text:
‐ hft
                                     udskrift
                                          af
                       sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
      den 19. december 2008 blev af retten i sagen
      f‐21‐07
      pharmadanmark som mandatar for
      f
      (advokat noaman azzouzi)
      mod
      a
      (advokat claus juel hansen)
      afsagt sålydende
                                            d o m:
      indledning og påstande
      sagen drejer sig om, hvorvidt en jobklausul i en mellem a’ finske moderselskab, b,
      og en kunde, g, indgået master service agreement af 1. maj 2006, hvorefter g ikke
      kunne ansætte medarbejdere udstationeret fra a, var ugyldig i forhold til den hos a
                                            - 2 -
ansatte f, og om den manglende oplysning om jobklausulen var i strid med ansæt‐
telsesbevisloven.
pharmadanmark som mandatar for f har nedlagt følgende påstande:
påstand 1:
a tilpligtes at anerkende, at følgende klausul i afsnit 11.4. i as aftale af 1. maj 2006
med g:
        ”g shall refrain from employing any of b’ and its subcontractors personnel assigned
        to the project defined in attachments, until one year has passed from termination of
        this agreement”
er ugyldig i forhold til f og retlig uforpligtigende for hende i forhold til enhver.
påstand 2
a tilpligtes at anerkende, at a i forhold til f ikke på nogen måde, eksempelvis ved
fogedforbud, gennemførelse af erstatningskrav eller konventionalbod over for g el‐
ler andre virksomheder er berettiget til at modsætte sig eller forhindre, at f søger at
opnå ansættelse eller opnår ansættelse hos g eller nogen anden virksomhed, som a
har indgået aftale med om, at virksomheden ikke må ansætte f.
påstand 3
a tilpligtes at betale til f principalt 206.450 kr. med tillæg af procesrente fra den 10.
oktober 2007, subsidiært et mindre beløb fastsat efter rettens skøn med tillæg af
samme rente.
a har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
den 6. februar 2006 opnåede f ansættelse hos a som senior clinical research asso‐
ciate. vederlaget var aftalt til 42.000 kr. pr. måned med tillæg af 10 % til pensions‐
ordning samt et biltil‐skud for kørsel i egen bil på 3.000 kr. pr. måned. funktionær‐
lovens opsigelsesregler var gældende for ansættelsesforholdet, og f var pålagt tavs‐
hedspligt både under og efter ansættelsen. hendes arbejde bestod i at levere løsnin‐
                                               - 3 -
ger indenfor bioteknologisektoren på konsulentbasis og blev udført dels fra as kon‐
tor i a‐by og dels hos kunderne. blandt andre arbejdede f for g.
       as moderselskab, b, og g underskrev en master service agreement, dateret 1.
maj 2006 (herefter aftalen). af denne fremgår blandt andet:
       ”1. project specifications
       1.1 b [a] hereby agrees to perform services for g from time to time. services to
       be performed by b shall be mutually agreed upon by the parties and set forth in
       one or more task orders (each a “task order”), an example form of which is at‐
       tached hereto as exhibit 1, which forms an integral part of this agreement. each
       task order may include detailed information concerning a given project, in‐
       cluding a description of the specific services to be provided, project milestones,
       target completion dates, a detailed budget and a schedule of payments. task
       orders may be different in different projects. b may have differing obligations
       in different task orders and all of this obligations are to be defined in details
       and writing.
       …
       4.2 b warrants that the personnel assigned to perform services rendered under
       this agreement shall be qualified and professionally capable of performing the
       services.
       …
       6. confidentiality
       6.1. the parties to this agreement will keep secret all confidential information
       that they may learn from each other’s product or business.
       6.2 confidential information may be both oral and written either confirmed or
       unconfirmed if the confidentiality is obvious as to its nature.
       6.3 in particular, the parties agree that they will not disclose or use or authorise
       anyone under their control or direction to disclose to any third party, firm or
       corporation, or use, any proprietary know‐how, information or technical data
       acquired by virtue of this agreement and received directly or indirectly from the
       other. …
       …
       11.4 g shall refrain from employing any of b’s and its subcontractors’ personnel
       assigned to the project defined in attachments, until one year has passed from
       termination of this agreement.”
hos a blev der den 28. april 2006 afholdt et personalemøde, hvor blandt andre di‐
rektør d og f deltog. af referatet fremgår, at ”we have signed a master service
agreement with g, and more work with this company is in the pipeline. …”
       med virkning fra 1. januar til 31. december 2007 blev f udstationeret til g i
medfør af task order nr. 13, indgået mellem g og a i henhold til aftalen.
       i forbindelse med revidering af task order nr. 13 blev der i marts 2007 afholdt
et møde, hvor f deltog sammen med blandt andre d og e fra g. mødet resulterede i,
at den oprindelige task order 13 blev revideret.
                                              - 4 -
      efter revideringen påbegyndte f drøftelser med g om en fastansættelse i dette
selskab. i forbindelse hermed blev f bekendt med indholdet af aftalen. hun sendte
derfor den 11. april 2007 følgende e‐mail til d:
      ”hej marianne,
      jeg sender dig denne mail da jeg nu har gået og tænkt over den master service
      agreement der eksisterer mellem g og b/a.
      som både michala og jeg fortalte dig den 30. marts 2007, så var der ingen af os
      der var klar over at der fandtes en klausul i master service agreement der ude‐
      lukker os som har arbejdet for g i at blive ansat af g (i øvrigt kan jeg oplyse at
      charlotte ej heller var klar over eksistensen af denne klausul).
      jeg vil gerne anmode om at få præciseret indholdet af denne klausul og ligele‐
      des omfanget samt om der er andre arbejdspladser der har lignende aftaler?
      jeg finder det kritisabelt at forskelsbehandle personalet i b/a, da kolleger som
      endnu ikke har været tilknyttet g ikke er udelukket fra at få arbejde hos g men
      kun os som er nævnt i de forskellige task order …. ligeledes finder jeg det
      urimeligt og uacceptabelt at vi ikke er informeret om eksistensen af ovennævnte
      klausul; enten ved aftalens indgåelse eller ved ansættelsen. i en sådan situation
      (uden information om den nævnte klausul) er det jo ikke nemt at vide hvilke
      jobs i b/a regi man skal sige ja tak og hvilke man skal sige nej tak til og som så‐
      dan griber klausulen jo begrænsende ind i min personlige erhvervsudfoldelse.
      jeg er selv ansat før aftalen med g blev indgået og har som sådan været ube‐
      kendt med en evt. fremtidig nonsolicitationsaftale.
      på det nævnte grundlag går jeg ud fra at denne klausul ikke omfatter min per‐
      son.
      jeg har i øjeblikket et konkret jobtilbud på hånden fra g – en stilling jeg selv har
      søgt. jeg har valgt at drøfte min situation med advokaten fra pharmadanmark,
      derfor er advokat c kopieret ind på denne mail..
      …”.
samme dag besvarede d e‐mailen:
      ”hej f
      som jeg fortalte dig da vi talte om vores master service agreement før påske er
      jeg ikke interesseret i at stavnsbinde folk.
      vores msa er lavet af en advokat i finland. jeg har checket med vores danske
      advokat og der er intet ulovligt ved denne kontakt. det har været noget snak
      om det i pressen på det sidste – om at der skal være en lovændring, der siger at
      medarbejderen skal informeres om konkurrence klausuler. måske er det det du
      har hørt. men som sagt er det ikke et lov krav endnu.
      jeg synes også at et år er i overkanten, men det er meget almindeligt i denne
      branche. det var netop derfor vi har aftalt med g at vi skal revidere vores kon‐
      kurrence klausul, så vi får en aftale alle kan leve med.
                                               - 5 -
       jeg kan ikke helt gennemskue forholdet vedrørende dit job tilbud i g.
       har du fået job eller har g afvist at ansætte dig p.g.a konkurrence klausulen?
       … ”.
senere samme dag besvarede f ds e‐mail med, at der var tale om et konkret job hos
g, men g var tilbageholdende med at ansætte hende på grund af aftalen.
       den 18. april 2007 meddelte f i e‐mail til d, at e, der var fs chef hos g, havde
fortalt hende, at g ikke kunne tilbyde hende ansættelse alene på grund af klausulen
i aftalen, og at g nu var gået videre i ansættelsen af en anden kandidat til stillingen,
som ellers var tiltænkt hende. kopi af e‐mailen blev sendt til e og advokat c.
       f opsagde den 27. april 2007 sin stilling hos a og fik ansættelse hos h den 1.
juni 2005 til en højere løn end hos a.
       den 30. april 2007 skrev pharmadanmark til a og gjorde gældende, at job‐
klausulen i aftalen var et væsentligt vilkår for ansættelsesforholdet og derfor omfat‐
tet af as oplysningspligt i medfør af ansættelsesbevisloven og tog forbehold for be‐
taling af godtgørelse samt krav på erstatning for det tab, som fs havde lidt ved ikke
at opnå ansættelse hos g. as advokat afviste i brev af 2. maj 2007 kravet.
       i januar 2008 blev der mellem g og a aftalt et tillæg til aftalen, hvorefter g frit
ville kunne ansætte medarbejdere hos a mod at betale a de omkostninger, der er
forbundet med inden for de 3 følgende måneder at ansætte og oplære en ny medar‐
bejder.
forklaringer
f har forklaret, at hun er dyrlæge fra københavns universitet i 1992. hun arbejdede
som praktiserende dyrlæge indtil 1999, hvor hun begyndte i farmaceutindustrien.
sideløbende tog hun en mba på handelshøjskolen. hun blev ansat hos a i 2006,
hvor hun blev tilknyttet forskellige projekter. arbejdet udførte hun primært fra kon‐
toret i a‐by. under ansættelsessamtalen, hvor d deltog, drøftede de ikke en kunde‐
eller konkurrenceklausul, hvilken hun i øvrigt ikke ville have accepteret, da det med
hendes brede uddannelse ville forhindre hende for voldsomt i at skifte branche.
       i slutningen af april 2006 blev der afholdt et personalemøde hos a, men ledel‐
sen orienterede ikke andet om g, end at der var indgået en aftale, og at de havde
udsigt til arbejde for g. aftalen blev ikke lagt frem.
                                         - 6 -
       i sommeren 2006 fik hun første gang opgaver for g, og den 1. januar 2007 blev
hun udstationeret hos g. i forbindelse med arbejdsopgaverne for g i sommeren
2006 havde hun fået et så godt indtryk af virksomheden, at hun spurgte d, om hun
kunne blive udstationeret hos g. hun fik oplyst, at hendes udstationering var i et
barselsvikariat, men hun fik ikke oplysninger om aftalen, som lå til grund for ud‐
stationeringen.
       hun mødte e første gang til et møde den 23. januar 2007. han skulle være chef
for afdelingen fra den 1. februar 2007. han var meget begejstret for det arbejde, der
var lavet. der blev afholdt et møde i marts 2007, hvor task order nr. 13 blev re‐
videret. hun nærlæste den ikke, men kontrollerede alene, at hendes navn stod på
den. efter mødet i marts tog hun initiativ til at drøfte en eventuel fastansæt‐telse hos
g med e. forinden havde de talt løst og fast om det. på grund af personalemangel
hos g ønskede e at ansætte flere i projektlederstillinger. e syntes, at hendes lønkrav
på 53.000 kr. pr. måned plus pension var lidt højt, men han ville drøfte det med le‐
delsen. da han kom tilbage, tilkendegav han, at de nok ville kunne finde ud af noget
i den størrelsesorden. e var meget interesseret, og han begyndte at gennemgå kon‐
trakterne mv. han fortalte hende på et tidspunkt om jobklausulen i aftalen, hvilken
hun ikke kendte til. e blev herefter noget vag omkring denne klausul, og de blev
enige om, at e skulle drøfte det med juristerne hos g, og at hun skulle tage kontakt
til d for at høre, hvad klausulen indebar. når de havde fundet ud af det med klau‐
sulen, skulle de videre med ansættelsesproceduren, herunder en psykologtest, men
det nåede de aldrig.
       i første omgang tog hun til a for at få aftalen. hun fik den fra d, hvis sponta‐
ne reaktion var, at hun heller ikke havde været bekendt med klausulen, og at en
finsk advokat havde lavet aftalen. hun fortalte ikke ved denne lejlighed d om sine
drøftelser med g.
       umiddelbart efter hun havde fået og læst aftalen, skulle hun på ferie. hun var
meget vred over klausulen, da den lagde en voldsom begrænsning på hendes er‐
hvervsudfoldelse, og hun kontaktede pharmadanmark. hun mente ikke, at klausu‐
len gjaldt for hende, da hun ikke var blevet oplyst om den ved ansættelsen eller se‐
nere. på trods af det spurgte hun d, om klausulen var gældende for hende. hun var
også i kontakt med e, som ville få problemer, hvis han gjorde noget galt.
                                           - 7 -
       i perioden herefter spurgte hun dagligt om klausulen, men hun kunne ikke få
et klart svar fra g. hun ved ikke, om der har været kontakt mellem g og a. på et
tidspunkt meddelte e, at de ikke havde hørt fra d, hvorfor de måtte gå videre i an‐
sættelsesprocessen med andre kandidater. det er hendes opfattelse, at hvis der ikke
havde været denne klausul, var hun gået videre i ansættelsesprocessen. hun har he‐
le tiden haft det standpunkt, at hun ikke vil arbejde under jobklausuler af nogen art,
og hun havde forberedt e på, at hvis ansættelsen hos g ikke blev til noget, ville hun
ikke fortsætte sin ansættelse hos a.
       hun begyndte at søge nyt job omkring den 18. april 2007. hun havde på dette
tidspunkt ikke fået endeligt afslag. hun sendte en ansøgning og sit cv til h. da hun
fik afslaget fra e, kontaktede hun h, og hun var til to samtaler forud for den 27.
april 2007, hvor hun senest skulle opsige sin stilling hos a.
       hun tjener nu 53.000 kr. plus pension og har fri internet, men har ikke øvrige
personalegoder. hos g ville hun være blevet tilbudt aktieoptionsordninger.
       d har forklaret, at hun siden 1. januar 2004 har været direktør for a. forinden
var hun fra september 2003 ansat som head of clinical ope‐ration. hun er uddan‐
net som sygeplejerske, men har arbejdet indenfor medicinalindustrien de sidste 20
år og har blandt andet været projektleder og mellemleder.
       a laver kliniske afprøvninger for medicinalindustrien eller for biotekfirmaer.
når der udvikles lægemidler, er der forskellige regler for indsamling af information
og for de forskellige forsøg. a laver al papirarbejdet med forsøgene, og alle medar‐
bejdere har opbygget en specialviden. de foretager nogle af studierne og forsøgene
hos dem selv, og andre opgaver låner de medarbejdere ud til, i hvilke situationer
medarbejderen er placeret fysisk hos kunden. at blive sendt ud som projektleder
kræver en del erfaring og en medicinsk baggrund. kundernes har et stort behov for
at få udstationeret medarbejdere enten til et projekt eller i vikariater.
        g er en af deres store kunder. aftalen blev indgået, fordi g stod for 11 % af
as omsætning i hele europa. aftalen var en form for rammeaftale for at sikre alle
parter. hun deltog i møder om indholdet i aftalen, der blev lavet af moderselskabets
finske advokat. hun orienterede medarbejderne om aftalen, og den lå frit tilgænge‐
lig i virksomhedens computersystem.
                                         - 8 -
        hun var bekendt med, at aftalen indeholdt en slags beskyttelse mod, at g tog
deres medarbejdere, men hun kunne ikke konkret huske formuleringerne. da f blev
ansat, havde de en anden sag, hvor en kunde ansatte en medarbejder, som havde
været udstationeret hos kunden. det er svært at køre en forretning, hvis kunderne
”tager” medarbejderne. hun blev ret sur over det og talte med sin bestyrelse og
med ledelsen i finland om det. de fik derfor udarbejdet standardkontrakter, hvor
kunderne måtte skrive under på, at de ikke ville ansætte medarbejdere, som blev
udstationeret hos dem. da f var udstationeret et andet sted forud for g, var der og‐
så en klausul, som sikrede, at de ikke kunne ansætte hende. det er meget alminde‐
ligt i deres branche. formålet med jobklausulen var, at kunden ikke bare kunne an‐
sætte deres medarbejdere uden en eller anden form for kompensation. hun ved ik‐
ke, hvorfor de ikke lavede kundeklausuler, og hun har ikke tænkt over, om klausu‐
len skulle i ansættelseskontrakterne. det har ikke været intentionen at stavnsbinde
medarbejderne.
        hun fortæller nu nye medarbejdere om disse klausuler, og hun troede faktisk
at medarbejderne kendte til klausulen, men har ikke opfordret dem til at læse afta‐
len.
        den 30. marts 2007 spurgte f, om hun måtte få udleveret aftalen. hun sagde,
at parterne skulle se på den igen, da de havde talt om, at den var for omfattende.
hun blev meget overrasket over, at e‐mailen af 11. april 2007 fra f samtidigt blev
sendt til pharmadanmark. hun ringede derfor til as advokat for at høre, om der var
kommet noget nyt om jobklausuler.
        da aftalen er indgået mellem as moderselskab og g, kunne hun ikke fritage f
fra jobklausulen. hun skrev til sin bestyrelse, talte med moderselskabet og advoka‐
ten. det havde været mere nærliggende, hvis g havde henvendt sig for at forhandle
f fri af klausulen. hun fik aldrig en henvendelse fra g. da hun den 18. april fik e‐
mailen fra f, havde bestyrelsen ikke truffet en decideret beslutning om f.
        en anden medarbejder har efterfølgende kontaktet hende om ansættelse hos
g. det endte med en aftale om, at medarbejderen opfyldte sin task force, hvorefter
hun kunne tage ansættelse hos g. yderligere en medarbejder er efter indgåelsen af
den nye aftale blevet ansat hos g.
                                         - 9 -
e har forklaret, at han er ansat hos g. han arbejder med den del af lægemiddelud‐
viklingen der vedrører testning på patienter. han har ansvaret for en gruppe perso‐
ner, der fungerer som projektledere og andre kollegaer, som arbejder på projekter.
de foretager kliniske forsøg overalt i verden. da det er et stærkt reguleret område,
benytter de sig meget af ekstern bistand, herunder fra a.
       han begyndte den 1. februar 2007 og arbejdede sammen med f, som han var
chef for. han og f drøftede hendes eventuelle ansættelse hos g. f havde arbejdet
sammen med en projektleder på det pågældende studium, som skulle til schweiz,
og f kunne derfor være en god kandidat til at overtage projektet. f tog initiativet til
drøftelsen. hun skulle søge stilling på lige fod med andre, både interne og eksterne
ansøgere. f forlangte 57.000 kr. pr. måned plus pension, han kom ikke med et kon‐
kret udspil. de øvrige, som blev ansat på det tidspunkt, fik en begyndelsesløn på
50.000 kr. plus 10 % i pension. der var en bonusordning, men størrelsen lå ikke fast,
og der var en aktieoptionsordning, som anne marie rosen‐knach larsen ville blive
omfattet af. honorering af fs lønkrav ville kræve en indstilling med en særlig be‐
grundelse til finansdirektøren.
       de kom ikke videre med forhandlingerne om lønnen, da han blev gjort op‐
mærksom på aftalen af f og nogle af hendes kollegaer. det stod derfor meget klart,
at de ikke kunne ansætte hende, hvilket han også drøftede med deres jurister. g
ville ikke gøre mere ved det, medmindre f kunne komme fri af klausulen. de havde
både interne og eksterne ansøgere til stillingen, og f ville være blevet behandlet som
enhver anden ansøger, hvis de var gået videre. det næste trin i en ansættelse ville
have været en formel samtale med en fra hr‐afdelingen og måske en personlig‐
hedstest.
       det er almindeligt indenfor biotek‐industrien med kunde‐ eller konkurrence‐
klausuler, men oftest kan man betale sig fra det. at det er fuldstændig forbudt, er en
meget ekstrem bestemmelse.
parternes afsluttende bemærkninger:
pharmadanmark har gjort gældende, at f har en retlig interesse i at få sagen prøvet,
da a ikke på trods af ændringen af klausulens indhold har taget bekræftende til
genmæle, hvorfor f allerede af den grund har en retlig interesse i at opnå dom om
                                          - 10 -
ugyldighed. derudover har f en berettiget interesse i at få fastslået retstilstanden,
hvilket tillige er af almindelig interesse.
       lov om jobklausuler er først gældende fra 1. juli 2009 for jobklausuler indgået
før 1. juli 2008. da jobklausuler er sædvanlige inden for branchen, risikerer f, hvis
hun tager ansættelse indenfor branchen, i fremtiden også at være underlagt en job‐
klausul, som først er reguleret fra 1. juli 2009.
    hvis retten finder, at jobklausulen er ugyldig, skal der tages stilling til, om det
var berettiget at håndhæve jobklausulen overfor en medarbejder, som ikke var be‐
kendt med klausulen. dette har f også en retlig interesse i at få efterprøvet.
       det gøres gældende, at klausulen er ugyldig, fordi den er i strid med grundlo‐
vens § 74, dl 5‐1‐2 og aftalelovens § 36. endvidere er klausulen er en overtrædelse
af funktionærlovens bestemmelser om kundeklausuler.
       klausulen er en uberettiget indskrænkning af grundlovens § 74 om erhvervs‐
frihed. af teorien fremgår, at grundloven kan anvendes horisontalt mellem borger‐
ne, idet vedtægtsmæssige og andre begrænsninger, som hindrer en borger i at ud‐
øve sit erhverv, kan tilsidesættes. fs interesser i erhvervsfrihed skal derefter vurde‐
res overfor as interesser i at bevare den pågældende klausul. a har gjort gældende,
at klausulen er proportional og afstemt i forhold hensynene til henholdsvis f og a.
klausulen har en vidererækkende effekt end en kundeklausul. i denne sag gjaldt
klausulen i et år, efter aftalen var opsagt. f var således udelukket fra at få ansættel‐
se hos g og andre virksomheder, som havde denne aftale. derudover er klausulen
alene i as interesse. formålet med lovreguleringen af erhvervsbegrænsende klausu‐
ler har netop været en afvejning af henholdsvis arbejdsgivers og arbejdstagers inte‐
resser. ved loven om jobklausuler har man fundet det nødvendigt at sikre lønmod‐
tagerens kendskab til klausulen, indholdet af den samt sikre lønmodtagerens sam‐
tykke, ligesom lønmodtagerens skal kompenseres. f vidste ikke, at der var en klau‐
sul, heller ikke hvor længe hun var begrænset, hun havde ikke samtykket, og hun
blev ikke kompenseret. klausulen må anses for omfattet af grundlovens § 74, idet
aftalen med g udgør en uproportional tilsidesættelse af fs erhvervsfrihed.
       jobklausulen er principalt i strid med dl 5‐1‐2, subsidiært med aftalelovens §
36. ved bedømmelsen af, om klausulen strider mod ærbarhed, må den almindelige
moralopfattelse lægges til grund. ved vedtagelsen af lov om jobklausuler var der
enighed om, at hemmelige jobklausuler ikke var rimelige. dette må tages til indtægt
                                          - 11 -
for den gængse moralopfattelse, hvorfor det må lægges til grund at jobklausuler
indgået uden medarbejderens kendskab er i strid med dl 5‐1‐2 og dermed ugyldi‐
ge.
       for så vidt angår aftalelovens § 36, stk. 1, er det ikke en betingelse, at det er en
kontraktpart, der påberåber sig bestemmelsen. klausulen bør kunne tilsidesættes i
forhold til f, da den begrænser hendes erhvervsfrihed. der synes ikke at være en
forskel i begreberne ”ærbarhed” og ”urimeligt”, da begge er udtryk for, om noget
strider mod den almindelige moralopfattelse i samfundet, hvorfor klausulen af
samme grunde som nævnt under dl 5‐1‐2 bør tilsidesættes helt eller delvist.
       hele forløbet er et udtryk for en omgåelse af funktionærlovens regler. klausu‐
len er blevet hemmeligholdt for at skjule, at der var tale om en så væsentlig ændring
af ansættelsesvilkårene for medarbejderne, at f kunne have anset sig som værende
opsagt. dette ville alene kunne ske ved en iagttagelse af opsigelsesvarslerne. der‐
med har a uberettiget afskåret fs for at kræve en godtgørelse efter funktionærlo‐
vens § 2 b. f ville have opsagt sin stilling, hvis hun havde været bekendt med klau‐
sulen. hun havde ikke accepteret jobbet, hvis hun var blevet bedt om at underskrive
en kundeklausul. dette sammenholdt med hendes reaktion, da hun opdagede klau‐
sulen, gør, at det må være godtgjort, at hun ville have reageret, som hun forklarede.
       derudover er der tale om en omgåelse af funktionærlovens regler om kunde‐
klausuler. en jobklausul har nøjagtig samme virkning for f, som en kundeklausul
ville have haft. en ansættelse hos g ville have været i strid med en kundeklausul.
klausulerne blev indført, da a ikke ønskede, at kunder ansatte deres medarbejdere.
ved at indgå aftale om jobklausuler undgik a at indgå kundeklausuler med alle
medarbejdere. ulempen ved kundeklausuler i forhold til a er, at der skal indgås en
klausul med hver enkelt medarbejder, som man ikke ønsker, at kunderne skal an‐
sætte. dette besvær er ikke en anerkendelsesværdig interesse i forhold til ikke at
følge funktionærlovens regler. a har derfor tilsidesat funktionærlovens § 18, hvorfor
klausulen også af denne årsag er ugyldig i forhold til f.
       endelig gøres det gældende, at en jobklausul er et væsentligt vilkår i ansættel‐
sesbevislovens forstand. den indgåede jobklausul udgør et væsentligt vilkår i fs an‐
sættelse, og den har haft en konkret betydning for hendes ansættelse hos a. et væ‐
sentligt punkt i ansættelsesforholdet skal meddeles arbejdstageren. er‐
hvervsbegrænsende klausuler må antages at være et væsentligt vilkår i ansættelses‐
                                          - 12 -
bevislovens forstand, og en jobklausul må antages at være en erhvervsbegrænsende
klausul. indholdet af jobklausulen i denne sag var væsentligt og havde en konkret
betydning for f. hun har hverken samtykket i eller været informeret om den. a
havde en pligt til at oplyse om klausulen i hvert fald senest en måned, efter aftalen
var trådt i kraft.
      sanktionen ved overtrædelse af ansættelsesbevisloven er en godtgørelse. stør‐
relsen skal afgøres efter den seneste lovændring, hvor udgangspunktet er 13 ugers
løn. det må tillægges vægt, at manglen har haft en konkret betydning, da f ikke
kunne tage ansættelse hos g, hvorfor der bør betales et beløb svarende til 13 ugers
løn.
       derudover er f berettiget til en skønsmæssig fastsat erstatning på 50.000 kr.
det har ikke været muligt nøjagtigt at opgøre hendes tab ved ikke at få ansættelsen
hos g. efter retspraksis er der grundlag for at tilkende f en skønsmæssig fastsat er‐
statning, når arbejdsgivers handlinger har pålagt den ansatte restriktioner i relation
til mulighed for at få ansættelse andetsteds.
      f havde et konkret job, men d undlod at frigøre hende fra klausulen, hvilket
udgør en ansvarspådragende adfærd, da hun dermed håndhævede en ugyldig
klausul.
a har gjort gældende, at f ikke har en retlig interesse i at få prøvet sine påstande 1
og 2, da det må kræves, at en dom vil få konkret betydning for f.
      den klausul, som f mener, er ugyldig i forhold til hende, er ikke længere gyl‐
dig mellem de to parter, og en dom vil derfor ikke have en konkret betydning for f.
      der er ingen aftale med g, der forhindrer dem i at ansætte f. der findes heller
ingen aftaler, der forhindrer f i at tage ansættelse i andre virksomheder. f har der‐
for ingen interesse i denne påstand.
      der foreligger hverken en aktuel eller en retlig interesse hos f. dette under‐
støttes af, at f ikke har søgt ansættelse hos g på et senere tidspunkt. allerede under
sagens forberedelse blev det oplyst, at der ikke længere var aftaler, som begrænsede
f.
      såfremt retten måtte finde, at f har en retlig interesse, gøres det gældende at
klausulen var gyldig. der er intet forbud i lovgivningen mod sådanne klausuler, og
domspraksis har tilladt dem. loven om jobklausuler er en ændring og ikke en kodi‐
                                         - 13 -
ficering af retstilstanden. denne sag vedrører ikke en kunde‐ eller en konkurrence‐
klausul, men en jobklausul.
       det gøres gældende, at grundlovens § 74 er en programerklæring, som ikke
har en egentlig juridisk betydning. hvis grundloven § 74 måtte have andet indhold,
må det være at sikre etablerings‐ og næringsfriheden og ikke ansættelsesvilkårene
for lønmodtagere. der er hverken i teori eller praksis støtte for, at grundlovens § 74
regulerer vilkårene for at opnå ansættesle som lønmodtager.
       dl 5‐1‐2 er en forældet lovbestemmelse, som er blevet overhalet af almindeli‐
ge rimelighedsbetragtninger i aftalelovens § 36. loven om jobklausuler ændrede
retstilstanden, men praksis kan stadig opretholdes blandt andet gennem betaling af
kompensation. dertil kommer, at anvendelsen af jobklausuler er helt normalt i er‐
hvervslivet. selv kunderne har klausulerne med i deres oplæg til samarbejdsaftaler.
jobklausulerne er således ikke i strid med dansk moralopfattelse og kan derfor hel‐
ler ikke være ugyldige efter dl 5‐1‐2.
       aftalelovens § 36 kunne være relevant, men f er ikke part i aftalen. efter teori
og praksis kan aftalelovens § 36 ikke anvendes af en tredjemand, som ikke er en part
i aftalen, selv i tilfælde hvor pågældende har en retlig interesse i, at klausulen tilsi‐
desættes. f kan derfor ikke påberåbe sig aftalelovens § 36 som hjemmel til tilside‐
sættelse af klausulen.
       hvis retten finder, at f kan påberåbe sig aftalelovens § 36, kan klausulen un‐
der ingen omstændigheder tilsidesættes, da den udgør en almindelig kontraktbe‐
stemmelse mellem to erhvervsdrivende parter. kunderne anser selv klausulerne for
at være relevante og rimelige. ved rimelighedsvurderin‐gen skal der lægges vægt
på, hvilken type virksomhed der er tale om. a lever af at uddanne medarbejdere til
at udføre arbejde enten hos sig selv eller hos deres kunder. den type virksomheder
er sårbare over for, at kunderne ansætter medarbejderne, og over for, at medarbej‐
derne, når de har deres daglige arbejdsdag hos kunden, efterhånden flytter deres
loyalitet over til kunden. der er derfor et rimeligt hensyn til en beskyttelse af virk‐
somhedens råmateriale. heroverfor er hensynet til f og den begrænsning, jobklau‐
sulen har på hendes jobmuligheder. en afvejning af disse hensyn falder ud til as
fordel. f var kun begrænset i ansættelse hos én anden virksomhed. alle andre virk‐
somheder kunne hun tage ansættelse hos. heroverfor står hensynet til a. g stod for
50 % af omsætningen i danmark og 11 % i europa; det ville være fatalt, hvis de mi‐
                                            - 14 -
stede kontrakten med g, fordi g fra a havde fået de medarbejdere, som de skulle
bruge. hensynet er således legitimt begrundet og proportionalt. loven om jobklau‐
suler understreger dette. hvis lovgiver havde fundet dem urimelige, ville de have
forbudt dem.
       det bestrides, at jobklausulen er en omgåelse af funktionærloven. funktionær‐
lovens § 18 a er uanvendelig på jobklausulen, der hverken er omfattet af ordlyden
eller formålet med bestemmelsen. derfor var det nødvendigt med en lov om job‐
klausuler, idet man ellers kunne have brugt § 18 a. a kunne ikke bare have anvendt
en konkurrence‐ og kundeklausul i ansættelsesforholdet med f, da der er et behov
for den tredje slags klausul, hvilket nu er erkendt af lovgiver. en kundeklausul
dækker meget bredere end en jobklausul. a ønskede ikke at undgå at kompensere f
for en kundeklausul; a havde ikke overvejet dette, hvorfor der var ikke tale om en
omgåelse.
       det var ikke en vilkårsændring, da hun blev omfattet af pkt. 11.4 i aftalen
mellem a og g. i task force nr. 13 var en klar henvisning til aftalen, og f søgte selv
om at blive udstationeret til g.
       f burde vide, at der var den slags klausuler. hun har udmærket været op‐
mærksom på de kontrakter, der var mellem virksomhederne. på mødet den 7. marts
vidste hun, at der lå en aftale til grund for task force 13, og hun burde derfor have
sat sig ind i den; især set i lyset af de samtaler, der allerede var på det tidspunkt, og
af den sag om en medarbejder, som kort forinden var blevet ansat af en kunde, hvil‐
ket der blev talt ret åbent om.
       der må ved vurderingen af gyldigheden og rimeligheden lægges vægt på, at f
ikke fulgte op på anmodningen den 11. april 2007. hun rykkede hverken g eller d
og forsøgte ikke at få lavet en aftale. hun sendte sit cv til h, inden der var taget
stilling til, om hun kunne være blevet ansat hos g. a nåede aldrig at håndhæve
klausulen over for g, da a aldrig blev kontaktet af g, hvilket skyldes fs egne for‐
hold, da hun opsagde sin stilling, før alle forhold var afklaret.
       efter domspraksis må klausulen i denne sag anses for rimelig. især i denne
sag, hvor der er tale om en veluddannet, videnstung og kompetent medarbejder.
       hovedformålet med lov om jobklausuler er, at arbejdsgivere nu ikke længere
kan indgå hemmelige jobklausuler. retstilstanden blev ændret og ikke kodificeret,
hvorfor en jobklausul som i denne sag er fuldt lovlig.
                                           - 15 -
       vedrørende ansættelsesbevisloven gøres det gældende, at jobklausulen ikke
var et vilkår i fs ansættelse. der var på tidspunktet for fs ansættelse imidlertid intet
krav om, at jobklausuler skulle oplyses i ansættelsesbeviser. dette understøttes af de
nye lovregler, hvorefter der nu stilles krav om, at jobklausuler skal oplyses, hvilket
ikke giver mening, hvis dette krav allerede fandtes i ansættelsesbevisloven.
       i den stilling, som f bestred, er en jobklausul et sædvanligt vilkår. det er af så
væsentlig betydning for a at have den beskyttelse, hvorfor klausulerne medtages i
aftalerne med kunderne, og det kan derfor ikke antages at være et væsentligt vilkår
for f.
       hvis retten måtte finde, at en jobklausul er et væsentligt vilkår, så begrænsede
klausulen alene fs muligheder i relation til én virksomhed, hvilket i sig selv gør, at
vilkåret ikke er væsentligt. dette understøttes af, at f på otte dage fik et nyt job i en
anden virksomhed. af teorien fremgår desuden, at et vilkår alene er væsentligt, hvis
non‐hire klausuler udelukker ansættelse i en stor del af virksomheder.
       hvis retten måtte finde, at vilkåret har været væsentligt for f, gøres det gæl‐
dende, at vilkåret ikke havde en konkret betydning. hun ville ligeså gerne have den
stilling hos h, et job, hun er så glad for, at hun stadig er det, også efter at have fået
at vide, at hun nu kan søge stilling hos g. dertil kommer, at hun ikke havde et kon‐
kret jobtilbud fra g.
       derudover er det undskyldeligt for a, at de ikke fortalte f om jobklausulen,
da der ikke var et lovkrav.
       en evt. godtgørelse for overtrædelse af ansættelsesbevisloven bør derfor kun
udgøre 1000 kr., da manglerne var undskyldelige og uden konkret betydning.
       for så vidt angår det af f nedlagte erstatningskrav, er der ikke godtgjort et
tab. der er ikke fremlagt dokumentation, for hvilken løn, bonusordninger mv. f
ville have fået hos g. der er heller ikke dokumenteret en årsagssammenhæng, idet f
skulle søge på lige fod som de andre ansøgere.
rettens bemærkninger
retlig interesse
master service agreement blev revideret med virkning fra den 1. januar 2008, såle‐
des at g nu kan ansætte medarbejdere fra a mod betaling af kompensation. med
indlevering af duplik i sagen den 4. april 2008 gjorde a opmærksom på dette, lige‐
                                           - 16 -
som a ved samme lejlighed bemærkede, at f ikke længere var underlagt klausulen,
og dermed frit kunne søge ansættelse hos g.
        da sagen blev anlagt den 10. oktober 2007, havde f således en retlig interesse,
da master service agreement på dette tidspunkt ikke var ændret, ligesom a på det‐
te tidspunkt ikke havde meddelt f, at de ikke ville gøre den gældende overfor hen‐
de.
ugyldighed
efter forarbejderne, hvilket understøttes af teori og praksis, angår grundlovens § 74
retten til at etablere sig som selvstændig erhvervsdrivende og ikke vilkårene for at
opnå ansættelse som lønmodtager. retten finder derfor, at jobklaulen ikke kan tilsi‐
desættes i medfør af grundlovens § 74.
        for så vidt angår danske lov 5‐1‐2, finder retten, at allerede fordi jobklausuler
er tilladt i dansk ret, at bestemmelsen ikke kan tilsidesættes som værende i strid
med ærbarhed.
        aftalelovens § 36 kan ikke påberåbes af en person, som ikke er kontraktpart i
aftalen, hvorfor retten ikke kan pådømme ugyldighed i medfør af denne bestem‐
melse, da det vil gribe ind i aftaleparternes aftalefrihed.
        retten finder, at klausulen kunne have været formuleret som en kundeklau‐
sul. a valgte i stedet at indgå en aftale indeholdende en jobklausul direkte med
kunden og uden medarbejderens viden. det findes ikke godtgjort, at dette er sket
med henblik på at omgå funktionærloven. hensynet bag og formålet med jobklau‐
sulen har derimod været at minimere risikoen for, at as medarbejdere tog ansæt‐
telse hos kunderne, hvilket, henset til at jobklausuler er sædvanlige inden for er‐
hverv, hvor medarbejdere udstationeres, er et anerkendelsesværdiget formål.
        a frifindes derfor for fs påstand 1 og 2.
ansættelsesbevisloven
jobklausulen begrænsede f i frit at søge ansættelse i g. en sådan bestemmelse må
anses for et væsentligt vilkår, som en medarbejder skal gøres bekendt med ved an‐
sættelsen, eller når det bliver aktuelt, idet det fratager en medarbejder den frie ret til
at skaffe sig andet arbejde.
                                            - 17 -
       det væsentlige vilkår har for f haft den konkrete betydning, at hun ikke kun‐
ne gå videre i et ansættelsesforløb hos g. retten har lagt vægt på es forklaring,
hvorfor det ikke kan lægges til grund, at f havde et konkret jobtilbud fra g.
       retten finder det ikke undskyldeligt, at a ikke har oplyst f om klausulen.
       som følge af as overtrædelse af ansættelsesbevisloven er f berettiget til en
godtgørelse, som fastsættes til 75.000 kr.
       retten finder det ikke godtgjort, at f har lidt et tab.
       påstand 3 tages derfor til følge for så vidt angår 75.000 kr.
       efter sagens udfald skal a til pharmadanmark betale 20.000 kr. inklusive
moms i sagsomkostninger med tillæg af 2.100 til dækning af retsafgift.
                            thi kendes for ret
a skal inden 14 dage til f betale 75.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 10. ok‐
tober 2007.
       a skal inden 14 dage til phamadanmark betale sagens omkostninger med
20.000 kr. og 2.100 kr. til dækning af retsafgift. sagsomkostnings‐beløbet forrentes
efter rentelovens § 8 a.
lars krobæk                            mette christensen                 kim nielsen
                                            (sign.)
                                         ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                              p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
- kbn
                                        udskrift
                                             af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                         kendelse
afsagt den 12. november 2014
a-25-14
                                  1) fritz hansen a/s
                                  2) louis poulsen lighting a/s
                                  3) carl hansen & søn møbelfabrik a/s
                                  4) fredericia furniture a/s
                                  5) erik jørgensen møbelfabrik a/s
                                  (advokat rasmus vang for alle)
                                  mod
                                  voga ltd.
                                  (advokat peter lind nielsen)
under denne sag om midlertidigt forbud, jf. retsplejelovens kap 40, har fritz hansen a/s,
louis poulsen lighting a/s, carl hansen & søn møbelfabrik a/s, fredericia furniture a/s
                                                -2-
og erik jørgensen møbelfabrik a/s (herefter sagsøgerne) over for sagsøgte, voga ltd., ned-
lagt følgende påstande:
       1. det forbydes voga ltd. via hjemmesiden www.voga.com at udbyde til salg i dan-
          mark eksemplarer fremstillet uden sagsøgernes tilladelse af de i bilag 1 nævnte
          værker.
       2. det forbydes voga ltd. via hjemmesiden www.voga.com at sælge og markedsføre
          eksemplarer fremstillet uden sagsøgernes tilladelse af de i bilag 1 nævnte værker
          med henblik på levering i eller import til danmark.
       3. det forbydes voga ltd. via hjemmesiden www.voga.com at medvirke til at sprede
          eksemplarer af de i bilag 1 nævnte værker i danmark uden sagsøgernes tilladelse.
       4. det forbydes voga ltd. på hjemmesiden www.voga.com at gengive de i bilag 1
          nævnte værker i danmark uden sagsøgernes tilladelse.
       5. det forbydes voga ltd. at anvende de i bilag 2 nævnte varemærker i forbindelse
          med den af sagsøgte drevne virksomhed i danmark uden sagsøgernes tilladelse.
       6. det forbydes voga ltd i elektroniske, trykte og andre medier, der udgives i eller på
          anden måde retter sig mod danmark, at reklamere for salg af de i bilag 1 nævnte
          værker uden sagsøgernes tilladelse.
       7. voga ltd tilpligtes at betale sagsomkostninger til sagsøgerne.
voga ltd. (herefter voga) har principalt nedlagt påstand om afvisning for alle påstandes
vedkommende, subsidiært at påstandene nægtes fremme. der nedlægges påstand om, at
sagsøgerne tilpligtes at betale sagsomkostninger til voga.
retsbogstilførsel under hovedforhandlingen den 30. september 2014
       ”adspurgt af retsformanden oplyste advokat peter lind nielsen, at sagsøgte som an-
       givet i svarskriftet har korrigeret hjemmesiden voga.com på en række områder. det
       kan erklæres til retsbogen, at sagsøgte ikke agter at vende tilbage til det tidligere kon-
       cept.
       advokat rasmus vang oplyste i tilknytning hertil, at det er sagsøgernes opfattelse, at
       der fortsat sker en krænkelse af sagsøgernes rettigheder med den udformning, som
       sagsøgtes hjemmeside har nu, da der fortsat via hjemmesiden sker et salg til danmark
                                                -3-
      af sagsøgtes varer. krænkelsen ligger i, at det er muligt for danske forbrugere at købe
      sagsøgtes varer på hjemmesiden. sagsøgte kunne lukke ned for danske ip-adresser i
      form af en geoblokering. det fremgår endvidere af bilag 11, som sagsøgerne har frem-
      lagt i dag, at sagsøgte fortsat medvirker til, at der sker en spredning af sagsøgtes varer
      til danmark.
      advokat peter lind nielsen bestrider, at der sker en krænkelse af sagsøgernes rettig-
      heder, således som sagsøgte driver sin virksomhed på i dag.
      advokat rasmus vang oplyste videre, at det – som et subsidiært anbringende - gøres
      gældende, at de aktiviteter, som sagsøgte havde på hjemmesiden indtil sidste uge,
      krænkede sagsøgernes rettigheder, og at der også på dette grundlag bør nedlægges
      forbud. sagsøgtes erklæring til retsbogen ændrer ikke herpå. alternativt bør sagsøgte
      tage bekræftende til genmæle.”
oplysningerne i sagen
sagens parter. sagsøgernes rettigheder.
 sagsøgerne er rettighedshavere til en række eksklusive designermøbler, belysningsproduk-
ter og andre former for brugskunstgenstande. de ophavsretligt beskyttede værker er blandt
andet (bilag 1):
           værk                        ophavsmand            producent og licenstager
 1.        svanen                      arne jacobsen         fritz hansen a/s
 2.        ægget                       arne jacobsen         fritz hansen a/s
 3.        svanesofa                   arne jacobsen         fritz hansen a/s
 4.        myren                       arne jacobsen         fritz hansen a/s
 5.        serie 7-stolen (syveren)    arne jacobsen         fritz hansen a/s
 6.        pk 9                        poul kjærholm         fritz hansen a/s
 7.        pk 20                       poul kjærholm         fritz hansen a/s
 8.        pk 22                       poul kjærholm         fritz hansen a/s
 9.        pk 24                       poul kjærholm         fritz hansen a/s
 10.       pk 31                       poul kjærholm         fritz hansen a/s
 11.       pk 61                       poul kjærholm         fritz hansen a/s
 12.       aj bord                     arne jacobsen         louis poulsen lightning a/s
 13.       aj gulv                     arne jacobsen         louis poulsen lightning a/s
 14.       aj væg                      arne jacobsen         louis poulsen lightning a/s
 15.       ph snowball                 poul henningsen       louis poulsen lightning a/s
 16.       ph 3/2 bord                 poul henningsen       louis poulsen lightning a/s
 17.       ph koglen (artichoke)       poul henningsen       louis poulsen lightning a/s
 18.       ph 3/2 væg                  poul henningsen       louis poulsen lightning a/s
                                               -4-
 19.       ph 5                       poul henningsen    louis poulsen lightning a/s
 20.       corona stol                poul volther       erik jørgensen m. a/s
 21.       oxchair (oksen)            hans j. wegner     erik jørgensen m. a/s
 22.       ch 24 (y-stolen)           hans j. wegner     carl hansen & søn a/s
 23.       ch 445 ("wingchair")       hans j. wegner     carl hansen & søn a/s
 24.       ch20 ("elbow chair")       hans j. wegner     carl hansen & søn a/s
 25.       j39                        børge mogensen     fredericia furniture a/s
 26.       øreklapstol ("wing chair") børge mogensen     fredericia furniture a/s
 27.       sofa model 2212            børge mogensen     fredericia furniture a/s
 28.       sofa model2213 (3 pers.)   børge mogensen     fredericia furniture a/s
de til de ovennævnte værker korresponderende varemærker, som sagsøgerne har eneretten
til at anvende erhvervsmæssigt i danmark, er følgende (bilag 2):
           værk                       ophavsmand         producent og licenstager
 1.        svanen                     arne jacobsen      fritz hansen a/s
 2.        ægget                      arne jacobsen      fritz hansen a/s
 3.        svanesofa                  arne jacobsen      fritz hansen a/s
 4.        myren                      arne jacobsen      fritz hansen a/s
 5.        serie 7-stolen (syveren)   arne jacobsen      fritz hansen a/s
 6.        pk 9                       poul kjærholm      fritz hansen a/s
 7.        pk 20                      poul kjærholm      fritz hansen a/s
 8.        pk 22                      poul kjærholm      fritz hansen a/s
 9.        pk 24                      poul kjærholm      fritz hansen a/s
 10.       pk 31                      poul kjærholm      fritz hansen a/s
 11.       pk 61                      poul kjærholm      fritz hansen a/s
 12.       aj bord                    arne jacobsen      louis poulsen lightning a/s
 13.       aj gulv                    arne jacobsen      louis poulsen lightning a/s
 14.       aj væg                     arne jacobsen      louis poulsen lightning a/s
 15.       ph snowball                poul henningsen    louis poulsen lightning a/s
 16.       ph 3/2 bord                poul henningsen    louis poulsen lightning a/s
 17.       ph koglen (artichoke)      poul henningsen    louis poulsen lightning a/s
 18.       ph 3/2 væg                 poul henningsen    louis poulsen lightning a/s
 19.       ph 5                       poul henningsen    louis poulsen lightning a/s
 20.       corona stol                poul volther       erik jørgensen m. a/s
 21.       oxchair (oksen)            hans j. wegner     erik jørgensen m. a/s
 22.       ch 24 (y-stolen)           hans j. wegner     carl hansen & søn a/s
 23.       ch 445 ("wingchair")       hans j. wegner     carl hansen & søn a/s
 24.       ch20 ("elbow chair")       hans j. wegner     carl hansen & søn a/s
 25.       j39                        børge mogensen     fredericia furniture a/s
 26.       øreklapstol ("wing chair") børge mogensen     fredericia furniture a/s
 27.       sofa model 2212            børge mogensen     fredericia furniture a/s
 28.       sofa model2213 (3 pers.)   børge mogensen     fredericia furniture a/s
                                                -5-
voga udbyder via hjemmesiden voga.com replika af samtlige produkter (bilag 1) og anven-
der de dertil knyttede varemærker (bilag 2). sagsøgerne har oplyst, at listerne ikke er ud-
tømmende.
tidligere afgørelser vedrørende voga.com
sagsøgerne anlagde den 26. maj 2011 sag ved retten i hillerød mod den tidligere ejer af
hjemmesiden voga.com, voga furniture ltd. da voga furniture ltd. ikke indleverede svar-
skrift i sagen, afsagde retten den 27. marts 2012 udeblivelsesdom, af hvis konklusion det
fremgår:
       "...
       sagsøgte, voga furniture ltd, skal
       1. anerkende at være uberettiget til via hjemmesiden www.voga.com at gengive
       de i bilag 1 nævnte værker uden tilladelse fra rettighedshaverne,
       2. anerkende at være uberettiget til via hjemmesiden www.voga.com at udbyde
       de i bilag 1 nævnte værker over for kunder i danmark uden tilladelse fra rettig-
       hedshaverne,
       3. anerkende at være uberettiget til via hjemmeside www.voga.com at markeds-
       føre de i bilag 1 nævnte værker over for kunder i danmark uden tilladelse fra ret-
       tighedshaverne,
       4. anerkende at være uberettiget til at anvende de i bilag 2 nævnte varemærker i
       danmark i forbindelse med den af sagsøgte drevne virksomhed,
       5. anerkende at være uberettiget til i medier, der udgives i eller på anden måde
       retter sig mod danmark, at reklamere for salg af de i bilag 1 nævnte værker via
       hjemmesiden www.voga.com uden tilladelse fra rettighedshaverne,
       6. anerkende at være uberettiget til at medvirke til, at de i bilag 1 nævnte værker,
       der er udbudt til salg via hjemmesiden www.voga.com, vises offentligt, i butik-
       ker eller på anden måde, i danmark uden tilladelse fra rettighedshaverne,
       7. anerkende at være uberettiget til i reklameøjemed på hjemme-
       side www.voga.com at anvende fotografier eller andre billeder af eller navnene
       på ophavsmændene til de i bilag 1 nævnte værker uden tilladelse fra rettigheds-
       haverne og
       8. inden 14 dage offentliggøre endelig dom i denne sag.
       ..."
                                               -6-
umiddelbart efter dommen blev www.voga.com overført til voga. hjemmesiden blev i den
forbindelse ændret og var ikke længere dansksproget. aktiviteterne på hjemmesiden forblev
de samme, og sagsøgerne tog herefter initiativ til en forbudssag mod tdc a/s ved retten på
frederiksberg med påstand om, at det skulle forbydes tdc som udbyder af internet at for-
midle adgang for sine kunder til hjemmesiden voga.com, og at tdc skulle pålægges at fore-
tage de nødvendige skridt til at forhindre adgangen for tdc’s kunder til hjemmesiden og
dertilhørende undersider og subdomæner. under sagen biintervenerede voga. fogedretten
på frederiksberg nægtede ved kendelse af 10. september 2012 at nedlægge forbud i sagen.
denne afgørelse indbragte sagsøgerne for østre landsret, der ved kendelse af 3. juni 2013
stadfæstede fogedrettens kendelse. af østre landsrets kendelse fremgår blandt andet:
      "...
      landsrettens begrundelse og resultat.
      ...
      det er ubestridt, at der på hjemmesiden dels udbydes kopier af en række brugs-
      kunstgenstande mv., som de kærende har eneretten til at gøre tilgængeligt for
      almenheden i danmark, jf. ophavsretslovens § 2, stk. 1, jf. stk. 1, dels udbydes
      andre kopigenstande. herudover lægger landsretten efter det oplyste til grund,
      at de pågældende brugsgenstande ikke nyder ophavsretlig beskyttelse i storbri-
      tannien, og at forbrugere, herunder danske, således har adgang til at erhverve de
      pågældende brugskunstgenstande i storbritannien. endelig har tdc a/s oplyst,
      at der ikke er tekniske vanskeligheder af betydning ved at blokere den pågæl-
      dende hjemmeside.
      lovvalget
      selv om voga ltd., der er ejer af hjemmesiden www.voga.com, er hjemmehøren-
      de i storbritannien, må hjemmesiden anses for at være af international beskaf-
      fenhed, og den retter sig blandt andet mod det danske marked. som anført af kæ-
      rende anvendes således det internationale top-level-domænenavn ".com" i mod-
      sætning til f.eks. det nationale top-level-domænenavn "co.uk". endvidere henvi-
      ser hjemmesiden i forbindelse med kundeservice til den internationale landekode
      for storbritannien, og det angives på hjemmesiden, at varer leveres til hele euro-
      pa. hjemmesiden henviser desuden til en række brugeranmeldelser fra kunder i
      andre lande end storbritannien, herunder brugeranmeldelser affattet på dansk,
      og hjemmesiden faciliterer levering af varer til udlandet, herunder til danmark,
      ligesom der er andre forhold, som navnlig retter sig mod danske brugere af
      hjemmesiden. det er endvidere under sagen dokumenteret, at internetbrugere
      kan blive mødt med reklamer for www.voga.com på danske hjemmesider. på
      denne baggrund finder landsretten, at denne sag skal afgøres efter dansk ret.
      om hjemmesidens overensstemmelse med ophavsretsloven og varemærkeloven
                                               -7-
     landsretten lægger til grund, at indholdet af hjemmesiden www.voga.com efter
     hillerød rets dom af 27. marts 2012 har været undergivet så væsentlige foran-
     dringer, at dommen ikke kan lægges til grund som fundament for en fogedsag.
     det er således alene afgørende, hvorvidt hjemmesidens aktuelle indhold er i strid
     med de kærendes rettigheder.
     landsretten finder, at den midlertidige eksemplarfremstilling, som finder sted på
     hjemmesiden i form af fremvisning af billeder af brugskunstgenstande mv., som
     de kærende har eneretten til at gøre tilgængeligt for almenheden i danmark, ikke
     kan anses for at være omfattet af undtagelsesbestemmelsen i ophavsretslovens §
     11 a, stk. 1. på denne baggrund finder landsretten det godtgjort, at der sker en
     krænkelse af de ophavsrettigheder, som administreres af kærende, jf. § 2, stk. 2,
     jf. stk. 1. herudover finder landsretten det godtgjort, at de kærendes eneret til en
     række varemærker krænkes på www.voga.com, jf. varemærkelovens § 1.
     ...
     to dommere ... udtaler herefter:
     som anført af tdc a/s må det lægges til grund, at det reelt er voga ltd., som er
     den påståede krænker og derfor den, som forbudskravet i første omgang bør ret-
     tes mod. tdc a/s' eneste rolle i sagen er at levere internetadgang til voga ltd.,
     og tdc a/s har som netværksoperatør ikke en forpligtelse eller reel mulighed
     for at besidde en viden, som er afgørende for at klarlægge, om de hjemmesider,
     der leveres internetadgang til, er i overensstemmelse med lovgivningen. dersom
     forbudskravet i sager som denne ville kunne rettes mod tdc a/s, ville det have
     meget vidtrækkende konsekvenser, idet tdc a/s ville kunne risikere at blive
     mødt med forbudskrav, hver gang en påstået krænkelse finder sted på en hjem-
     meside, som tdc a/s leverer internetadgang til. bortset fra tilfælde, hvor en
     krænkelse er konstateret ved retskraftig dom, eller hjemmesiden har et indhold,
     som må anses for åbenbart ulovligt, bør forbudskravet i første række fremsættes
     over for udbyderen af hjemmesiden frem for netværksoperatøren. dette gælder
     ikke mindst i tilfælde som det foreliggende, hvor en hjemmeside ikke alene mar-
     kedsfører produkter, som er omfattet af forbudskravet, og hvor der er tale om
     lovvalgsspørgsmål mv., som forudsætter en indgående juridisk afvejning. på
     denne baggrund, og da nedlæggelse af et forbud vil kunne medføre ulempe for
     tdc a/s, der står i åbenbar misforhold til de kærendes interesse i forbuddets
     nedlæggelse, finder vi, at retsplejelovens § 643, stk. 2, fører til, at de kærendes
     forbudsbegæring ikke bør fremmes, og vi stemmer derfor for at stadfæste foged-
     rettens kendelse. ..."
reklamer på danske hjemmesider aktiviteter på voga.com
der er fremlagt udskrift af skærmprint fra diverse danske hjemmesider, hvor der optræder
reklamer for voga.com i perioden fra den 29. juli 2013 til den 14. juli 2014, bl.a. en række an-
nonceringer på dagbladet bt’s hjemmeside. der er endvidere fremlagt eksempler på søgnin-
                                                  -8-
ger på google.dk ved brug af søgeord (google adwords), som f.eks. "ægget", "pk22", "arne
jacobsen" og "koglen". blandt søgeresultaterne var annoncer for voga.com.
voga har under sagen oplyst, at de nævnte markedsføringsaktiviteter ikke længere finder
sted i danmark, hvilket ikke er bestridt af sagsøgerne.
der er fremlagt adskillige skærmprint af hjemmesiden voga.com. printene er fra før de nye-
ste ændringer af hjemmesiden. af printet af hjemmesidens forside fremgår billeder af diver-
se møbler og lamper bl.a. replika af sagsøgernes produkter. nederst på forsiden er fremhæ-
vet fire produkter under overskriften "our favourites". det fire produkter af afbildet, og un-
der hver billede er anført henholdsvis "arne jacobsen, the egg chair", "hans j. wegner, y
chair", arne jacobsen, the swan chair" og " poul volther, the corona chair".
på hjemmesiden under fanen "chairs" er afbildet adskillige stole, herunder de ovenfor nævn-
te favoritter og andre replika-produkter af sagsøgernes designere. det samme gør sig gæl-
dende for lamper under fanen "lighting" og for sofaer under fanen "sofas". under fanen "de-
signers" er listet, hvilke designere voga.com sælger replika-produkter af. blandt disse er også
en række ikke-danske designere, f.eks. charles le corbusier, charles eames og eileen gray.
vedrørende leveringsbetingelser fremgår det af de fremlagte udskrifter af hjemmesiden, at
produkterne kan leveres til kundens hjemmeadresse, og at kunden kan beregne de totale le-
veringsomkostninger på hjemmesiden. hjemmesiden tilbyder en valutaomregner, hvor leve-
ringsomkostningerne kan omregnes til danske kroner. leveringsomkostninger betales direk-
te til voga. voga har oplyst, at hjemmesiden ikke længere har en sådan valutaomregner.
mail vedrørende levering
til brug for sagen har sagsøgerne under dæknavnet ”peter” den 26. september 2014 sendt en
mail til sagsøgtes kundeservice. af mailen fremgår:
       "... hi. if i want furniture delivered in denmark, how do i do that? can you be of
       any assistance? best peter ..."
                                                -9-
voga besvarede mailen den 29. september 2014 således:
       "... hi peter. thanks for your email. we do not facilitate any delivery and have
      nothing to do with delivery at all. but when the order is ready from the uk
      warehouse you will be contactet of dsv our logistic company. ..."
vogas bilag a-d.
voga har fremlagt skærmprint af 23. september 2014 fra hjemmesiden voga.com til illustra-
tion af de ændringer, som voga har foretaget de seneste dage. om vogas salgs- og leve-
ringsbetingelser fremgår bl.a., at levering sker til ”… the warehouse at west dock road, par-
keston, harwich”, eller anden anvist adresse, hvor køberen kan afhente varerne. det frem-
hæves, at risikoen for varerne overgår til køberen på tidspunktet for levering til den angivne
adresse. det fremgår videre, at ”these terms and conditions shall be interpreted, construed
and enforced in accordance with english law and shall be subject to the exclusive jurisdiction
of the english courts.”.
parternes synspunkter
sagsøgerne har anført, at de i en årrække har været udsat for, at der bl.a. fra vogas hjemme-
side har været udbudt og solgt slaviske kopier af deres kendte designprodukter i strid med
deres ophavsrettigheder og varemærkerettigheder. kopiprodukterne, der er af en markant
dårligere kvalitet end originalprodukterne, har været solgt til meget lave priser.
ved retten i hillerøds dom af 27. marts 2012 i sagen mod den tidligere indehaver af vo-
ga.com blev aktiviteterne på voga.com kendt ulovlige. der blev herefter lavet lidt om på
hjemmesiden, men de retsstridige aktiviteter fortsatte. sagsøgerne anlagde herefter sag mod
tdc med henblik på at få blokeret de danske internetbrugeres adgang til hjemmesiden, der
på dette tidspunkt var blevet ændret så meget, at østre landsret fandt, at der skulle foreta-
ges en ny vurdering på det aktuelle grundlag. østre landsret fandt herefter, at sagen også
efter ændringerne skulle afgøres efter dansk ret, og at aktiviteterne krænkede sagsøgernes
rettigheder. ved landsrettens afgørelse blev der efter en proportionalitetsvurdering ikke ned-
lagt forbud mod tdc, idet landsretten fandt, at forbudskravet i første række skulle gøres
                                               - 10 -
gældende direkte over for hjemmesideudbyderen. krænkelsen af sagsøgernes rettigheder
kunne derfor fortsætte, og sagsøgerne anlagde derfor denne forbudssag.
det er en krænkelse af sagsøgernes ophavsrettigheder, at voga udbyder produkterne til salg
på hjemmesiden uden ophavsmandens samtykke, jf. ophavsretslovens § 2, stk. 1. udbud til
salg er i henhold til ophavsretslovens § 2, stk. 3, at betragte som tilgængeliggørelse. salg fra
hjemmesiden til danske kunder forudsætter et udbud.
det er endvidere en ophavsretlig krænkelse, at voga – hvad voga gjorde indtil i hvert fald
indtil for en uge siden – via hjemmesiden foretog levering til det danske marked. brugeren
kunne ved besøg på hjemmesiden indtaste sin leveringsadresse i forbindelse med købet og
også betale for leveringen samtidig med betalingen for varen, hvorefter varen blev leveret til
brugerens dør. i eu-domstolens afgørelse c-5-11 (donner) anføres to kriterier for, at der kan
anses at ske ”spredning til almenheden” i det land, som varen sælges til: sælgeren skal 1) ret-
te sin reklamering mod almenheden i det marked, hvor varen sælges og 2) stille en særlig le-
veringsordning eller betalingsmetode til rådighed for almenheden i køberens land eller have
tilladt tredjemand at gøre dette, hvorved det gøres muligt for køberne at modtage de op-
havsretligt beskyttede varer. begge disse betingelser var opfyldt ved køb på voga.com for
indtil en uge siden. der var i massivt omfang reklamer på danske hjemmesider, der var mas-
siv brug af google adwords på google.dk, der var på hjemmesiden en service til beregning
af dansk valuta, og der var - ikke mindst - salg til danmark. kopimøblerne blev leveret via
faste samarbejdspartnere, og leveringsomkostningerne blev betalt via voga.com. hjemmesi-
den reklamerede for levering til døren.
det gøres gældende, at voga fortsat medvirker til levering af købte varer til danmark. der
henvises til mailkorrespondancen af 26. september – 29. september 2014 mellem ”peter” og
vogas kundeservice, hvor voga henviser til tredjemand, dsv, der foranstalter fysisk levering
af varerne til danmark. voga medvirker til leveringen ved at videregive oplysninger om kø-
beren til den transportør, der kontakter kunden med henblik på levering i danmark. dette
forhold må i overensstemmelse med eu-domstolens dom i donner-sagen anses for eksem-
                                               - 11 -
plarspredning i strid med ophavsretslovens § 2, stk. 1, idet voga er vidende om, at produktet
sælges til danmark.
der sker endvidere offentlig fremførelse i strid med ophavsretslovens § 2, stk. 3, når kunden
i danmark får vist billeder af de beskyttede værker på sin computerskærm. der sker en gen-
givelse af værkerne, som er beskyttet i danmark. der kan i den forbindelse henvises til østre
landsrets kendelse af 3. juni 2013, side 3. der henvises endvidere til u.2014.2497s.
voga krænker sagsøgernes varemærkerettigheder ved at udbyde, markedsføre og sælge de
omhandlede produkter til danske kunder ved brug af sagsøgernes varemærker. der henvises
til u.2014.2412h (rolex). det gøres subsidiært gældende, at voga i hvert fald indtil sidste
uge foretog salg rettet mod danmark og dermed krænkede sagsøgernes varemærkerettighe-
der, jf. varemærkelovens § 4, stk. 3. der er tale om en grov udnyttelse af og snyltning på va-
remærkerne. der foreligger såvel varelighed som mærkelighed. der henvises til sø- og han-
delsrettens dom af 20. maj 2014, u.2014.2479s (s. 10), vedrørende påstand 6. det forhold, at
voga fortsat sælger til danske kunder via hjemmesiden, indebærer også en overtrædelse af
markedsføringslovens § 1, og § 5, stk. 2, nr. 8, subsidiært at vogas aktiviteter indtil for få da-
ge siden indebar en sådan krænkelse.
voga krænker sagsøgernes rettigheder ved massiv annoncering på danske hjemmesider og
ved brug af sagsøgernes varemærker på tjenesten google adwords. disse forhold, der fandt
sted indtil sidste uge, udgør en overtrædelse af såvel ophavsretsloven, varemærkeloven og
markedsføringsloven. voga kunne have fravalgt danmark i sin generelle markedsføring og
reklamering. der henvises til sø- og handelsrettens dom af 20. maj 2014, u.2014.2479s(s. 10),
vedrørende påstand 7.
opsummerende gøres det gældende, at vogas aktiviteter på hjemmesiden indstil sidste uge
krænkede sagsøgernes rettigheder. de aktiviteter, der var til påkendelse i østre landsret,
blev i det væsentlige fortsat af voga, og det kan i overensstemmelse med landsrettens ken-
delse af 3. juni 2013 lægges til grund, at voga dermed krænkede sagsøgernes rettigheder. ef-
ter østre landsrets kendelse fjernede voga landekoden for england på telefonnummeret og
                                               - 12 -
nogle danske brugeranmeldelser, men beholdt de væsentligste tilknytningsmomenter til
danmark, ikke mindst levering af de solgte produkter til danmark. østre landsrets kendelse
har derfor retskraft med hensyn til aktiviteterne på hjemmesiden indtil for en uge siden. men
voga sælger fortsat til kunder i danmark og krænker dermed fortsat sagsøgernes rettighe-
der.
med hensyn til spørgsmålet om værneting gøres det gældende, at sø- og handelsretten både
har saglig og stedlig kompetence. de aktuelle aktiviteter udgør en krænkelse af sagsøgernes
rettigheder, og der er derfor deliktsværneting, jf. retsplejelovens § 243, der også finder an-
vendelse i sager om midlertidigt forbud i henhold til retsplejelovens kap. 40. det gøres gæl-
dende, at deliktsværnetinget i retsplejelovens § 243 også omfatter truende krænkelser. der
henvises til betænkning nr. 530/ 2012.
spørgsmålet om lovvalg skal afgøres på grundlag af danske internationale privatretlige reg-
ler om erstatning uden for kontrakt. inden for ophavsretten følger princippet om lovgivnin-
gens territoriale afgrænsning af bernerkonventionen artikel 5, 2., hvorefter beskyttelsens om-
fang og de mulige sanktioner afhænger af lovgivningen i det land, hvor beskyttelsen kræves.
bernerkonventionen giver ikke megen vejledning med hensyn til, hvilket lands lov der skal
finde anvendelse i tilfælde af distancedelikter, som for eksempel krænkelser via internettet.
dansk rets almindelige lovvalgsprincipper må derfor supplere konventionen. hovedreglen
er, at krænkelsen skal vurderes efter loven i det land, hvor krænkelsen har fundet sted – den
klassiske lex loci delicti. når der er tale om et distancedelikt, kan lovgivningen i virknings-
landet også anvendes. i denne sag er virkningslandet danmark, da det er kunderne i dan-
mark, som sagsøgerne mister. dette støttes af u.2014.2412 h, hvoraf følger, at når der sker et
salg og en levering til en kunde i danmark, så sker der en ophavsretlig og varemærkeretlig
handling i danmark, der udgør en krænkelse. der skal ikke mere til, og det er ikke påkrævet,
at sælger retter sin markedsføring mod landet, når sælger kan konstatere, at der sker et salg i
danmark. dette er nyskabende i forhold til donner-sagen. det er uden betydning, om det er
voga selv, der står for forsendelse af varerne, eller om voga får en fast samarbejdspartner til
det. den blotte viden om, at varen skal til danmark, er tilstrækkelig. vil voga undgå at
krænke sagsøgernes rettigheder, må voga helt undgå at sælge til kunder i danmark via
                                                - 13 -
hjemmesiden. det gøres derfor gældende, at alene den omstændighed, at voga sælger til
kunder i danmark, fører til, at dansk ret finder anvendelse. derudover anvender voga fort-
sat en .com-hjemmeside, der kan tilgås fra en dansk ip-adresse. voga sælger fortsat kopi-
møbler til danmark og medvirker fortsat til levering af produkterne til danmark, jf. sagens
bilag 11. det gøres gældende, at det også på grundlag af vogas aktiviteter indtil sidste uge er
dansk ret, som finder anvendelse. hvis retten måtte finde, at østre landsrets afgørelse ikke
kan lægges til grund efter vogas ændringer af aktiviteterne, gøres det gældende, at dansk ret
alligevel finder anvendelse, da der fortsat sker salg til danmark. der henvises til
u.2009.1265s. der henvises endvidere til eu-domstolens dom i sag c-173/11 samt de for-
enende sager c-585/08 og c-144/09 (hotel alpenhof).
samtlige forbudsbetingelser i retsplejelovens §§ 413 og 414 er opfyldt. det fremgår af forar-
bejderne til revisionen af retsplejeloven, at betingelserne for nedlæggelse af midlertidigt for-
bud almindeligvis vil være opfyldt i sager om immaterielle rettigheder, og at forbudsinstitut-
tet i disse sager er det primære retshåndhævelsesmiddel. sagsøgerne skal blot sandsynliggø-
re sin ret. det gælder også den juridiske vurdering, herunder spørgsmålet om værneting og
lovvalg.
hvis retten måtte komme frem til, at vogas nuværende aktiviteter ikke er en krænkelse af
sagsøgernes rettigheder, er et forbud alligevel nødvendiggjort ved vogas hidtidige adfærd.
voga ændrede lidt på fremgangsmåden efter østre landrets kendelse og har nu ændret
igen, men voga kan på få minutter ændre tilbage og på kort tid skrue op for reklameaktivite-
terne på danske hjemmesider. voga har ikke hidtil vist vilje til at lovliggøre sin virksomhed.
hvis der ikke nedlægges forbud, vil alle være til grin, hvis voga så blot regulerer tilbage
igen. der kan ikke lægges afgørende vægt på, at voga har tilkendegivet ikke at ville regulere
tilbage igen. voga har ikke ønsket at tage bekræftende til genmæle.
da det uden for enhver tvivl er godtgjort, at forbudsbetingelserne er opfyldt, bør et midlerti-
digt forbud nedlægges uden sikkerhedsstillelse. sagsøgernes påstande har den fornødne
klarhed til at kunne tages til følge.
                                                - 14 -
voga har anført, at vogas virksomhed ubestridt er fuldt lovlig i england, hvor de omhand-
lede varer lovligt kan produceres og sælges. efter engelsk ret er beskyttelsesperioden for op-
havsrettigheder 25 år regnet fra værkets første offentliggørelse. vogas forretning er derfor
ikke ”lusket”, men helt legitim og åben. det er endvidere fuldt lovligt for danske forbrugere
at købe varerne i england. voga lægger ikke skjul på, at varerne er replika. voga er ganske
ligeglad med, hvem der køber deres varer – om det er en dansker, en englænder eller en helt
tredje nationalitet. varerne kan købes i england, og de leveres i england. det fremgår af bi-
lag 11, mailkorrespondancen mellem ”peter” og voga, at voga ikke har noget med levering
at gøre. det, der fremgår, er, at kunden får besked, når varen er leveret på et lager i england.
dsv, som der henvises til i mailen, er et transportørfirma, men i denne sammenhæng optræ-
der dsv blot som bestyrer af det lager, hvor vogas varer leveres.
alle de tilknytningsmomenter til det danske marked, som er nævnt i østre landsrets ken-
delse af 3. juni 2013, er nu fjernet. sagsøgerne klynger sig nu til, at vogas hjemmeside er .com
adresse, og denne adresse ønsker sagsøgerne nu, at voga skal ”geoblokere”. et sådant krav
er uhjemlet.
hvis dansk ret finder anvendelse, medgiver voga, at voga kan have et problem med de ak-
tiviteter, der hidtil har fundet sted fra vogas hjemmeside, men ikke med hensyn til aktivite-
terne efter ændringerne for nylig. hvis dansk ret ikke finder anvendelse, krænker voga ikke
sagsøgernes rettigheder.
ved rettens vurdering af spørgsmålet om værneting og lovvalg skal der tages udgangspunkt
i, hvordan vogas aktiviteter på hjemmesiden ser ud i dag, og ikke hvordan de tidligere har
set ud. et forbud er fremadrettet. anderledes, hvis sagsøgerne anlagde en erstatningssag,
hvor vogas tidligere aktiviteter på hjemmesiden kan have betydning.
sagsøgerne har anført, at voga blot kan ændre hjemmesiden fra det ene øjeblik til det andet,
men der er intet grundlag for at mistænke, at dette vil ske. voga har før foretaget tilpasnin-
ger på hjemmesiden, men har endnu aldrig ”rullet tingene tilbage”. voga har nu ændret
hjemmesiden, da man gerne vil drive en lovlig virksomhed. voga har således efterkommet
                                               - 15 -
rigtig mange af sagsøgernes ønsker for at undgå nærværende forbudssag. der kan ikke ned-
lægges et forbud med henvisning til en tidligere krænkelse. der foreligger ikke en krænkelse
på nuværende tidspunkt, og det er på dette grundlag, at sagen skal bedømmes. situationen i
dag er, at der ikke er danske tilknytningsmomenter, og at der derfor ikke er en krænkelse ef-
ter dansk ret.
for så vidt angår de af sagsøgerne påståede ophavsretlige krænkelser bestrides det, at der
sker en spredning eller en tilgængeliggørelse i danmark fra hjemmesiden. vogas produkter
leveres ikke længere i danmark. der er ikke tale om offentlig fremførelse, blot fordi det er
muligt at kigge på en offentlig hjemmeside i england.
angående det varemærkeretlige spørgsmål bestrides det, at dommen i rolex-sagen,
u.2014.2412 h, har betydning for sagen. rolex-sagen vedrørte toldforordningen og spørgs-
mål om import og eksport af varer solgt uden for eu. varerne i rolex-sagen var solgt i dan-
mark, markedsført i danmark og leveret i danmark. det er derfor en helt anden situation
end nærværende sag, hvor der hverken sælges eller leveres i danmark.
vedrørende det markedsføringsretlige spørgsmål finder e-handelsloven anvendelse. i med-
før af e-handelslovens § 4, er markedsføringsretlige krænkelser undergivet hjemlandskon-
trol, og der er ikke hjemmel til at forfølge markedsføringsretlige krænkelser, der finder sted i
et andet land, selvom tjenesten retter sig mod danmark.
vedrørende værneting bemærkes, at vogas aktiviteter er fuldt lovlige i england. der er in-
gen tilknytningsmomenter til danmark, og voga krænker ikke sagsøgernes enerettigheder i
danmark. danske forbrugere kan fuldt lovligt købe vogas varer, besøge hjemmesiden og få
varerne leveret i england. det er helt lovligt for den danske forbruger at importere varen til
danmark. det er derfor meget svært at se, hvori den påståede krænkelse består. den om-
stændighed, at sagsøgerne gør gældende, at voga tidligere har krænket sagsøgernes rettig-
heder, kan ikke medføre, at der er deliktsværneting for en forbudssag. sagsøgerne må do-
kumentere en aktuel krænkelse. der kan ikke være tale om en slags truende deliktsværne-
ting i danmark. udgangspunktet er, at voga skal sagsøges i england, hvor voga har sine ak-
                                               - 16 -
tiviteter og sit hjemsted. voga har ingen repræsentation i danmark. den eneste tilknytning,
vogas virksomhed i dag har til danmark, er, at danske forbrugere kan tilgå vogas hjemme-
side fra danmark, hvilket ikke er tilstrækkeligt til at statuere deliktsværneting. der må kræ-
ves noget mere og nogle særlige forhold. hvis adgang til hjemmesiden er det eneste kriteri-
um, kan danske rettighedshavere jo sagsøge hele verden. købsaftalerne mellem voga og vo-
gas kunder indgås efter engelsk ret, levering af varerne sker i england, og der er ingen mar-
kedsføring i danmark. der foretages ingen krænkelse af sagsøgernes rettigheder i danmark,
og der er derfor ikke værneting for sagen i danmark.
for så vidt angår spørgsmålet om lovvalg er der i dag ikke nogen aktiviteter fra hjemmesi-
den, der retter sig mod danmark. af de forhold som østre landsret opregnede i sin kendel-
se af 3. juni 2013, er alene .com-hjemmesiden tilbage. alle andre tilknytningsmomenter er
fjernet. .com adressen kan ikke som eneste tilknytningsmoment medføre dansk lovvalg.
østre landsret udtaler endvidere, at der på hjemmesiden sker en eksemplarfremstilling, når
man som bruger surfer på hjemmesiden – en såkaldt teknisk eksemplarfremstilling. hvis det
er tilstrækkeligt, kan al surfing være en krænkelse og dermed føre til lovvalg. efter ophavs-
retslovens § 11a, er netop denne handling undtaget. der foregår en teknisk kopiering uden
selvstændig økonomisk værdi. der henvises til afgørelsen c 560/14, hvor det fremgår, at sur-
fing er lovlig virksomhed.
ingen af de to betingelser i donnersagen: 1) sælger skal have rettet sin reklamering mod al-
menheden i købers land og 2) sælger skal have skabt eller stillet en særlig leveringsordning
og betalingsmetode til rådighed for almenheden i købers land, eller have entreret tredjemand
til at gøre det, er opfyldt i nærværende sag. i denne sag har voga ikke rettet sin reklamering
mod danmark. voga har heller ikke stillet en særlig leveringsordning til rådighed.
skulle retten finde, at der er værneting i danmark og at sagen skal afgøres efter dansk ret,
gøres det gældende, at forbudspåstandene, som de er formuleret, er for brede og uden me-
ning. med hensyn til påstand 1 bemærkes, at der ikke udbydes varer til salg i danmark. va-
rerne udbydes til salg i england fra en engelsk hjemmeside, der drives af et engelsk selskab.
påstand 2 indeholder et subjektivt element ”med henblik på” og giver ikke mening. ”im-
                                                 - 17 -
port” skulle vel have været ”eksport”. påstand 3 kan heller ikke tages til følge, da voga ikke
medvirker til at sprede varer i danmark. for så vidt angår påstand 4, så er det svært at for-
stå, hvad der menes med at ”gengive værker”. er det visning eller spredning. indholdet på
hjemmesiden er i overensstemmelse med engelsk ret, der er ingen tilknytningsmomenter til
danmark, og der gengives ikke på nogen måde værker i danmark. vedrørende påstand 5
bemærkes, at varemærkerne ikke anvendes i danmark. med hensyn til påstand 6 er det
svært at se, hvad der kan menes med ”på anden måde retter sig mod danmark”. alle hjem-
mesider er jo tilgængelige i danmark. påstanden kan ikke administreres.
påstandene er således alt for brede og uklare og forudsætter, at dansk ret finder anvendelse,
hvilket bestrides.
i tilfælde af forbud, bør sagsøgerne tilpligtes at stille en passende sikkerhed for den skade og
ulempe, som forbuddet vil påføre voga. sikkerheden bør fastsættes til ikke under 1 mio. kr.
sø- og handelsrettens afgørelse
det er ikke bestridt, at voga indtil omkring en uge før sagens hovedforhandling via hjemme-
siden voga.com udbød de i bilag 1 nævnte værker til salg som replika til levering til kunder i
danmark under anvendelse af de i bilag 2 angivne varemærker. hjemmesiden var på flere
punkter indrettet til at fremme denne aktivitet, og voga krænkede dermed sagsøgernes ret-
tigheder i henhold til ophavsretsloven og varemærkeloven. som følge af disse også efter sa-
gens anlæg stedfundne krænkelser er der værneting for forbudssagen i danmark, hvor
krænkelserne må antages at have virkning for sagsøgernes salg til danske forbrugere, lige-
som dansk ret finder anvendelse. oplysningerne om vogas nylige ændringer af hjemmesi-
den og de ændrede salgs- og leveringsbetingelser kan ikke føre til et andet resultat.
under hensyn til vogas retsstridige salgsaktivitet til det danske marked indtil for en uge før
hovedforhandlingen finder retten endvidere, at forbudsbetingelserne er opfyldt, herunder at
et forbud må anses for nødvendiggjort, jf. retsplejelovens § 413, nr. 2. det er herved taget i
betragtning, at voga fortsatte de rettighedskrænkende aktiviteter også efter østre landsrets
kendelse af 3. juni 2013 og tillige efter indgivelsen af den foreliggende forbudsrekvisition af
                                               - 18 -
13. juni 2014, der blev forkyndt for voga den 7. august 2014. blandt de nævnte aktiviteter var
reklamering for vogas virksomhed på danske internetsider og google adwords, samt ind-
retning af internettjenesten på en sådan måde, at salg og levering af varer til danmark kunne
ske effektivt og smidigt. det findes under de angivne omstændigheder ikke på afgørende
måde at tale imod nedlæggelse af forbud, at vogas hjemmeside på tidspunktet for hovedfor-
handlingen fremstod i en på flere punkter ændret udgave, at der ikke aktuelt blev reklameret
på danske internethjemmesider, og at voga har erklæret ikke at ville vende tilbage til den
tidligere fremgangsmåde. det bemærkes hertil, at voga ikke har ønsket at tage bekræftende
til genmæle over for nogen af sagsøgernes forbudspåstande. det bemærkes endvidere, at
voga har ønsket at fortsætte sine salgsaktiviteter under anvendelse af den hidtidige .com-
adresse, og at voga med henblik på fysisk levering af de via denne adresse solgte varer til si-
ne kunder, herunder danske kunder, jf. sagens bilag 11, tilsyneladende har en aftale med sit
eget ”logistic company”, dsv, om, at dette firma kontakter den danske køber, ”when the or-
der is ready from the uk”. en antagelse om, at voga fortsat krænker sagsøgernes rettigheder
kan med disse – ufuldstændige - oplysninger, der er fremkommet umiddelbart før hoved-
forhandlingen, ikke anses for afkræftet.
sagsøgerens forbudspåstande 1 til 4 retter sig mod aktiviteterne på hjemmesiden
www.voga.com og er specificeret til at angå de i bilag 1 nævnte værker. påstand 5 angår
brug af sagsøgernes varemærker som specificeret i bilag 2 og påstand 6 reklamering bl.a. på
hjemmesider. alle påstandene er relateret til danmark. påstandene skønnes at have den for-
nødne klarhed og - henset til karakteren af vogas aktiviteter – tillige at være tilstrækkeligt
konkretiserede.
idet der ikke findes at være tilstrækkelig anledning til at betinge et forbud af, at sagsøgerne
stiller sikkerhed, kan sagsøgernes begæring under de anførte omstændigheder fremmes i
overensstemmelse med de nedlagte påstande.
efter sagens udfald og omstændigheder skal voga betale sagsomkostninger til sagsøgerne
med 35.300 kr., hvoraf 300 kr. er sagsøgernes udgifter til retsafgift.
                                              - 19 -
                                       thi bestemmes:
det forbydes voga ltd. via hjemmesiden www.voga.com at udbyde til salg i danmark ek-
semplarer fremstillet uden sagsøgerne, fritz hansen a/s, louis poulsen lighting a/s, carl
hansen & søn møbelfabrik a/s, fredericia furniture a/s og erik jørgensen møbelfabriks til-
ladelse af de i bilag 1 nævnte værker.
det forbydes voga ltd. via hjemmesiden www.voga.com at sælge og markedsføre eksem-
plarer fremstillet uden sagsøgerne , fritz hansen a/s, louis poulsen lighting a/s, carl han-
sen & søn møbelfabrik a/s, fredericia furniture a/s og erik jørgensen møbelfabriks tilla-
delse af de i bilag 1 nævnte værker med henblik på levering i eller import til danmark.
det forbydes voga ltd. via hjemmesiden www.voga.com at medvirke til at sprede eksem-
plarer af de i bilag 1 nævnte værker i danmark uden sagsøgerne, fritz hansen a/s, louis
poulsen lighting a/s, carl hansen & søn møbelfabrik a/s, fredericia furniture a/s og erik
jørgensen møbelfabriks tilladelse.
det forbydes voga ltd. på hjemmesiden www.voga.com at gengive de i bilag 1 nævnte vær-
ker i danmark uden sagsøgerne, fritz hansen a/s, louis poulsen lighting a/s, carl hansen
& søn møbelfabrik a/s, fredericia furniture a/s og erik jørgensen møbelfabriks tilladelse.
det forbydes voga ltd. at anvende de i bilag 2 nævnte varemærker i forbindelse med den af
voga ltd. drevne virksomhed i danmark uden sagsøgerne, fritz hansen a/s, louis poulsen
lighting a/s, carl hansen & søn møbelfabrik a/s, fredericia furniture a/s og erik jørgen-
sen møbelfabriks tilladelse.
det forbydes voga ltd i elektroniske, trykte og andre medier, der udgives i eller på anden
måde retter sig mod danmark, at reklamere for salg af de i bilag 1 nævnte værker uden sag-
søgerne, fritz hansen a/s, louis poulsen lighting a/s, carl hansen & søn møbelfabrik a/s,
fredericia furniture a/s og erik jørgensen møbelfabriks tilladelse.
                                              - 20 -
inden 14 dage betaler voga ltd 35.300 kr. i sagsomkostninger til fritz hansen a/s, louis
poulsen lighting a/s, carl hansen & søn møbelfabrik a/s, fredericia furniture a/s og erik
jørgensen møbelfabrik a/s.
 poul hartvig nielsen                claus forum petersen             karin schou andersen
                                            (sign.)
                                       ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                      sø- og handelsretten, den 12. november 2014

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
v008600l - anp
                                            udskrift
                                                 af
                            sø- & handelsrettens dombog
                                           ____________
                                     afsagt den 30. april 2002
                        sag: v-86-00
                         mejeriforeningen danish dairy board
                         biintervenient: arla foods amba
                         (advokat søren stenderup jensen)
                         mod
                         patentankenævnet
                         (advokat stig grønbæk jensen)
                          biintervenient: vejle margarinefabrik a/s
                         (advokat christian levin nielsen)
                                              dom
      sagen angår spørgsmålet om, hvorvidt kendetegnet classic har det særpræg, der
      er nødvendigt, for at det kan registreres som varemærke for smør og margarine.
      sagsfremstilling
      vejle margarinefabrik a/s (i det følgende: vm margarine) ansøgte ved brev af 13.
      marts 1996 om registrering af varemærket classic for klasse 29 bortset fra
      krabbekød. vm margarine begrænsede senere den oprindelige ansøgning til kun at
      angå smør og margarine, da varemærket ifølge patent- og varemærkestyrelsen ikke
      umiddelbart kunne registreres for hele klasse 29.
           den 27. september 1996 fik vm margarine under reg.nr. vr 1996 05451
      ordmærket classic registreret som varemærke for klasse 29: smør og margarine.
           ved brev af 19. december 1996 har mejeriforeningen danish dairy board (i det
      følgende: mejeriforeningen) gjort indsigelse imod, at patent- og varemærkestyrelsen
      endeligt registrerer varemærket.
                                               - 2 -
      den 29. maj 1998 har patent- og varemærkestyrelsen truffet afgørelse om, at
den nedlagte indsigelse ikke kunne tages til følge.
      ved     brev     af   10.   juli   1998     ankede     mejeriforeningen       patent- og
varemærkestyrelsens afgørelse til patentankenævnet. til brug for patentankenævnets
afgørelse udtalte patent- og varemærkestyrelsen den 15. juni 1999 bl.a., at:
           ”ordet classic mangler særpræg for visse varer, men for andre varer er
           mærket særpræget. ordet classic eller variationer heraf anvendes ofte
           som beskaffenhedsangivende for fødevarer. der må da også være et
           generelt friholdelsesbehov for denne betegnelse for alle typer fødevarer,
           for hvilke det er relevant at tale om, at de er fremstillet efter en klassisk
           opskrift eller en klassisk produktionsmetode. hvorvidt dette er tilfældet
           for varerne, smør og margarine, kan vel give anledning til tvivl, men vi
           fandt under indsigelsessagen, at classic havde særpræg for disse
           varer”.
patentankenævnet stadfæstede ved kendelse af 30. maj 2000 patent- og
varemærkestyrelsens afgørelse i henhold til de af styrelsen anførte grunde, således
som de var uddybet i udtalelsen af 15. juni 1999.
påstande
mejeriforeningen har nedlagt påstand om, at patentankenævnet skal anerkende, at
registreringen af varemærket classic, jf. vr 1996 05451, er sket med urette og
skal ophæves. biintervenienten arla foods amba (i det følgende: arla) har udtalt sig
til støtte herfor.
      patentankenævnet har påstået frifindelse. biintervenienten vm margarine har
udtalt sig til støtte herfor.
parternes synspunkter
mejeriforeningens og arlas advokat har gjort gældende, at ordet classic ikke har
det fornødne særpræg til at kunne registreres som varemærke for smør og margarine.
      ordet classic benyttes i dag som en almindelig, beskrivende betegnelse
inden for alle kategorier af fødevarer, hvor det er relevant at tale om en klassisk
opskrift eller klassisk produktionsmetode. ordene classic og klassisk har således i
dag i tilknytning til fødevarer fået et karakteristisk indhold som beskrivende noget
autentisk og oprindeligt, som får forbrugerne til at tillægge sådanne produkter
bestemte egenskaber og værdier. derved får denne beskrivelse af produktet en stor
markedsføringsmæssig betydning, hvorfor ordmærket må friholdes fra registrering.
                                           - 3 -
      vm margarine vil benytte classic beskrivende. det fremgår af vm
margarines brev af 14. marts 1996 til patentdirektoratet, at varemærket ønskes
benyttet for margariner, der er fremstillet efter en ”klassisk” produktionsproces. det
er da også relevant og sædvanligt at tale om en klassisk opskrift og
produktionsmetode for så vidt angår smør og margarine, hvorfor classic ikke kan
registreres som varemærke for disse produkter.
      det følger af patent- og varemærkestyrelsens praksis, at classic ikke har det
fornødne      særpræg    til   at  kunne    registreres  som    varemærke     for  bl.a.
beklædningsgenstande, lædervarer og legetøj. det må derfor så meget desto mere
være udelukket at registrere classic som varemærke for smør og margarine, da det
for så vidt angår sådanne forædlede fødevareprodukter er endnu mere nærliggende at
tale om, at produkterne er fremstillet efter en klassisk opskrift og metode. for så vidt
angår smør er det dokumenteret, at der findes såvel en klassisk produktionsmetode
som en mere moderne, idet smør kan fremstilles enten i en ”moderne” såkaldt
kontinuerlig smørmaskine eller i en ”gammeldags” kærne.
      ordet classico benyttes i øvrigt også allerede i forbindelse med fremstilling i
danmark og markedsføring af lurpak smør i italien.
      registreringen af ordet classic er således sket med urette og må derfor
ophæves, jf. varemærkelovens § 2, stk.1, og § 13.
patentankenævnets og vm margarines advokater har anført, at der ikke er grundlag
for at tilsidesætte registreringen af varemærket classic, da det ikke er beskrivende
for smør og margarine. varemærkelovens § 13, stk. 2, er derfor ikke til hinder for
den skete registrering af ordmærket classic.
      ved bedømmelsen af, om classic kan registreres som ordmærke, er det
afgørende, om betegnelsen classic opfattes som en beskaffenhedsangivelse i den
relevante omsætningskreds.
      classic har særpræg for nogle varer, herunder smør og margarine, mens det
for andre varer ikke har særpræg. ifølge administrativ praksis registreres ordet
classic for varer, hvor betegnelsen ikke benyttes som almindelig og sædvanlig
sprogbrug inden for branchen og omsætningskredsen. betegnelsen classic har
inden for enkelte varearter udviklet sig til at være en beskrivende betegnelse, men i
forbindelse med smør og margarine må ordmærket classic nærmest anses for at
være et fantasiord.
                                           - 4 -
      classic har således ikke en klart defineret og almindeligt kendt betydning i
relation til varerne smør og margarine hos den relevante omsætningskreds. det er
ikke almindelig og sædvanlig sprogbrug blandt forbrugerne at tale om ”klassisk smør
og margarine”. ordet classic ses således ikke anvendt i markedsføringen af smør
og margarine her i landet. at classico anvendes på det italienske marked er
irrelevant. i øvrigt har mejeriforeningen oplyst, at det smør, der i italien sælges som
”classico” er fremstillet ved en moderne kontinuerlig proces og ikke ved
gammeldags kærnefremstilling. dette viser netop, at classic ikke for smør
anvendes som artsbetegnelse for smør fremstillet på gammeldags måde.
      ordmærket classic for smør og margarine er derfor egnet til at adskille vejle
margarinefabriks varer fra andres.
sø- og handelsrettens afgørelse
efter varemærkelovens § 13, stk. 2, nr. 2, er varemærker, som udelukkende består af
tegn    eller  angivelser,   som     i   daglig    sprogbrug eller    efter   almindelig
markedsføringsskik udgør en sædvanlig betegnelse for varen eller tjenesteydelsen,
udelukket fra registrering.
      uanset at classic er blevet en almindelig betegnelse for en række varer,
findes mejeriforeningen ikke at have bevist, at classic er blevet en almindelig
betegnelse for smør og margarine. det er således ikke godtgjort, at betegnelsen
classic i forbrugernes eller detailhandlens øjne anvendes som betegnelse for smør
eller margarine, der er fremstillet på traditionel måde.
      registreringen af varemærket classic, jf. vr 1996 05451 er derfor sket med
rette.
                         thi kendes for ret
patentankenævnet frifindes.
mejeriforeningen danish dairy board skal inden 14 dage efter denne doms afsigelse
betale 40.000 kr. i sagsomkostninger til patentankenævnet.
                                      - 5 -
jørgen sieverts                      elmer                     bjarne møgelhøj
                                      (sign.)
                                  ___ ___ ___
    udskriftens rigtighed bekræftes. sø- & handelsrettens kontor, den 30/04-02
                                       p.j.v.