviser. advokat lasse søndergaard christen-
sen havde forinden (den 14. august 2017) sendte kopi af faktura på køb af bone’s’ engangs-
skraldespand og samme dag overført 36.500 kr. til dropbucket uden derved dog at anerken-
de krænkelsen af dropbuckets rettigheder.
parterne har oplyst, at de er enige om, at fogedretten henskød afgørelsen om omkostninger
ved bevissikringssagen til afgørelse i forbindelse med nærværende sag, herunder udgiften
på 700 kr. til retsafgift og 32.875 kr. i honorar til de it-sagkyndige.
den 11. september 2017 overførte bone’s yderligere 51.000 kr. til dropbucket.
ved brev af 8. maj 2018 afgav bone’s følgende proceserklæring til sø- og handelsretten:
      ”bone’s restauranter a/s erklærer hermed ikke i fremtiden at ville producere,
      indkøbe eller anvende engangsskraldespande som vist i bilag 17 i ovennævnte
      sag.”
                                              -7-
parterne erklærede under hovedforhandlingen, at de er enige om, at proceserklæringen kan
danne grundlag for tvangsfuldbyrdelse, jf. retsplejelovens § 478, stk. 1, nr. 2. erklæringen er
tilført retsbogen for hovedforhandlingen.
forklaringer
der er under sagen afgivet partsforklaringer af marie stampe berggreen og jan vinther
laursen.
marie stampe berggreen har forklaret blandt andet, at hun er medstifter af og partner i
dropbucket. hun arbejder fuldtid i selskabet ved siden af sit ingeniørstudie på dtu.
hun var med til at udvikle engangsskraldespanden i forbindelse med et studieprojekt på
dtu om affaldshåndtering i indre by, hvor hendes gruppe tog udgangspunkt i distortionfe-
stivalens problemer med affaldshåndtering. gruppen fokuserede på at gøre det lettere at øge
affaldskapaciteten og transportere affaldet væk fra gaden hurtigt og på at bruge skralde-
spande som reklamesøljer, da events som distortion oftest ikke har mange penge.
ved udviklingen af engangsskraldespanden havde hun og heida gunnarsdóttir nolsøe tilli-
ge fokus på designet af spanden, og den blev skabt til at være appellerende i modsætning til
en traditionel beskidt skraldespand. engangsskraldespandens design udtrykker bæredyg-
tighed, og dets ikonisk form gør spanden stabil i vind og giver mulighed for nemt at se re-
klamer og slogans trykt på spanden. hullerne i toppen af engangsskraldespanden er hånd-
tag, der gør det muligt at holde 10 store engangsskraldespande i hånden på en gang, når de
ikke er udfoldet, og samtidig gør det lettere at smide spandene ud. på den lille engangs-
skraldespand, dropbucket mini, har hullerne ikke nogen praktisk betydning, men de er bi-
beholdt for at give spandene samme udformning uanset størrelse. de store engangsskralde-
spande er belagt med voks på inder- og yderside. de små engangsskraldespande er ikke be-
lagt med voks, da de hurtigt bliver smidt ud. dropbuckets patentansøgning vedrører en-
gangsskraldespandens håndtag, foldemekanisme og kegleform.
                                               -8-
engangsskraldespanden var tiltænkt festivaler og større events, men efter dropbucket vandt
red dot design award blev engangsskraldespanden et efterspurgt ikon, og dropbucket ud-
viklede engangsskraldespande i forskellige størrelser og til både indendørs og udendørs
brug, herunder dropbucket mini en bordskraldespand til restaurationsbranchen. dropbuck-
et har de seneste år også produceret specialfremstillede engangsskraldespande efter kundens
ønske både i forhold til størrelse og tryk blandt andet til tuborg til roskilde festival og til
dansk retursystem. dropbucket sælger dog primært engangsskraldespande til festivaler og
events, og alle festivaler på nær skanderborg har købt dropbuckets produkter.
dropbucket har vundet produkt- og iværksætterpriser for deres engangsskraldespand.
dropbucket har vundet scanstar award på grund af engangsskraldespandens anderledes og
nytænkende form, som tillige giver udtryk for et samfundsansvar i forhold til opsamling af
henkastet affald. dropbucket har også vundet red dot design award, der er en særlig pris,
da juryen består af personer fra hele verden, og da kun 2 pct. af deltagerne vinder hovedpri-
sen ”red dot: best of the best”. dropbucket vandt sammen med blandt andet appel og
adidas hovedprisen på grund af engangsskraldespandens topkvalitet og ”ground-breaking”
design. red dot design award viser, at dropbuckets engangsskraldespand ikke er set før,
og prisen gjorde dropbuckets design ikonisk.
hun har holdt foredrag og været to gange i go’ aften danmark for at tale om dropbucket og
deres fokus på miljøvenlig affaldshåndtering. hun har endvidere sendt pressemeddelelser
ud om dropbuckets produkter, ligesom dropbucket har været omtalt i artikler i indland og
udland. derudover er dropbucket en reklamesøjle i sig selv, når den står til diverse events.
hun og heida gunnarsdóttir nolsøe havde en mentor på dtu ved navn bjarke. bjarke in-
troducerede dem for frank lyhne, da frank lyhne er opfinder og investor i en række ”start
ups”. frank lyhne blev også selv kunde hos dropbucket, og han gav dem kontakt til en
række potentielle kunder, herunder bone’s.
hun tog kontakt til jan vinther laursen fra bone’s, da hun var cc på en e-
mailkorrespondance mellem frank lyhne og jan vinther laursen vedrørende dropbuckets
                                                -9-
engangsskraldespande, i hvilken jan vinther laursen efterspurgte en vareprøve. overfor jan
vinther laursen nævnte hun blandt andet, at dropbucket havde været i dialog med jensens
bøfhus om brug af engangsskraldespanden som reklamesøjler frem for reklameskilte. efter-
følgende sendte hun en vareprøve til jan vinther laursen. den 12. januar 2016 fulgte hun te-
lefonisk op på vareprøven. jan vinther laursen nævnte under telefonsamtalen, at bone’s var
interesseret i muligheden for at bruge engangsskraldespanden som reklamesøjler, men at det
skulle planlægges i forhold til en kommende udskiftning af deres reklameskilte. han bad
hende om at tage kontakt til ham igen efter påske. da hun ikke fik svar på en opfølgende e-
mail, ringede hun til jan vinther laursen den 28. april 2016. han sagde i den forbindelse, at
han ofte kiggede på den lille engangsskraldespand, og at idéen fortsat var interessant. han
ville derfor kontakte dropbucket, når engangsskraldespanden blev relevante for bone’s.
hun og heida gunnarsdóttir nolsøe blev bekendt med bone’s’ engangsskraldespand, da de
den 24. september 2016 fik tilsendt et billede af en engangsskraldespand på bordet på i en
bone’s restaurant fra heida gunnarsdóttir nolsøes familiemedlem. de tog til bone’s i valby,
hvor de fik udleveret en engangsskraldespand, som, de kunne konstatere, var en kopi af de-
res dropbucket. frank lyhne havde også set engangsskraldespanden på bone’s, og han kon-
taktede hende og heida gunnarsdóttir nolsøe for at høre, om de havde indgået en aftale
med bone’s om brugen af dropbucket. frank lyhne troede, at engangsskraldespanden var
en dropbucket, og han blev rystet over, at dropbuckets produkt var blevet kopieret. de er
blevet kontaktet af flere, der har forvekslet bone’s’ engangsskraldespand med dropbucket.
hun formoder på grund af jan vinther laursens interesse i dropbuckets produkter og mu-
ligheden for at udskifte bone’s’ reklameskilte, at bone’s ville have købt dropbuckets pro-
dukt, såfremt bone’s ikke havde lavet sin egen engangsskraldespand. hun sendte ikke købs-
priser til jan vinther laursen. hun vidste ikke, at bone’s også tidligere havde brugte pap-
skraldespande til bordene.
dropbucket lavede den første produktion af engangsskraldespande i 2014 og har side solgt
4.000 enheder og registeret 2.300 kunder. dropbucket har solgt små engangsskraldespande,
dropbucket mini, til frank lyhnes restaurant og til messecentre, der anvender dem til buffe-
                                             - 10 -
ter. dropbucket mini er stadig annonceret til salg på dropbuckets hjemmeside, men under
en anden fane end ”produkter”. dropbucket mini kan købes til 25,50 kr. ved køb af 50 enhe-
der. dropbuckets dækningsbidrag ved salg af dropbucket mini varierer, men ved produkti-
on af 200.000 enheder og en salgspris på 3,8 kr. er dækningsbidraget 1,32 kr. ved en mindre
produktion vil dækningsbidraget falde på grund af øgede produktionsomkostninger. dæk-
ningsbidraget er udregnet på baggrund af et tilbud fra deres faste danske producent, der le-
ver op til deres bæredygtighedsstandarder.
jan vinther laursen har forklaret blandt andet, at han hele sit arbejdsliv har arbejdet inden
for restaurationsbranchen. han er i dag medejer og administrerende direktør i bone’s.
bone’s har altid anvendt en skraldespand til ben fra spareribs, der er deres hovedprodukt.
først brugte bone’s en plastikspand, men med de voksende restauranter blev det en udfor-
dring at vaske spandene, og bone’s valgte i 2013 at erstatte plastikspandene med engangs-
skraldespande i pap udformet som et popkornbæger. han var ikke involveret i udviklingen
af denne engangsskraldespand. bone’s kendte ikke til dropbuckets engangsskraldespand på
daværende tidspunkt.
han blev kontaktet af frank lyhne i 2014 vedrørende en restaurantplacering i middelfart.
frank lyhne nævnte i samme forbindelse dropbuckets produkter, hvilket han fandt interes-
sant, da bone’s havde arbejdet med affaldssortering. marie stampe berggreen kontaktede
ham efterfølgende på opfordring fra frank lyhne for at høre, om bone’s var interesseret i at
modtage en vareprøve, hvilket han accepterede. han ønskede at bevare kontakten til frank
lyhne, og hvis frank lyhne fandt dropbucket interessant, så var bone’s interesseret. bone’s
var på daværende tidspunkt glad for deres egen popkornbægerformede engangsskralde-
spand, og han efterspurgte derfor ikke en købspris på dropbuckets produkter.
john henriksen er en af de oprindelige grundlæggere af bone’s. i tidlig sommer 2016 var der
løbende gnidninger med de øvrige ejere, hvilket deres samarbejde og dialog var præget af.
han sad på daværende tidspunkt med drift og fokus på udvikling, og han var ikke involve-
                                               - 11 -
ret i købet af de omtvistede engangsskraldespande, som erstattede bone’s’ oprindelige pop-
kornbægerformede engangsskraldespande.
han ønskede ikke at krænke dropbuckets produkt, og han var villig til at stoppe produktio-
nen af de omtvistede engangsskraldespande, da de lignede dropbuckets. desuden sad be-
nene fra spareribsene fast i engangsskraldespandene, hvilket besværliggjorde kildesortering
af affaldet. bone’s havde imidlertid købt 4.000 enheder af omtvistede de engangsskralde-
spande, som bone’s af økonomiske årsager blev nødt til at bruge op. han var dog ikke op-
mærksom på formuleringen i brevene til dropbucket herom. de omtvistede engangsskralde-
spande blev formentlig brugt op tidligt i foråret 2017. han kan ikke udelukke, at nogle re-
stauranter fortsat havde et lager af engangsspande herefter. bone’s kasserede også et antal af
de omtvistede engangsskraldespande, da korrespondancen med dropbucket blev optrappet.
da lageret af omtvistede engangsskraldespande blev brugt op, begyndte bone’s at anvende
en ny type engangsskraldespand til benene fra spareribs. bone’s’ nuværende engangsskral-
despand er en videreudvikling af den engangsskraldespand, som blev sendt til dropbuckets
advokater. de er designmæssigt fuldstændig identisk, men formen er nuanceret i forhold til
den, som dropbuckets advokater modtog. engangsspanden står på bordene i bone’s’ restau-
ranter, hvor den bliver brugt til ben fra spareribs og kylling, og den følger med alle ”take
away”-bestillinger.
alle de engangsskraldespande, reklamer mv. som bone’s anvender, bliver bestilt hos all
graphic a/s. han er ikke bekendt med, om bone’s er blevet kontaktet af andre virksomhe-
der, der vil sælge dem engangsspande. bone’s bruger 50.000 enheder af engangsskralde-
spande om måneden. bone’s betalte 750 kr. pr. 1.000 kr. for den omtvistede spand og 900 kr.
pr. 1.000 enheder for den nuværende spand.
de fremlagte faktura vedrører alle samme bestilling af den omtvistede engangsskraldespand.
bestillingen er faktureret på forskellige datoer, da bone’s først bliver faktureret, når levering
bliver sendt. på den måde bruger bone’s all graphic a/s som ”mellemlager”, så bone’s ikke
                                                 - 12 -
skal have 400.000 enheder engangsskraldespande på lager. det hele bliver styret af deres lo-
gistikpartner, havi.
parternes synspunkter
for dropbucket er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdoku-
mentet af 30. april 2018, hvoraf fremgår:
      ”1.1. sammenligning af dropbucket-spanden og kopispanden
      de to produkter, som sagen vedrører, er afbildet nedenfor i "sammenfoldet" stand:
             ”dropbucket-spanden”                              ”kopispanden”
                (bilag 16 og 15)                               (bilag 17 og 14)
      (bilag 3 …)
      1.2    sagens hovedproblemstillinger
      det er ubestridt, at dropbucket i slutningen af 2015/primo 2016 sendte bone's direktør,
      jan vinther laursen, vareprøver af dropbuckets produkt "dropbucket-spanden", og at
                                              - 13 -
parterne i den forbindelse udvekslede korrespondance omkring bone's' mulige indkøb
af dropbucket-spanden (bilag 4-5 …).
det er ligeledes ubestridt, at bone's efterfølgende har indkøbt og anvendt kopispanden
(se bl.a. bilag 7 og 12 … samt bilag a …).
parterne er enige om, at denne sag udelukkende vedrører krænkelse samt vederlag og
erstatning efter markedsføringsloven.
der er derimod uenighed om, hvorvidt dropbucket-spanden er beskyttet mod produkt-
efterligninger efter markedsføringslovens § 1 (nugældende § 3) samt, hvorvidt bone's
produktion, indkøb og anvendelse af kopispanden udgør handlinger i strid med mar-
kedsføringsloven. endvidere er parterne ikke enige om, at bone's skal betale vederlag
og erstatning for den udnyttelse, der er sket af dropbuckets produkt, dropbucket-
spanden.
bone's er endvidere af den opfattelse, at dropbuckets påstande 1-2 savner aktualitet og
ikke kan føre til dom.
sagens hovedtemaer kan på den baggrund koges ned til følgende:
• er dropbuckets påstande 1-2 så uklare, at de ikke er egnede til at danne grundlag
for en dom?
• er dropbucket-spanden beskyttet mod produktefterligninger efter markedsførings-
lovens § 3 (tidligere § 1)?
• udgør bone's kopispand en retsstridig produktefterligning af dropbucket-spanden,
og har bone's handlet i ond tro og dermed i strid med god markedsføringsskik?
• skal bone's anerkende, at produktion, indkøb og anvendelse af kopispanden udgør
en retsstridig produktefterligning?
•   skal bone's forbydes at producere, indkøbe og anvende kopispanden?
•   skal bone's betale vederlag og/eller erstatning og i givet fald hvor meget?
disse punkter vil blive adresseret i fortløbende rækkefølge.
2. procesuelle forhold
det gøres gældende, at dropbuckets påstandsformulering i påstand 1-2, herunder med
udtrykkelig henvisning til konkrete bilag med fotos af det pågældende produkt, samt
de handlinger som påstås anerkendt henholdsvist forbudt, udgør en præcis angivelse
for genstanden for påstandene. disse er formuleret tilstrækkelig klart og præcist og på
en sådan måde, at de kan danne grundlag for sagens behandling og indgå i dommens
konklusion.
endvidere gøres det gældende, at påstandene er aktuelle, og at dropbucket har en retlig
interesse i at få dom for disse påstande. bone's' erklæring i brev af 6. oktober 2017 (bilag
a …) ændrer ikke ved dette forhold.
                                              - 14 -
3.    overtrædelse af markedsføringslovens § 3 (tidligere § 1)
for alle de nedlagte påstande er det afgørende, at der foreligger en overtrædelse af mar-
kedsføringslovens § 3 (tidligere § 1). dette er behandlet i det følgende under fejl! hen-
visningskilde ikke fundet. og fejl! henvisningskilde ikke fundet..
3.1. dropbucket-spanden nyder beskyttelse efter markedsføringslovens § 3 (tidligere § 1)
det gøres overordnet gældende, at dropbucket-spandens design og helhedsudtryk er
både særpræget og nyskabende, samt at der ikke forud for dropbuckets udvikling af
dropbucket-spanden var et produkt af tilsvarende design eller udtryk på markedet.
dropbucket-spanden er udtryk for en betydelig udviklingsindsats foretaget af sagsøger
(illustreret ved bl.a. bilag 21b-c …), og det gøres gældende, at dropbucket-spanden har
en sådan stilling på markedet, der gør, at kundekredsen kan adskille dropbuckets pro-
dukt fra andre produkter.
de særlige karaktertræk ved dropbucket-spanden er de nytænkende dimensioner,
funktionalitet, materialevalg og farve.
det gøres i den forbindelse gældende, at tildelingen af både en red dot design award
(bilag 19 …) samt scanstar (bilag 20 …) netop illustrerer, at der med dropbucket-
spanden er tale om et topdesign, der endda karakteriseres som "banebrydende". dette
understøtter, at der er tale om et produkt med iboende særpræg, som nyder beskyttelse
mod retsstridige produktefterligninger efter markedsføringsloven.
endvidere har dropbucket foretaget en betydelig markedsføringsindsats bl.a. ved at
være repræsenteret på flere af danmarks store festivaler og ved omtale i diverse medi-
er, som tillige fremgår af bilag 21a-21f …, hvilket støtter dropbuckets-spandens kom-
mercielle adskillelsesevne.
det bestrides, at dropbucket-spanden ”svarer til almindelige papbægre”, samt at denne
er bygget op som en traditionel, sammenfoldelig papkasse. der er betydelige forskelle i
dropbucket-spandens design og fremtoning i forhold til andre ”papbægre” eller ”pap-
kasser”. dropbucket-spanden adskiller sig fra sådanne andre papkasser på en række
væsentlige parametre, herunder at dropbucket-spanden er kegleformet og uden "låg".
det gøres gældende, at dropbucket-spandens tekniske funktion og elementer ikke er
afgørende for den markedsføringsretlige beskyttelse, idet dropbucket-spanden er præ-
get af et designmæssigt overskud, der går væsentligt ud over tekniske elementer i pro-
duktet. imidlertid skal det også nævnes, at et produkt godt kan være baseret på allerede
kendte formelementer og samtidig nyde beskyttelse mod retsstridige produktefterlig-
ninger efter markedsføringsloven.
det gøres på den baggrund gældende, at dropbucket-spanden har en høj grad af sær-
præg bl.a. som følge af at være karakteriseret ved nyskabende dimensioner, funktionali-
tet, materialevalg og farve, hvorfor dropbucket-spanden nyder beskyttelse mod pro-
duktefterligning, jf. markedsføringslovens § 3 (tidligere § 1).
                                               - 15 -
3.2. bone's kopispand udgør en retsstridig produktefterligning, og bone's har handlet i ond tro
     og i strid med god markedsføringsskik
det gøres gældende, at bone's' kopispand er en – endda tilstræbt – slavisk efterligning
af dropbucket-spanden. bone's' kopispand er i det væsentlige identisk med dropbuck-
et-spanden, som bone's – som følge af de tilsendte vareprøver og den tidligere dialog
med dropbucket omkring et samarbejde – har haft særdeles indgående kendskab til og
rådighed over.
dertil gøres det gældende, at
• bone's' kopispand er fremstillet i samme form (som en afskåret pyramide) og med
samme hældning som dropbucket-spanden.
• bone's' kopispand er fremstillet med samme dimensioner, dvs. at højde, bredde og
dybde er tilsvarende dropbucket-spandens.
• bone's' kopispand lukkes og samles på i alt væsentligt samme måde som dropbuck-
et-spanden via en automatbund, ligesom kopispandens bund ligeledes består af fire de-
le, hvoraf to af disse foldes sammen.
• bone's' kopispand er fremstillet i lignende materiale, der har samme brunlige farve
som dropbucket-spanden og derved opnår samme bæredygtige udtryk.
• de særlige karaktertræk i dropbucket-spanden genfindes i deres helhed i bone's'
kopispand, og bone's' kopispand efterlader ikke et andet helhedsindtryk end drop-
bucket-spanden.
• dekorationen af bone's' kopispand er ikke afgørende, eftersom dropbucket-
spanden er designet således, at den kan tilpasses dropbuckets kunder med forskellige
logo, slogans eller andre budskaber, som kunden vil have frem (bilag 22 …).
• bone's' kopispand ligger så tæt op ad dropbucket-spanden, at den falder inden for
beskyttelsesomfanget efter markedsføringsloven.
• set i lyset af sagens parters korrespondance, jf. bilag 4, 5 og 25 …, er det endvidere
tydeligt, at bone's' kopispand ikke er udtryk for en selvstændigt skabende indsats.
•   der er væsentlig risiko for – ligesom det faktisk er sket – forveksling, jf. bilag 23 ….
• bone's har bevidst lagt sig så tæt op ad dropbucket-spanden, at der er tale om en
slavisk kopi (bilag 25 …) eller i hvert fald en tilstræbt lighed mellem produkterne.
• der består en konkurrencerelation mellem dropbucket-spanden og bone's' kopi-
spand. det faktum, at bone's – på egen opfordring – fik tilsendt vareprøver af drop-
bucket-spanden og efterfølgende valgte at få produceret sin egen version af denne i
stedet for at indkøbe dropbucket-spanden, illustrerer netop konkurrencerelationen. at
bone's ikke selv har "solgt" kopispanden separat, medfører ikke i sig selv, at der ikke er
nogen konkurrencerelation, så længe denne er en del af bone's' markedsføring (bilag 24
…).
                                               - 16 -
det gøres endvidere gældende, at bone's har handlet i ond tro, hvilket ligeledes under-
støtter, at der er tale om en illoyal og retsstridig produktefterligning, eftersom bone's
tydeligvis ikke kun har været bekendt med dropbuckets-spandens design og materia-
ler, men tillige har tilstræbt at efterligne denne i en sådan grad, at der foreligger snylt-
ning af den designmæssige indsats, som dropbucket har lagt i udviklingen af drop-
bucket-spanden.
bone's kopispand udgør således en ulovlig produktefterligning og er udtryk for illoyal
konkurrence i strid med markedsføringslovens § 3 (tidligere § 1).
4. påstand 1 – anerkendelse af krænkelse
det gøres gældende, at dropbucket har en selvstændig interesse i at få dom for påstand
1, da der er tale om en ideel ret.
5. påstand 2 – forbud
for så vidt angår dropbuckets påstand 2, gøres det gældende, at sagsøger har selv-
stændig interesse i, at få dom for denne påstand, og at det er uden betydning, om bo-
ne's på nuværende tidspunkt har planer om at foretage handlinger som omhandlet i på-
standen, jf. markedsføringslovens § 24, stk. 1.
6. påstand 3 – vederlag og erstatning
det gøres gældende, at dropbucket som følge af de ovenfor beskrevne krænkelser har
krav på vederlag og erstatning for tab samt markedsforstyrrelse i henhold til markeds-
føringsloven, jf. tidligere markedsføringslovs § 20, stk. 2 og 3 (nugældende § 24, stk. 2
og 3).
det gøres gældende, at det skal tillægges processuel skadevirkning, at bone's har valgt
ikke at imødekomme dropbuckets opfordringer i den forbindelse, jf. retsplejelovens §
344, stk. 2.
6.2. opgørelse af dropbuckets tab
som det fremgår af bilag 12, har bone's efter det oplyste indkøbt i alt 405.490 kopispan-
de.
det kan hertil oplyses, at dropbuckets dækningsbidrag pr. enhed (med fradrag af
mængderabat svarende til køb af mere end 500.000 enheder) er kr. 1,32 per enhed.
dækningsbidraget er beregnet på baggrund af dropbuckets normale salgspris pr. enhed
på kr. 4,20 fratrukket produktionsprisen per enhed. dette medfører et tab på 405.490
enheder x kr. 1,32, hvilket svarer til kr. 535.246,80, som udgør dropbuckets dæknings-
bidrag.
det gøres gældende, at der ved fastsættelsen af erstatningen skal tages hensyn til, at bo-
ne's' krænkelse har medført en uretmæssig markedsfortrængning, idet der består en høj
grad af substituerbarhed mellem produkterne som følge af, at bone's' kopispand er en
slavisk efterligning af dropbucket-spanden, samt at der er fremstillet et stort antal
krænkende produkter (bilag 12 …).
                                                      - 17 -
      dropbuckets salgspris pr. enhed er kr. 4,20, mens bone's har indkøbt kopispandene til
       kr. 0,90 pr. enhed (bilag 12 …). bone's har derved haft en uberettiget fortjeneste på kr.
       3,30 pr. enhed.
      det gøres yderligere gældende, at bone's' krænkelser har medført markedsforstyrrelser,
       ligesom dropbucket også er berettiget til godtgørelse for ikke-økonomisk skade, der
       skønsmæssigt kan fastsættes til kr. 50.000,00 i det hele.
      i alt har dropbucket således tabt kr. 535.246,80. hertil skal fratrækkes de kr. 87.500,00,
       som bone's har overført til sagsøger, hvilket herefter svarer til kr. 447.746,80.
      af procesøkonomiske årsager har dropbucket valgt at nedlægge påstand om betaling
       for halvdelen af det anførte erstatningsbeløb tillagt det fulde beløb for markedsforstyr-
       relse og ikke-økonomisk skade, i alt kr. 273.873,40.”
for bone’s er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet
af 30. april 2018, hvoraf fremgår:
       ”3.    sagsfremstilling
       bone’s har siden februar 2013 anvendt benspande af pap i bone’s restauranter, bilag b
       … . fysiske eksemplarer af tidligere spande, såvel som den spand, som nærværende sag
       vedrører, vil blive forevist under hovedforhandlingen.
       bone’s fik i juli 2016 leveret et parti af den omstridte engangsskraldespand til brug i eg-
       ne restauranter. dropbucket rettede herefter den 4. oktober 2016 henvendelse til bone’s
       med påstand om, at bone’s anvendelse af den omstridte engangsskraldespand krænker
       dropbuckets enerettigheder til dropbuckets engangsskraldespand, jf. bilag 6 … .
       bone’s besluttede allerede inden dropbuckets henvendelse at udskifte den omstridte
       benspand og ophøre med brugen, da den havde vist sig at være uhensigtsmæssig. dette
       blev meddelt dropbucket ved brev af 7. oktober 2016, jf. bilag 7… . bone’s oplyste end-
       videre, at bone’s havde besluttet at sende den nye type benspand forbi dropbucket til
       orientering, inden benspanden ville blive anvendt i restauranterne. dropbuckets svar
       ved brev af 14. oktober 2016, jf. bilag c … .
       dropbucket modtog underretning om bone’s nye spand den 25. oktober 2016, jf. bilag d
       … . dropbucket besvarede dette brev ved e-mail af 11. november 2016, jf. bilag 8 … ,
       hvoraf fremgår, at dropbucket fastholdt sit synspunkt om krænkelse.
       den 19. juni 2017 indleverede dropbucket begæring om bevissikring til retten i her-
       ning, jf. bilag 11 … .
       den 14. august 2017 fremsendte bone’s fakturaer på køb af de omstridte benspande til
       dropbucket. fakturaerne er fremlagt som bilag 12 …, og heraf fremgår, at bone’s fra juli
       2016 til februar 2017 har fået leveret benspande fra all graphic a/s af tre omgange,
       herunder er der faktureret henholdsvis 138.000, 138.000 og 129.490 benspande til en pris
       på 0,9 kr. per enhed. bone’s har indkøbt de omstridte benspande for i alt 364.941 kr.
                                              - 18 -
den 14. august 2017 indbetalte bone’s kr. 36.500 (svarende til en generøs royaltysats på
10 %) til hortens klientkonto. beløbet blev betalt af omkostningsmæssige årsager og i et
forsøg på at undgå nærværende sag og således uden anerkendelse af dropbuckets på-
ståede rettigheder eller påståede krænkelser heraf.
den 8. september 2017 fremsatte dropbucket telefonisk et forligstilbud på 175.000 kr. til
bone’s.
bone’s overførte den 11. september yderligere 51.000 kr. til hortens klientkonto (sva-
rende til halvdelen af dropbuckets forligstilbud med fradrag af det allerede betalte).
bone’s har derfor forud for nærværende sag betalt et beløb på i alt kr. 87.500 til drop-
bucket. korrespondance herom er fremlagt som bilag e – g … .
dropbucket begærede den 18. september 2017 bevissikringssagen for afsluttet, jf. bilag
13 … .
da forligsdrøftelser ikke har ført til enighed mellem parterne, stævnede dropbucket
den 16. oktober 2017.
4.   anbringender
4.1. afvisning
til støtte for de nedlagte afvisningspåstande gøres det gældende, at dropbuckets på-
stande 1 – 2 er uklare, og at dropbuckets påstand 1 reelt er et anbringende til støtte for
dropbuckets øvrige påstande. påstandene er derfor uegnede til at danne grundlag for
dommens resultat.
det følger af retspraksis, at påstande, der reelt fremstår som anbringender til støtte for
øvrige påstande, skal afvises, jf. u.2013.759h (gucci) … samt sø- og handelsrettens
dom af 31. januar 2017 i sag v-92-15 (juno-sengen) … .
4.2 frifindelse
4.2.1. formalia
det gøres gældende, at dropbuckets påstande savner aktualitet, og at bone’s i øvrigt
ikke foretager eller har foretaget de handlinger, som er indeholdt i dropbuckets på-
stande 1 – 2. bone’s skal følgelig frifindes for påstandene som nedlagt. bone’s har tillige
ved brev af 6. oktober 2017, jf. bilag a … erklæret ikke at ville foretage handlingerne
omfattet af dropbuckets påstand 1 – 2, hvorfor bone’s skal frifindes herfor.
4.2.2. markedsføringsloven
bone’s benspand er alene fremstillet med henblik på anvendelse i bone’s restauranter.
det gøres derfor gældende, at der ikke foreligger et aktuelt eller potentielt konkurrence-
forhold mellem parterne, og at der allerede derfor ikke er handlet i strid med god mar-
kedsføringsskik.
                                            - 19 -
det bestrides, at dropbucket har foretaget salg til nogen andre restauranter i danmark
og også af den grund foreligger der ikke en for markedsføringsloven nødvendig kon-
kurrencerelation.
det bestrides, at dropbuckets engangsskraldespand nyder beskyttelse mod produktef-
terligninger i henhold til markedsføringsloven, idet der er tale om et simpelt og almin-
deligt anvendt produkt, som ikke har det fornødne særpræg til at nyde beskyttelse.
dropbuckets engangsskraldespand er opbygget som en traditionel, sammenfoldelig
papkasse med formelementer, som tilhører det almene formforråd inden for papkasser.
den er således, ligesom almindelige papkasser, rent teknisk formgivet ud fra allerede
kendte konstruktionsprincipper, uden noget designmæssigt særpræg. dropbucket har
frafaldet at gøre designbeskyttelse gældende, og bør ikke ’ad bagvejen’ kunne opnå
identisk beskyttelse via markedsføringsloven, som man har erkendt ikke at have i med-
før af designretten.
dropbuckets engangsskraldespand er produceret i bølgepap, og fremstår i øvrigt ufar-
vet. det gøres gældende, at materialevalg og farvevalg ej heller kan begrunde et sær-
præg, der medfører, at produktet er beskyttet i medfør af markedsføringsloven.
det gøres endvidere gældende, at dropbuckets engangsskraldespands form, størrelse
og foldemekanisme svarer til almindelige papbægre, der eksempelvis anvendes til ser-
vering af fødevarer, herunder også bone’s’ engangsskraldespande som vist i bilag b … .
det forhold, at dropbuckets engangsskraldespand er ’vendt om’ i forhold til tidligere
produkter, giver ikke engangsskraldespanden særpræg.
det gøres endvidere gældende, at produktets konkrete fremtoning er nødvendig for at
opnå en praktisk/teknisk funktion.
sø- og handelsretten fastslog således i dom af 6. juni 2017 i sag v-106-15 (smartstore)
… vedrørende en plastikopbevaringskasse, at denne ikke havde det fornødne særpræg
til at nyde beskyttelse efter markedsføringsloven. denne afgørelse er relevant, da pro-
duktet - plastikopbevaringskassen – var af lignende beskaffenhed som dropbuckets en-
gangsskraldespand og endda med en større grad af særpræg.
produkter af betydelig enkelthed nyder alene beskyttelse mod efterligninger, der nær-
mer sig slaviske efterligninger. såfremt retten finder, at produktet nyder beskyttelse
mod produktefterligninger efter markedsføringsloven, gøres det derfor gældende, at
bone’s’ engangsskraldespand ikke udgør en ulovlig produktefterligning, idet der er for-
skelle på de to produkter, og idet bone’s som følge heraf ikke har handlet i strid med
god markedsføringsskik. dropbucket har ikke fremvist noget produkt, der findes på et
marked, der i størrelse, form, farve minder om den af bone’s anvendte (dropbuckets
papkasse er til festivalpladser som skraldespande og lignende).
4.2.3. vederlag/erstatning
det bestrides på baggrund af ovenstående, at der er grundlag for at kræve erstatning og
vederlag samt godtgørelse for ikke-økonomisk skade som anført i stævningen. det
fremsatte krav er udokumenteret og bestrides.
                                                      - 20 -
      det bestrides endvidere, at der skulle være en høj grad af substituerbarhed mellem
      produkterne som anført af dropbucket, idet bone’s benspand retter sig mod et helt an-
      det kundesegment end dropbuckets. bone’s produkter sælges ikke og anvendes alene
      til eget forbrug. der er ingen kontakt eller relation til nogle af dropbuckets kunder eller
      øvrige kunder, og bone’s er slet ikke i et marked for salg af produkter. det bestrides
      endvidere, at det omstridte produkt har skabt markedsforstyrrelse. dropbucket har ik-
      ke angivet hvilket marked, der skulle være forstyrret, og har ikke dokumenteret, hvor-
      dan en eventuel forstyrrelse skulle være sket.
      bone’s har i løbet af sagen valgt at være meget pragmatisk. uanset juridisk vurdering
      har bone’s valgt at standse al brug og erklære aldrig at ville bruge igen, og uanset juri-
      disk vurdering har bone’s valgt at betale et beløb til dropbucket for at undgå besvær og
      omkostninger ved en sag, hvor omkostningerne ikke ville have nogen fornuftig sam-
      menhæng til det omstridte beløb (troede man).
      bone’s har allerede inden sagen derfor betalt et beløb på kr. 87.500 til dropbucket, sva-
      rende til omkring 24 % af bone’s’ indkøbspris. det er en royaltysats på højde med den
      største sats nogensinde anvendt af en dansk domstol, i u.2009.1018h, burberry-sagen
      ….
      det gøres derfor gældende, at bone’s allerede har betalt væsentligt mere, end hvad bo-
      ne’s er juridisk forpligtet til at skulle have betalt til dropbucket for benyttelse af dennes
      påståede rettighed.
      det følger af retspraksis, at retten – i tilfælde, hvor der ikke er oplysninger om en rime-
      lig licensafgift på området, og i tilfælde, hvor beregningen af dækningsbidrag er man-
      gelfuld – fastsætter vederlag og erstatning skønsmæssigt og med forsigtighed ud fra
      krænkelsen karakter, omfang og tidsmæssige udstrækning samt de forklaringer, der er
      afgivet om markedsforholdene, jf. sø- og handelsrettens dom af 9. februar 2018 i sag v-
      68-16 (planteskål) … . der foreligger i denne sag ingen oplysninger om, endsige doku-
      mentation for, en normallicens eller lignende.”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
efter det foreliggende kan det lægges til grund, at dropbuckets engangsskraldespande har
været en nyskabelse og et unikt produkt på markedet, og at navnlig den store skraldespand
har været en betydelig kommerciel succes for dropbucket.
det kan videre lægges til grund, at de fire forskellige størrelser af samme type engangsskral-
despand udgør en samlet produktfamilie og en fælles designlinje, og at de mindre udgaver
af skraldespanden designmæssigt derfor ikke kan vurderes isoleret, men må vurderes også i
lyset af den store skraldespand.
                                                  - 21 -
tvisten i denne sag angår dog alene den mindste af engangsskraldespandene, den såkaldte
dropbucket mini, også kaldet bordspanden. efter det oplyste er denne størrelse af spanden
hidtil kun produceret og markedsført i meget begrænset omfang, og det vil indgå ved vurde-
ringen af de økonomiske konsekvenser af en eventuel overtrædelse af markedsføringsloven.
overtrædelse af markedsføringsloven § 3 (tidl. § 1)
efter det, der er fremkommet i sagen, herunder de fremlagte e-mails mellem parterne og ved
administrerende direktør i bone’s jan vinther laursens forklaring i retten, kan det lægges til
grund, at bone’s fik en af de mindste engangsskraldespande fra dropbucket som vareprøve,
og at der har været en dialog herom mellem parterne, samt at bone’s netop med forbillede i
denne skraldespand har fået designet og produceret en ny bordskraldespand til brug i egen
virksomhed, der stort set er en slavisk efterligning. dette understøttes endvidere af bone’s’
proceserklæring af 8. maj 2018 og tidligere frivillige betaling til dropbucket af i alt 87.000 kr.
dropbuckets engangsskraldespand findes desuden efter en helhedsvurdering at have et så
særegent udtryk, at det er omfattet af beskyttelsen i markedsføringsloven § 3 (tidl. § 1).
opgørelse af kravet om vederlag og erstatning
efter forholdene i sagen er der ikke grundlag for at opgøre og beregne vederlagskravet som
en fiktiv licens, jf. også u.2009.1018h og u.2012.2706h. opgørelsen skal derimod baseres på
oplysningerne om bone’s’ faktiske produktionsudgifter og antallet af producerede enheder
sammenholdt også med oplysningerne om dropbuckets dækningsbidrag. efter en samlet
vurdering heraf og henset til, at bone’s allerede frivilligt har betalt 87.000 kr., findes drop-
buckets resterende vederlagskrav passende skønsmæssigt at kunne fastsættes til 50.000 kr.
der er ikke grundlag for herudover at tilkende dropbucket beløb i erstatning og heller ikke
for påstået markedsforstyrrelse.
retten har herved lagt vægt på det oplyste om dropbuckets meget begrænsede produktion
af den lille engangsskraldespand og de ganske få oplysninger, der er fremlagt om økonomi
og regnskabsforhold og om markedet for engangs- og bordskraldespande i øvrigt. der er til-
                                                 - 22 -
lige lagt vægt på, at det kan lægges til grund, at bone’s alene har anvendt den producerede
bordskraldespand som et tilbehør/arbejdsredskab internt i egen virksomhed, og at den ikke
er markedsført eller solgt som et selvstændigt produkt.
sagsomkostninger
efter sagens udfald og forløb skal bone’s betale delvise sagsomkostninger til dropbucket,
der også skal omfatte omkostninger ved bevissikringssagen i fogedretten. beløbet fastsættes
til i alt 64.075 kr., der omfatter udgifter til it-sagkyndig bistand under bevissikringssagen
med 32.875 kr. samt udgifter til retsafgift med i alt 1.200 kr. (700 kr. i bevissikringssagen og
500 kr. i forhold til det vundne beløb i sagen ved sø- og handelsretten) og til advokatbistand
med 30.000 kr. for begge retter fastsat i forhold til det vundne beløb samt sagens omfang og
samlede forløb.
                                      thi kendes for ret:
bone’s restauranter a/s skal inden 14 dage betale 50.000 kr. til dropbucket aps med tillæg
af procesrente fra den 16. oktober 2017 samt 64.075 kr. i sagsomkostninger.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
       thomas eslund alken                 lotte wetterling              per sjøqvist
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                              sø- og handelsretten, den 14-08-2018
      - 23 -
camilla lomholt
 teamsekretær


text:
                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 9. marts 2011
sag 27/2011
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
e
(advokat harry tschernja, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i næstved den 16. juni 2010 og af østre landsrets
11. afdeling den 1. november 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: niels grubbe, vibeke rønne, jens peter
christensen, hanne schmidt og oliver talevski.
påstande
dommen er anket af e, der har nedlagt påstand om betaling af 336.050 kr. med procesrente
fra den 12. oktober 2008.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
der er enighed mellem parterne om opgørelsen, herunder om at forrentning skal ske fra an-
klagemyndighedens modtagelse af es advokats brev om erstatning.
anbringender
e har gjort gældende, at han ikke har udvist egen skyld, således at erstatning skal nægtes.
hverken hans udtalelser til politiet forud for episoden i dianalund eller hans opførsel under
episoden har karakter af egen skyld, men har sin baggrund i den ophidselse, som bs opførsel
                                                 - 2 -
både før og under episoden har afstedkommet. den omstændighed, som anført i straffedom-
men, at han muligvis kan have medbragt en kniv til frisørsalonen, kan kun give mistanke om
trusler og således ikke begrunde en varetægtsfængsling. ytringerne om en pistol og om at
ville slå b ihjel er fremkommet i ophidselse i forbindelse med fornyet anholdelse. der er
alene tale om trusler, og der er ikke herved skabt en begrundet mistanke om, at han havde
deltaget i voldsudøvelsen på gerningstidspunktet. de nævnte trusler ville ikke selvstændigt
have kunnet medføre en varetægtsfængsling og kan således ikke karakteriseres som egen
skyld.
anklagemyndigheden har gjort gældende, at e selv har givet anledning til frihedsberøvelsen,
og at erstatning derfor bør nægtes.
e har både før og under strafforfølgningen udvist en adfærd, der må betegnes som culpøs, og
denne adfærd var af væsentlig betydning for, at han var frihedsberøvet. han måtte påregne, at
adfærden kunne føre til en sigtelse samt anholdelse og varetægtsfængsling som sket. e har
således ved at fremsætte truslerne mod b før og efter voldsepisoden handlet på en sådan
måde, at der naturligt måtte rettes en alvorlig mistanke mod ham i relation til voldsudøvelsen.
han har endvidere gennem sin adfærd i forbindelse med voldsepisoden pådraget sig betydelig
mistanke. ved efterfølgende at afgive skiftende og delvis urigtige forklaringer har han skabt
tvivl om sin egen troværdighed og om sin andel i voldsudøvelsen.
supplerende sagsfremstilling
e og hans søn, a, var tiltalt for legemsangreb af særlig rå, brutal og farlig karakter efter straf-
felovens § 245, stk. 1, ved den 7. august 2007 ca. kl. 17.40 i forening på parkeringspladsen,
torvet 37, i dianalund at have stukket b adskillige gange i ryg, bryst og maveregion med
flere forskellige knive, herunder en steakkniv, hvorved b blev påført 7 afværgelæsioner samt
4 knivstiklæsioner, der var livstruende. a var også tiltalt for hærværk på bs bil, hvorved der
skete skade for ca. 28.000 kr.
det fremgår af retten i næstveds dom af 27. maj 2008, at retten efter bevisførelsen lagde til
grund, ”at a er skyldig i den vold, og har forårsaget de skader, som er angivet i den rejste til-
tale, jf. straffelovens § 245, stk. 1.” retten fandt ham endvidere skyldig i overtrædelse af
straffelovens § 291, stk. 2. a blev idømt fængsel i 1 år og 6 måneder.
                                                - 3 -
e blev frifundet for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, idet retten herom anførte bl.a.:
      ”selv om det efter bevisførelsen må lægges til grund, at e i ovennævnte forløb befandt
      sig på parkeringsarealet med i hvert fald én og tillige blodig kniv i hænderne, at han op-
      trådte ophidset og aggressivt, og at han i mod afslutningen af forløbet fægtede med en
      kniv ind gennem døren til frisørsalonen, hvor den sårede b befandt sig, finder to dom-
      mere det ikke ved bs forklaring alene med den til domfældelse i en straffesag fornødne
      sikkerhed godtgjort, at e stak b med en kniv i venstre skulder, eller at e handlede i for-
      ening med a, eller i øvrigt medvirkede til as handlinger på en sådan måde, at e kan an-
      ses for medskyldig efter straffelovens § 23.
      disse dommere finder ikke, at det kan føre til et andet resultat, at e efter episoden havde
      bs blod på sine sokker, eller at han over for politiet både før og efter episoden gav ud-
      tryk for, at han ville udøve vold mod b.
      som tiltalen er rejst for retten finder disse dommere herefter, at e skal frifindes.
      en dommer tiltræder, at det ikke kan anses for godtgjort, at e stak b med en kniv, eller
      at han handlede i forening med eller som medvirkende til as gerninger.
      ved under de omstændigheder, der er fremhævet af flertallet, at have optrådt aggressivt
      og truende med en kniv, og navnlig henset til episoden foran frisørsalonen, finder denne
      dommer, at e har haft til hensigt at udøve vold af særlig rå og farlig karakter mod b, og
      at e alene af udefrakommende årsager blev afskåret fra dette.
      da disse handlinger kan anses for omfattet af den rejste tiltale, finder denne dommer, at
      e er skyldig i forsøg på overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 21. ”
ved dom af 30. september 2008 fandt også østre landsret a skyldig i overtrædelse af straffe-
lovens § 245, stk. 1, og § 291, stk. 2, men nedsatte straffen til fængsel i 1 år og 3 måneder.
landsretten stadfæstede af de grunde, som byrettens flertal havde anført, at e blev frifundet.
landsretten tiltrådte herved, at es adfærd umiddelbart uden for frisørsalonen, hvor b ikke
blev stukket med nogen kniv, ikke fandtes omfattet af den rejste tiltale.
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, som landsretten har anført – herunder navnlig om es adfærd i forbindelse med
voldsepisoden – tiltræder højesteret, at han selv har givet anledning til frihedsberøvelsen, og
at han er blevet nægtet erstatning efter retsplejelovens § 1018 a, stk. 3.
                                           - 4 -
herefter stadfæster højesteret dommen.
efter omstændighederne og sagens forløb skal statskassen betale sagens omkostninger for
højesteret.
                                  thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.


text:
                 højesterets kendelse
                     afsagt torsdag den 11. april 2019
sag bs‐37557/2018‐hjr
(1. afdeling)
a
(advokat flemming jensen)
mod
kurator for i/s x under konkurs, advokat trine hasselbalch
(selv)
og
sag bs‐37560/2018‐hjr
b
(advokat flemming jensen)
mod
kurator for i/s x under konkurs, advokat trine hasselbalch
(selv)
og
sag bs‐37561/2018‐hjr
c
(advokat flemming jensen)
mod
                                            2
kurator for i/s x under konkurs, advokat trine hasselbalch
(selv)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af skifteretten i holstebro den 12. februar
2018 og af vestre landsrets 14. afdeling den 28. maj 2018.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, marianne højgaard
pedersen, poul dahl jensen, henrik waaben og kristian korfits nielsen.
påstande
de kærende, a, b og c, har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse
ophæves, og at sagen hjemvises til fornyet behandling ved landsretten.
kurator for i/s x under konkurs, advokat trine hasselbalch, har påstået
stadfæstelse.
sagsfremstilling
a, b og c ejede og drev sammen et kvægbrug i interessentskabet i/s x. de blev
alle erklæret personlig konkurs ved dekret afsagt den 30. marts 2017. samme
dag blev interessentskabet ligeledes erklæret konkurs.
den 28. juli 2017 indstillede kurator i konkursboerne efter a, b og c, advokat
trine hasselbalch, til skifteretten, at der blev indledt sag om konkurskarantæne
mod a, b og c.
skifteretten besluttede den 12. september 2017 at tage indstillingen om at
indlede konkurskarantænesager til følge.
ved processkrift af 10. oktober 2017 nedlagde kurator påstand om, at de alle
blev pålagt konkurskarantæne i tre år.
den 20. oktober 2017 blev advokat flemming jensen beskikket for a, b og c.
advokat flemming jensen nedlagde i svarskrift af 29. november 2017 påstand
om afvisning, subsidiært frifindelse. til støtte for den principale påstand blev
anført, at kurator i i/s x under konkurs er rette sagsøger i
konkurskarantænesagerne, og at sagerne således bør afvises, jf. retsplejelovens
§ 349, jf. § 348, stk. 2, nr. 1.
advokat trine hasselbalch anmodede derefter skifteretten om at tillade berigti‐
gelse af den angivne part fra kurator i de enkelte interessenters konkursboer til
kurator i i/s x under konkurs. dette protesterede a, b og c imod.
                                            3
ved kendelse af 12. februar 2018 tog skifteretten anmodningen til følge. i ken‐
delsen hedder det bl.a.:
     ”retten tog efter de nærmere omstændigheder kurators anmodning til
     følge, idet det må have stået de enkelte interessenter klart, at det er kura‐
     tor i konkursboet i/s x, som er sagsøger i de enkelte sager, og at det er en
     fejl, at det i processkriftet er angivet, at sagsøger var de enkelte
     interessenter under konkurs. retten giver derfor kurator tilladelse til at
     ændre partbetegnelsen på sagsøgers side til kurator i konkursboet i/s x.”
a, b og c kærede kendelsen til vestre landsret, som den 28. maj 2018 traf
afgørelse om at afvise kæremålene. som begrundelse herfor er i landsrettens
kendelse anført følgende:
     ”sager om konkurskarantæne behandles efter reglerne i konkurslovens
     kapitel 20 og efter retsplejelovens regler om borgerlige sager med de æn‐
     dringer, som følger af forholdets natur, jf. konkurslovens § 243, jf. § 160,
     stk. 2.
     af forarbejderne til reglerne om konkurskarantæne, lovforslag nr. 131, af
     30. januar 2013, fremgår blandt andet følgende:
     ”4.3. kompetence og sagsbehandling
     4.3.1. konkursrådets overvejelser
     …
     4.3.1.5. konkursrådet finder, at sagen i øvrigt bør behandles efter de al‐
     mindelige regler om behandlingen af civile retssager. dog bør skifteretten
     ‐ uanset om den pågældende udebliver eller tager bekræftende til gen‐
     mæle ‐ have pligt til selvstændigt at vurdere, om pålæg af konkurskaran‐
     tæne er tilstrækkeligt begrundet i det, der er anført i kurators processkrift,
     og hvor lang konkurskarantænen i givet fald bør være. i tilfælde af udebli‐
     velse, eller hvis den pågældende tager bekræftende til genmæle, vil det
     imidlertid ikke være nødvendigt at føre bevis for faktiske omstændighe‐
     der, som kurator har redegjort for i sit processkrift, og som den pågæl‐
     dende ikke har bestridt. hvis den pågældende i et processkrift har bestridt
     faktiske omstændigheder, men udebliver under retsmødet, skal kurator
     derimod føre bevis, i det omfang de faktiske omstændigheder er bestridt.
     konkursrådet anfører endvidere, at det forhold, at sagen i øvrigt skal be‐
     handles efter de almindelige regler om behandlingen af civile retssager,
     bl.a. indebærer, at den, der begæres pålagt konkurskarantæne, har stilling
     som part i sagen om pålæg af konkurskarantæne. der bør derfor f.eks.
                                        4
ikke kunne anvendes tvangsmidler over for den pågældende for at frem‐
tvinge en forklaring, men en eventuel manglende eller ufuldstændig for‐
klaring bør i givet fald alene kunne have fakultativ processuel skadevirk‐
ning.
…
4.3.2. justitsministeriets overvejelser
…
justitsministeriet kan endvidere som udgangspunkt tilslutte sig konkurs‐
rådets overvejelser om, hvilke regler der skal gælde for behandlingen af
sager om konkurskarantæne.
bl.a. på baggrund af de indkomne høringssvar over betænkningen har
justitsministeriet imidlertid på enkelte punkter fundet grundlag for at ud‐
forme lovforslaget på en måde, der afviger fra betænkningens forslag.
…
justitsministeriet har bl.a. i lyset heraf fundet anledning til i lovforslaget at
præcisere, at en konkurskarantænesag ‐ når sagen er rejst og behandles
ved domstolene ‐ ikke er en del af bobehandlingen, uagtet at sagsførelsen
varetages af kurator og bygger på kurators indledende undersøgelser af
de samlede forhold i boet. de nye regler om konkurskarantæne foreslås
således med lovforslaget indsat i konkursloven som et nyt selvstændigt af‐
snit frem for som en del af det eksisterende afsnit ii om konkurs, jf. herved
lovforslagets § 1, nr. 4 (forslaget til konkurslovens afsnit iii), og bemærk‐
ningerne hertil.
…
justitsministeriet har endvidere noteret sig, at betænkningens forslag til
regler om sagsbehandling bygger på en forudsætning om, at sager om
konkurskarantæne behandles efter de særlige regler herom, som forslaget
indeholder, og i øvrigt ‐ som følge af konkurslovens § 243, som konkurs‐
rådet ikke foreslår ændret ‐ efter retsplejelovens regler om borgerlige sager
med de ændringer, som følger af forholdets natur.
der er i forbindelse med høringen over betænkningen peget på, at det kan
give anledning til en vis usikkerhed om, hvorvidt konkurskarantæne kan
betegnes som en tvist i et konkursbo. dette skyldes navnlig, at sagen som
ovenfor anført ikke vil være en del af bobehandlingen og vil være denne
uvedkommende. det bemærkes i tilknytning hertil, at § 243 efter sin place‐
ring i konkursloven finder anvendelse i forhold til såvel tvister i konkurs‐
boer som tvister i sager om rekonstruktion og gældssanering.
                                       5
med forslaget om at indsætte et nyt særskilt afsnit om konkurskarantæne
vil konkurslovens § 243 fremover også finde anvendelse i forhold til så‐
danne sager. med henblik på at undgå usikkerhed herom finder justitsmi‐
nisteriet imidlertid, at det er rigtigst at medtage en udtrykkelig bestem‐
melse i lovteksten om, at konkurslovens § 243 finder tilsvarende anven‐
delse i sager om konkurskarantæne med den virkning, at disse sager (i øv‐
rigt) behandles efter retsplejelovens regler om borgerlige sager med de
ændringer som følger af forholdets natur. …
til kapitel 20
(behandlingen af sager om konkurskarantæne)
til § 160
bestemmelsen angår skifterettens beslutning om at indlede sag om kon‐
kurskarantæne.
…
det foreslås i stk. 2, at sager om konkurskarantæne behandles efter de sær‐
lige regler herom i det foreslåede kapitel 20, og i øvrigt ‐ som følge af den
foreslåede henvisning til konkurslovens § 243 ‐ efter retsplejelovens regler
om borgerlige sager med de ændringer, som følger af forholdets natur.
der henvises i øvrigt til afsnit 4.3 i lovforslagets almindelige bemærknin‐
ger.
…”
udgangspunktet er herefter, at skifterettens kendelser og beslutninger i
forbindelse med konkurskarantænesagen kan kæres, jf. retsplejelovens §
389.
efter retsplejelovens § 389 a kan kendelser og andre beslutninger, der afsi‐
ges af byretten under hovedforhandlingen eller under dennes forberedel‐
se, imidlertid kun kæres med procesbevillingsnævnets tilladelse. denne
kærebegrænsningsregel blev indført ved lov nr. 737 af 25. juni 2014, og
hverken denne lov eller forarbejderne hertil indeholder særskilte bemærk‐
ninger vedrørende spørgsmålet om kære af afgørelser afsagt af skifteretten
under forberedelsen af en konkurskarantænesag.
højesterets kendelse af 15. marts 2017, trykt i ugeskrift for retsvæsen
2017, side 1760, indebærer efter landsrettens opfattelse, at når særlovgiv‐
ning gør de almindelige processuelle regler i retsplejeloven anvendelige,
og når der i forarbejderne til den pågældende særlovgivning er henvist til,
at de almindelige processuelle regler finder anvendelse, omfatter dette
også retsplejelovens § 389 a, og at det er uden betydning, om sagen som
                                             6
       udgangspunkt behandles mundtlig eller skriftligt, eller om afgørelsen
       træffes ved kendelse.
       på denne baggrund må retsplejelovens § 389 a ligeledes finde anvendelse i
       konkurskarantænesager.
       den påkærede afgørelse er truffet under forberedelsen af konkurskarantæ‐
       nesagerne. afgørelsen kan derfor kun kæres med procesbevillingsnævnets
       tilladelse. da en sådan tilladelse ikke foreligger, afvises kæremålene.”
anbringender
a, b og c har anført navnlig, at retsplejelovens § 389 a ikke finder anvendelse i
sager om konkurskarantæne. det skyldes, at en afgørelse om
konkurskarantæne træffes ved kendelse, uden at der forud herfor gennemføres
en hovedforhandling. uanset at en sag om konkurskarantæne skal forhandles
mundtligt, hvis den, der begæres pålagt konkurskarantæne, anmoder om det,
og uanset at det fremgår af konkurslovens § 255, at retsplejelovens regler om
anke og kære finder anvendelse, er retsplejelovens § 389 a således ikke
anvendelig på sager om konkurskarantæne. højesterets kendelse af 15. marts
2017 (ufr 2017.1760) ændrer ikke herved. kendelsen angik spørgsmålet om
kære i medfør af voldgiftsloven, nærmere bestemt af en afgørelse om sags‐
omkostninger truffet af en voldgiftsret, og højesteret har ikke med kendelsen
taget stilling til, om § 389 a finder anvendelse i en konkurskarantænesag. for
sådanne sager foreligger der klar retspraksis om, at kære ikke forudsætter tilla‐
delse efter § 389 a, jf. vestre landsrets kendelse af 9. november 2016 (ufr
2017.733). der er ikke grundlag for at ændre denne praksis, også henset til kon‐
kurskarantænesagers pønale karakter. kæremålene er således omfattet af ho‐
vedreglen i retsplejelovens § 389, stk. 1, hvorefter kendelser afsagt af en byret
frit kan kæres til landsretten.
kurator for i/s x under konkurs, advokat trine hasselbalch, har anført navnlig,
at retsplejelovens § 389 a finder anvendelse i konkurskarantænesager. der
findes ikke en særregel i konkurslovens kapitel 20, der regulerer adgangen til at
kære kendelser og andre beslutninger, der afsiges af skifteretten under
behandlingen af en konkurskarantænesag, idet konkurslovens § 164 om kære
alene vedrører afgørelsen om, hvorvidt konkurskarantæne skal pålægges eller
ej. konkurslovens § 160, stk. 2, henviser udtrykkeligt til samme lovs § 243,
hvoraf det fremgår, at behandlingen af tvister foregår efter retsplejelovens reg‐
ler om borgerlige sager med de ændringer, som følger af forholdets natur. det
er dermed entydigt fastsat i konkursloven, at det er de almindelige regler om
behandling af civile sager, der finder anvendelse i sager om konkurskarantæne
i tilfælde, hvor spørgsmålet ikke er reguleret i en særbestemmelse i konkurslo‐
vens kapitel 20. skifterettens kendelse om tilladelse til at ændre partsbetegnel‐
sen er afsagt under forberedelsen af konkurskarantænesagerne. det forhold, at
                                             7
en afgørelse om konkurskarantæne træffes ved kendelse, jf. konkurslovens §
164, uden at der forud herfor nødvendigvis gennemføres en hovedforhandling,
kan ikke føre til, at § 389 a ikke finder anvendelse i konkurskarantænesager, jf.
herved højesterets kendelse af 15. marts 2017 (ufr 2017.1760). denne højeste‐
retskendelse har indirekte ”underkendt” vestre landsrets kendelse af 9. no‐
vember 2016 (ufr 2017.733). det er således efter konkurslovens regler om kon‐
kurskarantæne, forarbejderne hertil og retspraksis klart, at kærebegrænsnings‐
reglen i retsplejelovens § 389 a finder anvendelse i sager om konkurskarantæne.
at reglerne om konkurskarantæne måske kan hævdes at indeholde et pønalt
element ændrer ikke herved.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om skifterettens afgørelse om at tillade ændring af partsbetegnel‐
sen i konkurskarantænesagerne mod a, b og c er omfattet af
kærebegrænsningsreglen i retsplejelovens § 389 a, således at afgørelsen kun kan
indbringes for landsretten med procesbevillingsnævnets tilladelse.
som anført af landsretten behandles sager om konkurskarantæne efter reglerne
i konkurslovens kapitel 20 og i øvrigt efter retsplejelovens regler om civile sager
med de ændringer, som følger af forholdets natur, jf. konkurslovens § 160, stk.
2, jf. § 243. højesteret tiltræder derfor, at retsplejelovens § 389 a finder anven‐
delse i sager om konkurskarantæne. det bemærkes herved, at det er uden be‐
tydning for anvendelsen af retsplejelovens § 389 a i sager om konkurskaran‐
tæne, at sådanne sager som udgangspunkt behandles skriftligt, jf. konkurslo‐
vens § 162, stk. 4, og at afgørelsen af, om der skal pålægges konkurskarantæne,
efter § 164, stk. 1, træffes ved kendelse, jf. herved også højesterets kendelse af
15. marts 2017 (ufr 2017.1760).
den påkærede afgørelse er truffet under forberedelsen af konkurskarantænesa‐
gerne og kan derfor kun kæres med procesbevillingsnævnets tilladelse. da en
sådan tilladelse ikke foreligger, har landsretten med rette afvist kæremålene.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
efter sagens karakter skal ingen af de kærende betale kæremålsomkostninger
for højesteret til statskassen, jf. herved konkurslovens § 165 og retsplejelovens §
312, stk. 3.
                                  thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
kæremålsomkostningerne ophæves.


text:
                             højesterets dom
                        afsagt mandag den 11. februar 2013
sag 85/2011
(1. afdeling)
dannebrog rederi a/s
(advokat henrik thal jantzen)
mod
jkl shipbrokers as
(advokat georg dedichen)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 11. marts 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, jon stokholm, michael rekling,
hanne schmidt og kurt rasmussen.
påstande mv.
appellanten, dannebrog rederi a/s, har påstået frifindelse, subsidiært betaling af et mindre
beløb.
indstævnte, jkl shipbrokers as, har påstået stadfæstelse.
dannebrog rederi har for højesteret frafaldet påstanden om, at sagen skal afvises og be-
handles ved voldgift. dannebrog rederi har endvidere frafaldet sin indsigelse om, at et even-
tuelt krav alene kan rettes mod rederiets datterselskaber borgship i aps og borgship ii aps.
højesterets begrundelse og resultat
i tidscertepartierne er i pkt. 43 anført, at det er ”the vessel and the owners”, der skal betale
kommission til de to skibsmæglere, jkl shipbrokers as og ernst russ gmbh & co kg,
med 1,25 % til hver. efter disse aftaler påhvilede det således dannebrog rederi a/s at betale
kommissionen.
                                             - 2 -
af de grunde, der er anført af sø- og handelsretten, tiltræder højesteret, at dannebrog rederi
har handlet erstatningspådragende over for jkl shipbrokers ved sammen med se shipping
lines ltd at annullere de indgåede tidscertepartier og erstatte disse med bareboat-certepartier
uden at tage hensyn til kravet på skibsmæglerkommission i henhold til tidscertepartierne.
ved fastsættelsen af den erstatning, der herefter tilkommer jkl shipbrokers, må der tages
udgangspunkt i den kommission på 1,25 %, der var aftalt i tidscertepartierne, svarende til
halvdelen af den kommission på 2,5 %, som er kutyme i branchen. af de grunde, der er anført
af sø- og handelsretten, tiltræder højesteret, at erstatningen skønsmæssigt er fastsat til
300.000 usd.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal dannebrog rederi a/s betale 80.000 kr. til jkl ship-
brokers as.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.