text:
                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 16. august 2016
sag 117/2015
(1. afdeling)
yupex trading a/s
(advokat eduardo vistisen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat søren horsbøl jensen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 5. afdeling den 30. april 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, thomas rørdam, jens peter
christensen, kurt rasmussen og lars apostoli.
påstande mv.
appellanten, yupex trading a/s, har gentaget sin påstand om, at indstævnte, skatteministe-
riet, skal anerkende, at selskabet for perioden 2005-2007 har krav på efterbetaling af yderli-
gere 15 % i registreringsafgift i forbindelse med eksport af motorkøretøjer, og at den nærmere
beløbsmæssige opgørelse af selskabets efterbetalingskrav hjemvises til skat.
selskabet har endvidere gentaget sin anmodning om, at der stilles præjudicielle spørgsmål til
eu-domstolen.
skatteministeriet har påstået stadfæstelse og modsat sig, at sagen udsættes på forelæggelse af
præjudicielle spørgsmål for eu-domstolen.
anbringender
yupex trading a/s har navnlig anført, at selskabet ved eksport af brugte biler har krav på
godtgørelse af registreringsafgift (eksportgodtgørelse), således at restafgiften godtgøres fuldt
                                               - 2 -
ud. bestemmelsen i registreringsafgiftslovens § 7 b, stk. 3, hvorefter godtgørelsesbeløbet skal
reduceres med 15 %, indebærer en traktatkrænkelse, herunder især af tef artikel 29 (nu
teuf artikel 35) om kvantitative udførselsrestriktioner.
anvendelsen af bilerne i danmark ophører ved eksporten, og den danske registreringsafgift
bliver uforholdsmæssigt stor, hvis der ikke ydes godtgørelse af hele restafgiften ved ekspor-
ten. reduktion af eksportgodtgørelsen med 15 % efter § 7 b, stk. 3, indebærer en restriktion
og betyder, at den danske registreringsafgift af de eksporterede biler ikke er proportional med
den faktiske anvendelse af bilerne i danmark. det er i strid med det eu-retlige proportionali-
tetsprincip, hvoraf det følger, at den opkrævede registreringsafgift skal stå i passende forhold
til den faktiske anvendelse af bilerne i danmark.
reduktionen af eksportgodtgørelsen med 15 % indebærer endvidere en konkurrencefordel for
brugte biler, som sælges på hjemmemarkedet. anvendelse af interne afgifter til konkurrence-
forvridning er i strid med tef artikel 90 (nu teuf artikel 110). afgifterne er også traktatstri-
dige, når den faktiske effekt er en fordel for indenlandsk salg – selv om det kun måtte være
aktuelt i visse tilfælde. bevisbyrden påhviler staten, når denne hævder, at forskelsbehandling
til fordel for hjemmemarkedet ikke kan forekomme som følge af afgiftsordningen, og denne
bevisbyrde har skatteministeriet ikke løftet.
de danske regler om godtgørelse af registreringsafgift ved eksport har klar sammenhæng med
de eu-retlige regler, og spørgsmålet om lovligheden af de begrænsninger af eksportgodtgø-
relsen, som følger af § 7 b, stk. 3, bør derfor forelægges for eu-domstolen med henblik på
afklaring af den foreliggende tvivl om betydningen af de relevante eu-regler på området.
skatteministeriet har navnlig anført, at de danske regler om eksportgodtgørelse i registre-
ringsafgiftslovens § 7 b ikke blev indført, fordi det ifølge eu-retten var påkrævet. bortset fra
visse undtagelser, som er uden betydning for denne sag, er beskatningen af motorkøretøjer
endnu ikke blevet harmoniseret i eu. medlemsstaterne kan derfor frit udøve deres beskat-
ningsbeføjelser inden for dette område under overholdelse af eu-retten.
når der – som i denne sag – er tale om køretøjer, som er indført i danmark med henblik på
varig benyttelse her i landet, og som derfor ubestridt med rette er blevet afgiftsberigtiget fuldt
ud ved indregistreringen, følger det ikke af de eu-retlige regler, at der skal ydes godtgørelse
                                                - 3 -
af registreringsafgift ved senere eksport. hvis en bil bliver eksporteret til et andet eu-land,
hvor der ligeledes skal betales registreringsafgift efter de interne regler i dette land, kan
manglende godtgørelse af restafgift i eksportlandet indebære en art dobbeltbeskatning i form
af registreringsafgift i begge lande for den samme bil. som følge af den manglende harmoni-
sering af registreringsafgiftsreglerne i eu er der imidlertid ingen eu-retlige hindringer for
denne konsekvens. det fremgår klart af praksis på området.
da et krav på godtgørelse af registreringsafgift i forbindelse med eksport af brugte biler ikke
følger af de eu-retlige regler, giver eu-retten heller ikke selskabet grundlag for at anfægte, at
der kun ydes delvis godtgørelse af restafgiften. ingen af de regler, som yupex trading har
påberåbt sig, giver grundlag for et andet resultat. et generelt princip om, at en medlemsstat
kun kan opkræve registreringsafgift for det tidsrum, bilen faktisk anvendes i denne stat, følger
således heller ikke af de eu-retlige regler.
bestemmelsen om, at godtgørelsen af restafgiften beskæres med 15 %, er i øvrigt sagligt be-
grundet, idet en regel om godtgørelse af hele afgiften uden begrænsning ville få karakter af
direkte eksportstøtte, således at det ville blive mere fordelagtigt at sælge brugte biler til
udenlandske købere end til danske.
eu-domstolens praksis efterlader ingen tvivl om den rette forståelse af de eu-retlige regler
på området, og der er derfor ikke grundlag for præjudiciel forelæggelse af spørgsmål herom
for eu-domstolen.
supplerende sagsfremstilling
højesteret har under sagens forberedelse afslået anmodning om præjudiciel forelæggelse af
spørgsmål for eu-domstolen, herunder ved kendelse af 28. januar 2016. i kendelsen hedder
det bl.a.:
      ”højesterets begrundelse og resultat
      der er ikke af eu fastsat særlige fællesskabsretlige regler om registreringsafgift af kø-
      retøjer, herunder om godtgørelse af registreringsafgift ved udførsel af køretøjer fra en
      medlemsstat til en anden. det er højesterets foreløbige vurdering, at de traktatbestem-
      melser, som yupex trading a/s har påberåbt sig til støtte for anmodningen om fore-
      læggelse, ikke rejser en sådan rimelig tvivl om forståelsen af fællesskabsretten af betyd-
      ning for den foreliggende sag, at der er grundlag for at imødekomme yupex tradings
      anmodning om at forelægge spørgsmål for eu-domstolen.”
                                                 - 4 -
supplerende retsgrundlag
af kommissionens meddelelse offentliggjort den 10. oktober 2001, kom(2001) 260, pkt.
3.1.4., fremgår bl.a.:
      ”motorkøretøjsbeskatning
      …
      for tiden er der f.eks. ikke nogen koordinering med hensyn til registreringsafgifter på
      personbiler. en person i de elleve medlemsstater, der ønsker at købe en bil, vil være
      nødt til at betale registreringsafgift. hvis denne person derefter flytter for at bosætte sig
      og arbejde i en anden medlemsstat, er det nødvendigt at indregistrere bilen på ny med
      lokale nummerplader og i mindst 11 af medlemsstaterne betale yderligere en registre-
      ringsafgift der, uden at der findes nogen ordning for refusion eller fritagelse for den re-
      gistreringsafgift, der er betalt i det første land. ud over registreringsafgiften giver de
      højt differentierede systemer for motorkøretøjsbeskatning også anledning til adskillige
      problemer i relation til varernes frie bevægelighed. kommissionen vil undersøge, om
      nogen af disse problemer udgør overtrædelser af traktaten, og træffe de nødvendige for-
      holdsregler. der bør under alle omstændigheder opmuntres til indbyrdes tilnærmelse af
      køretøjsafgifterne, især i betragtning af den øgede gennemsigtighed i motorkøretøjspri-
      serne som følge af indførelsen af euroen.”
af kommissionens meddelelse af 20. december 2010, kom(2010) 769, pkt. 4, fremgår bl.a.:
      ”registrerings- og vægtafgift
      når eu-borgere køber en bil i en anden medlemsstat end deres normale bopælsstat, el-
      ler når de flytter en bil til en anden medlemsstat end den, hvor den er registreret, kom-
      mer de ofte ud for et omfattende bureaukrati og skal eventuelt betale registrerings-
      og/eller vægtafgift to gange.
      i 2005 foreslog kommissionen et direktiv[8] om afgifter på personbiler med henblik på
      en gradvis udfasning af registreringsafgiften for biler og indførelse af en refusionsord-
      ning i en overgangsperiode. medlemsstaterne har endnu ikke nået den enstemmige
      enighed, der er nødvendig for at vedtage dette forslag. kommissionen er i øjeblikket
      ved at foretage en ny vurdering af spørgsmålene med henblik på at løse problemet med
      dobbelt registreringsafgift på biler og vil fremlægge nye forslag i 2011.[9]”
i kommissionens meddelelse af 14. december 2012, kom(2012) 756, pkt. 5, hedder det bl.a.:
      ”konklusion og opfølgning
                                                   - 5 -
       …
       skønt den tilgang, kommissionen foreslog i 2005, dvs. afskaffelse af registreringsaf-
       gifterne og provenuneutral indregning af dem i de eksisterende vægtafgifter, hidtil ikke
       er blevet vedtaget, har nogle af medlemsstaterne allerede frivilligt truffet visse af foran-
       staltningerne i forslaget, hvilket kommissionen bifalder. der resterer stadig en række
       problemer, der ikke er forenelige med ideen om et reelt indre marked, og de kræver der-
       for en løsning på kort sigt.
       således har kommissionen identificeret nedenstående bedste praksis, som den opfordrer
       medlemsstaterne til at følge på kort sigt:
       1.      for at sikre, at skatteyderne kender deres rettigheder og pligter, når de flytter til en
               anden medlemsstat, bør medlemsstaterne levere fyldestgørende information om,
               hvordan de anvender registrerings- og vægtafgift på køretøjer i situationer med
               grænseoverskridelse, herunder information om, hvorledes de har implementeret
               den eu-lovgivning, der er beskrevet i nærværende meddelelse og swd. med
               henblik herpå bør der udpeges et centralt kontaktpunkt for skatteyderne, som der
               kan lægges et link til på kommissionens websted.
       2.      for at undgå dobbelt- og overbeskatning, når en eu-borger overfører sin bil til en
               anden medlemsstat, bør den medlemsstat, der oprindelig har opkrævet registre-
               ringsafgift, som minimum delvis refundere afgiften, idet der tages højde for bilens
               værdiforringelse, uanset om bestemmelsesstaten tilbyder fritagelse for registre-
               ringsafgift.
       3.      medlemsstaterne bør udnytte fleksibiliteten i direktiv 83/182/eøf fuldt ud til at
               anvende mere liberale ordninger for midlertidig brug af køretøjer, uden at der op-
               kræves registrerings- og vægtafgift. dette vedrører især lejebiler, der er registreret
               i en anden medlemsstat, men også andre situationer, hvor en bosiddende persons
               bil, der er registreret i en anden medlemsstat, bliver brugt midlertidigt eller lejlig-
               hedsvis.
       4.      der bør gennemføres tiltag til at reducere den fragmentering af bilmarkedet i eu,
               der skyldes forskelle mellem medlemsstaternes anvendelse af registrerings- og
               vægtafgift. de kommende retningslinjer om finansielle incitamenter til rene og
               energieffektive køretøjer bør ligeledes tages i betragtning.
       når kommissionen har modtaget reaktioner fra de institutioner, denne meddelelse er
       stilet til, agter den at nedsætte en teknisk arbejdsgruppe, der skal drøfte ovenstående
       emner med medlemsstaterne. denne proces skulle sætte nyt skub i rådets drøftelser af
       2005-forslaget. det kan også komme på tale at revidere direktiv 83/182/eøf, hvorved
       der tages højde for domstolens omfattende retspraksis og gennemsigtigheden og den ju-
       ridiske sikkerhed øges.”
eu-domstolens dom af 21. november 2013 i sagen c-302/12 angår et spørgsmål om mulig-
heden for dobbelt registreringsafgift af biler, som på samme tid anvendes i to eu-medlems-
stater. i præmisserne hedder det bl.a.:
                                               - 6 -
”23 i denne forbindelse bemærkes, at med forbehold af visse undtagelser uden betydning for
       hovedsagen er pålæggelsen af afgifter på automobiler ikke harmoniseret på eu-plan.
       medlemsstaterne kan derfor frit udøve deres beskatningsbeføjelse på dette område un-
       der overholdelse af eu-retten (jf. dom af 26.4.2012, forenede sager c-578/10 – c-
       580/10, van putten m.fl., sml., eu: c: 2012:246, præmis 37 og den deri nævnte rets-
       praksis, samt kendelse af 27.4.2012, sag c-114/11, notermans-boddenberg, præmis
       21).
24     med hensyn til indregistreringsafgifter på køretøjer følger det af fast retspraksis, at en
       medlemsstat kan opkræve registreringsafgift af en automobil, der er indregistreret i en
       anden medlemsstat, når nævnte køretøj i det væsentlige skal anvendes varigt på først-
       nævnte medlemsstats område eller faktisk anvendes på denne måde (jf. dommen i sagen
       van putten m.fl. præmis 46, og notermans-boddenberg-kendelsen, præmis 26).
…
27     den forelæggende ret ønsker oplyst, om den blotte omstændighed, at et køretøj i det
       væsentlige er bestemt til faktisk og varig anvendelse ikke blot i nederlandene, men også
       i den medlemsstat, hvor det er indregistreret, eller faktisk anvendes på denne måde, bør
       give anledning til begrænsninger af disse to medlemsstaters udøvelse af deres beskat-
       ningsbeføjelser.
28     i denne forbindelse bemærkes, at hvor der ikke er en harmonisering på eu-plan, udgør
       ugunstige virkninger som kan følge af, at to forskellige medlemsstater udøver deres be-
       skatningskompetence sideløbende med hinanden, i det omfang en sådan udøvelse ikke
       udgør forskelsbehandling, ikke restriktioner for den frie bevægelighed (jf. dom af
       8.12.2011, sag c-157/10, banco bilbao vizcaya argentaria, sml. i, s. 13023, præmis
       38).
29     hertil kommer, som generaladvokaten har anført …, at selv hvis det antages, at pligten
       til at betale pm-afgiften og den belgiske registreringsafgift indtræder på grundlag af
       samme udløsende begivenhed, er medlemsstaterne ikke forpligtede til at tilpasse deres
       eget skattesystem til de forskellige beskatningssystemer i de øvrige medlemsstater med
       henblik på navnlig at undgå dobbeltbeskatning.
…
32     henset til samtlige ovenstående betragtninger skal de forelagte spørgsmål besvares med,
       at artikel 43 ef skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lov-
       givning, som pålægger en automobil, der er indregistreret i en anden medlemsstat, og
       for hvilken der allerede er blevet betalt afgift i forbindelse med denne registrering, en
       afgift i forbindelse med, at den anvendes for første gang på det nationale vejnet, når
       dette køretøj i det væsentlige er bestemt til faktisk og varig anvendelse i begge disse
       medlemsstater eller faktisk anvendes på denne måde, for så vidt som denne afgift ikke
       er diskriminerende.”
ved dom af 29. juni 1978 i sagen 142/77 (larsen og kjerulff) har eu-domstolen bl.a. besva-
ret et spørgsmål om lovligheden af en afgiftsordning, hvorved der bl.a. pålægges afgift for
                                                  - 7 -
  ædle metaller, som eksporteres, uden hensyn til om der tillige opkræves en tilsvarende afgift i
  det land, metallerne eksporteres til. af præmisserne 32-36 fremgår følgende:
” 32     det fremgår af de to første spørgsmål, at den nationale ret rejser det problem, om en
         vare af ædelmetal, der eksporteres uden påførelse af navnestempel, bør fritages for af-
         gift, hvis varen i bestemmelseslandet vil blive omfattet af nyt tilsyn med dertil hørende
         afgifter.
33       det må hertil bemærkes, at eøf-traktaten ikke indeholder nogen regel, hvorefter en
         sådan dobbelt afgiftsbelæggelse er forbudt;
34       selv om et sådant forbud utvivlsomt er ønskeligt af hensyn til de frie varebevægelser,
         kan det imidlertid kun gennemføres ved en harmonisering af de nationale ordninger i
         henhold til traktatens artikel 99, eventuelt artikel 100;
35       fællesskabsretten indeholder på sit nuværende trin ingen regel, der forbyder en
         medlemsstat at lade eksportvarer være omfattet af en bidragsordning til finansiering af
         et tilsyn med ædle metaller;
36       af samme grund kan en bidragsordning, hvorefter en givet mængde metal, der omsættes
         på hjemmemarkedet, kun må medregnes én gang ved beregningen af det afgiftspligtige
         forbrug, der lægges til grund ved finansieringen af tilsynet med ædle metaller, ikke an-
         tages at indebære forskelsbehandling derved, at den samme afgiftsmetode anvendes på
         eksportvarer, når de nærmere regler for tilsyn og importafgifter i andre stater ligger
         uden for eksportstatens herredømme.”
  tilsvarende konklusioner fremgår bl.a. af eu-domstolens dom af 23. april 2002 i sagen c-
  234/99 (niels nygård) om svineafgift.
  højesterets begrundelse og resultat
  sagen angår reglen i den dagældende registreringsafgiftslov § 7 b, stk. 3, 1. pkt., om reduk-
  tion af afgiftsgodtgørelsen med 15 %, når et køretøj, som er afgiftsberigtiget til varig anven-
  delse i danmark, afmeldes fra motorregisteret og udføres af landet. spørgsmålet er, om det er
  i strid med eu-retten, at den beregnede restafgift reduceres med 15 % ved opgørelsen af
  godtgørelsesbeløbet – den såkaldte ”eksportgodtgørelse”.
  eu-domstolen har bl.a. ved dom af 21. november 2013 i sag c-302/12 fastslået, at der bortset
  fra visse undtagelser endnu ikke er sket en harmonisering af eu-landenes regler om registre-
  ringsafgift, og at medlemsstaterne derfor frit kan udøve deres beskatningsbeføjelse på dette
  område under overholdelse af eu-retten.
                                                 - 8 -
det følger endvidere af eu-domstolens praksis, jf. f.eks. dom af 29. juni 1978 i sag 142/77
(larsen og kjerulff), at det – når bortses fra harmoniserede afgifter – ikke i sig selv giver
grundlag for et retskrav på afgiftsrefusion, afgiftsgodtgørelse eller afgiftslempelse i det land,
hvorfra varen eksporteres, at der opkræves en tilsvarende afgift af den samme vare i det land,
som varen eksporteres til.
domstolen har også fastslået, at der – uanset ugunstig virkning for det indre marked af
dobbelt afgift – ikke gælder et eu-retligt forbud mod, at samme bil belastes med fuld
registreringsafgift i flere lande, når bilen i det væsentlige skal anvendes varigt i de på-
gældende lande, jf. f.eks. den nævnte dom af 21. november 2013 i sag c-302/12.
på baggrund af det anførte finder højesteret, at det for biler, der ved indregistreringen i det
væsentlige skal anvendes varigt i et medlemsland, og som derfor med rette er blevet afgiftsbe-
rigtiget til varig anvendelse i dette land, følger af eu-retten, at der ikke gælder et almindeligt
princip om, at registreringsafgiften skal stå i passende forhold til den faktiske anvendelse af
bilerne i dette land, eller at der skal ydes refusion af den lovligt opkrævede afgift i tilfælde af
eksport til et andet land. da det er ubestridt, at de omhandlede biler med rette er afgiftsberig-
tiget med fuld registreringsafgift ved indregistreringen i danmark, finder højesteret herefter,
at det ikke er i strid med eu-retten, at der efter registreringsafgiftslovens § 7 b, stk. 3, skal
foretages reduktion med 15 %. det gælder, uanset om reduktionen betyder, at restafgiften
ikke godtgøres fuldt ud.
der er efter det anførte ikke grundlag for præjudiciel forelæggelse af spørgsmål for eu-dom-
stolen.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal yupex trading a/s betale 500.000 kr. til skattemini-
steriet.
                                               - 9 -
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                      højesterets kendelse
                         afsagt mandag den 18. august 2014
sag 90/2014
advokat steen fosvig
(selv)
mod
as ib 2013 aps under konkurs
(advokat boris frederiksen)
i tidligere instanser er afsagt beslutning af sø- og handelsrettens skifteafdeling den 17.
december 2013 og kendelse af østre landsrets 1. afdeling den 3. februar 2014.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: niels grubbe, thomas rørdam og vibeke rønne.
påstande
kærende, advokat steen fosvig, har principalt nedlagt påstand om, at indkærede, as ib 2013
aps under konkurs (herefter ”konkursboet”), skal anerkende, at han er valgt som kurator.
subsidiært har han nedlagt påstand om, at sagen hjemvises til fornyet behandling.
over for advokat steen fosvigs principale påstand har konkursboet påstået afvisning. over
for hans subsidiære påstand har konkursboet påstået afvisning, subsidiært stadfæstelse af
landsrettens kendelse.
sagsfremstilling
as ib 2013 aps blev taget under konkursbehandling ved dekret afsagt af sø- og handelsret-
ten den 29. oktober 2013. advokat boris frederiksen blev i den forbindelse udpeget som ku-
rator.
                                              - 2 -
skifteretten afholdt den 17. december 2013 retsmøde med henblik på valg af kurator i kon-
kursboet. i skifterettens retsbog af 17. december 2013 er bl.a. anført følgende:
      ”mødt var kurator, advokat boris frederiksen, ved advokat cathrine wollenberg zittan
      og erhvervsjuridisk fuldmægtig kent raun moritzen.
      endvidere mødte advokat steen fosvig og revisor per rasmussen.
      …
      kurator mødte på vegne af skat, som har anmeldt et § 97-krav på 2.591.757 kr. (gæld-
      bog nr. 2).
      advokat steen fosvig mødte på vegne af følgende anmeldte krav:
         • gældbog nr. 18, advokatfirmaet fosvig, § 94-krav på 109.092,50 kr. og et § 97-
             krav på 93.812,50 kr.
         • gældbog nr. 30, advokatfirmaet fosvig, § 95-krav på 39.412,75 kr.
         • gældbog nr. 14, rih revision a/s, § 94-krav på 406.532,76 kr. og § 97-krav på
             134.331,16 kr.
         • gældbog nr. 12, h. larsen automobiler aps, § 97-krav på 105.846,08 kr.
         • gældbog nr. 17, søren tofte, § 97-krav på 379.803,90 kr.
         • gældbog nr. 23, protecta a/s, § 97-krav på 222.973,88 kr.
         • gældbog nr. 19, kcjt aps, § 97-krav på 414.739,04 kr.
         • gældbog nr. 20, tderblegne holding aps, § 97-krav på 414.739,04 kr.
         • gældbog nr. 21, hans peter christensen, § 97-krav på 414.739,04 kr.
         • gældbog nr. 22, lars christensen, § 97-krav på 414.739,04 kr.
      …
      det er kurators forventning, at der vil blive delvis dækning til § 97-krav.
      …
      advokat cathrine wollenberg zittan oplyste, at kravene anmeldt som gældbog nr. 19 –
      22 er delvis dækket af pant i ejendommen guldalderen 28a, 2640 hedehusene. ejen-
      dommens offentlige ejendomsværdi er 3.550.000 kr., og der er tinglyst realkreditpante-
      brev til nykredit på 2.115.000 kr. de anmeldte krav på i alt 1.658.956,16 kr. har delvis
      dækning for 1.435.000 kr. og har således alene stemmeret for 223.956,16 kr., jf. kon-
      kurslovens § 120, stk. 2.
      advokat steen fosvig bemærkede, at der er tale om trediemandspant. kravene har der-
      for stemmeret med de fulde anmeldte beløb.
      advokat cathrine wollenberg zittan oplyste, at der ikke er tale om trediemandspant.
      ejendommen er ejet af imprex ejendomme aps, som er 100 % ejet af holdingselskabet
      julianelund holding aps. der er således tale om et lukket kredsløb med samme ejer-
      kreds.
                                               - 3 -
       skifteretten besluttede, at kravene anmeldt under gældbog nr. 19 – 22 har stemmeret for
       223.956,16 kr. der er herefter stemmeberettigede § 97-krav for 4.028.329,34 kr.
       skifteretten konstaterede, at der således er mødt tilstrækkeligt med stemmeberettigede
       fordringshavere til, at der kan afholdes valg af kurator.
       da advokat cathrine wollenberg zittan på vegne af skat stemte for advokat boris fre-
       deriksen som kurator, fastslog skifteretten, at skiftesamlingen har valgt advokat boris
       frederiksen som kurator.”
advokat steen fosvig kærede skifterettens beslutning af 17. december 2013 om fordringsha-
vernes stemmeret samt skifterettens kendelse af samme dato vedrørende advokat boris frede-
riksens habilitet som kurator. i kendelse af 3. februar 2014 anførte landsretten følgende om
tvisten vedrørende stemmeberettigede fordringshavere:
       ”efter konkurslovens § 120, stk. 2, har en fordringshaver kun stemmeret for den del af
       fordringen, som efter skifterettens skøn ikke dækkes af pant eller anden sikkerhed.
       skifteretten har vedrørende kravene anmeldt som fordring nr. 19 – 22 besluttet, at for-
       dringerne er delvist dækkede af pant og derfor har stemmeret for 223.956,16 kr.
       skifterettens afgørelser efter konkurslovens § 120 kan ikke indbringes for højere ret, jf.
       konkurslovens § 249.
       landsretten afviser herefter den del af kæremålet.”
procesbevillingsnævnet meddelte den 2. maj 2014 tilladelse til kære til højesteret af lands-
rettelsen kendelse, således at tilladelsen alene vedrører afvisningen af kæremålet for så vidt
angår fordringshavernes stemmeret.
anbringender
advokat steen fosvig har anført, at han har opnået flest stemmer blandt de stemmeberetti-
gede fordringshavere. skifterettens afgørelse om fordringshavernes stemmeret er forkert, da
kravene anmeldt som gældbog nr. 19 – 22 alene er sikret ved tredjemandspant. der er stem-
meret også for den del af de omstridte krav, som er sikret ved pant i imprex ejendomme aps’
ejendom, idet imprex ejendomme aps ved realisation af pantet blot indtræder i fordringen
over for as ib 2013 aps og får dividende og stemmeret.
                                               - 4 -
det er skifterettens retsanvendelse, og ikke skifterettens skøn, som er forkert. kærebegræns-
ningen i konkurslovens § 249 gælder kun for skifterettens skøn, og ikke for skifterettens
retsanvendelse. den af skifteretten fastsatte begrænsning for stemmeafgivelse har ikke
hjemmel i konkursloven. det er irrelevant, om imprex ejendomme aps er 100 % ejet af hol-
dingselskabet juliane holding aps, som ejer 100 % af as ib 2013 aps, idet der er såvel di-
vidende som stemmeret til nærtstående. konkursboets synspunkt om ”lukkede kredsløb med
samme ejerkreds” har ikke hjemmel i lov eller retspraksis.
konkursboet har vedrørende advokat steen fosvigs principale påstand anført, at påstanden
angår et forhold, som ikke har været til prøvelse i landsretten. landsretten har ikke afgjort
udfaldet af kuratorvalget, men har alene truffet afgørelse om, at skifterettens beslutning ikke
kunne realitetsbehandles. advokat steen fosvigs principale påstand angår endvidere ikke et
forhold, som er omfattet af procesbevillingsnævnets kæretilladelse. hvis en af fordringsha-
verne valgt kurator afsættes, skal der foretages et nyt valg af kurator. hvis advokat steen
fosvigs påstand tages til følge, vil dette indebære, at fordringshavernes ret til at vælge kurator
erstattes af en afgørelse fra højesteret, hvilket der ikke er hjemmel til i konkursloven.
vedrørende advokat steen fosvigs subsidiære påstand har konkursboet anført, at det er uklart,
om han ønsker sagen hjemvist til skifteretten eller til landsretten. da påstanden er uklar, kan
den ikke tages under påkendelse. under alle omstændigheder kan højesteret i nærværende
kæresag ikke træffe afgørelse om hjemvisning til skifteretten.
til støtte for sin påstand om stadfæstelse har konkursboet anført, at landsretten med rette har
fundet, at kærebegrænsningen i konkurslovens § 246 er til hinder for kære af skifterettens af-
gørelse. lovgiver har eksplicit taget stilling til, at skifterettens afgørelser vedrørende for-
dringshavernes stemmeret ikke skal kunne indbringes for højere ret. der skal ikke sondres
mellem skøn og retsanvendelse i forbindelse med kærebegrænsningen i konkurslovens § 246.
en sådan sondring har ikke støtte i lovbestemmelsens ordlyd og forudsætter en fortolkning
contra legem.
der gælder ikke en begrænsning for anvendelsen af konkurslovens § 120, stk. 2, i situationer,
hvor en fordringshavers krav er sikret ved et pant stillet af tredjemand. under alle omstændig-
heder er der i den foreliggende sag ikke tale om et egentligt tredjemandspant, idet pantet er
                                                 - 5 -
stillet af en nærtstående. der er tale om en lukket koncernstruktur, hvor et 100 % ejet søster-
selskab har stillet sikkerhed for et andet 100 % ejet søsterselskabs forpligtelser.
retsgrundlaget
konkurslovens § 120 har følgende ordlyd:
        ”§ 120. en fordring eller en del af en fordring, som uanset afstemningens udfald efter
        skifterettens skøn vil opnå fuld eller ingen dækning, giver ikke stemmeret.
        stk. 2. en fordringshaver har kun stemmeret for den del af fordringen, som efter skifte-
        rettens skøn ikke dækkes af pant eller anden sikkerhed.”
i konkurslovens § 249, 1. pkt., hedder det bl.a.:
        ”skifterettens afgørelser efter … §§ 120-122 … kan ikke indbringes for højere ret.”
bestemmelsen i konkurslovens § 249, 1. pkt., svarer til § 203 i lovudkastet i betænkning nr.
606/1971 om konkurs og tvangsakkord. i betænkningen, s. 275, er følgende anført om § 203:
        ”efter udvalgets opfattelse bør det være hovedreglen, at de af skifteretten under bobe-
        handlingen trufne afgørelser skal kunne indbringes for højere ret. heller ikke afgørelser
        angående boets bestyrelse, altså navnlig afviklingen af boets foretagender, bør være af-
        skåret fra prøvelse. en afstemning er ikke en afgørelse, der kan indbringes for højere
        ret, og afgørelser, som alene vedrører mere skønsmæssige spørgsmål angående stemme-
        ret, egner sig heller ikke til kære.”
højesterets begrundelse og resultat
da kæresagen for højesteret alene angår, om landsrettens afvisning af at realitetsbehandle
spørgsmålet om fordringshavernes stemmeret var berettiget, afviser højesteret advokat steen
fosvigs principale påstand.
steen fosvigs subsidiære påstand må forstås som en påstand om hjemvisning til fornyet be-
handling i landsretten. konkursboets påstand om afvisning af advokat steen fosvigs subsidi-
ære påstand tages derfor ikke til følge.
                                              - 6 -
tvisten angår i første række spørgsmålet, om bestemmelsen i konkurslovens § 120, stk. 2,
vedrørende ”pant eller anden sikkerhed” omfatter pant, der ikke er stillet af skyldneren, men
af tredjemand, herunder et helejet søsterselskab til skyldneren. kære af en afgørelse om et
sådant spørgsmål om lovfortolkning kan ikke anses for afskåret ved konkurslovens § 249.
herefter ophæver højesteret landsrettens kendelse for så vidt angår afvisning af kæremålet
om stemmeret for fordring nr. 19-22 og hjemviser sagen til landsretten for så vidt angår denne
del af afgørelsen.
                                      thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves for så vidt angår afvisning af kæremålet om stemmeret for
fordring nr. 19-22, og sagen hjemvises til landsretten for så vidt angår denne del af afgørelsen.
spørgsmålet om sagsomkostninger henskydes til landsrettens afgørelse.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
- mne
                                       udskrift
                                           af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                         dom
afsagt den 31. marts 2016.
v-52-14
                                 a.p. møller - mærsk a/s
                                 (advokat christian løvenørn bardenfleth)
                                 mod
                                 world wide traffic aps
indledning og påstande
denne sag, som er anlagt den 21. august 2014, handler om, hvorvidt world wide traffic
aps’ logo krænker a.p. møller - mærsk a/s varemærkeret til et figurmærke med en syvtak-
ket stjerne på to ben.
a.p. møller - mærsk a/s har nedlagt følgende endelige påstande:
                                               -2-
    1. sagsøgte tilpligtes at anerkende at være uberettiget til og forbydes at gøre erhvervs-
        mæssig brug af figurmærket, som vist i bilag 5, 7 og 14, for transport-, shipping- og
        logistikvirksomhed og dermed beslægtet virksomhed.
    2. sagsøgte tilpligtes at anerkende at have handlet i strid med god markedsføringsskik
        ved at have gjort erhvervsmæssig brug af figurmærket, som vist i bilag 5 og 7, for
        transport-, shipping- og logistikvirksomhed og dermed beslægtet virksomhed.
    3. sagsøgte tilpligtes at betale vederlag og/eller erstatning på kr. 50.000,00 med sædvan-
        lig procesrente fra sagens anlæg og til betaling sker, subsidiært et mindre beløb fast-
        sat efter rettens skøn.
world wide traffic aps har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
sagsøgeren, a.p. møller – mærsk a/s, er et verdensomspændende selskab med aktiviteter
særligt indenfor shipping, olie og gas, og koncernen beskæftiger på verdensplan 89.000 per-
soner.
sagsøgte, world wide traffic aps, er en enkeltmands ejet shippingvirksomhed stiftet i 2012,
som tilbyder fragtløsninger til hele verden.
a.p. møller - mærsk a/s’ varemærke og rettigheder
a.p. møller - mærsk er indehaver af en dansk varemærkeregistrering fra 1974 (vr 1974
03022) af et figurmærke indeholdende en syvtakket stjerne omgivet af en firkant. varemær-
ket er registreret i sort/hvid.
                                               -3-
mærsk har længe før og også efter varemærkeregistreringen gjort erhvervsmæssig brug af
figurmærket med en hvid syvtakket stjerne på to ben omgivet af en lyseblå farve, blandt an-
det indenfor shippingindustrien;
ved varemærkeregistreringen i 1974 blev figurmærket registreret i blandt andet klasse 39,
som beskytter varemærket inden for transportvirksomhed, såsom ved søtransport, jernbane-
og lastbiltransport, lufttransport, containerudlejning mv. i 2003 fik mærsk endvidere regi-
streret eu-varemærkeret til figurmærket, og der er fremlagt oversigt over mærsks registre-
ring af varemærket i en lang række lande over hele verden. parterne er enige om, at mærsks
varemærke velkendt både i danmark og i udlandet for transport-, shipping- og logistikvirk-
somhed.
der er fremlagt dokumentation for, hvordan mærsk anvender stjerne-logoet og den lyseblå
farve i mange af sine aktiviteter.
world wide traffic aps’ logo
siden world wide traffics stiftelse i 2012 har en blå 7-takket stjerne omgivet af 24-takket
hvid stjerne og en 12-takket blå stjerne været anvendt som logo eller varemærke for selska-
bet:
på virksomhedens hjemmeside anvendes logoet blandt andet således:
                                               -4-
word wide traffic aps har vedrørende det påståede krænkede mærke anført, at der ikke er
risiko for forveksling imellem de to logoer, idet der er mange virksomheder inden for ship-
pingindustrien, der anvender stjerner i deres varemærker, som illustreret af følgende eksem-
pler:
                                       -5-
zim (fra selskabets hjemmeside):
sea star (fra selskabets hjemmeside);
                                                -6-
der er endvidere fremlagt en række eksempler, hvor stjernen anvendes som symbol inden
for religion, eller hvor stjernen har historiske referencer, særligt til balkan, hvor virksomhe-
dens stifter oprindeligt kommer fra. den blå farve i world wide traffic aps’ logo symbolise-
rer tillige bashkim kamberis egen oprindelige region, hvor farven blandt andet anvendes af
brude under bryllupper.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af bashkim kamberi og anne pindborg.
bashkim kamberi har blandt andet forklaret, at han er stifter af og direktør i selskabet
world wide traffic aps. selskabet blev stiftet i juni 2012 og opererer inden for transport- og
shippingbranchen. selskabet har primært transportopgaver fra danske kunder. han er selv
                                                -7-
uddannet indenfor shippingbranchen og har tidligere været ansat hos a.p. møller-mærsk
med 12 års anciennitet.
virksomheden markedsføres ikke ud over hjemmesiden. ud over en deltidsansat er han den
eneste ansat i selskabet. selskabet har en omsætning på mellem 5-700.000 kr. årligt med en
årlig fortjeneste på ca. 4-5.000 kr. de år hvor der har været underskud, har hans familie støt-
tet ham økonomisk.
da han var 10 år gammel, drømte han om udformningen af det, der senere blev til selskabets
logo. det var hans søster, der tegnede det for ham. der er en stærk reference i logoets ud-
formning og farve til hans albanske rødder, herunder til moder theresa og hans religiøse
overbevisning, hans familie og til stjernebilleder. der er mange andre virksomheder, herun-
der indenfor shippingbranchen, som ligeledes anvender en stjerne som logo for deres forret-
ning.
vidnet kender godt a. p. møller-mærsks logo. ingen kunder har forvekslet hans selskab med
mærsk. det undrer ham, at mærsk ikke har reageret tidligere, da han har udført transport-
opgaver for koncernen. talemåden ”rettidig omhu”, som også findes på world wide traffics
hjemmeside. er et almindeligt dansk udtryk, som ikke specifikt refererer til mærsk.
advokat anne pindborg har blandt andet forklaret, at hun har været ansat som in-house
advokat hos mærsk siden 1997. hun beskæftiger sig primært med børsret og selskabsret.
hun har det interne ansvar for mærsks varemærkeadministration. det er advokatfirmaet
plesner, som står for den daglige administration af mærsks varemærker.
mærsk mc-kinney møllers farfar, peter mærsk møller, anvendte i 1886 for første gang den 7-
takkede stjerne på sit første skib. efter sigende symboliserer den 7-takkede stjerne en speciel
nat, hvor peter mærsk møller så på stjernerne og bad om, at hans hustru skulle blive rask.
da aktieselskabet dampskibsselskabet svendborg blev stiftet i 1904, blev den 7-takkede hvi-
de stjerne på to ben i den lyseblå firkant anvendt som selskabet varemærke. varemærkets
                                                    -8-
udformning og farve er anvendt lige siden på mærsks aktiviteter og symboliserer de gamle
dyder og værdier, som hr. møller indførte.
koncernen har registreret sit varemærke i de lande, som mærsk opererer i, og der er global
overvågning af, om varemærkerettighederne overtrædes. i dette tilfælde var det dog i en in-
tern mail fra juli 2014, at der første gang blev gjort opmærksom på krænkelsen af varemær-
ket. varemærket er registreret i sort/hvid, hvilket medfører, at registreringen omfatter alle
farver.
det er korrekt, at sagsøgtes logo ikke har den helt samme blå nuance som mærsk varemær-
ke, samt at nogle af mærsk-koncernens datterselskaber ikke anvender den hvide 7-takkede
stjerne i den lyseblå firkant som kendetegn, idet disse selskaber af forretningsmæssige årsa-
ger ønsker at brande sig under eget mærke.
hun har ikke før dagens forklaring haft kendskab til, at bashkim kamberi tidligere har ar-
bejdet for mærsk. hos mærsk fokuserer man på selve krænkelsen og ikke på krænkeren eller
personen bag det selskab, der krænker.
parternes synspunkter
for sagsøgeren, a. p. møller mærsk a/s, er der i det væsentlige procederet i overensstem-
melse med påstandsdokumentet af 26. oktober 2016, hvoraf bl.a. fremgår:
      ”…
      sagsøger har gennem brug og registrering opnået eneret til figurmærket, som vist i bilag
      2 og 3, herunder i farvekombinationen lyseblå/hvid, som vist i bilag 1, som varemærke
      for blandt andet transport-, shipping- og logistikvirksomhed i klasse 36 og 39, jf. vare-
      mærkelovens § 3, stk. 1.
      sagsøgers figurmærke, som vist i bilag 2 og 3, herunder i farvekombinationen lyse-
      blå/hvid, som vist i bilag 1, er stærkt indarbejdet og velkendt både i danmark og i udlan-
      det for transport-, shipping- og logistikvirksomhed, hvilket sagsøgte har anerkendt ved
      et telefonisk forberedende retsmøde den 8. december 2014, jf. retsbog af 12. december
      2014.
                                               -9-
det gøres på baggrund heraf gældende, at retten ved sin afgørelse af nærværende sag
kan lægge til grund, at sagsøgers syvtakkede lyseblå stjerne er velkendt i danmark for al-
le de aktiviteter, som sagsøger opererer inden for og tilmed er vitterligt kendt inden for
shippingbranchen (transport-, shipping- og logistikvirksomhed).
det faktum, at sagsøgers syvtakkede lyseblå stjerne er velkendt i danmark for alle de ak-
tiviteter, som sagsøger opererer inden for og tilmed er vitterligt kendt inden for ship-
pingbranchen (transport-, shipping- og logistikvirksomhed), er et afgørende element,
som indgår i forvekslelighedsvurderingen, idet et stærkt indarbejdet og velkendt mærke
nyder en bredere beskyttelse, end der tilkommer mindre indarbejdede varemærker. der
kan være forvekslingsrisiko, selv hvor der er en lavere grad af lighed mellem varemær-
kerne, såfremt ligheden mellem varerne er stor, og det ældre varemærke har en stor ad-
skillelsesevne, jf. eu-domstolens afgørelse i sag c-342/97 (lloyd), præmis 21.
at denne praksis fortsat følges i danmark fremgår bl.a. af patent og varemærkestyrelsens
vejledning i "varemærkehåndbogen", hvor det blandt andet anføres:
"det antages, at den særlige grad af særpræg, som et velkendt varemærke gennem en in-
tensiv indarbejdelse besidder, kan forøge risikoen for, at den relevante omsætningskreds
vil tro, at der er en forbindelse mellem det velkendte mærke og et yngre mærke.
dette betyder, at et ældre velkendt mærke, der er velkendt for de samme eller lignende
varer, som et yngre mærke er registreret eller anvendt for, kan opnå en "større" beskyttel-
se i forhold til ligheden mellem mærkerne. ofte vil det nemlig i en sådan situation være
tilstrækkeligt, at der blot er visse ligheder mellem mærkerne, for at det kan konklude-
res, at omsætningskredsen vil antage en forbindelse mellem mærkerne, og at der som
følge heraf opstår en risiko for forveksling." [fremhævet her]
efter praksis er der således kun et lavt krav om lighed mellem helhedsindtrykkene af va-
remærkerne, når det ene varemærke er stærkt indarbejdet eller har stor adskillelsesevne.
i tillæg hertil bemærkes, at det for alle varemærker gælder, at det er tilstrækkeligt for, at
der foreligger forvekslingsrisiko, at den berørte kundekreds forbinder varemærkerne med
hinanden, dvs. skaber en sammenhæng mellem disse (forbindelsesforveksling), selvom
den ikke forveksler varemærkerne i traditionel forstand, jf. sag c-408/01 adi-
das/fitnessworld, præmis 28 og 29.
sagsøger gør gældende, at sagsøgtes brug af figurmærket, som vist i bilag 5 og bilag 7, er
i strid med sagsøgers rettigheder til sagsøgers figurmærke, som vist i bilag 2 og 3, herun-
der i farvekombinationen lyseblå/hvid, som vist i bilag 1, idet der er tale om forvekslelige
varemærker, jf. varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 2, samt markedsføringslovens § 1, jf. § 18.
det gøres i den forbindelse gældende, at de tjenesteydelser, som sagsøger og sagsøgte
anvender deres figurmærker for, er identiske og/eller ligeartede, hvilket er ubestridt fra
sagsøgtes side, hvorfor der ikke skal stilles de samme rigoristiske krav til mærkeligheden,
jf, lloyd-dommen.
det gøres gældende, at der ved mærkelighedsvurderingen i nærværende sag alene skal
foretages en bedømmelse af sagsøgers syvtakkede lyseblå stjerne overfor sagsøgtes lyse-
blå stjernelogo, jf. nedenfor.
                                              - 10 -
ved en sammenligning heraf, er det tydeligt, at sagsøgers identiske syvtakkede stjerne
indgår i sagsøgtes logo, jf. nedenfor.
udover at sagsøgers identiske syvtakkede stjernelogo indgår i sagsøgtes varemærke, så
anvender sagsøgte tillige farvekombinationen lyseblå/hvid. det gøres i den forbindelse
gældende, at det for sagens afgørelse er irrelevant om selve pantonen ikke er identisk,
idet begge farver tydeligt er lyseblå.
det gøres videre gældende, at sagsøgers indarbejdelse og langvarige brug af den syvtak-
kede lyseblå stjerne, jf. ovenfor, og brugen af lyseblå som "corporate colour" for alle sine
aktiviteter inden for shippingbranchen, herunder for transport- og logistikvirksomhed, jf.
bilag 1, 10 og 11, bevirker - når der tillige henses til farvesammensætningen af sagsøgtes
stjernelogo - at der samlet ud fra en helhedsvurdering foreligger den fornødne forveks-
lingsrisiko mellem mærkerne, herunder at der i hvert fald skabes en forbindelse imellem
disse mærker, hvilket ifølge adidas-dommen er tiltrækkeligt til, at der foreligger en va-
remærkekrænkelse.
samlet gøres det således gældende, at sagsøgtes varemærke i form af et lyseblåt stjerne-
logo, som vist i bilag 5 og 7, udgør en krænkelse efter varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 2.
sagsøger gør envidere gældende, at sagsøgte ved brug af figurmærket, som vist i bilag 5
og bilag 7, utilbørligt udnytter sagsøgers syvtakkede stjernes særpræg og renommé i strid
med varemærkelovens § 4, stk. 2. den udvidede beskyttelse, som gælder efter varemær-
kelovens § 4, stk. 2, finder også anvendelse, når der er tale om lignende varer og tjeneste-
ydelser, jf. eu-domstolens afgørelse i sag c-299/00 (davidoff mod gofkid), præmis 23 og
25.
sagsøgers figurmærke skal ifølge praksis gives beskyttelse mod, at andre i snyltnings-
hensigt
"ved sin brug af tegn, der ligner det renommerede varemærke, forsøger at lægge sig i
kølvandet på varemærket med henblik på at drage fordel af varemærkets tiltræknings-
kraft, omdømme og prestige samt uden at foretage en selvstændig indsats, at udnytte
den kommercielle indsats, som varemærkeindehaveren har ydet for at skabe og vedlige-
holde varemærkets image",
jf. eu domstolens dom i c-487/07 (l'oreal), præmis 49.
                                                        - 11 -
      tilsvarende er fastslået i dansk retspraksis om velkendte varemærker, jf. u.2007.1941sh
      (rolls-royce), u.2011.280sh (netto) og u.2012.3079sh (converse stjernemærket).
      sagsøgtes varemærke i form af et lyseblåt stjernelogo, som vist i bilag 5 og 7, må anses for
      utilbørligt at udnytte sagsøgers figurmærkes særpræg og renommé. det må antages, at
      baggrunden for, at sagsøgte valgte et varemærke med et lyseblåt stjernelogo må have væ-
      ret, at sagsøgte gerne ville skabe en forbindelse til sagsøger, for derved at lægge sig i køl-
      vandet på sagsøger, med henblik på at drage fordel af varemærkets tiltrækningskraft og
      omdømme uden at foretage en selvstændig indsats, og at udnytte den kommercielle ind-
      sats, som sagsøger har ydet for at vedligeholde og skabe sagsøgers image, jf. l'oreal-
      dommen.
      brugen af sagsøgtes lyseblå stjernelogo som varemærke for shippingvirksomhed må der-
      for anses for utilbørligt at udnytte sagsøgers figurmærkes særpræg og renommé i strid
      med varemærkelovens § 4, stk. 2.
      på baggrund af ovenstående gøres det således gældende, at sagsøgte er forpligtet til at
      betale et rimeligt vederlag for udnyttelsen af sagsøgers varemærkeret, jf. varemærkelo-
      vens § 43 stk. 1, nr. 1 og/eller erstatning, jf. § 43, stk. 1 nr. 2, idet der ved fastsættelse af er-
      statning skal tages hensyn til sagsøgtes fortjeneste ved brugen af figurmærket, som vist i
      bilag 5 og 7, jf. § 43, stk. 2 samt tillige et rimeligt vederlag efter markedsføringslovens § 20
      stk. 3. det må i den forbindelse tillægges sagsøgte processuel skadevirkning, at sagsøgte
      ikke har opfyldt sagsøgers provokation 2 og oplyst, hvilken omstætning og fortjeneste
      man har haft i perioden frem til nu, jf. retsplejelovens § 344, stk. 2. det skal endvidere på-
      peges, at tilkendelse af et rimeligt vederlag efter varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 1 og
      markedsføringslovens § 20, stk. 3 ikke er betinget af, at der kan dokumenteres et tab.”
sagsøgte, world wide traffic aps, har til støtte for sin påstand om frifindelse navnlig anført,
at betingelserne for at nedlægge forbud ikke opfyldt. der er ikke risiko for forveksling mel-
lem de to varemærker, og der er heller ikke tale om, at world wide traffic utilbørligt udnyt-
ter den goodwill, der er knyttet til mærsks varemærke.
stjernen er et almindeligt symbol, som ikke nyder den beskyttelse, som hævdes af mærsk.
som dokumenteret under sagen findes der talrige eksempler på brugen af stjernen som sym-
bol i allehånde sammenhænge, også fra tider, som går langt længere tilbage end mærsks
brug af stjernen. ud over de historiske eksempler skal det også bemærkes, at der hos det al-
banske folk og i deres geografiske område, som virksomheden world wide traffic har en
tilknytning til, er og har været en vidt udstrakt brug af stjernen som symbol. det samme
gælder for den lyseblå og den hvide farve. også inden for transport og shippingbranchen ser
                                                - 12 -
man en vidt udstrakt brug af stjernen, også med syv takker, og af farven lyseblå. dette gæl-
der også for tiden forud for, at mærsk tog disse mærker i brug.
world wide traffic og mærsk har ikke samme kernevirksomhed eller samme kundekreds,
og der har ikke været så meget som antydningen af nogen forvekslelighed hos kunderne i
praksis.
endelig kan det ved sammenligning mellem de to varemærker tydeligt ses, at der ikke er ri-
siko for forveksling eller nogen utilbørlig udnyttelse. herunder bemærkes også, at world
wide traffic ikke benytter samme lyseblå farve som mærsk.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
a.p. møller – mærsk a/s har gennem brug og registrering opnået eneret til figurmærket med
den syvtakkede stjerne, herunder i kombinationen lyseblå og hvid, som er et stærkt indar-
bejdet og velkendt varemærke i danmark, herunder inden for shippingbranchen, hvor det
tillige må anses for vitterligt kendt i udlandet.
world wide traffic aps anvender sit figurmærke inden for samme branche som mærsk. og
efter en helhedsvurdering af de to mærkers visuelle indtryk finder retten det godtgjort, at
der i den relevante kundekreds i hvert fald vil skabes en forbindelse mellem world wide
traffics mærke og mærsk stærkt indarbejdede og velkendte varemærke. det bemærkes
navnlig, at world wide traffics mærke i farverne lyseblå og hvid indeholder en syvtakket
stjerne af samme udformning som mærsks, som hviler på to ben. betingelserne for at tage
mærsks påstand 1 om forbud til følge er herefter opfyldt, idet world wide traffics brug af
mærket tillige findes at ville medføre en utilbørlig udnyttelse af særpræget for mærsks vel-
kendte mærke, jf. varemærkelovens § 4, stk. 2. det, som world wide traffics har anført om
brugen af stjerner i øvrigt, herunder i mange andre udformninger og sammenhænge, gør in-
gen forskel herfor. når retten tager forbudspåstanden i påstand 1 til følge, er der ingen
grund til, at world wide traffic under påstand 1 tillige skal anerkende, at selskabet ikke må
bruge mærket.
                                               - 13 -
på den anførte baggrund, og idet det bemærkes, at direktøren og eneejeren af world wide
traffic er tidligere ansat hos mærsk, tages tillige mærsks påstand 2 om overtrædelse af mar-
kedsføringsloven til følge, jf. markedsføringslovens § 1, jf. § 18. det bemærkes, at en sådan
påstand normalt ville blive afvist som et anbringende, men at mærsk i denne sag har en selv-
stændig retlig interesse i påstanden som følge af sagens omtale i offentligheden.
mærsk har som følge af overtrædelsen krav på rimeligt vederlag og erstatning, jf. varemær-
kelovens § 43, stk. 1. denne fastsættes helt skønsmæssigt til 10.000 kr. med renter som påstå-
et. der er herved navnlig lagt vægt på den ubestridte store værdi af mærsks varemærke,
men på den anden side også på den særdeles begrænsede størrelse af world wide traffics
virksomhed, udbredelse og omsætning.
som følge af sagens resultat skal world wide traffic betale sagsomkostninger til mærsk med
23.750 kr. beløbet udgøres af retsafgift på 3.750 kr. og udgifter til advokatbistand på 20.000
kr. eksklusive moms. der er ved fastsættelsen af sidstnævnte taget hensyn til sagens karak-
ter, omfang og forløb, herunder med hovedforhandling på en halv dag.
                                       thi kendes for ret:
world wide traffic aps forbydes at gøre erhvervsmæssig brug af figurmærket som vist i bi-
lag 5, 7 og 14 for transport-, shipping- og logistikvirksomhed og dermed beslægtet virksom-
hed.
world wide traffic aps skal anerkende at have handlet i strid med god markedsføringsskik
ved at have gjort erhvervsmæssig brug af figurmærket som vist i bilag 5 og 7 for transport-,
shipping- og logistikvirksomhed og dermed beslægtet virksomhed.
world wide traffic aps skal inden 14 dage til a.p. møller – mærsk a/s betale 10.000 kr.
med procesrente fra den 21. august 2014.
                                            - 14 -
i sagsomkostninger skal world wide traffic aps inden 14 dage betale 23.750 kr. til a.p. møl-
ler – mærsk a/s. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
ole bramsnæs                   mads bundgaard larsen                       jens krog
                                          (sign.)
                                       ___ ___ ___
                              udskriftens rigtighed bekræftes
                         sø- og handelsretten, den 31. marts 2016


text:
                                             dom
afsagt den 14. juni 2011 i sag nr. bs 1270/2010:
a, b, c, d, e, f, g, h, i, j og k
mod
taks
under denne sag, der er anlagt den 16. august 2010, har sagsøgerne, a, b, c, d, e, f, h, i, j
og k, nedlagt påstand om:
1) sagsøgte, taks, skal dømmes til at anerkende,
at sagsøgernes salg af aktier i holdingselskab 1 til holdingselskab 1 (registreringsnr. …) den
18. juli 2003, pålydende kr. 180.000 for købesummen kr. 2.044.800, ikke er skatte- eller
afgiftspligtig for sagsøgerne,
at sagsøgernes salg af aktier i holdingselskab 1 pålydende værdi kr. 14.562.000 til
holdingselskab 2 under stiftelse for købesummen pålydende kr. 250.000.000, jævnfør
købeaftale af 27. oktober 2005, ikke er skatte- eller afgiftspligtig for sagsøgerne,
at skattekrav/afgiftskrav, som sagsøgte har anmeldt overfor sagsøgerne ved brev af 13. marts
2009, som for indkomståret 2003 er pålydende i alt kr. 716.111 og som for indkomståret
2005/2006 er pålydende i alt kr. 52.729.164, er ugyldigt, og
at skatte- og afgiftsankenævnets afgørelse af 17. maj 2010, meddelt sagsøgerne ved brev af
26. maj 2010, er ugyldig.
2) sagsøgte skal dømmes at betale sagsøgerne kr. 53.445.275 med rente 0,7% om måneden
fra 1. juni 2009.
sagsøgte har påstået frifindelse.
dommen er affattet i medfør af retsplejelovens § 366 a, stk. 2.
sagens omstændigheder:
sagsøgerne er aktionærer i holdingselskab 1, som er et aktieselskab, som i en årrække
(gennem datterselskaber) har drevet virksomhed indenfor fiskerierhvervet.
det fremgår af brev af 13.3.2009 fra taks til en af sagsøgerne (a) videre om sagens forløb:
       "broytingarskriv til a (...)
                                          - 2 -
vísandi til ætlanarskriv dagf. 01.04.2008 hevur taks avgjørt, at fráboðaða hækkingin
av kapitalvinningssjálvuppgávu tygara verður framd.
gongdin í málinum hevur verið henda:
umboð fyri taks vóru á vitjan hjá felagnum holdingselskab 1 fyri at grannskoða
broytingar í partapeninginum/eginpeningninum frá 2001 til 2006.
(...)
á vitjanini varð staðfest, at holdingselskab 1 tann 18. juli 2003 hevur keypt egin
partabrøv áljóðandi kr. 180.000 fyri tilsamans kr. 2.044.800. sølan ávirkar ikki
ognarbýtið millum verandi partabrævaeigarar. (...).
(...)
keyp og søla av partabrøvum í 2003
(...)
av tí at eigararnir/eigaralutfallið er tað sama áðrenn og aftaná søluna av partabrøvunum
til felagið tann 18. juli 2003, metir taks at partabrævaeigararnir her ikki hava latið frá
sær nakran ognarlut og er peningurin frá holdingselskab 1 uppá kr. 2.044.800 tí at meta
sum útlutan smb. kvs [kapitalvinningsskattalógin (kapitalvindingsskatteloven)] § 1,
stk. 2. fyri vinningsbýtið verður roknað alt, ið felag útlutar partabrævaeigara, lutahavara
o.ø. taks ætlar tí at viðgera søluna av partabrøvunum 18. juli 2003 til holdingselskab
1 sum fjalda útlutan, tá sølan ikki ávirkar ognarbýtið millum verandi eigarar.
sambært omanfyri nevnda yvirliti er tygara partur av samlaðu upphæddini 15,38% av
2.044.800 tilsamans kr. 314.490.
taks broytir kapitalvinningssjálvuppgávu tygara fyri 2003 soleiðis:
vinningsbýti frá holdingselskab 1                                kr. 314.490
hetta hevur við sær, at tygum skulu rinda taks kapitalvinningsskatt fyri 2003
35% av 314.490                                                                kr. 110.072
ognarviðurskiftini í 2005/2006
partaeigarnir í holdingselskab 1 stovnaði tann 27.10.2005 felagið holdingselskab 2.
holdingselskab 2 verður stovnað við kr. 97.500.000 í partapeningi til kurs 100.
partapeningurin verður inndgoldin við apportinnskoti. apportinnskotið eru partabrøvini
í holdingselskab 1.
p/f grannskoðarafelagið rasmussen og weihe hevur gjørt metingina til
apportinnskotið. partabrøvini í holdingselskab 1 verða mett til kr. 250 mill. herav eru
                                        - 3 -
kr. 97,5 mill. partapeningur, og verður restin kr. 152.500.000 bókað sum skuld til
stovnarnar.
formelt eigur holdingselskab 2 hereftir 100% av holdingselskab 1.
eigaralutfallið er júst tað sama sum eigaralutfallið í holdingselskab 1 tann 31.12.2003
um sæð verður burtur frá egnum partabrøvum.
pr. 01.01.2006 verða holdingselskab 2, sum tá bert hevur verið til í góðar 2 mánaðir, og
holdingselskab 1 fusionerað (skattskyldug fusión), har holdingselskab 1 verður tað
framhaldandi felagið (...)
(...)
tað vil siga, at tað aftur eru somu eigarar, ið eiga partapeningin í holdingselskab 1 í
sama lutfalli, sum áðrenn felagið gjørdist dóttirfelag hjá holdingselskab 2.
hóast talan í hesum føri formelt er um sølu av partabrøvum frá omanfyri nevnda
partaeigara til holdingselskab 2, við eftirfylgjandi fusión av feløgunum, metir taks
ikki, at veruliga innihaldið í handlunum kann javnmetast við sølu ella aðra avhending.
avhending/søla innniber nevniliga eina fullkomna og endaliga flyting av lutbundnum
rættindum til ein ognarlut frá einum skattasubjekti til annað.
avhendingin av partabrøvunum saman við tí eftirfylgjandi umvendu lodrøttu fusiónini
av feløgunum inniber nevniliga, at partabrævaeigarnir framvegis eiga júst sama ognarlut
í holdingselskab 1. taks heldur tí, at her er talan um skattasølu, tvs. um tilgjørda
avhending, hvørs tilverurættur ella treytir júst eru ætlaðar til, av órøttum, at skapa ein
skattafyrimun.
taks metir tí søluna av partabrøvunum í holdingselskab 1 til holdingselskab 2 við
eftirfylgjandi fusión sum fjalda útlutan. fjald útlutan er upphædd, ið verður veitt frá
partafelagið til partaeigara, og sum skattarættarliga er vinningsbýti (kvs § 1, stk. 2),
men sum partarnir nevna annarleiðis fyri at náa eina skattliga sæð samanumtikið betri
støðu. (...)
(...)
(...) tað hevur onga ávirkan um peningurin stendur á millumrokning við felagið sum
áogn partaeigaranna, ella um felagið hevur útgoldið sølupeningin til partaeigararnar. (...)
sum áður nevnt eiga tygum 15,2 % av felagnum. hetta hevur við sær, at manglandi
kapitalvinningsskattur er:
kr. 152.500.000 * 15,2% av felagnum. hetta hevur við sær, at manglandi
kapitalvinningsskattur er:
kr. 152.500.000 * 15,2% = kr. 23.180.000 (tygara partur av felagnum).
av tygara parti skulu 35% gjaldast í kapitalvinningsskatti:
                                                 - 4 -
      kr. 23.180.000 * 35% = kr. 8.113.000.
      tá hugt verður eftir 2003 og 2005/2006 broytir taks kapitalvinningsuppgerð tygara
      soleiðis:
      hækking fyri broytingina í 2003                      kr.   314.490
      hækking fyri broytingina í 2005/2006                 kr. 23.180.000
      hækking í alt                                        kr. 23.494.490
      kapitalvinningsskattur av hesum 23.494.490 * 35%
      kr. 8.223.072"
der er af taks truffet lignende afgørelser vedrørende de øvrige sagsøgere, hvilke afgørelser
er stadfæstet af skatte- og afgiftskærenævnet.
det fremgår af skatte- og afgiftskærenævnets afgørelse af 17. maj 2010 (vedrørende i):
      "(...)
      (...)
      avgerð hjá skatta- og avgjaldskærunevndini
      sølan av partabrøvum í 2003
      spurningurin er, um talan er um sølu av partabrøvum, sum ikki er skattskyldug sambært
      skiftisreglunum í løgtingslóg nr. 164 frá 21. desember 2001 um skatting af
      kapitalvinningi, ella um talan er um fjalda útlutan av vinningsbýti, sum er skattskyldug
      sambært § 1 og § 9 í somu lóg.
      viðvíkjandi skiftisreglunum skal viðmerkjast, at skiftisreglurnar í §§ 27 - 31 í lógini um
      skatting av kapitalvinningi, sum var galdandi í 2003, vóru øðrvísi enn tær skiftisreglur,
      sum eru í lógini í dag.
      sambært § 28 stk. 2 verður vinningur ella tap í sambandi við sølu av virðisbrøvum, sum
      er staðfest meira enn trý ár eftir, at virðisbrøvini eru útvegað, ikki at rokna upp í
      uppgerðina av skattskyldugu inntøkuni.
      støðan er, at allir partaeigarar um somu tíð selja lutfalsliga líka nógv partabrøv til
      felagið. talan er um partabrøv, sum partaeigararnir hava átt í trý ár ella meira.
      ognarlutfallið áðrenn og aftaná søluna er sostatt tað sama, tvs. at partaeigararnir eiga
      líka stóran part av felagnum aftaná søluna.
      tá partaeigararnir ikki hava latið ognarlut í felagnum frá sær í samband við søluna av
      partabrøvunum, kann sølan ikki skattliga góðkennast sum søla. talan er um fjalda
      útlutan av vinningbýti.
      tá talan skattliga er um fjalda útlutan av vinningsbýti og ikki um sølu av partabrøvum,
      kunnu skiftisreglurnar um sølu ikki brúkast. ongar skiftisreglur eru um skatting av
                                         - 5 -
vinningsbýti, og vinningsbýtið skal tí skattast sambært teimum vanligu reglunum í
lógini um skatting av kapitalvinningi.
skatta- og avgjaldskærunevndin hevur tí avgjørt at staðfesta avgerðina hjá taks
um, at sølan av partabrøvum í 2003 er fjald útlutan av vinningsbýti, sum er
skattskyldug sambært § 1 og § 9 í løgtingslóg nr. 164 frá 21. desember 2001 um
skatting av kapitalvinningi.
sølan av partabrøvum til holdingselskab 2
spurningurin er, um talan er um sølu av partabrøvum til holdingselskab 2, sum er fevnd
av áðurnevndu skiftisreglum í løgtingslóg nr. 164 frá 21. desember 2001 um skatting av
kapitalvinningi, ella um talan er um fjalda útlutan av vinningsbýti.
holdingselskab 2 verður stovnað, og partaeigarar í holdingselskab 1 skjóta øll
partabrøvini í tað nýggja felagið. talan er um partabrøv, sum partaeigararnir hava átt í
meira enn 3 ár. tað nýggja felagið verður móðurfelag hjá holdingselskab 1. tríggjar
mánaðar seinni, tann 1. jannuar 2006, verða holdingselskab 2 og holdingselskab 1
fusionerað, og holdingselskab 1 er tað framhaldandi felagið.
á fundinum tann 27. apríl 2010 varð ført fram, at tann veruliga orsøkin til, at
holdingselskab 2 varð stovnað, var at geva partaeigarunum pengar úr felagnum. órógv
var millum partaeigararnar, tí teir vildu hava pening frá felagnum. tveir høvdu longu
selt síni partbrøv, og keypstilboð var frá einum øðrum felagi. við tí endamáli at skapa
frið í mun til partaeigararnar varð holdingselskab 2 stovnað, og partaeigararnir seldu
partabrøvini til felagið, og fingu soleiðis pening til sín sjálvs.
endamálið við at stovna holdingfelagið var sostatt at fáa pening úr felagnum til
partabrævaeigararnar. hetta merkir tó ikki, at sølan til holdingfelagið longu av hesi
orsøk er skattskyldug sum útlutan. tá partabrøv á hendan hátt verða seld til eitt
holdingfelag, skifta partabrøvini eigara, og ein søla er veruliga farin fram. í hesum føri
verða holdingselskab 1 og holdingselskab 2 tó fusionerað aftur, og partaeigararnir fáa í
hesum sambandi síni partabrøv í holdingselskab 1 aftur.
fusiónin hevur við sær, at spurnartekin kann setast við, hvat realiteturin er í søluni av
partabrøvum til holdingselskab 2, og neyðugt er at gera eina heildarmeting av støðuni.
formliga er talan um eina sølu av partabrøvum við eini eftirfylgjandi fusión. fusiónin
hevur við sær, at partaeigararnir, sum hava selt síni partabrøv í holdingselskab 1 til tað
nýggja holdingfelagið, eftir fusiónina aftur eiga partabrøvini í holdingselskab 1 í sama
lutfalli sum áðrenn. formliga sæð er sostatt eingin broyting frá útgangsstøðuni í mun til
endastøðuna. tann økonomiski realiteturin er hinvegin, at partaeigararnir fáa pening úr
felagnum til sín sjálvs. her má metast at vera eitt týðandi ósamsvar millum tann
formliga og tann økonomiska realitetin í málinum, og hetta talar fyri, at sølan av
partabrøvunum til holdingselskab 2 er fjald útlutan.
haraftrat kann ikki vísast á nakað handilsligt/vinnuligt endamál í hesum sambandi.
endamálið hevur einans verið at fáa pening úr felagnum til partaeigararnar í felagnum.
tað talar eisini fyri, at omanfyri nevnda søla av partabrøvum er fjald útlutan, at
partaeigararnir í holdingselskab 1 hava fullan ræðisrætt í mun til viðurskiftini hjá
                                                - 6 -
       felagnum, og eingin mótstríðandi áhugamál eru. innan fyri hesar karmar hava
       partaeigararnir avgjørt at gjøgnumføra einna røð av transaktiónum við tí endamáli at
       útgjalda vinnningsbýti uttan at rinda skatt av hesum.
       viðvíkjandi tí støðu, at fusiónin fer fram stutta tíð eftir søluna av partabrøvum kann
       viðmerkjast, at hetta ikki hevur avgerandi týdning í mun til metingina av støðuni, men
       hetta undirbyggir tó, at ein heildarmeting má gerast av støðuni, og at talan í
       veruleikanum er um fjalda útlutan.
       grundað á omanfyri standandi hevur skatta- og avgjaldskærunevndin avjørt at
       stafðesta avgerðina hjá taks um, at sølan av partabrøvum til holdingselskab 2
       ikki skattliga kann góðkennast sum søla. talan er um fjalda útlutan av
       vinningsbýti, sum er skattskyldug sambært § 1 og § 9 í løgtingslóg nr. 164 frá 21.
       desember 2001 um skatting av kapitalvinninngi."
vedrørende nærmere det retlige grundlag:
efter § 25 i lagtingslov nr. 86 af 1. september 1983 om landsskat og kommuneskat
(skatteloven), der for så vidt angår beskatning af udbytte i hovedsagen var en videreførelse af
reglerne efter den tidligere gældende skattelov, skal udbytte ikke betragtes som skattepligtig
indkomst, men der skal efter lovens § 30 i stedet betales en nærmere fastsat afgift.
efter lovens § 30, stk. 3, var det fastsat (i dansk oversættelse):
       "stk. 3. som udbytte fra aktier og andelsbeviser anses alt, hvad der udbetales aktionærer
       eller andelshavere som en del af selskabets overskud i det sidste eller tidligere
       regnskabsår, hvad enten dette overskud er fremkommet som indtjent driftsoverskud, ved
       realisation eller opskrivning af selskabs aktiver eller på anden måde, og hvad enten
       udbetaling finder sted som udbytte, som udlodning ved selskabets likvidation eller
       lignende."
ved lagtingslov nr. 40 af 17. april 1986 om skat af fortjeneste i forbindelse med salg af
værdipapirer blev det fastsat, at privatpersoners fortjeneste ved salg af aktier skulle
medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst, når aktierne var erhvervet mindre
end 3 år inden salget. fortjeneste ved salg af aktier, konstateret senere 3 år efter erhvervelsen,
skulle ikke medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst.
loven blev ved lagtingslov nr. 104 af 21. maj 1993 ændret, således at fortjeneste ved salg af
aktier efter de nævnte 3 år i et selskab, hvor aktionæren inden for de sidste 5 år havde ejet
mindst 25% af aktiekapitalen eller rådet over mere end 50% af stemme-værdien, skulle
undergives en særlig beskatning på en nærmere angiven procentsats. det fremgik dog
samtidigt af loven, at afhændelse af sådanne aktier efter det 10. år efter erhvervelsen ikke var
undergivet en sådan beskatning.
ved lagtingslov nr. 172 af 30. december 1997 blev skattelovens § 30, stk. 1, ændret således, at
selskaber, som ejer mindst 25% af aktiekapitalen i det udloddende selskab, ikke skal betale
afgift af udbytte. det er anført i bemærkningerne til lovforslaget:
                                                - 7 -
      "kort kan det siges, at ændringer i stk. 1 har til formål kun at fastsætte udbytteafgift, når
      udbytte går til de endelige ejere. for ikke før end da, går pengene fra det
      erhvervsmæssige område til det private område."
ved lagtingslov nr. 104 af 29. december 1998 blev skattelovens § 30, stk. 1 igen ændret,
således at
      "[a]f udbytte, som et datterselskab har betalt moderselskabet afgiftsfrit på
      fremsættelsesdagen for dette lovforslag i lagtinget eller senere, og som af
      moderselskabet er brugt til at betale gæld, som direkte eller indirekte stammer fra køb
      fra fysiske personer af værdipapirer i datterselskabet, skal betales en afgift på 35% (...)".
det blev samtidigt fastsat, at
      "[s]elskaber, som har gæld, som stammer fra køb af værdipapirer i et datterselskab, kan
      ikke anvende loven om skattefri fusion o.a., så længe denne gæld ikke er betalt".
det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget:
      "almindelige bemærkninger:
      den 1. januar 1998 trådte der forskellige skatteregler i kraft vedrørende aktieselskaber.
      der var tale om skattefri sammenlægning af aktieselskaber, sambeskatning af moder og
      datterselskaber og betaling af udbytte uden afgift fra et selskab til et andet selskab, som
      ejer mindst 25% af aktiekapitalen i det udloddende selskab.
      formålet med disse ændringer var, at det skattemæssigt skulle være mere smidigt at
      omorganisere og sammenlægge erhvervsmæssig virksomhed mellem selskaber, og for
      at undtage aktieselskaber for dobbeltbeskatning af udbytte. på den anden side var det
      ikke meningen, at det skulle gøres lettere at overføre penge fra det erhvervsmæssige
      pengekredsløb til det private pengekredsløb uden at betale den fastsatte skat eller afgift.
      det har dog vist sig, at der er gjort forsøg på at omgå formålet med lovgivningen, f.eks.
      ved at sælge aktier (som er erhvervet for mere end 10 år siden) til et nystiftet selskab for
      en salgspris, som svarer til den oparbejdede egenkapital i det gamle selskab. en sådan
      salgsfortjeneste er skattefri. (...)"
ved den nugældende lagtingslov nr. 164 af 21. december 2001 om skat af kapitalfortjenester,
med senere ændringer, er der sket en samlet regulering, blandt andet af beskatningen af
aktiebytte og fortjeneste ved aktiesalg. det var efter den oprindelige lov blandt andet fastsat:
                                                "kapitel 1
                                     lovens område og definitioner
      § 1. bestemmelserne i denne lov omfatter:
      1) salg og anden afhændelse af aktier, investeringsbeviser og lignende værdipapirer (...)
      (...)
      5) udbytte.
      (...)
      stk. 2. som udbytte fra aktier, andelsbeviser o.a. anses alt, som aktionærer,
      andelshavere o.a. får udbetalt som andel i selskabets overskud i det sidste regnskabsår
                                           - 8 -
eller tidligere år, uden hensyn til om dette overskud er fremkommet som indvundet
driftsoverskud, af salg eller opskrivning af selskabets aktiver eller på anden måde, og
uden hensyn til, om det er udbetalt som udbytte, som udlodning ved selskabets ophør
eller lignende. (...)
                                            kapitel 3
                             ikke-erhvervsmæssig virksomhed
                                          aktier, m.v.
§ 4. fortjeneste eller tab efter § 1, nr. 1, skal medregnes i opgørelsen af den
skattepligtige indkomst efter § 14, når fortjenesten eller tabet er konstateret
(realisationsprincippet).
(...)
§ 5. bliver de i § 1, nr. 1 nævnte værdipapirer afhændet til det selskab, som har udgivet
værdipapiret, skal salgssummen anses som udbytte. (...)
(...)
                                             udbytte
§ 9. udbytte skal medregnes i opgørelsen af den skattepligtige indkomst efter § 14.
selskaber og fonde m.v., som er fuldt skattepligtige på færøerne og ejer 25% eller mere
af aktiekapitalen/indskudskapitalen i det udloddende selskab, skal ikke betale skat af
udbyttet. (...).
stk. 2. af udbytte, som et datterselskab har betalt til moderselskabet skattefrit 8.
december 1998 eller senere, og som af moderselskabet er anvendt til at betale gæld, som
direkte eller indirekte stammer fra køb af aktier i datterselskabet fra fysiske personer,
skal betales en skat på 20% (...) denne bestemmelse er kun gældende, hvis salget af
aktier til moderselskabet er skattefri.
(...)
                                            kapitel 6
                                         ikrafttræden
§ 26. denne lov træder i kraft dagen efter, at den er kundgjort, og har virkning for
fortjeneste og tab, som er konstateret, for renteindtægter, som er tilskrevne, og for
udbytte, som er udloddet 16. november 2001 eller senere.
stk. 2. samtidigt, som denne lov træder i kraft, ophæves lagtingslov nr. 40 af 17. april
1986 om skat av fortjeneste i forbindelse med salg af værdipapirer og lagtingslov nr. 87
af 5. juni 1992 om renteskat.
                                            kapitel 7
                                       overgangsregler
§ 27. bestemmelserne efter § § 28, 29 og 30 omfatter salg og anden afhændelse af de i §
1, nr. 1 anførte værdipapirer, som er erhvervet, inden ikrafttrædelsen af denne lov.
                                              - 9 -
     § 28. fortjeneste eller tab i forbindelse med salg af værdipapirer skal medtages i
     opgørelsen af den skattepligtige indkomst efter § 14, når den skattepligtige har
     erhvervet værdipapirerne mindre end tre år inden, at salget har fundet sted.
     stk. 2. fortjeneste eller tab i forbindelse med salg af værdipapirer, som er konstateret
     mere end 3 år efter, at værdipapirerne er erhvervet, skal ikke medtages i opgørelsen af
     den skattepligtige indkomst.
af bemærkningerne i lovens forarbejder fremgår:
     "(...)
     bemærkninger til § 1, stk. 2
     i henhold hertil er hovedreglen, at som udbytte anses alt det, som fra selskabet bliver
     udloddet til aktionærer, andelshavere o.a. det er ikke afgørende, hvordan udbetalingen
     sker, eller hvorfra overskuddet stammer.
     (...)
     bemærkninger til § 9
     (...). hvis der er tale om selskaber, som er fuldt skattepligtige til færøerne, og som ejer
     mindst 25% af aktiekapitalen/indskudskapitalen i det selskab, som udlodder udbyttet,
     skal der ikke betales nogen skat. i henhold til gældende regler er et sådan udbytte
     skattefrit, (...)
     (...)
     bemærkninger til § 9, stk. 2
     med virkning fra 8. december 1998 var reglerne om udbytte ændrede i forbindelse med,
     at et moderselskab køber aktier fra en fysisk hovedaktionær i et selskab for penge, som
     direkte eller indirekte kan føres tilbage til skattefrit udbytte fra det sidstnævnte selskab.
     da nogle af de selskaber, som da var stiftede med ovenfor nævnte formål, stadig
     eksisterer, er denne bestemmelse ligeledes medtaget i dette forslag. denne bestemmelse
     skal dog kun være gældende for de tilfælde, hvor salget fra den fysiske person til
     selskabet, som bliver moderselskab, er skattefrit. efter denne lov er der ikke tale om, at
     et salg kan være skattefrit, hvis ikke salget skal behandles efter overgangsreglerne.
     (...)
     bemærkninger til § 27
     (...)
     overgangsreglerne er udarbejdede for ikke at beskatte med tilbagevirkende kraft og
     fordi at de, der har erhvervet værdipapirer inden ikrafttrædelsen af denne lov, har
     disponeret efter gældende regler, og således har en begrundet forventning om, at salg
     ved salg af værdipapirer, som de har ejet i tre år eller mere og for hovedaktionærer efter
     det 10. år, ikke skal beskattes."
ved lagtingslov nr. 109 af 20. december 2002 blev ordlyden af lovens § 1, stk. 2, 1. punktum
ændret til:
                                                 - 10 -
       "stk. 2. som udbytte anses alt, som et selskab udlodder til en aktionær, andelshaver, o.a.
       (...)"
det anføres i ændringslovens forarbejder til bestemmelsen:
       "det indstilles at foretage disse ændringer i særligt § 1 i kapitalgevinstlovens:
       1. præcisering af, hvad der skal forstås ved udlodning fra selskabet. det foreslås, at alt,
       som udloddes til en aktionær eller andelshaver, skattemæssigt skal behandles som
       udbytte. (...) dvs. at uden hensyn til det skattemæssige resultat, skal alle gratis goder,
       som selskabet udlodder til aktionærerne, behandles som udbytte"
ved lagtingslov nr. 46 af 16. maj 2006 blev ordlyden af lovens § 9, stk. 1, 2. punktum ændret
til:
       "selskaber og fonde o.a., som ikke er fuldt skattepligtige på færøerne, og som ejer
       aktiekapital eller indskudskapital i det udloddende selskab, skal ikke betale skat af
       udbyttet.",
ligesom lovens § 9, stk. 2, blev ophævet.
overgangsreglerne blev ligeledes ændret således, at fremtidige værdistigninger på aktier, der
efter de hidtidige overgangsregler var undtaget fra beskatning, nu skal medtages ved
opgørelsen af den skattepligtige indkomst.
det fremgår af lovens forarbejder vedrørende ophævelsen af § 9, stk. 2:
       "det foreslås, at ophæve denne bestemmelse, som var medtaget i loven for at forhindre
       misbrug af reglerne om skat af udbytte. det vurderes, at når reglerne om skattefritagelse
       af salg af værdipapirer bliver ophævet den 1. januar 2007, har denne bestemmelse ingen
       betydning."
forklaringer:
der er under sagen afgivet forklaringer af jónfinn thomsen, claus rasmussen, hans láksá
og o.
parternes argumentation:
sagsøgerne har gjort gældende, at taks blandt andet ved indgivelse af sagsøgernes
selvangivelser løbende er blevet gjort bekendt med forløbet, ligesom taks fik udleveret alle
oplysninger i forbindelse med tilsynsbesøget. til trods herfor er taks først fremkommet
med en afgørelse et år efter afsendelsen af agterskrivelsen. ændringen er således ikke sket
inden "rimelig tid", jf. § 25 b, stk. 3, i lagtingsloven om told- og skatteforvaltning, hvorfor der
ikke er grundlag for at fravige de almindelige frister skattemyndighedernes ændring af en
skatteligning efter lovens § 25 a.
holdingselskab 1s køb af egne aktier i 2003 er ikke omfattet af kapitalgevinstloven, jf. dennes
overgangsbestemmelser for aktier, erhvervet inden lovens ikrafttræden. der er tale om et salg,
                                              - 11 -
som - da der var tale om aktier erhvervet mere efter 3 år inden, og da ingen af sagsøgerne har
ejet 25% af aktiekapitalen eller rådet over mere end 50% af stemme-værdien i selskabet - efter
de dagældende regler kunne ske skattefrit. der er ikke tale om omgåelse af reglerne om
beskatning af udbytte.
det må antages at være en fejl at ophæve kapitalgevinstlovens § 9, stk. 2, som ikke kan rettes
under henvisning til "realitetsgrundsætningen". i henhold til kærenævnets afgørelse medfører
salget i 2005 af aktierne i holdingselskab 1 til det samtidigt oprettede holdingselskab ikke
nogen skat, hvilket også er i overensstemmelse med det anførte i bemærkningerne til forslaget
til ændringen af skatteloven ved lagtingslov nr. 104 af 29. december 1998. den
omstændighed, at selskaberne senere fusionerede, hvilket isoleret set ikke medfører nogen
skattemæssig fordel, kan ikke begrunde en pligt for sagsøgerne til at betale udbytteskat. de
nævnte dispositioner har haft realøkonomiske konsekvenser for sagsøgerne, der ved salget af
aktierne har fraskrevet sig muligheden for senere skattefrit at sælge aktierne til en gunstigere
pris. fusioneringen, der efter ophævelsen af kapitalgevinstlovens § 9, stk. 2, ikke i samme
grad havde noget formål, skete af hensyn til at opnå en enklere koncernstruktur. der er tale
om fuldt gyldige dispositioner efter selskabslovgivningen, som der ikke er grundlag for at
tilsidesætte som proforma.
sagsøgte har til støtte for frifindelsespåstanden gjort gældende, at efter kapitalgevinstlovens §
1 er enhver udlodning fra et aktieselskab anset som udbytte. holdingselskab 1s køb af egne
aktier i 2003 må derfor anses som udbytte, som udløser beskatning efter kapitalgevinstloven.
salget havde heller ingen indflydelse på ejerforholdene til selskabet. situationen kan ikke
sammenlignes med et salg til tredjemand, der havde forrykket ejerforholdene til selskabet.
salget af aktier i 2005 til det samtidigt oprettede holdingselskab, der fulgtes op af den
efterfølgende fusion, har ikke indebåret nogen selskabsretlig ændring, bortset fra, at der er
tilgået sagsøgerne kapital. transaktionerne, der ikke ses at have haft noget andet formål end at
undgå at betale skat, må derfor i realiteten betragtes som en skjult udlodning af udbytte. dette
er også i overensstemmelse med den i retspraksis udviklede "realitetsgrundsætning", hvorefter
der skal lægges vægt på de underliggende økonomiske realiteter. der er tale om gyldige
selskabsretlige dispositioner, men de er indgået mellem parter, der har sammenfaldende
interesser og ikke båret af sædvanlige forretningsmæssige hensyn. de må derfor tilsidesættes i
skattemæssig henseende. dispositionerne har ikke indebåret nogen risiko for
holdingselskabet, der efter de indgåede aftaler kan betale den resterende købesum, når det
råder over tilstrækkelige midler.
der er i hvert fald vedrørende købet af egne aktier i 2003 indtrådt forældelse efter § 25 a, i
lagtingsloven om told- og skatteforvaltning, men der er grundlag for at fravige de almindelige
frister efter lovens § 25 b, da sagsøgerne med vilje eller grov uagtsomhed har været grund til,
at skattemyndighederne har foretaget en skatteligning på et forkert grundlag. taks blev først
opmærksom på eventuelle uregelmæssigheder ved tilsynsbesøget, og sagens kompleksitet har
nødvendiggjort den efterfølgende tidskrævende sagsbehandling.
ændringsskrivelsen er sendt den 13. marts 2009, og må således i forhold til ændringen
vedrørende indkomståret 2005 anses for rettidig efter lovens § 25 a. det er alene efter loven
en betingelse, at ændringen er foretaget indenfor fristen, og ikke at den skattepligtige har
modtaget afgørelsen. i øvrigt må betingelserne i overensstemmelse med det ovenfor anførte
for suspension af fristen ligeledes være til stede i forhold til denne del af afgørelsen.
                                                 - 12 -
rettens begrundelse og resultat:
det lægges til grund, at ingen af sagsøgerne har haft en aktiepost på mindst 25%, eller mere
end 50 % af "stemmeværdien" i holdingselskab 1. det lægges endvidere til grund, at aktierne,
der alle er erhvervet inden ikrafttrædelsen af kapitalgevinstloven, er solgt senere end 3 år efter
erhvervelsen.
umiddelbart er sagsøgernes salg af aktierne både i 2003 og 2005 således omfattet af § 27 i
kapitalgevinstloven, hvorefter det efter henvisningen til lovens på det tidspunkt gældende §
28 var fastsat, at fortjeneste ved salget ikke skulle medtages i opgørelsen af den skattepligtige
indkomst.
ved vurderingen af, om salgene i skattemæssigt henseende skal anses som udlodning af
udbytte må der i overensstemmelse med det anførte i forarbejderne til
overgangsbestemmelserne tages udgangspunkt i de regler, der var gældende inden lovens
ikrafttræden.
det må vedrørende salget til holdingselskab 1 i 2003 tillægges særlig vægt, at der efter den
forinden gældende lagtingslov om skat af fortjeneste ved salg af værdipapirer, der vedrørende
aktiesalg må anses for en senere speciallov i forhold til udbyttebeskatningsregler efter
skatteloven, ikke var gjort forskel på, om der var tale om salg til tredjemand, eller et
aktieselskabs køb af egne aktier.
på denne baggrund, og da hverken ligheden med udlodning af udbytte eller den
omstændighed, at ejerforholdene i holdingselskab 1 inden og efter salget var de samme, kan
føre til et andet resultat, findes der ikke at være grundlag for at anse salget som en skjult
udlodning af udbytte, der skal medtages ved opgørelsen af sagsøgernes skattepligtige
indkomst.
vedrørende salget af aktier til et samtidigt oprettet holdingselskab i 2005 lægges det til grund,
at salget ikke i sig selv har udløst noget krav om beskatning af sagsøgerne. den efterfølgende
fusion af selskaberne ville heller ikke isoleret betragtet have udløst et sådant krav.
der findes derfor heller ikke i denne sammenhæng at være påvist grundlag for et krav om
beskatning af sagsøgerne efter et synspunkt om skjult udbytte. den omstændighed, at der ikke
ved de nævnte transaktioner, der ubestridt er gyldige efter selskabslovgivningen, skete nogen
ændringer i ejerforholdene, findes heller i denne sammenhæng at kunne føre til et andet
resultat.
det bemærkes endvidere, at salget af aktierne til holdingselskabet efter kapitalgevinstloven
havde den selvstændige virkning, at en senere værdiforøgelse ikke længere var omfattet af de
skattemæssigt lempeligere overgangsregler efter lovens kapitel 7.
der er herefter ikke anledning til at tage stilling til spørgsmålet om kravet fra taks er
fremsat rettidigt efter lagtingsloven om told- og skatteforvaltning.
stævningskravet tages derfor, med bemærkning om, at krav 1) må betragtes som anbringender
til støtte for krav 2), til følge, for rentepåstanden, som der ikke er påvist nogen hjemmel for,
dog kun for så vidt angår almindelig procesrente fra sagens anlæg.
                                           - 13 -
der er ved tilkendelsen af sagsomkostninger, der vedrørende advokatomkostninger har taget
udgangspunkt i de vejledende salærtakster i proceduresager, taget hensyn til, at sagsøgerne
har betalt retsafgift på 534.553 kr.
                                     thi kendes for ret:
sagsøgte, taks, skal inden 14 dage til sagsøgerne, a, b, c, d, e, f, h, i, j og k, betale
53.445.275 kr. med procesrente fra den 16. august 2010.
sagsøgte skal indenfor samme frist betale sagsomkostninger til sagsøgerne på 2 mio. kr.