text:
                                              dom
afsagt den 27. januar 2017 af østre landsrets 18. afdeling
(landsdommer nikolaj aarø-hansen, ulla staal og casper hauberg grønnegaard (kst.)).
18. afd. nr. b-1343-16:
1) tina vestmark pedersen
2) mikael lauesen
3) shila vestmark pedersen
4) steven rene larsen
5) mike vestmark lauesen
6) sabrina elmhorst jensen
mod
thomas cook airlines scandinavia a/s
københavns byrets dom af 30. oktober 2015 (bs 50s-2450/2015) er med procesbevil-
lingsnævnets tilladelse af 26. april 2016 anket af tina vestmark pedersen, mikael lauesen,
shila vestmark pedersen, steven rene larsen, mike vestmark lauesen og sabrina elmhorst
jensen med påstand om, at indstævnte, thomas cook airlines scandinavia a/s, skal betale
4.181,84 kr.
thomas cook airlines scandinavia a/s har påstået stadfæstelse.
sagen er behandlet efter retsplejelovens kapitel 39 om behandling af sager om mindre krav
(småsager), og anken er afgjort på skriftligt grundlag, jf. retsplejelovens § 410, stk. 4.
supplerende sagsfremstilling
sagen angår spørgsmålet om, hvorvidt appellanternes krav på kompensation i henhold til
europa-parlamentets og rådets forordning (ef) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles
bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og
ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (eøf) nr. 295/91 kan
reduceres med det beløb, som de pågældende i henhold til pakkerejseloven for samme
forsinkelse har modtaget som kompensation fra rejsearrangøren.
                                                 - 2 -
appellanterne købte den 7. september 2014 hos spies a/s en pakkerejse til thailand af en
uges varighed indeholdende flytransport med thomas cook airlines scandinavia a/s og
indkvartering på hotel.
flyet, fly nr. dk 3915, skulle afgå fra københavns lufthavn den 27. januar 2015 kl. 16.10,
men afgik på grund af tekniske problemer først kl. 22.10, hvilket bevirkede en forsinket
ankomst til destinationen på seks timer.
som følge af forsinkelsen modtog hver af appellanterne fra spies a/s en kompensation på
686 kr., eller i alt 4.116 kr. det er ubestridt, at kompensationen blev udbetalt som nedslag i
rejsens pris svarende til en dag-andel i overensstemmelse med pakkerejse-ankenævnets
”vejledende retningslinjer om transportforsinkelser i forbindelse med pakkerejser”.
ved e-mail af 20. marts 2015 fremsatte appellanterne ved firmaet ”flykompensa-
tion.nu ivs” over for thomas cook airlines scandinavia a/s krav om betaling af 600
euro til hver.
den 22. april 2015 udbetalte thomas cook airlines scandinavia a/s i alt 22.781 kr. til
appellanterne.
den 27. april 2015 anlagde appellanterne ved københavns byret nærværende sag med på-
stand om betaling af 600 euro til hver og et inkassogebyr på 100 kr.
den 25. maj 2015 nedsatte appellanterne deres påstand svarende til påstanden for landsretten.
i en e-mail af 29. maj 2015 anførte thomas cook airlines scandinavia a/s blandt andet:
      ”flypassagererne har, i nærværende sag, været over 6 timer forsinket på udrejsen.
      derfor har thomas cook, efter pakkerejsereglerne, udbetalt en dagsandel til
      samtlige passagerer på 686 kr., i alt 4116 kr. dette beløb er derfor modregnet i
      kompensationsbeløbet, hvilket forordning ef 261/2004 artikel 12, stk. 1, 2. pkt.
      hjemler.
      vi anser derfor sagen som afsluttet.”
anbringender
                                               - 3 -
parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten.
retsgrundlag
1. om forordning (ef) nr. 261/2004 om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved
boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser mv.
af europa-parlamentets og rådets forordning (ef) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om
fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvis-
ning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (eøf) nr.
295/91 fremgår blandt andet:
      ”europa-parlamentet og rådet for den europæiske union har –
      under henvisning til traktaten om oprettelse af det europæiske fællesskab, særligt
      artikel 80, stk. 2,
      …
      ud fra følgende betragtninger:
      (1)   handling fra fællesskabets side, når det drejer sig om lufttransport, bør bl.a.
            sigte på at sikre et højt beskyttelsesniveau for passagerer. endvidere bør der
            fuldt ud tages hensyn til forbrugerbeskyttelseskrav generelt.
      (2)   boardingafvisning og aflysning eller lange forsinkelser forårsager alvorlige
            problemer og gener for passagererne.
      …
      (4)   fællesskabet bør derfor forbedre de beskyttelsesstandarder, der blev fastsat i
            forordningen, så man både styrker passagerernes rettigheder og sikrer, at
            luftfartsselskaber opererer under harmoniserede betingelser på et
            liberaliseret marked.
      (5)   da der ikke længere skelnes skarpt mellem ruteflyvning og charterflyvning,
            bør beskyttelsen gælde både for passagerer på ruteflyvning og
            charterflyvning, herunder flyvning, der indgår i pakkerejser.
       …
                                        - 4 -
(16) hvis en pakkerejse aflyses af andre årsager end aflysning af flyafgangen, finder
      denne forordning ikke anvendelse.
…
udstedt følgende forordning:
…
                                          artikel 1
                                           formål
1.       i denne forordning fastsættes der på de her anførte betingelser mini-
mumsrettigheder for luftpassagerer ved:
a)    boardingafvisning mod passagerens vilje
b)    aflysning af flyafgange
c)    forsinkelse af flyafgange.
…
                                          artikel 2
                                        definitioner
i denne forordning forstås ved:
…
b)    ”transporterende luftfartsselskab”: et lufttrafikforetagende, der udfører eller har til
      hensigt at udføre en flyvning i henhold til en kontrakt med en passager eller på
      vegne af en juridisk eller fysisk person, der har kontrakt med denne passager
…
                                          artikel 3
                                    anvendelsesområde
1.       denne forordning gælder
a)    for passagerer til en flyafgang fra en lufthavn, der er beliggende på en medlems-
      stats område, hvor traktaten finder anvendelse
b)    for passagerer til en flyafgang fra en lufthavn, der er beliggende i et tredjeland,
      når bestemmelseslufthavnen er beliggende på en medlemsstats område, hvor
      traktaten finder anvendelse, og det transporterende luftfartsselskab for den på-
                                              - 5 -
            gældende flyvning er et ef-luftfartsselskab, medmindre vedkommende har
            modtaget modydelser eller kompensation og har fået bistand i det pågældende
            tredjeland.
      …
      5.        denne forordning gælder for transporterende luftfartsselskaber, der stiller
      transportydelser til rådighed for de passagerer, der er omfattet af stk. 1 og stk. 2. hvis et
      transporterende luftfartsselskab, som ikke har kontrakt med passagererne, opfylder
      forpligtelser under denne forordning, skal det betragtes som opfyldende disse for-
      pligtelser på vegne af den person, der har kontrakt med de pågældende passagerer.
      6.        denne forordning påvirker ikke passagerrettigheder i henhold til direktiv
      90/314/eøf. denne forordning finder ikke anvendelse, hvis en pakkerejse aflyses af
      andre årsager end aflysning af flyafgangen.
      …
                                               artikel 12
                                        yderligere kompensation
      1.        denne forordning indskrænker på ingen måde en passagers ret til yderli-
      gere kompensation. kompensation i henhold til denne forordning kan fratrækkes
      en sådan yderligere kompensation.”
forordningens artikel 12, stk. 1, har i nedenstående sprogversioner følgende ordlyd:
fransk:     ”1. le présent règlement s'applique sans préjudice du droit d'un passager à une
            indemnisation complémentaire. l'indemnisation accordée en vertu du présent
            règlement peut être déduite d'une telle indemnisation.”
engelsk:    ”1. this regulation shall apply without prejudice to a passenger's rights to further
            compensation. the compensation granted under this regulation may be deducted
            from such compensation.”
tysk:       ”(1) diese verordnung gilt unbeschadet eines weiter gehenden schadensersatzan-
            spruchs des fluggastes. die nach dieser verordnung gewährte ausgleichsleistung
            kann auf einen solchen schadensersatzanspruch angerechnet werden.”
svensk:     ”1. tillämpningen av denna förordning påverkar inte en passagerares rätt till
            ytterligare kompensation. kompensation som beviljas i enlighet med denna
            förordning får räknas av från sådan kompensation.”
af eu-domstolens dom af 13. oktober 2011 i sag c-83/10, rodríguez m.fl., hedder det om
begrebet ”yderligere kompensation” i artikel 12 i forordning nr. 261/2004 blandt andet:
                                              - 6 -
     ”37 det bemærkes indledningsvis, at artikel 1 i forordning nr. 261/2004 under-
           streger, at der er tale om minimumsrettigheder for luftfartspassagerer ved
           boardingafvisning mod passagerens vilje, aflysning af flyafgange eller
           forsinkelse af flyafgange. endvidere bestemmer forordningens artikel 12
           med overskriften »yderligere kompensation«, at forordningen på ingen
           måde indskrænker en passagers ret til yderligere kompensation. det anføres
           ligeledes, at kompensation i henhold til denne forordning kan fratrækkes en
           sådan kompensation.
     38    det følger af disse bestemmelser, at kompensation, der ydes flypassagerer i
           henhold til artikel 12 i forordning nr. 261/2004, kan supplere anvendelsen af
           foranstaltninger fastsat i forordningen, således at passagererne kan få
           erstatning for den samlede skade som følger af luftfartsselskabets
           misligholdelse af sine aftalemæssige forpligtelser. bestemmelsen gør det
           således muligt for den nationale domstol at pålægge luftfartsselskabet at
           betale erstatning til passagerer for misligholdelse af en aftale om luft-
           transport på et andet retsgrundlag end forordning nr. 261/2004, dvs. navnlig
           i henhold til montrealkonventionen eller national ret.
     39    det skal i denne forbindelse bemærkes, at domstolen allerede har fastslået,
           at de standardiserede og umiddelbare foranstaltninger efter forordning
           nr. 261/2004 ikke i sig selv er til hinder for, at de berørte passagerer – i
           tilfælde af, at samme misligholdelse af luftfartsselskabets forpligtelser i
           øvrigt har givet anledning til skader, som giver ret til erstatning – kan
           anlægge erstatningssag efter betingelserne i montrealkonventionen (jf. i
           denne retning dom af 10.1.2006, sag c-344/04, iata og elfaa, sml. i,
           s. 403, præmis 47).
     …
     43    passagernes krav på grundlag af deres rettigheder efter denne forordning,
           herunder efter artikel 8 og 9, kan ikke betragtes som henhørende under
           »yderligere« kompensation, således som dette er defineret i denne doms
           præmis 39.
     …
     46    herefter skal det andet spørgsmål besvares med, at begrebet »yderligere
           kompensation« i artikel 12 i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således,
           at det giver den nationale domstol mulighed for at tilkende erstatning på
           grundlag af montrealkonventionen eller nationale regler for skade, herunder
           ikke-økonomisk skade, som følge af misligholdelse af en kontrakt om
           lufttransport. …”
af europa-kommissionens fortolkningsvejledning af 15. juni 2016 vedrørende europa-
parlamentets og rådets forordning (ef) nr. 261/2004 om fælles bestemmelser om kom-
pensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange
                                                 - 7 -
forsinkelser og om rådets forordning (ef) nr. 2027/97 om luftfartsselskabers erstat-
ningsansvar i tilfælde af ulykker som ændret ved europa-parlamentets og rådets forordning
(ef) nr. 889/2002 (2016/c 214/04) fremgår blandt andet:
      ”1. indledning
      europa-parlamentets og rådets forordning (ef) nr. 261/2004 af 11. februar 2004
      om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved
      boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af
      forordning (eøf) nr. 295/91 … (herefter ”forordningen”) trådte i kraft den 17.
      februar 2005. …
      …
      med disse retningslinjer for fortolkning ønsker kommissionen at give en tydelige
      forklaring af en række bestemmelser i forordningen, navnlig i lyset af domstolens
      praksis, således at de nuværende regler kan håndhæves mere effektivt og ensartet.
      …
      retningslinjerne dækker ikke alle forordningens bestemmelser udførligt, og de
      fastlægger heller ikke nye bestemmelser. det bemærkes, at disse retningslinjer for
      fortolkning ikke foregriber den fortolkning af eu-retten, som måtte blive givet af
      domstolen.
      …
      2.   forordningens anvendelsesområde
      2.1. territorialt anvendelsesområde
      …
      2.2. materielt anvendelsesområde
      …
      2.2.6. forordningens anvendelsesområde i forhold til direktivet om pakkerejser
      i henhold til forordningens artikel 3, stk. 6, og betragtning 16 gælder forordningen
      også for flyafgange inden for en pakkerejse, medmindre en pakkerejse aflyses af
      andre årsager end aflysning af flyafgangen. det anføres også, at de rettigheder,
      der opnås i medfør af forordningen, ikke påvirker de rettigheder, som passagerer
      opnår i medfør af direktivet om pakkerejser … rejsende har således i princippet
      rettigheder over for både arrangøren af pakkerejsen i henhold til direktivet om
      pakkerejser og det transporterende luftfartsselskab i henhold til forordningen. i
      henhold til artikel 14, stk. 5, i direktiv (eu) 2015/2302 om pakkerejser og
      sammensatte rejsearrangementer, som finder fuld anvendelse fra den 1. juli 2018,
      er en ret til kompensation eller prisnedsættelse i henhold til dette direktiv uden
                                                - 8 -
       virkning for rejsendes rettigheder i henhold til forordningen. det bestemmes dog,
       at erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til dette direktiv og
       forordninger om passagerrettigheder, skal fratrækkes hinanden med henblik på at
       undgå overkompensation.
       hverken forordningen eller direktivet omhandler spørgsmålet om, hvorvidt ar-
       rangøren af pakkerejsen eller det transporterende luftfartsselskab i sidste ende skal
       bære de omkostninger, der er forbundet med deres overlappende forpligtelser ...
       afgørelsen af et sådant spørgsmål afhænger derfor af de kontraktlige
       bestemmelser mellem arrangører og luftfartsselskaber og den gældende nationale
       lovgivning. eventuelle aftaler, der indgås i denne henseende (herunder praktiske
       aftaler for at undgå overkompensation), må ikke forringe passagerens mulighed
       for at gøre et krav gældende over for arrangøren af pakkerejsen eller
       luftfartsselskabet og opnå de relevante rettigheder.”
europa-kommissionen har den 13. marts 2013 fremsat forslag til europa-parlamentets
og rådets forordning om ændring af forordning (ef) nr. 261/2004 om fælles be-
stemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning
og ved aflysning eller lange forsinkelser og forordning (ef) nr. 2027/97 om
luftfartsselskabers erstatningsansvar ved luftbefordring af passagerer og deres bagage. i
det endnu ikke vedtagne forslag hedder det blandt andet:
                                             ”forslag til
                   europa-parlamentets og rådets forordning
                                                  …
       europa-parlamentet og rådet for den europæiske union
       har –
       …
       ud fra følgende betragtninger:
       …
       (6)    forordning (ef) nr. 261/2004 gælder også for passagerer, som har booket
              deres flyrejse som del af en pakkerejse. det bør dog præciseres, at pas-
              sagerer ikke kan kumulere rettigheder, navnlig under både denne forordning
              og rådets direktiv 90/314/eøf af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder
              pakkeferier og pakketure … passagererne bør kunne vælge, hvilken lov de
              vil benytte til deres krav, men de bør ikke have ret til at kumulere
              kompensation for det samme problem under begge retsakter. det bør ikke
              være passagerernes problem, hvordan luftfartsselskaber og rejsearrangører
              fordeler sådanne krav mellem hinanden.
                                               - 9 -
      …
      vedtaget denne forordning:
                                              artikel 1
      forordning (ef) nr. 261/2004 ændres således:
      …
      2.        i artikel 3 foretages følgende ændringer:
      …
      c)    stk. 6 affattes således:
            ”6. denne forordning gælder også for passagerer, der befordres i henhold til
            pakkerejsekontrakter, men den påvirker ikke passagerrettigheder i henhold
            til rådets direktiv 90/314/eøf. passagerer har ret til at indbringe krav efter
            denne forordning og efter rådets direktiv 90/314/eøf, men kan ikke for de
            samme forhold kumulere rettigheder under begge retsakter, hvis
            rettighederne beskytter de samme interesser eller har samme mål. denne
            forordning finder ikke anvendelse, hvis en pakkerejse aflyses eller forsinkes
            af andre årsager end aflysning eller forsinkelse af flyvningen.” ”
2. om pakkerejseloven
af lov nr. 472 af 30. juni 1993 om pakkerejser § 22 følger:
      ”§ 22. lider kunden tab som følge af, at pakkerejsen er mangelfuld, har kunden
      krav på erstatning fra arrangøren, medmindre mangelen skyldes forhold som
      nævnt i § 17, stk. 1, nr. 3 og 4. kunden har endvidere krav på erstatning, hvis
      mangelen angår egenskaber, som må anses tilsikrede.
           stk. 2. har mangelen forvoldt kunden væsentlig ulempe, kan der desuden til-
      komme kunden en godtgørelse.”
pakkerejseloven gennemfører dele af rådets direktiv af 13. juni 1990 om pakkerejser,
herunder pakkeferier og pakketure (90/314/eøf), der i artikel 4, stk. 7, 1. pkt.,
indeholder følgende bestemmelse:
      ”hvis en væsentlig del af de af kontrakten omfattede ydelser ikke leveres efter
      forbrugerens afrejse, eller hvis rejsearrangøren konstaterer, at han ikke vil være i
      stand til at levere en væsentlig del af disse ydelser, træffer han vederlagsfrit for
      forbrugeren passende alternative foranstaltninger til, at denne kan fortsætte
                                                - 10 -
      pakkerejsen, og refunderer i givet fald forskellen mellem værdien af de aftalte og
      de ydede tjenester til forbrugeren.”
i pakkerejse-ankenævnets ”vejledende retningslinjer om transportforsinkelser i for-
bindelse med pakkerejser” hedder det blandt andet:
      ”da man som rejsende må være forberedt på, at der ved transport, fx med fly, kan
      opstå større eller mindre forsinkelser, anser ankenævnet ikke enhver forsinkelse
      for en mangel ved rejsen.
      ifølge ankenævnets praksis ydes der således kun kompensation i form af nedslag
      i rejsens pris, hvis den forsinkede ankomst til rejsemålet efter en helheds-
      bedømmelse, herunder afhængig af rejsens art og den tidsmæssige udstrækning, er
      betydelig.
      ankenævnets vejledende retningslinjer om transportforsinkelser i forbindelse med
      pakkerejser på 1 uge (7 dage) og 2 uger (14 dage) er herefter:
      a. forsinket ankomst på mellem 6 og 10 timer:
      nedslag i rejsens pris svarende til en dag-andel, dvs. 1/14 (1 uge) og 1/28 (2
      uger).”
af europa-parlamentets og rådets direktiv (eu) 2015/2302 af 25. november 2015 om
pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer samt om ændring af forordning (ef) nr.
2006/2004 og europa-parlamentets og rådets direktiv 2011/83/eu og om ophævelse af
rådets direktiv 90/314/eøf, som endnu ikke er gennemført i dansk ret, men som
europa-kommissionen har henvist til i ovenstående fortolkningsvejledning af 15. juni
2016 vedrørende forordning (ef) nr. 261/2004 m.fl., fremgår blandt andet:
      ”europa-parlamentet og rådet for den europæiske union
      har –
      under henvisning til traktaten om den europæiske unions funktionsmåde, særlig
      artikel 114,
      …
      ud fra følgende betragtninger:
      …
      (36) dette direktiv bør ikke gribe ind i de rejsendes ret til at fremsætte krav både
             i henhold til dette direktiv og i henhold til anden relevant eu-lovgivning
             eller internationale konventioner, så de rejsende fortsat har mulighed for at
                                                 - 11 -
              rejse krav over for rejsearrangøren, transportøren eller en anden ansvarlig
              part eller efter omstændighederne over for mere end én part. det bør
              præciseres, at med henblik på at undgå overkompensation bør erstatning
              eller prisnedsættelse, der gives i henhold til dette direktiv, og erstatning eller
              prisnedsættelse, der gives i henhold til anden relevant eu-lovgivning eller
              internationale konventioner, fratrækkes hinanden. rejsearrangørens ansvar
              bør ikke være til hinder for retten til at søge regres hos tredjemand, herunder
              hos tjenesteydere.
       …
       vedtaget dette direktiv:
       …
                                               artikel 14
                                      prisnedsættelse og erstatning
       …
       5.       ret til erstatning eller prisnedsættelse i henhold til dette direktiv er uden
       virkning for rejsendes rettigheder i henhold til forordning (ef) nr. 261/2004,
       forordning (ef) nr. 1371/2007, europa-parlamentets og rådets forordning (ef)
       nr. 392/2009 … forordning (eu) nr. 1177/2010 og forordning (eu) nr. 181/2011
       og internationale konventioner. rejsende har ret til at fremsætte krav efter dette
       direktiv og efter de nævnte forordninger og internationale konventioner.
       erstatning eller prisnedsættelse, der gives i henhold til dette direktiv, og erstatning
       eller prisnedsættelse, der gives i henhold til de nævnte forordninger og
       internationale konventioner, fratrækkes hinanden med henblik på at undgå
       overkompensation.
       ...
                                               artikel 28
                                             gennemførelse
       1.       medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 1. januar 2018 de
       nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
       de meddeler straks kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.
       2.       de anvender disse love og bestemmelser fra den 1. juli 2018.”
landsrettens begrundelse og resultat
sagen angår spørgsmålet om, hvorvidt transportøren thomas cook airlines scandinavia a/s
i forbindelse med udbetaling af kompensation for flyforsinkelse i henhold til forordning (ef)
                                              - 12 -
nr. 261/2004 med 600 euro til hver af appellanterne har været berettiget til for hver appellant
at fratrække en et beløb på 686 kr., som pågældende i henhold til pakkerejseloven for samme
flyforsinkelse har modtaget som kompensation fra rejsearrangøren.
formålet med forordning (ef) nr. 261/2004 om kompensation og bistand til luftfartspassa-
gerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser er i de givne situationer
at fastsætte minimumsrettigheder for luftfartspassagerer, jf. forordningens artikel 1. af artikel
3, stk. 6, følger, at forordningen ikke påvirker passagerrettigheder i henhold til rådets direktiv
90/314/eøf om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, som i dansk ret delvist er
gennemført ved pakkerejseloven.
i forordningens artikel 12, stk. 1, hedder det: ”denne forordning indskrænker på ingen måde
en passagers ret til yderligere kompensation. kompensation i henhold til denne forordning
kan fratrækkes en sådan yderligere kompensation.” ifølge eu-domstolens dom af 13. oktober
2011 i sag c-83/10, præmis 46, skal begrebet ”yderligere kompensation” fortolkes således, at
det giver den nationale domstol mulighed for at tilkende erstatning på grundlag af
montrealkonventionen eller nationale regler for skade, herunder ikke-økonomisk skade, som
følge af misligholdelse af en kontrakt om lufttransport.
på denne baggrund, herunder ordlyden af forordningens artikel 12, stk. 1, finder landsretten,
at thomas cook airlines scandinavia a/s ikke har været berettiget til i forbindelse med
udbetaling til appellanterne af kompensation for flyforsinkelse i henhold til forordning (ef)
nr. 261/2004 at fratrække det beløb, som de pågældende i henhold til pakkerejseloven for
samme flyforsinkelse har modtaget som kompensation fra rejsearrangøren. denne vurdering
ændres ikke af det forhold, at europa-parlamentets og rådets direktiv (eu) 2015/2302 af 25.
november 2015 om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer mv., som endnu ikke er
gennemført i dansk ret, og europa-kommissionens forslag til ændring af forordning (ef) nr.
261/2004, som endnu ikke er vedtaget, begge indeholder bestemmelser, hvorefter passagerer
ikke for samme forhold kan kumulere rettigheder efter nævnte direktiv og forordning, hvis
rettighederne beskytter samme interesser eller har samme mål.
herefter, og da den beløbsmæssige opgørelse af kravet er ubestridt, tager landsretten ap-
pellanternes påstand til følge.
                                               - 13 -
efter sagens værdi, forløb og udfald skal thomas cook airlines scandinavia a/s i sagsom-
kostninger for begge retter til appellanterne betale i alt 2.625 kr., hvoraf 750 kr. er til dækning
af retsafgifter for begge retter, og 1.825 kr. inkl. moms er til dækning af udgifter til
repræsentation under byrettens behandling af sagen.
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
byrettens dom ændres, således at thomas cook airlines scandinavia a/s til tina vestmark
pedersen, mikael lauesen, shila vestmark pedersen, steven rene larsen, mike vestmark
lauesen og sabrina elmhorst jensen inden 14 dage skal betale i alt 4.116 kr. og i
sagsomkostninger for begge retter 2.625 kr.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt mandag den 5. marts 2012
sag 75/2010
(1. afdeling)
advokat a
(advokat ole thiel)
mod
b under konkurs
(advokat boris frederiksen)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 6. februar 2009 og af østre
landsrets 18. afdeling den 28. oktober 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, poul søgaard, thomas rørdam,
hanne schmidt og oliver talevski.
påstande
appellanten, advokat a, har påstået frifindelse.
indstævnte, b under konkurs, har påstået stadfæstelse.
anbringender
b under konkurs har frafaldet anbringendet om, at pengeoverførslerne udgjorde en transak-
tion, der var omfattet af dagældende hvidvaskningslov.
supplerende sagsfremstilling
advokat a sendte den 6. september 2005 en e-mail til sparbank vest. heri hedder det bl.a.:
       ”det er min opfattelse, at et nyt møde næppe tilfører sagen yderligere, idet det der skal
       afklares er bs skattemæssige situation i forlængelse af virksomhedsophøret. kun når de
                                               - 2 -
       skattemæssige forhold er afdækket kan der tages stilling til indholdet af en eventuel ak-
       kord.”
c har den 11. september 2007 oplyst følgende over for kurator i konkursboet:
       ”jeg kan hermed bekræfte, at jeg på bs anmodning har opbevaret nogle af hans penge i
       en kort periode.
       b har modtaget pengene igen, som han selv kan bekræfte.”
det fremgår af skifterettens retsbog af 17. marts 2006, hvor b blev erklæret konkurs, at der
ikke blev registreret aktiver i boet, og at b havde forklaret, at der ikke fandtes aktiver i boet.
højesterets begrundelse og resultat
b havde givet advokat a i opdrag at indgå forhandlinger med bs kreditorer vedrørende en
frivillig akkordordning, da b var insolvent. sagen angår, om advokat a er erstatningsansvar-
lig over for b under konkurs, fordi han efter bs anmodning fra sin klientkonto overførte hen-
holdsvis 328.256,90 kr. til d og 270.000 kr. til e.
af de grunde, som landsretten har anført, finder højesteret, at advokat a handlede culpøst
over for bs kreditorer ved at overføre pengene til d og e. højesteret finder endvidere, at ad-
vokat as pengeoverførsel var en medvirkende årsag til, at pengene blev unddraget fra at tjene
bs kreditorer til fyldestgørelse, og dermed til det tab, som konkursboet kræver erstattet.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal advokat a betale 50.000 kr. til b under konkurs.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.