text:
                                          udskrift
                                               af
                           sø- & handelsrettens retsbog
                                         ____________
                                             dom
afsagt den 21. januar 2010 af sø- og handelsretten sammensat af retsformanden, vicepræsident mi-
chael b. elmer, og de sagkyndige medlemmer, direktør peter g. bernhoft og direktør lars krobæk
v 51 08                              escot fast ejendom a/s
                                     (advokat jacob thorup larsen)
                                     mod
                                     box-1. dk aps
                                     (advokat keld frederiksen)
indledning og påstande
under anbringende af, at box-1.dk aps (i det følgende: box-1.dk), der driver virksomhed
med udlejning af depotrum, ved sin registrering og brug af kendetegnene box-1.dk har
krænket escot fast ejendom a/s’ (i det følgende: escot) ret til varemærket boxit for de
samme varer og tjenesteydelser, har escot nedlagt påstand om, at box-1.dk skal
                                              - 2 -
1.    anerkende at være uberettiget til at gøre erhvervsmæssig brug af kendetegnene box-
      1.dk i forbindelse med udlejning og markedsføring af depotrum,
2.    anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens §§ 1 og 18,
2.    betale 100.000 kr., subsidiært et mindre beløb, med procesrente fra den 3. juni 2008 og
3.    lade varemærket box-1.dk (vr 2008 03842) udslette af varemærkeregistret.
box-1.dk har påstået frifindelse, i forhold til påstand 4 subsidiært mod betaling af et mindre
beløb
escot
escot har siden 2003 drevet erhvervsmæssig virksomhed med udlejning af depotrum til op-
bevaring af løsøre og salg af tilbehør hertil under ordmærket boxit, som escot med virk-
ning fra den 28. januar 2003 i forbindelse med etableringen af virksomhedens første afdeling
i århus fik registreret som varemærke hos patent- og varemærkestyrelsen bl.a. for klasse 39,
udlejning af depotrum, under nr. vr 2003 01390. escot har endvidere registreret kendeteg-
nene boxit a/s som binavn til sit selskabsnavn. escot har siden etableret afdelinger i nørre-
sundby, ålborg, esbjerg og odense. escot agter at udvide sin virksomhed til at ligge i alle
større danske byer.
      escot har siden 2003 markedsført boxit på bygninger, udlejningstrailere og flyttekas-
ser, på stadions, i forbindelse med reklamer i tv og ikke mindst på virksomhedens hjemme-
side, www.boxit.dk .
box.1dk
box-1.dk påbegyndte i 2006 virksomhed med udlejning af depotrum i skive under mærket
box-1. i forbindelse med, at virksomheden åbnede en afdeling i viborg, fortsattes driften fra
august 2008 i selskabsform under navnet box-1.dk aps, som blev registreret som selskabs-
navn i erhvervs- og selskabsstyrelsen den 13. august 2008, ligesom ordmærket box-1.dk den
23. oktober 2008 blev registreret som varemærke hos patent- og varemærkestyrelsen for va-
                                              - 3 -
reklasse 39 under vr 2008 03842. virksomheden har planer om at ekspandere til det midtjy-
ske område, bl.a. til herning og silkeborg.
       box-1.dk har siden 2006 benyttet kendetegnene box-1 og fra 2008 box-1.dk til overve-
jende lokal markedsføring ved annoncering 2 til 3 gange ugentligt i skive folkeblad samt i
ugeavisen, ved ophængning af bannere på skive stadion, ved lokal skiltning og senere tillige
på virksomhedens hjemmeside, www.box-1.dk .
forklaringer
christian nielsen har forklaret, at han er hovedaktionær i escot, der hovedsaglig beskæftiger
sig med udlejning af depoter til opmagasinering af løsøre som såkaldt self-storage, hvor le-
jerne har ubegrænset adgang til hver deres aflåste depotrum. i 2007 og 2008 havde selskabet
en omsætning på henholdsvis 15,4 mio. kr. og 10,2 mio. kr., hvoraf overskuddet udgjorde 30-
50 %. faldet i omsætningen i denne periode skyldes opstart af nye aktiviteter.
       i 2002 fandt han sammen med en reklamekonsulent på navnet boxit. helt fra virk-
somhedens start har man anvendt dette mærke bl.a. på virksomhedens hjemmeside på net-
tet, der, bortset fra mindre ændringer i 2004 og løbende opdateringer, har haft samme ind-
hold og grafiske udformning som i dag. i forbindelse med, at han i februar 2008 blev gjort
opmærksom på, at box-1 drev konkurrerende virksomhed, kunne han på deres hjemmeside
på nettet konstatere, at der var tale om en nærmest identisk virksomhed, og at også hjemme-
siden i vidt omfang var en kopi af boxit’s.
       boxit har også kunder fra skive og viborg, hvor box-1.dk opererer, og box-1.dk er ef-
ter hans opfattelse en konkurrent, der med markedsføringen under sit nuværende mærke
frembyder stor forvekslingsrisiko.
mogens halborg jensen har forklaret, at box-1.dk for 66 %’s vedkommende ejes af jensen &
jensen invest aps, som opkøber og udlejer ejendomme til erhverv, kontor m.v. box-1.dk dri-
ver virksomhed med udlejning af depoter i skive og viborg. man kom i gang med denne
form for virksomhed i 2006 i skive, hvor man havde købt en gammel teknisk skole, der var
velegnet til formålet. han kom selv på navnet box-1 og var ikke bekendt med escots virk-
somhed på dette tidspunkt. omsætningen på depotudlejningsdelen er i år 250.000 – 280.000
                                              - 4 -
kr. i skive og ca. 150.000 kr. i viborg. da han i 2008 udvidede forretningsområdet til viborg,
blev virksomheden omdannet til et anpartsselskab og fik en hjemmeside på internettet. han
foretog i den forbindelse søgning på internettet og fandt ordet ”box”, men kun som beteg-
nelse for almindeligt branchebestemt tilbehør, ikke som navn på eller reklame for nogen
virksomhed.
       han husker ikke, hvornår han blev opmærksom på escots virksomhed, men han har
ikke været inspireret af den. selskabets hjemmeside er designet professionelt, det har han ik-
ke haft noget at gøre med. efter at have modtaget et brev dateret den 28. februar 2008 fra es-
cot, der gjorde gældende, at hans firma krænkede escots ret, ændrede man den røde farve i
mærket til orange. ved besvarelse af telefonopkald siger man: ”box ét”.
parternes synspunkter
escots advokat har gjort gældende, at escot er først i tid og ret, idet box-1.dk´s mærke er regi-
streret 4½ år efter escots og 8 måneder efter, at escot den 28. februar 2008 havde gjort op-
mærksom på krænkelsen. brugen af kendetegnene box-1.dk udgør en krænkelse
af escots varemærke boxit, idet der er væsentlig lighed mellem de 2 mærker, både au-
ditivt, visuelt og begrebsmæssigt. lydmæssigt begynder begge mærker med ordet box og
har to stavelser, ligesom de begge ender med det 5, bogstav t. man kan ikke høre forskel på
stavelserne it og ét. begrebsmæssigt har ordet boxit ingen selvstændig betydning på dansk,
og der er således tale om et kunstord med heraf følgende stærkere beskyttelse.
       der er sammenfald mellem de varer og tjene steydelser, som parterne udbyder,
og produktreglen medfører derfor, at kravene til adskillelse mellem mærkerne skærpes.
box-1.dk´s hjemmeside er nærmest en kopi af escots med hensyn opstilling, farvevalg og
tekst. der er klar forvekslingsrisiko .
       sagsøgte har endelig etableret sig i escots naturlige geografiske udvidelsesområde,
hvilket bør tillægges selvstændig betydning, selv om mærkebeskyttelsen er landsdækkende.
sagsøgte har herved samlet set handlet i strid med varemærkelovens § 4 og markedsførings-
lovens §§ 1 og 18 og skal som følge af krænkelsen betale et rimeligt vederlag samt erstat-
ning i medfør af varemærkelovens § 43 og markedsføringslovens § 20. der bør i den forbin-
delse lægges tages hensyn til, at escots omsætning fra 2003 til 2008 er steget fra 4 mio. kr. til
                                               - 5 -
30 mio. kr. årligt, og at box-1.dk på tidspunktet for registreringen af sit mærke, havde forsæt
til, at escot anså dette for krænkende.
        registreringen burde ikke være foretaget, og registreringen skal derfor udslettes ved
dom i medfør af varemærkelovens § 29, jf. § 22.
box-1.dk’s advokat har gjort gældende, at box-1.dk er registreret i patent – og varemærkesty-
relsen og som navn i erhvervs- og selskabsstyrelsens register uden indsigelser, hvorfor box-
1.dk har været i god tro.
        box-1 driver erhvervsmæssig virksomhed med udlejning af depotrum og udlejning af er-
hvervslokaler og kontorer uden for de områder, hvor escot geografisk driver virksomhed. der
er derfor intet kundesammenfald.
        box-l udlejer bokse, og det er derfor naturligt, at virksomhedsnavnet og vare-
mærket indeholder ordet box, der angiver virksomhedens område. box-1.dk krænker
hverken begrebsmæssigt, lydmæssigt eller synsmæssigt escots registrerede mærke
boxit. det er ikke muligt at opnå beskyttelse eller eneret til at anvende ordet box, der
må anses for en almindelig betegnelse, som beskriver et opbevaringssted. lydmæssigt
kan box-1.dk's brug af ordet box i sammenhæng med -1.dk på ingen måde sammenlig-
nes med escots anvendelse af samme ord box i sammenhæng med bogstaverne it.
der er heller ikke synsmæssige ligheder mellem mærkerne, da der anvendes forskellige
skrifttyper, og box-1.dk´s mærke har .dk tilføjet box-1. der er ingen forvekslingsrisiko.
der er således ikke sket nogen overtrædelse af varemærkelovens § 4, ligesom der ikke er
grundlag for at ophæve box-1.dk´s varemærkeregistrering.
        box-1.dk har heller ikke handlet i strid med god markedsføringsskik jf. markedsfø-
ringslovens § 1, eller i strid med markedsføringslovens § 18.
        der er herefter heller ikke grundlag for at tilkende selskabet vederlag eller godtgørelse.
box-1.dk har ikke udvist forsæt eller uagtsomhed. derimod har box-1.dk gentagne gange
uden held forsøgt at få escot til at acceptere, at box-l.dk aps ændres til et andet lig-
nende navn, f.eks. box-1-2.dk aps, box-2.dk aps eller box nr. l.dk aps. box-1.dk har
også ændret farverne på sin hjemmeside for at adskille sig mere fra indhold, typo-
grafi og opsætning af escots hjemmeside.
                                             - 6 -
sø- og handelsrettens afgørelse
det er ubestridt, at parterne handler med de samme varer og tjenesteydelser, nemlig udlej-
ning af depotrum og hertil knyttet virksomhed.
      det lægges til grund, at escot med virkning fra 28. januar 2003 har registreret ordmær-
ket boxit bl.a. for klasse 39, udlejning af depotrum, og har opbygget en betydelig og vok-
sende virksomhed hermed i en række byer, navnlig i området vest for storebælt. i den for-
bindelse har escot registreret boxit a/s som binavn til sit selskabsnavn, ligesom sagsøgeren
på sin hjemmeside www.boxit.dk og i annoncer mv. markedsfører sig aktivt under dette
ordmærke.
      den første stavelse, box, kan efter sædvanlig sprogbrug ikke opfattes som synonymt
med eller som beskrivende for udlejning af depotrum og hertil knyttet virksomhed. eftersta-
velsen it har på dansk ikke noget selvstændigt meningsindhold. patent- og varemærkesty-
relsen har derfor med rette fundet, at boxit har tilstrækkeligt særpræg til at kunne registre-
res som varemærke for de pågældende varer og tjenesteydelser.
      det sagsøgte selskab er stiftet i august 2008 bl.a. af mogens halborg jensen, efter at
denne i foråret 2008 under kendetegnene box-1.dk havde påbegyndt virksomhed med udlej-
ning af depotrum, og efter at det sagsøgende selskabs advokat ved brev af 28. februar 2008
havde gjort opmærksom på, at brugen af disse kendetegn for udlejning af depotrum krænker
sagsøgerens rettigheder til boxit. mogens halborg jensen har under hovedforhandlingen
forklaret, at det sagsøgte selskab i forbindelse med, at man tager telefonen, siger box-ét, og
det lægges til grund, at kunder i daglig tale omtaler det sagsøgte firma som box-ét uden sam-
tidig at sige .dk. af denne grund, men også fordi begge mærker bruges som domænenavns-
angivelse på internettet, må der ved sammenligning mellem de to mærker ses bort fra, at det
sagsøgte selskabs navn og ordmærke indeholder den efterstillede angivelse .dk.
      den første stavelse på 3 bogstaver i det sagsøgte selskabs mærke box-1 er den samme
som den første stavelse på 3 bogstaver i det sagsøgende selskabs registrerede ordmærke bo-
xit. den anden stavelse it udtales på dansk som it, medens den anden stavelse i sagsøgtes
mærke, 1, i daglig tale, også hos det sagsøgte selskab, udtales som ét. i praksis er det ganske
vanskeligt at høre forskel på udtalen af it og ét. det gælder ikke mindst, hvis sagsøgerens
                                               - 7 -
mærke i sin helhed udtales på engelsk, således som mange, måske især yngre mennesker, vil
være tilbøjelige til, idet ordsammensætningen umiddelbart opfattes som et engelsk ord.
       også efter udformningen og indholdet af box-1.dk’s markedsføring, der meget ligner
escots, er det nærliggende, at kunder vil tro, at der er en forbindelse mellem parterne.
       box-1.dk’s brug af kendetegnene box-1.dk findes herefter at krænke escots rettigheder,
jf. varemærkelovens § 4, og escots påstande 1 og 4 tages til følge.
       escot har til støtte for påstand 2 om overtrædelse af markedsføringsloven alene påbe-
råbt sig box-1.dk’s brug af escots mærke, og da det er fastslået, at denne brug indebærer en
overtrædelse af varemærkeloven, som er den specielle regel, er der ikke anledning til at tage
stilling til, om den tillige indebærer en overtrædelse af det almindelige forbud mod brug af
andres forretningskendetegn i markedsføringslovens § 18, ligesom der ikke er anført særlige
forhold til støtte for, at box-1.dk tillige har overtrådt den almindelige regel om forbud mod
markedsføring i strid med god markedsføringsskik i markedsføringslovens § 1. box-1.dk fri-
findes derfor for påstand 2.
       box-1.dk har taget sine kendetegn i brug og registreret dem som ordmærke i patent og
varemærkestyrelsen, efter at escots advokat havde gjort opmærksom på escots registrering
af sit ordmærke. box-1.dk’s varemærkekrænkelse er derfor sket i ond tro, og betingelserne
for at pålægge box-1.dk at betale vederlag til escot er derfor opfyldt.
       det lægges til grund, at box-1.dk i forbindelse med sin opstart af virksomhed i flere
byer i jylland har haft fordel af at anvende et mærke, der er identisk med eller i høj grad lig-
ner escots registrerede ordmærke. der er ikke forelagt retten årsregnskaber eller andet til be-
lysning af box-1.dk’s omsætning og fortjeneste, og ved vurderingen af vidnet mogens hal-
borg jensens forklaring, hvorefter omsætningen kun har været af begrænset størrelse, må det
tages i betragtning, at omsætningen dog har givet box-1.dk grundlag for at have aktuelle
planer om at udvide sin virksomhed til yderligere byer i jylland, og at box-1.dk’s brug af et
mærke, der meget ligner escots, må antages at have været af betydning for, at box-1.dk har
kunnet påbegynde sin virksomhed i skive og viborg. efter et samlet skøn finder retten på
denne baggrund, at box-1.dk skal betale 50.000 kr. i vederlag og erstatning til escot.
       efter sagens resultat og omfang skal box-1.dk endvidere betale 50.000 kr. i sagsom-
kostninger, heraf 3.900 kr. til dækning af retsafgift og resten til dækning af escots udgift til
advokat.
                                                - 8 -
                               thi kendes for ret
box-1.dk aps skal anerkende at være uberettiget til at gøre erhvervsmæssig brug af kende-
tegnene box-1.dk i forbindelse med udlejning og markedsføring af depotrum og skal inden 14
dage lade varemærke vr 2008 03842 box-1.dk udslette af patent- og varemærkestyrelsens re-
gister og til escot fast ejendom a/s betale 50.000 kr. med procesrente fra den 3. juni 2008 og
50.000 kr. i sagsomkostninger.
             peter g. bernhoft              michael b. elmer               lars krobæk
                                             (retsformand)
                                                  (sign.)
                                               ___ ___ ___
                                      udskriftens rigtighed bekræftes
                             p.j.v. sø- og handelsretten, den 21. januar 2010


text:
- mko
                                           udskrift
                                               af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                          kendelse
afsagt den 16. august 2017
a-14-17
                                     jönsson entreprise a/s
                                     (advokat anette moll berg)
                                     mod
                                     sg totalentreprise a/s
                                     (advokat kim breide ulrich)
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag drejer sig navnlig om, hvorvidt jönsson entreprise a/s (herefter jönsson entrepri-
se) kan forbyde sg totalentreprise a/s (herefter sg totalentreprise) at anvende 27 bygge-
projekter udført af et selskab, der efter udførelserne er gået konkurs, som referencer på sg
totalentreprises hjemmeside og i præsentationsblade, der bl.a. kan findes hjemmesiden.
                                                 -2-
jönsson entreprise har nedlagt følgende påstande:
påstand 1
sg totalentreprise forbydes at anvende de i bilag 8 viste referencer i markedsføring af sin
entreprenørvirksomhed, herunder på hjemmesiden www.sgtotal.dk, i oversigten over refe-
rencer.
påstand 2
sg totalentreprise forbydes at præsentere de i bilag 8 viste referencer i præsentationsblade,
som indeholder sg totalentreprises kontaktoplysninger opstillet som brevhoved, og som
indeholder fotos fra byggepladser.
påstand 3
sg total entreprise skal fjerne de i bilag 8 viste referencer fra oversigten over referencer på
forsiden på hjemmesiden www.sgtotal.dk og dømmes tillige til at fjerne visningen og mulig-
heden for download og print af de i bilag 8 viste præsentationsblade.
sg totalentreprise har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
jönsson a/s
de 27 byggeprojekter, som er genstanden for tvisten i sagen, er udført af jönsson a/s.
selskabet blev stiftet i 1962 og blev den 19. november 2013 taget under konkursbehandling.
robert mayer, der nu er direktør for og medejer af sg totalentreprise, og thomas normann,
der nu er direktør for og medejer af jönsson entreprise a/s var fra henholdsvis 2009 og 2011
og frem til konkursen begge registreret som deltager i selskabets ledelse.
                                                   -3-
jönsson entreprise a/s
jönsson entreprise blev stiftet den 13. januar 2014 af bl.a. thomas normann og robert may-
er, der begge var medlemmer af bestyrelsen ved stiftelsen. robert mayer var ved stiftelsen
ligeledes administrerende direktør i selskabet.
den 14. januar 2014 indgik jönsson entreprise og konkursboet efter jönsson a/s en aktiv-
overdragelsesaftale, hvoraf fremgår af aftalens punkt 2 bl.a.:
      ”køber erhverver følgende aktiver fra sælger
      sælger overdrager til køber samtlige immaterielle aktiver og rettigheder tilknyttet det
      konkursramte selskab (sælger), herunder, men ikke begrænset til
      -     retten til navnet jönsson
      -     telefonnumre og faxnumre samt mobilnumre, i det omgang køber er interesseret
            heri, der har været anvendt af jönsson a/s
      -     samtlige webadresser, hjemmesider, andre internetfaciliteter samt interaktive kon-
            cepter, der har været anvendt af jönsson a/s
      -     samtlige mailadresser, der har været anvendt af jönsson a/s
      -     samtlige tidligere anvendte navne og binavne, der har været anvendt af jönsson
            a/s
      -     samtlige varemærker, ophavsrettigheder, patenter og design, der har været an-
            vendt af jönsson a/s
      …
      køber overtager endvidere sælgers kundekartotek, leverandørlister med kontaktdata,
      planer, manualer, fortegnelser og registre, herunder adgang til de fra jönsson a/s afsend-
      te og modtagne mails. …
      købesummen for aktiverne udgør dkk 241.500 med tillæg af moms eller i alt inklusive
      moms dkk 301.875,-.”
det fremgår endvidere af aftalen, at betalingen for de immaterielle aktiver udgjorde 200.000
kr., mens det resterende beløb vedrørte overdragelse af inventar.
den 19. september 2014 forlod robert mayer selskabet og udtrådte af både direktionen og
bestyrelsen. samtidig tiltrådte thomas normann som administrerende direktør, hvilket han
forsat er.
                                                   -4-
sg totalentreprise
sg totalentreprise blev stiftet den 20. januar 2017. robert mayer, der gennem sit selskab
mayer holding aps er medejer og medstifter af selskabet, indtrådte ved stiftelsen som direk-
tør i selskabet.
om sg totalentreprise fremgår af selskabets hjemmesides forside under et stort billede at et
projekt med projektets navn følgende:
       ”i sg totalentreprise bruger vi vores mangeårige erfaring og kompetencer fra tidligere gen-
       nemførte byggesager til at skabe kvalitetsbyggeri i totalentrepriser.
       ledelsen i sg totalentreprise har i perioden 2006 til 2013 skabt omkring 190.000 kvadratmeter
       nyopførte og renoverede byggerier, hvor alle har været udført i total- og hovedentreprise. vi
       har opført over 1.100 bolig- og plejeenheder til en samlet entreprisesum på over to milliarder
       kroner.
       grundsten i sg totalentreprise er erfaring, troværdighed og engagement. det er styrende for
       den måde, vi udfører byggerier.
       se udvalgte byggerier, som ledelsen i sg totalentreprise ved tidligere ansættelser har stået i
       spidsen for, under referencer.”
under referencer henviser sg totalentreprise til en række byggeprojekter. ved at klikke på
et projekt kan man downloade projektet som et pdf-projektpræsentationsblad. hvert projekt
har et præsentationsblad.
præsentationsbladene, der er fremlagt som sagens bilag 8, er alle opbygget med sg totalen-
treprises navn og kontaktoplysninger foroven, to billeder og sg totalentreprises mailadresse
samt telefonnummer forneden. det øverste billede er et billede af projektbyggeriet med pro-
jektets navn fremhævet i billedets øverste venstre hjørne, det nederste billede er et tilfældigt
”byggepladsbillede” uden tilknytning til projektet. i nederste højre hjørne henover bygge-
pladsbilledet er en grå boks med oplysninger om byggeriet med angivelse af ”personlig refe-
rence for robert mayer i tidligere job” eller lignende.
et eksempel på et præsentationsblad:
                                               -5-
der er fire referencer på sg totalentreprises hjemmeside, som ikke har forbindelse til jöns-
son a/s. de fire referencer er opbygget på samme som de 27, der er en del af nærværende
sag; dog er der forskel på oplysningerne i den grå boks i nederste højre hjørne, der ser ud
som følger:
                                               -6-
øvrige dokumenter
der er i sagen fremlagt bilag vedrørende parternes forligsforhandlinger frem til anlæggelsen
af forbudssagen.
sagsøgte har endvidere fremlagt print fra april 2017 af jönsson entreprises hjemmeside. af
printene fremgår, at jönsson entreprise på daværende tidspunkt i det væsentlige brugte de
samme referencer som sg totalentreprise. det fremgår endvidere, at det konkursramte sel-
skabs navn bliver brugt flere steder på hjemmesiden. et print fra 18. maj 2017 viser, at jöns-
son entreprise på daværende tidspunkt kun brugte en af de i alt 27 referencer på deres
hjemmeside.
sagsøgte har endvidere fremlagt eksempler på, hvordan det nuværende phil a/s benytter re-
ferencer fra det konkursramte selskab phil & søn a/s, samt et cv fra en arkitekt, der henvi-
ser til projekter udført under ansættelser hos tidligere arbejdsgivere.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af thomas normann og robert mayer.
thomas normann har forklaret blandt andet, at han er direktør i jönsson entreprise. han er
uddannet tømrer og bygningsingeniør. han var ansat i jönsson a/s siden 2006 - først som
                                                -7-
projektleder senere som projektchef. robert mayer var hans chef under hele hans ansættelse
i jönsson a/s. han blev bestyrelsesformand i selskabet lige, inden det gik konkurs.
jönsson a/s gik konkurs i 2013, fordi moderselskabet gik konkurs. selve entreprenørforret-
ningen var sund, og konkursen havde ikke noget med driften og omsætningen at gøre, hvil-
ket også var baggrunden for, at robert mayer og han var med til at stifte jönsson entreprise.
jönsson a/s var et mellemstort entreprenørselskab og var nok blandt de 15 største i dan-
mark.
ved aktivoverdragelsen af 14. januar 2014 købte jönsson entreprise også retten til navnet
jönsson, da jönsson a/s havde haft et godt navn og et godt ry, som var værd at videreføre.
så længe jönsson a/s er under konkursbehandling, kalder de sig jönsson entreprise.
det var naturligt, at de efter aktivoverdragelsen overtog arbejdet på garantisager på de byg-
gerier, som jönsson a/s havde udført, da de med overtagelsen af mails, bygherremøderefe-
rater osv. fra de tidligere byggerier lå inde med en betragtelig knowhow. de udfører forsat
arbejde på garantisager. de har udført garantiarbejde på ca. 5 af de 27 omtvistede byggerier i
denne sag.
robert mayer, som var direktør i jönsson entreprise, fratrådte i 2014 på grund af samar-
bejdsvanskeligheder mellem dem. fratrædelsen skete efter indbyrdes aftale mellem robert
meyer og jönsson entreprise og var udramatisk.
han blev i februar 2017 af en ekstern samarbejdspartner gjort opmærksom på, at der var
sammenfald mellem referencerne på de to selskabers hjemmesider, hvilket var og er proble-
matisk.
de bruger selv projekter fra jönsson a/s som referencer. det siger noget om, hvad de kan, og
hvad de gerne vil. referencerne har stor økonomisk værdi for dem.
                                                -8-
det er korrekt, at der den 18. maj 2017 kun var et projekt fra jönsson a/s på hjemmesiden.
de er ved at forny den gamle hjemmeside og skriver teksterne om, og vurderer om de forsat
vil bruge referencerne. alle 27 referencer omfattet af denne sag er i spil til at komme på deres
hjemmeside igen.
det er vildledende, når robert mayer skriver, at de 27 projekter er referencer fra hans tidli-
gere job, da han ikke har været reelt involveret i dem alle. han kan kun have været reelt in-
volveret i de projekter, hvor han var projektleder. som afdelingschef, direktør og administre-
rende direktør kommer man for langt væk fra sagen, og man mister dermed følingen med de
konkrete byggesager.
robert mayer har forklaret blandt andet, at han i mange år har arbejdet sammen med tho-
mas normann. deres samarbejde ændrede sig efterhånden til det værre, og han valgte derfor
at fratræde sin stilling i jönsson entreprise.
i jönsson a/s havde de typisk 4-6 byggeprojekter i gang på samme tid, hver med en bygge-
sum på 40-80 mio. kr. han havde det endelige ansvar for alle projekterne. det er klart, at han
brugte færre timer på de enkelte projekter, jo mere ledelsesansvar han fik, men han var inde
over alle tilbudsafgivelser og var nok i forhold til andre meget involveret i de enkelte projek-
ter. han kendte derfor alle projekter godt.
skou gruppen a/s, der er hovedejer af sg entreprise, er stort håndværksfirma med vægt på
fagentrepriser. skou gruppen a/s har ikke tidligere tilbudt totalentreprise. de ville udvide
deres forretning og var derfor medstifter af sg totalentreprise a/s.
der er på referencen til f.eks. ragnhildgade plejecenter, der er opført af jönsson a/s, ikke
angivet, at byggeriet er udført som en totalentreprise. kontraktformen er ikke nævnt på de
27 omtvistede referencer. kontraktformen er derimod angivet på de fire referenceprojekter,
der er udført af skou gruppen a/s.
                                                      -9-
referencer er vigtige og har en markedsføringsmæssig værdi, fordi man som nystarter på
markedet skal vise, at man har noget erfaring, hvilket han mener, at han har. det er også vig-
tigt i referencerne at angive kontraktsformen, da totalentreprise kræver noget særligt.
han har ikke brugt referencer fra hans tid hos mt højgaard, da det var en helt anden type
opgaver, han løste dengang. derudover ligger ansættelsen over 10 år tilbage i tiden.
parternes synspunkter
for sagsøger, jönsson entreprise, er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med
påstandsdokumentet af 29. maj 2017, hvoraf fremgår bl.a.:
        ”…
        1. til støtte for påstand 1 og 2 gøres det gældende, at betingelserne i retsplejelovens 413 for
            nedlæggelse af forbud er opfyldt, da det er sandsynliggjort, at rekvirenten har en ret til sel-
            skabsnavnet og forretningskendetegnet jönsson, at modpartens adfærd gør det nødven-
            digt, at der meddeles forbud, og at rekvirentens mulighed for at forhindre skadevirknin-
            gen af modpartens adfærd vil forspildes, hvis rekvirenten skal afvente en almindelig retlig
            afgørelse af tvisten.
        2.  til støtte for påstand 3 gøres det tilsvarende gældende, at betingelserne i rpl § 413 for
            meddelelse af et påbud om fjernelse er opfyldt, da det er sandsynliggjort, at rekvirenten
            har en ret til selskabsnavnet og forretningskendetegnet jönsson, at modpartens brug af de
            omhandlede projekter som referencer og indholdet af projektpræsentationerne gør det
            nødvendigt, at der meddeles påbud, og at rekvirentens mulighed for at forhindre skade-
            virkningen af modpartens adfærd vil forspildes, hvis rekvirenten skal afvente en alminde-
            lig retlig afgørelse af tvisten.
        3.  såvel forbud som påbud bør meddeles uden sikkerhedsstillelse, da rekvirenten på betryg-
            gende vis har godtgjort sin ret. sg totalentreprise a/s’ krav om en sikkerhedsstillelse på
            kr. 1.000.000 afvises derfor. beløbet er i øvrigt end ikke forsøgt forklaret.
        4.  det gøres endvidere gældende, at sg totalentreprise a/s ved at anvende 27 projekter, som
            i sin tid er udført af jönsson a/s som referencer, handler i strid med markedsføringslovens
            §§ 1, 3 og 18, dels fordi man snylter på den goodwill, som er knyttet til forretningskende-
            tegnet jönsson, som jönsson entreprise a/s har købt af konkursboet, og dels fordi brugen
            af projekterne og præsentationerne heraf er vildledende.
        5.  jönsson entreprise a/s har købt retten til navnet jönsson af konkursboet, og har dermed
            opnået ret til den goodwill og det renomme, der er knyttet til navnet og forretningskende-
            tegnet. når sg totalentreprise a/s vælger at bruge 27 tidligere jönsson-projekter som refe-
            rencer og først efter jönsson entreprise a/s’ henvendelse tilføjer ganske få andre projekter
                                                     - 10 -
            … er det åbenbart, at sg totalentreprise a/s har haft til hensigt at snylte på den goodwill,
            der er knyttet til jönsson som forretningskendetegn.
      6.    selve brugen af de 27 projekter som referencer både på forsiden og under fanebladet refe-
            rencer er vildledende, da de giver indtryk af, at sg totalentreprise a/s er en virksomhed,
            der har været aktiv i mange år. som det fremgår af bilag 4, blev den stiftet for kun godt 2
            måneder siden.
      7.    indholdet af projektpræsentationerne … er vildledende, dels fordi det fremtræder som
            trykt på sg totalentreprise a/s’s brevpapir, og dermed giver et fejlagtigt indtryk af, at det
            er sg totalentreprise a/s, der har stået for projekterne, dels fordi de ud over gengivelsen
            af den konkrete bebyggelse – det være sig idrætshal, boligblok eller skole – også i hvert en-
            kelt tilfælde indeholder et ”byggeplads”-billede, som er egnet til – ligeledes vildledende –
            at skabe indtryk af, at det er sg totalentreprise a/s, der har stået for byggerierne.
      8.    også angivelsen på forsiden … af, at robert mayer har ”stået i spidsen for” de nævnte pro-
            jekter, er vildledende. robert mayer har i en periode været administrerende direktør for
            jönsson a/s, men det betyder ikke, at han har haft konkret ansvar for eller været involveret
            i de pågældende projekter.”
for sagsøgte, sg totalentreprise, er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med
påstandsdokumentet af 10. juni 2017, hvoraf fremgår bl.a.:
      ”2.1 vedr. markedsføringslovens §18
      sg totalentreprise a/s, herefter sgt, anvender hverken direkte eller indirekte forret-
      ningskendetegnet ”jönsson”, og allerede af denne grund har sgt ikke overtrådt §18.
      hertil kommer, at et projekt i form af opførelse af et byggeri ikke i sig selv udgør et for-
      retningskendetegn som omfattes af §18.
      2.2 vedr. markedsføringslovens §3, stk. 1 – vildledende angivelser
      det bestrides, at sgt har anvendt vildledende angivelser.
      i sin begæring … har jönsson entreprise a/s, herefter je, påberåbt sig følgende forhold:
      2.2.1           de 27 projekter giver indtryk af, at sgt ”har været aktiv i mange år”.
      allerede ved e-mail af 22.2.2017 … tilbød sgt at ændre sin forside, bl.a. således at det af
      denne kom til at fremgå, ”at sg totalentreprise a/s blev etableret i januar 2017 under
      cvr. nr. 38 35 93 55”, og således, at det "om os” blev ændret til ”sg totalentreprise a/s
      blev stiftet i januar 2017”. ved e-mail af 27.2.2017 … afviste je det tilbudte forslag og for-
      holdt sig i øvrigt ikke til dette, før man den 19.4.2017 indgav begæring om midlertidigt
      forbud.
      je’s manglende accept af sgt’s tilbud dokumenterer, at man ikke har tillagt forholdet
      nogen betydning.
      vedr. angivelsen af stiftelsesår for sgt gøres det i øvrigt gældende, at det bestemmende
      publikum, nemlig professionelle bygherrer og rådgivere, har haft kendskab (eller let
                                                 - 11 -
kunne få det) til, at sgt var et nystartet selskab, og at man derfor også har haft fuldt
kendskab til, at selskabet ikke kunne have opført de viste byggeprojekter. afgørende var
derimod robert mayers kompetence og rolle i de af je opførte projekter, jfr. herom ne-
denfor under pkt. 3.
vedr. oplysninger om mange års erfaringer er forholdet det … at je i strid med faktum
og dermed også vildledende markedsførte sig som værende en entreprenørvirksomhed
med mange års erfaring uanset, at det kan lægges til grund, at man – bortset fra støberiet
– ikke har opført ét af de i bilag b nævnte byggerier. [der] er anført ”vi har mange års er-
faring i totalentreprise, men vi hviler ikke på laurbærrene” og … ”takket været vores
lange historie .....”. alt i strid med de faktiske forhold.
det gøres gældende, at je ikke kan påberåbe sig, at sgt har benyttet sig af vildledende
markedsføring, når je selv urigtigt og vildledende oplyser om mangeårig virksomhed
vedr. egne aktiviteter.
hertil bemærkes, … at de omhandlede byggerier er sådanne som ledelsen i sgt ved tid-
ligere ansættelser har stået i spidsen for. hermed er det tilkendegivet over for omverde-
nen, at det ikke er sgt som sådan, der har gennemført referencerne, men derimod ledel-
sen i dette selskab. dette er ikke vildledende.
2.2.2          projektpræsentationerne er vildledende, dels fordi de giver indtryk af, at det
er sgt, der har stået for projekterne, og dels fordi der under fotos af projekterne er vist et
byggepladsfoto.
ad ”stået for projekterne”
for det første henvises til, at je på tidspunktet for tvistens opståen anvendte fuldstændigt
samme koncept som det, man anklager sgt for. …
for det andet henvises til, at sgt i modsætning til je på ingen måde har udtalt sig om,
hvorvidt sgt har stået for projekterne. tværtimod har man som dokumenteret ovenfor
henvist til, at der er tale om, at ledelsen i selskabet via tidligere ansættelser har stået i
spidsen for projekterne.
ad indsatte fotos
den omstændighed, at der er indsat fotos fra en tilfældig byggeplads er blot sket for at
levendegøre præsentationen. der henvises [til] … e-mail af 24.3.2017, hvori sgt uden
præjudice tilbød at fjerne byggepladsfotos og den øverste linje i brevhovedet uden at je
forholdt sig til dette, bortset fra, at man ved e-mail af 21.3.2017… krævede, at alle 27 refe-
rencer skulle fjernes fra hjemmesiden senest onsdag den 5.4.2017.
2.2.3          endelig har je gjort gældende, at det er vildledende, at oplyse, at robert
mayer har ”stået i spidsen” for de nævnte projekter.
i denne forbindelse henvises til [oversigten over projekter], der viser hvilken stil-
ling/funktion, robert mayer har haft på opførelsestidspunktet af de omtvistede projekter.
der henvises endvidere til [projektpræsentationerne], hvor det under de enkelte projekter
er anført ”personlig reference for robert mayer i tidligere job”.
der henvises tillige til … e-mail af 22.3.2017 fra undertegnede til advokat anette moll
berg, hvori je blev opfordret til at meddele, efter hvilke kriterier man kunne tillade at
                                               - 12 -
sgt fortsatte sin markedsføring med de projekter, hvor der er markeret med (✓) i [mail
af 22. marts 2017 fra advokat anette moll berg].
den 23.3.2017 … svarede advokat anette moll berg, at der bl.a. var lagt på opførelses-
tidspunkt og på projekternes karakter. som det fremgår af [oversigten over projekter] af-
spejler de nævnte kriterier ikke den påberåbte udvælgelsesprocedure.
… je [har] påberåbt sig, at robert mayer ikke ”har haft en sådan konkret tilknytning” til
projekterne, at han kan bruge dem som personlig reference. kriteriet ”konkret tilknyt-
ning” er ikke nærmere uddybet.
… [je har anført] at udvælgelsen af de 11 projekter, der blev tilbudt forligsmæssigt, skete
”fordi de havde mindst værdi for je fremadrettet”. heraf må følge, at je ved i sin mar-
kedsføring fremadrettet helt har undladt at bruge nogle af de i [projektpræsentationerne]
nævnte projekter, bortset fra birkehøj plejecenter, hermed har tilkendegivet, at referencen
ikke har nogen som helst beskyttelsesværdig betydning for je, idet ingen af projekterne
har haft – eller har – eller vil få – nogen værdi for je.
det gøres gældende, at robert mayer i overensstemmelse med det i [oversigten over pro-
jekter] anførte har haft en sådan tilknytning til projekterne, at han – og dermed også sgt
- kan benytte projekterne som personlig reference for robert mayer.
der henvises i denne forbindelse til … cv for arkitekt erik jørgensen, der virker som
skønsmand for voldgiftsnævnet for bygge- og anlægsvirksomhed. uanset, at han har
været ansat arkitekt, så har han på sit cv bl.a. anført domus vista hotel og hotel scan-
dinavia. dette har vedkommende gjort uanset, at det er klart, at det ikke er ham alene,
der har ”stået for” projekterne. det afgørende er, at man har medvirket hertil.
der henvises endvidere til … andre eksempler i byggebranchen på ansattes tidligere be-
skæftigelse, der anvendes i markedsføring.
endelig henvises til [pihl & søn a/s’ hjemmeside], hvori det ”nye pihl” som referencer
anvender flere markante byggerier opført af ”det gamle pihl” uden, at dette har givet an-
ledning til indsigelser af nogen art.
selvom retten måtte fastslå, at der er tale om vildledning, så er der ikke i noget tilfældet
ført bevis for, at denne har medført en mærkbar forvridning af je’s eller andres økonomi-
ske adfærd, hvorfor § 3, stk. 1, ikke er overtrådt.
2.3 vedr. markedsføringslovens § 1 – uberettiget snyltning
je gør gældende, at anvendelsen af referencerne udgør en snyltning på den goodwill,
som knytter sig til forretningskendetegnet ”jönsson” i strid med markedsføringslovens
regler.
sgt anvender ikke selskabsnavnet eller forretningskendetegnet ”jönsson”. allerede af
denne grund gøres det gældende, at der ikke er tale om en retsstridig snyltning som på-
stået.
heller ikke sgt’s anvendelse af referencerne udgør en retsstridig snyltning på nogle ret-
tigheder tilhørende je. forholdet er det, at uanset om det lægges til grund, at je har ind-
gået en overdragelsesaftale med konkursboet, og uanset om det lægges til grund, at man
                                               - 13 -
har betalt iht. indholdet af aftalen, så er projekterne ikke en genstand, der er omfattet af
aftalen, ligesom det gøres gældende, at det nu konkursramte jönsson a/s ikke havde no-
gen eneret til projekterne, og at man derfor heller ikke kan overdrage sådanne rettighe-
der.
den omstændighed, at je har købt nogle aktiver ud af jönsson a/s under konkurs, og at
der i et vist omfang er tale om, at medarbejdere i det tidligere jönsson a/s nu er ansat hos
je, skaber ikke nogle særlige rettigheder for je i forhold til sgt i relation til projekterne.
under sagen har je ændret på sin hjemmeside … hvoraf det fremgår, at je ikke længere
markedsfører sig som værende det firma, der har opført de i [oversigten over projekter]
nævnte projekter, bortset fra birkehøj plejecenter. det er uvist af hvilken årsag, je har
ændret på sin markedsføring, men det gøres gældende, at ændringen indebærer, at je
under alle omstændigheder ikke længere har nogen beskyttelsesværdig interesse i at få
medhold i nogen af de 3 nedlagte påstande.
2.4 resumé vedr. markedsføringsloven
for samtlige påberåbte bestemmelser kan det lægges til grund, at sgt på ingen måde har
miskrediteret je eller i øvrigt handlet illoyalt overfor je. de påståede krænkelser har ikke
medført nogen skadevirkning eller ulempe for je. der har heller ikke været tilfælde af
forveksling eller lign.
de oplysninger, sgt har gjort brug af, er objektivt korrekte, herunder angivelser af, at
den projektansvarlige var robert mayer. dette er helt sædvanligt forekommende og bør
ikke begrænses.
heroverfor står je’s positivt urigtige oplysninger, om at man har opført de 27 (26) projek-
ter, at man har haft en mangeårig historie, og at man har opnået en byggerating.
det gøres med henvisning hertil gældende, at der må indrømmes sgt meget vide ram-
mer for sin adfærd i forhold til je, der ikke ved den skete overdragelse fra konkursboet
har fået en bedre ret end man ville have haft uden en overdragelse. i øvrigt gøres det
gældende, at konkursboet heller ikke havde nogen eneret til projekterne, jfr. nedenfor.
2.5 retsplejeloven
vedr. retsplejelovens § 413 har je henvist til, at je har ret til selskabsnavnet og forret-
ningskendetegnet ”jönsson”. dette bestrides ikke og ses heller ikke at have været et tvi-
stepunkt mellem parterne.
hverken i sin begæring om midlertidigt forbud eller i sin replik har je forholdt sig til,
endsige godtgjort eller sandsynliggjort, at nogle af de i retsplejelovens §413 opstillede be-
tingelser er opfyldte.
det bestrides, at je har nogen immateriel eneret til de 27 byggeprojekter. herunder be-
strides det, at je har ophavsret til de arkitekttegninger og tekniske tegninger, som de 27
projekter er opført på baggrund af. det bestrides, at jönsson a/s havde ophavs- eller an-
den form for immaterialret til projekterne. heraf følger, at je heller ikke kan få dette, jfr.
herved gældsbrevslovens §27. selv opførelsen af et byggeprojekt er ikke beskyttet af im-
materialretten. allerede fordi je ikke har dokumenteret en immaterialret bør der ikke
nedlægges forbud, jfr. retsplejelovens §413, nr. 1.
                                              - 14 -
vedr. retsplejelovens §413, nr. 2, har je ikke godtgjort eller sandsynliggjort, at sgt’s ad-
færd nødvendiggør et forbud. allerede fordi je har fjernet de 27 (26) projekter fra sin
hjemmeside, har je tilkendegivet, at et forbud ikke er nødvendigt.
je har ikke godtgjort eller sandsynliggjort, at je’s muligheder for at opnå sin ret vil for-
spildes ved at afvente tvistens retlige afgørelse ved almindelig rettergang, jfr. retsplejelo-
vens §413, nr. 3, og u.2014.2625ø. som anført ovenfor har sgt’s adfærd ikke haft nogen
skadevirkning for je, og et forbud vil derfor heller ikke forhindre en fremtidig skade-
virkning. nægtelse af et forbud vil ikke betyde et retstab for je.
af ovenstående følger, at der bør ske frifindelse mht. påstandene 1 og 2, der angår ned-
læggelse af forbud jfr. retsplejelovens §413, nr. 1 og 2 samt nr. 3.
iht. retsplejelovens § 415 gøres det gældende, at der bør stilles en sikkerhed på ikke un-
der kr. 1 mio., idet det gøres gældende, at det er væsentligt for sgt som nystartet virk-
somhed at kunne markedsføre sig som sket i et marked med stor konkurrence, hvor der
benyttes tilsvarende markedsføring og idet je ikke har kunnet dokumentere nogen form
for gene af sgt’s markedsføring. sikkerhedsstillelse bør ske ved bankgaranti.
vedr. påstand 3 henvises til nedenstående resumé.
3. resumé
je har ikke godtgjort eller sandsynliggjort, at betingelserne i retsplejelovens §413 for at få
nedlagt midlertidigt forbud vedr. påstand 1 og 2 er opfyldte.
je har heller ikke bevist, at sgt har krænket nogle rettigheder tilhørende je eller, at sgt i
øvrigt har handlet i strid med markedsføringslovens §1, §3, stk. 1, og §18. iht. markedsfø-
ringslovens §29, stk. 1, er det alene forbrugerombudsmanden, der kan nedlægge forelø-
bigt forbud vedr. overtrædelse af markedsføringsloven.
mht. påstand 3 gøres det gældende, at der skal ske frifindelse, allerede fordi der ikke un-
der en sag om midlertidigt forbud kan nedlægges en påstand som anført under påstand
3. iht. markedsføringslovens §20, stk. 1, kan handlinger forbydes ved dom. domfældelse
forudsætter udtagelse af stævning med en anerkendelsespåstand. subsidiært gøres det
gældende, at der skal ske frifindelse, idet je ikke har ført bevis for, at sgt krænker ret-
tigheder tilhørende je, og fordi sgt ikke i øvrigt har krænket markedsføringslovens §1,
§3, stk. 1 eller §18.
det forhold, at je er ophørt med at bruge de 27 projekter i sin markedsføring dokumente-
rer i sig selv, at je ikke har beskyttelsesværdig interesse i sagen.
af disse grunde bør [sgt] i det hele frifindes.
såfremt forbud nedlægges bør sikkerhedsstillelsen fastsættes til kr. 1 mill.”
                                               - 15 -
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
det er ubestridt, at jönsson entreprise har retten til kendetegnet jönsson og den goodwill,
der knytter sig hertil.
de præsentationsblade, som er omdrejningspunktet i sagen, har alle sg totalentreprises
navn fremhævet øverst og selskabets kontaktoplysninger i top og bund. når dette sammen-
holdes med, hvorledes præsentationsbladene i øvrigt er opbygget med billeder af navngivne
projekter sammenstillet med et tilfældigt byggepladsbillede, finder retten, at præsentations-
bladene - uanset at der i boksen med fakta om projektet nederst er angivet, at projekterne
stammer fra robert mayers tidligere ansættelser, og uanset hvad der i øvrigt er anført på sg
totalentreprises hjemmeside – skaber det indtryk, at projekterne er opført af sg totalentre-
prise. tilsvarende gælder for anvendelsen af de projekter, der er vist i præsentationsbladene,
som reference på hjemmesiden.
sg totalentreprise har ikke i præsentationsbladene anvendt navnet jönsson, og jönsson en-
treprise har på det foreliggende grundlag hverken sandsynliggjort eller godtgjort, at de en-
kelte projekter i præsentationsbladene var velkendte for jönsson a/s. hverken indholdet af
præsentationsbladene eller anvendelsen af de i præsentationsbladene viste projekter som re-
ference findes derfor at være renommésnyltning eller en uretmæssig benyttelse af jönsson
entreprises kendetegn, jf. markedsføringslovens § 1 (nu § 3, stk. 1) og § 18 (nu § 22).
det er ubestridt, at jönsson a/s var totalentreprenør på de refererede projekter, og at sg to-
talentreprise ikke har været involveret i dem, og retten finder derfor, at anvendelsen af de i
præsentationsbladene viste projekter som reference og indholdet af præsentationsbladene,
således som de fremstår og med det indtryk, de skaber, er vildledende. efter de afgivne for-
klaringer, finder retten det for sandsynliggjort, at de vildledende informationer er egnet til at
forvride andre erhvervsdrivendes økonomiske adfærd på markedet, jf. markedsføringslo-
vens § 3 (nu § 20). det af sg totalentreprise anførte kan ikke føre til et andet resultat.
                                                - 16 -
sg totalentreprise udbyder de samme services som jönsson entreprise, og de to selskaber
må antages at være i direkte konkurrence med hinanden. på denne baggrund og under hen-
syn til det i øvrigt oplyste om selskabernes historie, finder retten, at jönsson entreprise har
en retlig interesse i at påtale den vildledende markedsføring, og at jönsson entreprise der-
med har en ret, der kan søges beskyttet ved et forbud og/eller påbud.
herefter og da de øvrige forbudsbetingelser ligeledes findes at være opfyldte tages jönsson
entreprises påstand 1, 2 og 3 til følge.
da jönsson entreprise alene findes at have sandsynliggjort, at forbudsbetingelserne er op-
fyldt, betinges nedlæggelsen af et forbud af, at jönsson entreprise stiller sikkerhed for den
skade og ulempe, som derved kan påføres sg totalentreprise. sikkerheden fastsættes
skønsmæssigt til 250.000 kr.
sg totalentreprise skal under hensyn til sagens udfald, omfang og karakter betale 40.000 kr.
i sagsomkostninger til jönsson entreprise.
                                         thi bestemmes:
såfremt jönsson entreprise a/s inden den 23. august 2017 stiller en sikkerhed på 250.000 kr.,
vil der blive meddelt følgende forbud og påbud over for sg totalentreprise:
”sg totalentreprise a/s forbydes at anvende de i bilag 8 viste referencer i markedsføring af
sin entreprenørvirksomhed, herunder på hjemmesiden www.sgtotal.dk, i oversigten over re-
ferencer.
sg totalentreprise a/s forbydes at præsentere de i bilag 8 viste referencer i præsentations-
blade, som indeholder sg totalentreprise a/s’ kontaktoplysninger opstillet som brevhoved,
og som indeholder fotos fra byggepladser.
                                               - 17 -
sg total entreprise a/s påbydes at fjerne de i bilag 8 viste referencer fra oversigten over re-
ferencer på forsiden på hjemmesiden www.sgtotal.dk og påbydes tillige til at fjerne visnin-
gen og muligheden for download og print af de i bilag 8 viste præsentationsblade.”
sg totalentreprise a/s skal inden 14 dage betale 40.000 kr. i sagsomkostninger til jönsson
entreprise a/s.
beløbet forrentes efter reglerne i rentelovens § 8a.
   martin storm                  lise krüger-andersen                klara elisabeth hoffritz
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                                   sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
- has
                                     udskrift
                                           af
                      sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 30. marts 2007 blev af skifteretten i sagen
p-28-05
tonny børme
mod
jensen finans af 1. februar 2002 k/s
og
jensen finans aps
afsagt sålydende
                                        d o m:
under denne sag, der er anlagt den 27. oktober 2005, har sagsøgeren, tonny børme,
nedlagt påstand om, at de sagsøgte, jensen finans af 1. februar 2002 k/s, tidligere
bokredit k/s, (i det følgende benævnt kommanditselskabet) og jensen finans aps (i
det følgende benævnt komplementaren), dømmes til at betale 795.217,50 kr. med
procesrente fra sagens anlæg. kravet vedrører erstatning og støttes på konkurslo-
vens § 28, stk. 2.
de sagsøgte har principalt påstået afvisning, subsidiært frifindelse og mere subsi-
diært frifindelse mod betaling af et mindre beløb.
                                          - 2 -
de sagsøgte har til støtte for afvisningspåstanden bl.a. gjort gældende, at sagen ikke
er anlagt rettidigt, jf. konkurslovens § 242 a, og sagsøgeren har til støtte for sit krav
bl.a. gjort gældende, at de sagsøgtes fordring er prøvet og afvist af kurator, hvorfor
dette må lægges uprøvet til grund i relation til konkurslovens § 28, stk. 2.
spørgsmålene om, hvorvidt sagen er anlagt rettidig, og om kurators indstilling skal
lægges uprøvet til grund i nærværende sag, er udskilt til særskilt behandling, jf.
retsplejelovens § 253, stk. 1.
sagens nærmere omstændigheder er følgende:
ved brev af 31. august 1999 rettede kommanditselskabet henvendelse til sagsøgeren
og anmodede om betaling af ca. 1,9 mio. kr. selskabet støttede dette på en mellem
parterne indgået samarbejdsaftale. sagsøgeren solgte tv-apparater mv., men i det
omfang en forbruger i stedet ønskede at leje et apparat, købte kommanditselskabet
dette af sagsøgeren og udlejede det til forbrugeren. samtidig påtog sagsøgeren sig
en selvskyldnerkautionsforpligtelse over for kommanditselskabet. i brevet tilkende-
gav kommanditselskabet, at hvis sagsøgeren undlod at betale, ville sagen blive
fremmet i form af en konkursbegæring. efter en telefonisk drøftelse mellem parter-
ne sendte sagsøgerens advokat flemming heilberg den 13. september 1999 et brev
til kommanditselskabet, hvori man bestred det fremsatte krav. det hedder i dette
brev bl.a.:
       ”… for det første er jeg af den opfattelse, at det fremsatte krav indehol-
       der en række poster, som deres klient ikke er berettiget til. som et ek-
       sempel skal jeg nævne kontraktnummer …, hvoraf det fremgår, at de-
       res klient har opkrævet 19 rykkergebyrer á kr. 85,00, hvorfor saldoen
       indeholder et beløb stort kr. 1.615,00 + renter svarende til saldoen af dis-
       se rykkergebyrer. ifølge praksis vedrørende rykkergebyrer er der ikke
       tvivl om, at deres klient ikke er berettiget til at opkræve et sådan ryk-
       kergebyr hos en forbruger, og deres klient kan ikke vinde bedre ret ved
       at rette kravet mod tonny børme på grundlag af selvskyldnerkautio-
       nen.
       for det andet er det min opfattelse, at selve aftalegrundlaget mellem
       deres og min klient kan bestrides på grundlag af aftalelovens § 36, idet
       bestemmelserne om minimumslejeperiode, tilskrivning af renter og ge-
                                           - 3 -
     byrer mv. medfører en uforholdsmæssig stor fortjeneste for deres klient
     på bekostning af min klient. …”
brevet er fulgt op af en konkursbegæring af 15. september 1999 fra kommanditsel-
skabets advokat til sø- og handelsrettens skifteafdeling, hvori det bl.a. hedder:
     ”… det bemærkes i relation til det af advokat heilberg anførte,
     at berettigelsen af rekvirentens tilgodehavende fastholdes,
     at det under alle omstændigheder må lægges til grund, at rekvirenten
     har et betydeligt tilgodehavende hos rekvisitus, samt
     at det ikke er korrekt, at den mellem parterne indgåede samarbejdsafta-
     le … med tillægsaftale … er i strid med aftalelovens § 36.
     videre skal det til belysning af sagens faktiske omstændigheder oplyses,
     at rekvirenten har et latent tilgodehavende hos rekvisitus stort kr.
     1.342.744,00. …”
under et møde i skifteretten den 28. september 1999 fremlagde sagsøgeren et pro-
cesskrift af 27. september 1999, hvori denne påstod konkursbegæringen nægtet
fremmet, og hvori det bl.a. hedder:
     ”… parterne har siden 1993 haft et forretningsforhold, hvorunder rekvi-
     situs, der er radioforhandler, har solgt fjernsyn, stereoanlæg m.v. til
     konkursrekvirenten, når rekvisitus har indgået en aftale med tredje-
     mand om leje af de pågældende fjernsyn, stereoanlæg etc.
     leje m.v. skal således betales direkte til konkursrekvirenten, hvilket
     fremgår af den anvendte standardlejekontrakt, …
     forholdet mellem konkursrekvirenten og rekvisitus reguleres af …[en]
     overenskomst. det fremgår af denne overenskomst § 9, at
            ʺforhandleren indestår som selvskyldnerkautionist for leje-
            betalinger, rykkergebyr m.v. for de med hans medvirken i
            henhold til nærværende overenskomst indgåede lejekontrak-
            ter. såfremt lejebetalingerne m.v. ikke indgår, er bokredit
            k/s berettiget til at foretage modregning i ethvert beløb for-
            handleren måtte have til gode hos bokredit k/s.
            forhandleren indestår bokredit k/s for, at denne på hvert
            aktiv, herunder ved eventuel genudlejning, opnår en lejepe-
            riode på minimum 52 måneder. som alternativ til denne for-
            pligtigelse er forhandleren til enhver tid, inden udløbet af de
                                     - 4 -
      52 måneder, berettiget til at afkøbe bokredit k/s aktivet til
      dettes internt nedskrevne værdi.ʺ
den nedskrevne værdi fremkommer med købsprisen eksklusive moms
som udgangspunkt. dette tillægges en månedlig rente/administration
på 1,54 %, hvorfra der fratrækkes indbetalte lejebeløb samt tillæggelse
af serviceydelse, som er 6 % af lejen.
i forholdet mellem rekvirenten og rekvisitus tilskrives saldoen på hver
enkel lejekontrakt således forfaldne, men ikke betalte, lejebeløb, opkræ-
vede gebyrer og renter heraf.
omfanget af konkursrekvirentens krav mod rekvisitus i henhold til
selvskyldnerkautionen og tillægsaftalen … er således afhængigt af, om
den enkelte lejer indbetalte sin leje til tiden. er dette ikke tilfældet, stiger
kravet mod rekvisitus med de forfaldne lejebeløb, gebyrer i forbindelse
hermed og renter heraf.
på grund af denne beregningsform skønner rekvisitus, at rekvirenten vil
opnå en forrentning af de beløb, som er blevet udbetalt til rekvisitus fra
rekvirenten, der langt vil overstige en rimelig rentesats, hvis det af re-
kvirenten opgjorte krav lægges til grund for en konkurs.
ved en gennemgang af udvalgte kontraktoversigter, udarbejdet af re-
kvirenten, er det blandt andet fremgået, at rekvirenten har tilskrevet de
enkelte lejekontrakter et betydeligt antal rykkergebyrer. … rekvisitus
har bl.a. konstateret, at der i flere tilfælde er opkrævet betydeligt flere
gebyrer, end rekvirenten er berettiget til at opkræve i forhold til en for-
bruger – lejeren. rekvirenten kan selvsagt ikke nyde bedre ret ved at
rette kravet mod rekvisitus som kautionist.
det er rekvirenten, der er i besiddelse af de oplysninger, der er nødven-
dige for at fastslå, om rekvirenten er i besiddelse af et berettiget krav, og
jeg anmodede derfor … konkursrekvirenten om at indgå i et samarbejde
om at fastlægge, om konkursrekvirenten er i besiddelse af et gyldigt
krav imod rekvisitus og i givet fald dettes størrelse. rekvirenten har
imidlertid ikke været indstillet herpå. størrelsen af et eventuelt beretti-
get krav er således fortsat ikke kendt. …
til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende
at       rekvisitus har dokumenteret, at der er i hvert fald er dele af det
         fremsatte krav, som rekvirenten ikke er berettiget til at opkræve
         hos rekvisitus,
at       rekvisitus har søgt at indgå i forhandlinger med rekvirenten
         med henblik på fastlæggelse af et endeligt krav,
                                           - 5 -
       at      der ikke kan tages stilling til berettigelsen af rekvirentens krav,
               før dette foreligger opgjort uden poster, som rekvirenten ikke er
               berettiget til at opkræve hos rekvisitus, og det herefter er afgjort,
               om rekvirenten er berettiget til at kræve det opgjorte beløb
               under hensyn til størrelsen af den forrentning, som rekvirenten
               dermed opnår,
       at      sådan dokumentation forudsætter omfattende dokumentbevis
               og sandsynligvis vidneforklaring af blandt andre parternes
               revisorer og derfor ikke er af en sådan art, at det kan behandles
               under en sag for skifteretten, og
       at      der ikke kan tages stilling til spørgsmålet om rekvisitii solvens,
               før det foreligger afklaret, hvilke krav rekvirenten eventuelt kan
               rette imod rekvisitus. …”
i retsbogen fra den 28. september 1999 hedder det dernæst bl.a.:
       ”… skyldneren tonny børme mødte … med advokat flemming hei-
       berg og revisor klaus hoffgaard. skyldneren erkendte, at konkursbe-
       tingelserne var opfyldt. …”
tonny børme anmodede endvidere om udsættelse med henblik på at søge en ord-
ning med kreditorerne, jf. konkurslovens § 24. da skifteretten skønnede, at der var
en rimelig udsigt til, at en ordning kunne opnås, imødekom skifteretten anmodnin-
gen og beskikkede advokat flemming heilberg som tilsyn for skyldneren. skifteret-
ten udsatte efterfølgende flere gange sagen på tonny børmes anmodning, senest til
den 16. november 1999, hvor tilsynet og tonny børme oplyste, at det ikke havde
været muligt at finde en samlet ordning med kreditorerne, hvorfor han anerkendte,
at betingelserne for at afsige et konkursdekret var opfyldt. skifteretten afsagde der-
for samme dag dekret og udpegede advokat nete weber som kurator.
den 25. november 1999 anmeldte kommanditselskabet et samlet tilgodehavende på
ca. 2,5 mio. kr. i boet.
sideløbende med konkursbehandlingen har der verseret en straffesag for køben-
havns byret, hvor sagsøgeren bl.a. har været tiltalt for bedrageri i relation til de ind-
gående lejeaftaler. sagsøgeren er frifundet ved dom af 11. september 2001. sagsøge-
ren har under straffesagen bl.a. forklaret,
                                           - 6 -
      ”… at hans samarbejde med bokredit blev indledt i 1993. ved samar-
      bejdets start indgik tiltalte med bokredits direktør en mundtlig aftale
      om salg af varer på lejekontrakter … aftalen var til gensidig fordel, idet
      tiltalte kunne få forøget sin omsætning og bokredit kunne få en større
      financieringsindtægt. baggrunden for aftalen var kreditkøbslovens reg-
      ler, om mindsteudbetaling på afbetalingskontrakter for at omgå dette
      lavede man konstruktionen med salg i lejekontrakter. bokredits direktør
      … fortalte tiltalte, at konstruktionen var i strid med kreditkøbsloven,
      men det var jo ikke tiltaltes problem. …”
der har endvidere sideløbende hermed verseret en civil sag ved østre landsret mel-
lem kommanditselskabet og en forbruger, der havde lejet et fjernsyn og en videoma-
skine. den 3. september 2003 afsagde landsretten dom i sagen, hvorefter lejeaftalen
måtte anses for et køb med ejendomsforbehold, jf. kreditaftalelovens § 6, stk. 2, og da
forbrugeren ikke havde modtaget kreditoplysninger i overensstemmelse med kredit-
aftalelovens § 9, var denne alene forpligtet til at betale kontantprisen med en nærme-
re angivet rente. forbrugeren fik således medhold i tilbagebetaling af det oversky-
dende lejebeløb mv. kommanditselskabet ankede sagen til højesteret inden ekseku-
tionsfristens udløb med påstand om frifindelse, men inden sagens behandling indgik
retssagens parter den 27. juli 2005 et forlig, hvorefter kommanditselskabet forpligte-
de sig til at betale det i landsretten anførte beløb.
under konkursbehandlingen har kurator, advokat nete weber, udarbejdet et notat
af 24. juni 2003 vedrørende fordringsprøvelsen i boet, hvori det bl.a. hedder:
      ”… sammenfatning
      … det [er] min opfattelse, at det vil være præmaturt at tage stilling til
      bokredits krav før der er afsagt dom i hhv. straffesagen og den civile
      sag mod bokredit. …”
kurator udarbejdede herefter først den 14. september 2005 en indstillingsskrivelse
angående kommanditselskabets anmeldte fordring, hvori kurator indstillede for-
dringen til afvisning bl.a. under henvisning til udfaldet af landsrettens sag. kurator
har endvidere i et brev af 26. september 2005 på kommanditselskabets anmodning
oplyst, at såfremt samtlige anmeldte krav godkendes, vil der til fordeling være et
beløb, der ikke forventes at overstige 40.000 kr. den 4. oktober 2005 foretog kurator
prøvelse af kommanditselskabets fordring, og afviste denne. kommanditselskabet
                                          - 7 -
har ikke efterfølgende indbragt fordringen til prøvelse for skifteretten, jf. konkurs-
lovens § 133.
under sagens forberedelse har komplementaren tillige gjort gældende, at denne ik-
ke er rette sagsøgte. sagsøgeren har i forhold hertil anført, at denne hæfter for
kommanditselskabets gæld, og at denne bør tillægges partsstatus for at sikre, at
denne af regnskabsmæssige årsager har viden om sagen. det fremgår af komple-
mentarens årsrapport for 2004, at denne ikke deltager med andele i kommanditsel-
skabet, men hæfter som fuldt ansvarlig for kommanditselskabets drift. komplemen-
taren har i et processkrift den 1. februar 2007 frafaldet dette anbringende.
parternes procedurer:
sagsøgeren har i forhold til påstanden om afvisning gjort gældende, at sagen er an-
lagt rettidigt, da sagsøgeren først har kunnet gøre kravet gældende efter det tids-
punkt, hvor forbrugeren og kommanditselskabet indgik forlig den 27. juli 2005. det
har ikke været muligt at opgøre følgerne af kravet på et tidligere tidspunkt, da
kommanditselskabet havde anket sagen til højesteret med påstand om frifindelse,
og da udfaldet af denne sag havde betydning for eksistensen af sagsøgerens for-
dring. retstilstanden var således først afklaret, da det lå fast, at landsrettens afgørel-
se var endelig. kurator har således heller ikke været i stand til at prøve fordringen
før efter dette tidspunkt.
da kravet først er opstået i forbindelse med forliget den 27. juli 2005, er dette ikke
forældet efter forældelsesloven.
sagsøgeren har i relation til frifindelsespåstanden gjort gældende, at de sagsøgtes
krav dannede grundlag for konkursdekretet, og at kravet har været prøvet og er af-
vist af kurator, uden at de sagsøgte har indbragt spørgsmålet for skifteretten i med-
før af konkurslovens § 133. det må derfor under denne erstatningssag lægges uprø-
vet til grund, at fordringen ikke bestod, hvorfor de sagsøgte er objektivt ansvarlige
efter konkurslovens § 28, stk. 2. den omstændighed, at der alene var udsigt til en
                                          - 8 -
ringe dividende i boet, burde ikke have afholdt de sagsøgte fra at indbringe sagen
for skifteretten.
de sagsøgte har i relation til afvisningspåstanden gjort gældende, at sagen ikke er
anlagt rettidigt, idet kravet ikke er fremsat over for skifteretten senest 3 måneder ef-
ter det tidspunkt, da sagsøgeren var i stand til at gøre kravet gældende, jf. konkurs-
lovens § 242 a. denne bestemmelse skal fortolkes i overensstemmelse med princip-
perne i lov nr. 274 af 22. december 1908 om forældelse af visse fordringer §§ 1-3.
tidsfristen begyndte således at løbe, da kommanditselskabet indleverede konkurs-
begæringen den 15. september 1999, og da fristen ikke har været suspenderet, er
denne overskredet den 26. oktober 2005, hvor sagsøgeren indleverede stævning til
skifteretten. den omstændighed, at sagsøgeren har svævet i en retsvildfarelse med
hensyn til kravet, medfører ikke suspension af forældelsesfristen. de sagsøgte har
endvidere anført, at sagsøgeren i hvert fald senest den 3. september 2003, hvor
østre landsret afsagde dom, kunne havde rejst kravet over for de sagsøgte.
såfremt tidsfristen i konkurslovens § 242 a regnes fra et senere tidspunkt, er kravet
desuagtet forældet i forhold til forældelseslovens § 1. kravet vedrører erstatning
uden for kontrakt og er dermed undergivet 5-årig forældelse, og da kravet er stiftet
ved den skadegørende handling, regnes fristen senest fra den 15. september 1999.
de sagsøgte har i relation til frifindelsespåstanden gjort gældende, at den manglen-
de anfægtelse af kurators afvisning er uden betydning i forhold til sagsøgeren, idet
afvisningen alene vedrører de sagsøgtes forhold til konkursboet, hvorfor skifteretten
i nærværende sag, der vedrører forholdet til sagsøgeren, ikke er afskåret fra at reali-
tetsbehandle de sagsøgtes krav. dette følger endvidere modsætningsvis af konkurs-
lovens § 244. de sagsøgte valgte således ikke at inddrage forholdet til sagsøgeren
under fordringsprøvelsessagen og er derfor ikke nu afskåret fra at inddrage forhol-
det til denne.
det er uden betydning, at de sagsøgte ikke har indbragt fordringsprøvelsessagen for
skifteretten, da der alene var udsigt til en ringe dividende. dette afskærer ikke de
sagsøgte fra nu at anfægte sagsøgerens krav, der angår et væsentligt højere beløb.
                                            - 9 -
skifteretten skal udtale:
indledningsvis bemærkes, at således som sagen er forelagt skifteretten, har denne
ikke anledning til at tage stilling til, om komplementaren, jensen finans aps, er om-
fattet af konkurslovens § 28.
skifteretten lægger til grund, at sagsøgeren i forbindelse med indgåelsen af aftalen
med kommanditselskabet havde nøje kendskab til de nærmere vilkår omkring leje-
aftalerne med forbrugerne, ligesom skifteretten – navnlig på baggrund af sagsøge-
rens egen forklaring under straffesagen – finder det helt ubetænkeligt at lægge til
grund, at han var bekendt med, at hele konstruktionen var i strid med kreditkøbs-
loven.
i hvert fald under disse omstændigheder finder skifteretten, at sagsøgeren allerede
ved konkursbegæringens indgivelse til skifteretten var i stand til at gøre kravet
gældende, og at sagsøgeren ved at frafalde indsigelserne uden nogen form for for-
behold og ved først at fremsætte kravet i forbindelse med udtagelse af stævningen
den 27. oktober 2005 ikke har overholdt fristen i konkurslovens § 242 a.
herefter, og uanset at erstatningskravet ikke har kunnet opgøres tidligere, vil sagen
være at afvise.
                                    thi kendes for ret:
de sagsøgtes påstand om sagens afvisning tages til følge.
sagsøgeren, tonny børme, betaler inden 14 dage 20.000 kr. i sagsomkostninger til de
sagsøgte, jensen finans af 1. februar 2002 k/s og jensen finans aps.
                                   torben kuld hansen
              - 10 -
              (sign.)
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                               højesterets dom
                             afsagt onsdag den 24. april 2019
  sag 79/2018
  (2. afdeling)
  ernst & young godkendt revisionsaktieselskab,
  statsautoriseret revisor a
  og
  statsautoriseret revisor b
  (advokat georg lett, advokat anders julius tengvad og advokat jacob thomsen for alle)
  mod
  finansiel stabilitet
  (advokat lotte eskesen og advokat jacob skude rasmussen)
  i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 7. afdeling den 7. november 2017.
  procesbevillingsnævnet har den 23. februar 2018 meddelt tilladelse til anke til højesteret af
  landsrettens bestemmelse om sagsomkostninger.
  i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, vibeke rønne, jens peter
  christensen, kurt rasmussen og anne louise bormann.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanterne, ernst & young godkendt revisionsaktieselskab, statsautoriseret revisor a og
statsautoriseret revisor b, har nedlagt følgende påstande:
1) finansiel stabilitet skal i sagsomkostninger til appellanterne betale yderligere 36 mio. kr.
                                                  - 2 -
2) finansiel stabilitet skal friholde appellanterne for de 5 mio. kr., som de er blevet pålagt at
betale til statskassen.
indstævnte, finansiel stabilitet, har over for appellanternes påstand 1 principalt nedlagt påstand
om, at de af landsretten tilkendte beløb i sagsomkostninger til appellanterne nedsættes til et
lavere beløb, subsidiært stadfæstelse.
finansiel stabilitet har over for appellanternes påstand 2 påstået frifindelse.
anbringender
ernst & young godkendt revisionsaktieselskab, statsautoriseret revisor a og statsautoriseret
revisor b har anført navnlig, at det fremgår af landsretspræsidenternes notat af 17. december
2008 om afgørelser om sagsomkostninger i civile sager, at beløbet til dækning af
advokatbistand ved sager med økonomisk værdi over 5 mio. kr. skal udmåles efter et skøn, og
at det derved forudsættes, at de udmålte beløb gennemsnitligt vil ligge på linje med de beløb,
der er tilkendt før 1. juli 2005, men at udmålingen kan være mere differentieret end efter
praksis før 1. juli 2005. det fremgår endvidere, at det af de vejledende satser forud for 1. juli
2005 fremgik, at proceduresalæret (ekskl. moms) af en sagsværdi over 1 mio. kr. som udgangs-
punkt beregnedes med 46.340 kr. af 1 mio. kr. og 3 % af resten.
udmålingen af beløbet til dækning af advokatbistand i sager med en værdi over 5 mio. kr. skal
således tage udgangspunkt i 3 % af sagens værdi, idet udmålingen dog forudsættes at være
mere differentieret end efter praksis før 1. juli 2005. der er således lagt op til, at udgangspunk-
tet på 3 % af sagsgenstanden kan fraviges efter et skøn. dette skøn kan dog ikke være arbitrært,
og en fravigelse af udgangspunktet – såvel i opadgående som nedadgående retning – bør være
begrundet i saglige hensyn, der taler for en sådan fravigelse. der er i den foreliggende sag ikke
grundlag for en fravigelse i nedadgående retning. udgangspunktet bør derimod fraviges i opad-
gående retning eller i hvert fald fastsættes til et højere beløb end det, som landsretten har fast-
sat.
det følger af højesterets praksis, bl.a. højesterets dom af 24. oktober 1995 (ufr 1996.101), at
når udgangspunktet på 3 % af sagens værdi fraviges, lægges der vægt på, hvad der kan anses
for rimeligt ud fra sagens omfang og sagens karakter.
                                                  - 3 -
i den foreliggende sag har landsretten ved sin omkostningsafgørelse fraveget udgangspunktet
på 3 % af sagens værdi betydeligt i nedadgående retning, hvilket har ført til et urimeligt lavt
omkostningsbeløb. de sagsøgte ledelsesmedlemmer har i kraft af et advokatpålæg haft fri
proces og er alle blevet tillagt 9 mio. kr. inkl. moms i sagsomkostninger. det må lægges til
grund, at advokaterne for de sagsøgte ledelsesmedlemmer derfor har fået fuld kompensation for
den anvendte tid. revisorerne er de eneste parter, som ikke har haft fri proces, og som – bortset
fra kreditdirektøren – blev frifundet allerede på grund af manglende ansvarsgrundlag. også de
sagsomkostninger på 5 mio. kr., som c blev tilkendt, svarer til de fulde udgifter, som
statskassen har haft til advokatbistand. landsrettens omkostningsafgørelse har derfor medført
en massiv omkostningsmæssig forfordeling af revisorerne.
sagsomkostningerne til revisorerne er også fastsat uden sammenhæng med det udførte arbejde.
det forhold, at revisorernes advokater har haft et tidsforbrug på mere end 10.000 timer, synes
ikke at have påvirket landsrettens omkostningsafgørelse, og der nævnes ikke noget om dette
tidsforbrug i omkostningsafgørelsen. det reelle tidsforbrug var ca. 14.500 advokattimer og ca.
2.500 advokatfuldmægtigtimer og udgør for hele perioden godt 45 mio. kr., dvs. ca. fem gange
det af landsretten udmålte beløb.
landsretten har i forhold til revisorerne hverken taget hensyn til det udførte arbejde eller sagens
værdi eller forholdt sig til forskellene i ledelsesansvarssagen og revisoransvarssagen.
den foreliggende sag omhandler to forskellige erstatningssager, nemlig en mod ledelsen og en
mod revisorerne. for ledelsen var der tale om et ledelsesansvar, mens der for revisorerne var
tale om et professionsansvar. der var derfor væsentlig forskel på indholdet og dermed bevisfø-
relsen i de to sager. de sagsøgte ledelsesmedlemmer havde ikke anledning til at involvere sig i
den del af sagen, som angik revisorerne, mens revisorerne ikke på samme måde kunne undlade
at involvere sig i indholdet af og bevisførelsen i den del af sagen, som angik ledelsesansvaret,
hvilket skyldtes, at finansiel stabilitet ikke begrænsede sig til at gøre gældende, at revisorernes
påståede ansvarspådragende handlinger eller undladelser selvstændigt førte til tab for banken,
men derimod gjorde gældende, at den påståede ansvarspådragende adfærd medførte, at ledel-
sens påståede tabsforvoldende adfærd ikke blev hindret.
                                                  - 4 -
landsretten har kun omtalt ét forhold, der taler for en nedsættelse af omkostningsbeløbet,
hvilket er de sagsøgtes mulighed for at koordinere forberedelsen og indsatsen under hoved-
forhandlingen. det gav imidlertid ikke mening for revisorerne at koordinere forberedelsen og
indsatsen under hovedforhandlingen med ledelsens advokater, idet der var tale om to vidt for-
skellige sager med bl.a. særlig sagkyndig bevisførelse, der udelukkende har rettet sig mod
revisorerne.
for så vidt angår spørgsmålet om de sagsomkostninger, som en tabende part skal betale, frem-
går det af forarbejderne til retsplejelovens § 312, stk. 3, at der kan tages hensyn til, om én af
parterne er en offentlig myndighed, en stor erhvervsvirksomhed, en interesseorganisation eller
lignende. i den foreliggende situation er det ikke kun den ene af parterne, men begge parter,
som er omfattet af det omtalte i forarbejderne, og forarbejderne tager ikke sigte på den situati-
on, hvor den tabende part er et statsligt selskab og den vindende part en privat virksomhed.
revisorernes sagsførelse har ikke indebåret unødig forøgelse af sagens omkostninger, og de
forhold, som finansiel stabilitet har anført til støtte herfor, vedrører alle tiden efter finansiel
stabilitets sagsanlæg. disse forhold kan derfor ikke have givet anledning til retssagen og kan
derfor ikke udgøre et grundlag for at nedsætte sagsomkostningerne efter retsplejelovens § 312,
stk. 3. desuden har bl.a. langt hovedparten af sagens ca. 30.000 siders bilag været fremlagt af
finansiel stabilitet, og syn og skøn mv. har også været foranlediget af finansiel stabilitet.
adcitationen af c var rimeligt begrundet i lyset af de anbringender, som finansiel stabilitet
anførte til støtte for erstatningskravet mod revisorerne. finansiel stabilitet skal derfor friholde
appellanterne for de sagsomkostninger, som appellanterne i henhold til landsrettens dom har
betalt til statskassen i adcitationssagen, jf. højesterets kendelse af 11. maj 1988 (ufr
1988.535/3). finansiel stabilitet havde den opfattelse, at der var fejl i ledelsesberetningen i
roskilde banks årsrapport for 2007 – som blev aflagt på et tidspunkt, hvor c var
administrerende direktør – og at appellanterne skulle have afdækket disse fejl. adcitationen af
c var bl.a. begrundet i, at såfremt finansiel stabilitet fik medhold i, at revisorerne kunne
klandres for revisionen af ledelsesberetningen, måtte c som ansvarlig for ledelsesberetningen i
sidste ende bære ansvaret herfor. finansiel stabilitet har desuden ikke under sagen givet et klart
svar på, hvorvidt finansiel stabilitet ville frafalde det krav mod appellanterne, som var baseret
på forhold i den periode, hvor c var administrerende direktør.
                                                  - 5 -
finansiel stabilitet har anført navnlig, at i sager om meget store økonomiske værdier fastsættes
sagsomkostningerne skønsmæssigt efter en vurdering af, hvad der kan anses for rimeligt blandt
andet under hensyn til sagens karakter og omfang.
hvis revisorernes påstand 1 bliver taget til følge, vil det medføre, at de får erstattet deres fulde
advokatomkostninger, og revisorernes synspunkter er båret af et ønske om fuld omkostnings-
dækning for de omkostninger, som er afholdt til advokatbistand i forbindelse med sagen, men
disse synspunkter er i strid med principperne i retsplejelovens § 316, stk. 1 og 2. revisorerne
har ikke begrundet eller dokumenteret, hvorfor de skulle være berettiget til dækning krone-for-
krone af deres advokatomkostninger.
retten kan efter retsplejelovens § 312, stk. 3, bestemme, at den tabende part ikke eller kun
delvis skal erstatte modparten de påførte udgifter, hvis særlige grunde taler for det. det fremgår
af forarbejderne til bestemmelsen, at dette kan ske ved sager af principiel karakter eller videre-
gående betydning, og at det derudover kan tillægges betydning, om en part unødigt har givet
anledning til sagen. finansiel stabilitet har haft særlige grunde af principiel karakter til at rejse
krav mod appellanterne, idet det var og er berettiget at rejse spørgsmål om udstrækningen af
ansvaret for appellanterne, der i en længere periode havde revideret roskilde bank op til ban-
kens kollaps i august 2008. sagen mod revisorerne gav således anledning til principielle pro-
blemstillinger af betydning for fastlæggelsen af omfanget og rammerne for revisors professi-
onsansvar, og der var tillige tale om prøvelse af spørgsmål af vidererækkende betydning for
revisionen af pengeinstitutter. det kan desuden lægges til grund, at begge parter anså sagen for
at være principiel i 2010, idet revisorerne ikke havde indvendinger mod, at sagen i medfør af
retsplejelovens § 226, stk. 1, blev henvist til landsretten under henvisning til sagens principielle
karakter.
revisorernes sagsførelse har indebåret unødig forøgelse af sagens omkostninger, idet reviso-
rerne fra sagens begyndelse bl.a. valgte at protestere mod samtlige bevismæssige og processu-
elle skridt fra finansiel stabilitets side, hvilket medførte flere processkrifter og formalitets-
spørgsmål end nødvendigt. revisorerne modsatte sig derudover bl.a. syn og skøn, hvilket med-
førte en længere skriftveksling mellem parterne, og at landsretten måtte afsige kendelse om
udmeldelse af syn og skøn og indhentelse af responsum.
                                                 - 6 -
i sager med krav over 5 mio. kr. gælder der ikke et udgangspunkt om, at sagsomkostninger skal
fastsættes med 3 % af sagsgenstanden. retsplejelovens § 316 forholder sig ikke til, hvordan
sagsomkostningerne nærmere skal fastsættes, men af forarbejderne til bestemmelsen fremgår
det, at sagsomkostninger i sager med et krav på mere end 5 mio. kr. skal fastsættes skønsmæs-
sigt og uafhængigt af sagsgenstanden. højesterets dom af 24. oktober 1995 (ufr 1996.101)
viser, at udgifter til advokatbistand først og fremmest skal vurderes ud fra en rimelig-
hedsbetragtning, selv om sagens værdi, omfang og betydning har været betragtelig. udgangs-
punktet er derfor ikke, at salæret fastsættes til 3 % og kun nedsættes, hvor de konkrete om-
stændigheder begrunder en nedsættelse. dette støttes også af anden retspraksis fra højesteret,
bl.a. højesterets dom af 3. juni 2014 (ufr 2014.2663). domstolene har således i sager om
meget store værdier betydelig frihed i skønsudøvelsen ved fastsættelsen af sagsomkostninger,
hvilket giver mulighed for, at retten med indgående kendskab til sagen og parternes sagsførelse
kan fastsætte et passende og rimeligt beløb i sagsomkostninger. af landsretspræsidenternes
notat af 17. december 2008 (revideret den 1. juni 2018) fremgår netop, at beløbet til dækning af
advokatbistand i sager med økonomisk værdi over 5 mio. kr. skal udmåles efter et skøn.
landsretten har med nøje kendskab til sagen og det udførte advokatarbejde foretaget et konkret
skøn vedrørende revisorernes sagsomkostninger og har allerede inddraget sagens værdi, sagens
karakter og arbejdets omfang.
sagen mod revisorerne har vedrørt identiske forhold, og der har ikke været forskel på rets-
grundlaget eller faktum i forhold til de enkelte revisionsparter. revisorerne har desuden været
repræsenteret af de samme advokater, mens de enkelte ledelsesmedlemmer hver især har været
repræsenteret ved deres egen advokat. sammenligningen af de tilkendte sagsomkostninger skal
derfor ske mellem henholdsvis de enkelte sagsøgte ledelsesmedlemmer og revisorerne som en
gruppe. der er i øvrigt ikke grundlag for at hævde, at de sagsøgte ledelsesmedlemmer har fået
fuld kompensation for den anvendte tid.
finansiel stabilitet har ikke klandret revisorerne for ledelsen af roskilde bank, idet finansiel
stabilitet under sagen alene har gjort gældende, at de kritisable forhold i banken havde en sådan
karakter og omfang, at dette skulle have været afdækket ved revisionen, og ikke, at revisorerne
var ansvarlige for bankens drift. der er ikke så væsentlig forskel på sagerne mod revisorerne og
                                                 - 7 -
ledelsen, at det kan begrunde en væsentlig anden omkostningsfastsættelse. der er heller ikke
grundlag for at tilkende revisorerne sagsomkostninger svarende til det registrerede timeforbrug,
idet det er udokumenteret, at revisorerne har afholdt advokatomkostninger svarende til det
samlede krav på 45 mio. kr., og revisorerne har ikke redegjort for nødvendigheden af dette
ekstraordinære timeforbrug.
for så vidt angår spørgsmålet om adcitation, er udgangspunktet, at en sagsøgt, som frifindes,
selv skal bære pålagte sagsomkostninger til en adciteret, jf. bl.a. højesterets dom af 12. april
2006 (ufr 2006.2052). revisorerne har alene henvist til højesterets kendelse af 11. maj 1988
(ufr 1988.535/3), men forløbet i denne afgørelse var anderledes end i nærværende sag, og
praksis er i øvrigt efterfølgende blevet ændret. der er derfor ikke grundlag for at pålægge fi-
nansiel stabilitet at afholde sagsomkostninger til c. revisorerne tog en standpunktsrisiko ved
at inddrage c og har ikke på noget tidspunkt været i stand til at redegøre for nødvendigheden af
adcitationen. det var ikke selve ledelsesberetningen, men revisionen af ledelsesberetningen,
som revisorerne blev kritiseret for. det er påfaldende, at revisorerne under hovedforhandlingen
ikke gjorde nogen anbringender gældende over for c og ikke stillede nogen spørgsmål under
cs partsforklaring. adcitationen af c var ikke nødvendig for, at landsretten kunne nå til det
resultat, at der ikke var grundlag for at anse revisorerne for erstatningsansvarlige for den
eksterne revision af banken for årene 2005-2007.
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund og problemstilling
ved landsrettens dom blev ernst & young godkendt revisionsaktieselskab samt a og b, som
tidligere var revisorer i ernst & young, frifundet for finansiel stabilitets krav om betaling af
erstatning på 1 mia. kr. som følge af påståede ansvarspådragende fejl ved revisionsarbejdet
udført for roskilde bank for regnskabsårene 2005, 2006 og 2007. ved dommen blev også syv
medlemmer af bankens ledelse frifundet. finansiel stabilitet har anket dommen i forhold til
seks af ledelsesmedlemmerne, men ikke i forhold til revisorerne.
ved dommen blev finansiel stabilitet dømt til at betale 9.434.897 kr. i sagsomkostninger til
revisorerne, hvoraf 9 mio. kr. er til dækning af udgift til advokatbistand eksklusive moms.
finansiel stabilitet blev endvidere dømt til at betale i alt 63 mio. kr. i sagsomkostninger til
                                                 - 8 -
statskassen til dækning af udgift til advokatbistand inklusive moms for de syv ledelsesmed-
lemmer, for hvem der var beskikket advokater.
revisorerne havde under sagen adciteret c, som var direktør for banken fra den 1. juli 2007 og
indtil oktober 2008, med påstand om, at c skulle friholde revisorerne for det beløb, som de
måtte blive dømt til at betale til finansiel stabilitet, dog højst 50 mio. kr. allerede som følge af
at revisorerne blev frifundet, blev også han frifundet, og revisorerne blev pålagt at betale
6.250.000 kr. i sagsomkostninger til statskassen til dækning af udgift til advokatbistand
inklusive moms.
denne sag angår, hvor meget finansiel stabilitet skal betale i sagsomkostninger til revisorerne
til dækning af udgift til advokatbistand, og om finansiel stabilitet skal friholde revisorerne for
de sagsomkostninger, som revisorerne er blevet pålagt at betale til statskassen.
sagsomkostninger i hovedsagen
højesteret finder, at der ikke foreligger sådanne særlige grunde, jf. retsplejelovens § 312, stk. 3,
at finansiel stabilitet kun delvis skal erstatte revisorerne de udgifter, de er blevet påført ved
retssagen. højesteret bemærker herved, at det forhold, at en sag er principiel, ikke i sig selv kan
føre til nedsættelse af sagsomkostningerne i en sag som den foreliggende, hvor den tabende
part er et statsligt selskab, og den vindende part et privat selskab.
finansiel stabilitet skal derfor erstatte revisorernes udgift til advokatbistand med et passende
beløb, jf. retsplejelovens § 316.
i sager som den foreliggende om meget store værdier finder højesteret, at sagsomkostninger til
dækning af udgift til advokatbistand må fastsættes skønsmæssigt efter en vurdering af, hvad der
kan anses for rimeligt, også under hensyn til sagens omfang og karakter. der skal endvidere
tages hensyn til både arbejdets omfang og det ansvar, der er forbundet med sagens førelse.
i sager med flere sagsøgte må der ved omkostningsfastsættelsen endvidere lægges vægt på, i
hvilket omfang de sagsøgte har haft mulighed for at koordinere deres arbejde under såvel sa-
gens forberedelse som hovedforhandlingen. revisorerne har i denne sag måttet forholde sig
både til de anbringender, som finansiel stabilitet har gjort gældende over for de sagsøgte ledel-
                                                  - 9 -
sesmedlemmer, og til de særlige anbringender, der er gjort gældende over for revisionen. der
har under sagen endvidere været et omfattende syn og skøn og spørgsmål til respomsumudvalg,
som kun angår revisorerne. højesteret finder på den baggrund, at sagsomkostninger til reviso-
rerne må fastsættes til et væsentligt højere beløb end til hvert enkelt ledelsesmedlem.
sagen, som blev anlagt i 2010 og afsluttet ved dom i 2017, angår et erstatningskrav mod bl.a.
revisorerne på 1 mia. kr. ekstrakten i sagen omfatter ca. 30.000 sider, og hovedforhandlingen
varede 112 retsdage.
på den anførte baggrund finder højesteret efter en samlet vurdering, at det beløb, som finansiel
stabilitet skal betale til revisorerne til dækning af udgift til advokatbistand, bør forhøjes til i alt
15 mio. kr.
sagsomkostninger i adcitationsssagen
i tilfælde, hvor en sagsøgt frifindes efter at have adciteret en tredjemand med påstand om fri-
holdelse, er udgangspunktet, at sagsøgte selv må bære de sagsomkostninger, som sagsøgte
pålægges at betale til adciterede.
finansiel stabilitets erstatningskrav mod revisorerne byggede på et hovedanbringende om, at
revisionen solidarisk med bankens direktion og bestyrelse var erstatningsansvarlig for tab ved
driften af banken indtil den 1. august 2008. kravet mod revisorerne angår revisionen af regn-
skaberne for regnskabsårene 2005, 2006 og 2007. ansvar for revisorerne må som udgangs-
punkt forudsætte, at bankens ledelse har begået ansvarspådragende fejl, som har ført til tab for
banken, og at revisorerne har handlet ansvarspådragende ved ikke at afdække og påpege disse
forhold. den periode, erstatningskravet vedrører, omfatter også en del af den periode, hvor c
var direktør for banken, og sagens omfang og karakter tilsiger, at ansvaret for samtlige
ledelsesmedlemmer og revisorer afgøres under den samme sag. finansiel stabilitet har trods
opfordring hertil ikke præciseret, i hvilket omfang revisorerne skulle være ansvarlige som følge
af uforsvarlig drift af banken i den periode, hvor c var direktør. højesteret finder på denne
baggrund, at der foreligger sådanne særlige omstændigheder, at der er grundlag for at fravige
udgangspunktet om, at sagsøgte selv skal bære de omkostninger, sagsøgte er pålagt at betale til
adciterede. højesteret tager derfor revisorernes påstand om friholdelse til følge.
                                                - 10 -
konklusion
dommens bestemmelser om sagsomkostninger mellem denne sags parter ændres, således at
finansiel stabilitet i alt skal betale 15.434.897 kr. til revisorerne og friholde dem for 5 mio. kr.,
som de er pålagt at betale til statskassen.
sagsomkostninger
sagsomkostninger for højesteret er fastsat til dækning af advokatudgift med 100.000 kr. og af
retsafgift for højesteret med 225.000 kr., i alt 325.000 kr.
                                        thi kendes for ret:
landsrettens omkostningsafgørelse ændres, således at finansiel stabilitet i sagsomkostninger
for landsretten til ernst & young godkendt revisionsaktieselskab, a og b skal betale
15.434.897 kr.
finansiel stabilitet skal friholde ernst & young godkendt revisionsaktieselskab, a og b for 5
mio. kr., som de er pålagt at betale i sagsomkostninger til statskassen.
i sagsomkostninger for højesteret skal finansiel stabilitet betale 325.000 kr. til ernst & young
godkendt revisionsaktieselskab, a og b.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsi-
gelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 8. oktober 2015
sag 16/2015
(2. afdeling)
dan-foam aps
(advokat arne møllin ottosen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 16. afdeling den 16. januar 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jytte scharling, marianne højgaard
pedersen, vibeke rønne og kurt rasmussen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, dan-foam aps, har gentaget sin påstand.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
anbringender
dan-foam har navnlig anført, at skatteministeriet skal anerkende de faktisk foretagne trans-
aktioner og derefter eventuelt korrigere pris, vilkår mv. for disse transaktioner i medfør af
ligningslovens § 2, hvis betingelserne herfor er opfyldt, hvilket de imidlertid ikke er.
                                                  - 2 -
skatteministeriet kan ikke ud fra et synspunkt om rette omkostningsbærer nægte fradragsret,
idet skat har behandlet sagen som en transfer pricing-sag og dermed har indtaget det stand-
punkt, at en eventuel korrektion skal foretages efter transfer pricing-reglerne. skat har ikke
anfægtet størrelsen af det betalte beløb, og der er heller ikke basis for at foretage korrektion.
skatteministeriet har navnlig anført, at det er en grundlæggende betingelse for fradragsret ef-
ter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, at der er tale om udgifter, der er anvendt til at erhverve,
sikre eller vedligeholde den skattepligtige indkomst. der gives alene fradrag for udgifter af-
holdt til egen indkomsterhvervelse.
der er ingen støtte for dan-foams standpunkt om, at skat, når der er tale om en transfer
pricing-sag, ikke kan se bort fra transaktionen, men skal foretage en korrektion af transaktio-
nen, hvis den ikke er på armslængdevilkår. ligningslovens § 2 er ikke en fradragshjemmel.
hjemlen til fradrag findes i statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, og selskabet skal opfylde be-
tingelserne i bestemmelsen for at opnå fradrag, hvilket ikke er tilfældet.
supplerende sagsfremstilling
som anført af landsretten blev der den 30. september 2000 indgået en aftale om opsigelse af
licensaftalen fra 1991 mellem dan-foam aps og fagerdala world foams ab. aftalen blev
indgået mellem fagerdala world foams ab (fwf), fagerdala industri ab (fi) og tempur
world incorporated (twi) som ”successor in interest” for dan-foam aps (df). ud over det,
der er citeret i landsrettens dom, fremgår bl.a. følgende af aftalen:
       ”section 1
       termination of license agreement
       1.1      pursuant to the license agreement, fwf provided marketing and distribution
       services to df and twi in brazil, finland, france, germany, norway, singapore, swe-
       den and switzerland (the "marketing territory"). twi has opened its own distribution
       services network to market and distribute its products in the marketing territory. the
       parties acknowledge that twi no longer requires the distributing and marketing services
       provided by fwf pursuant to the license agreement. the parties hereby agree to ter-
       minate the license agreement.
       1.2      the parties acknowledge that the license agreement has terminated effective
       september 30, 2000.
       …”
                                               - 3 -
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om dan-foam aps for indkomstårene 2000, 2002-2003 og 2005-2006 har fra-
dragsret for afskrivninger på i alt 10.714.286 kr. på et ”termination fee”, som dan-foam har
betalt til det svenske selskab, fagerdala world foams ab, som dan-foam i 1991 indgik en
10-årig distributionsaftale med. i efteråret 2000 blev distributionsaftalen bragt til ophør, og
der blev aftalt et ”termination fee” på 15 mio. kr.
dan-foam og fagerdala world foams var selskaber i en større koncern sammen med bl.a. et
nordamerikansk selskab, tempur world incorporated. transaktioner mellem disse koncern-
forbundne selskaber var omfattet af ligningslovens § 2 om transfer pricing. de almindelige
skatteretlige principper i statsskattelovens §§ 4-6 finder også anvendelse ved interessefor-
bundne selskaber. spørgsmålet om, hvorvidt dan-foam har fradragsret for afskrivningerne,
forudsætter derfor, at betingelserne i statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, er opfyldt.
det fremgår af statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, at der ved beregningen af den skatteplig-
tige indkomst kan ske fradrag for driftsomkostninger, dvs. udgifter, som i årets løb er anvendt
til at erhverve, sikre og vedligeholde indkomsten, herunder ordinære afskrivninger.
som beskrevet af landsretten har dan-foam betalt 15 mio. kr. til fagerdala world foams.
betalingen er sket i henhold til aftalen af 30. september 2000 mellem tempur world og
fagerdala world foams om et førtidigt ophør af den distributionsaftale, som dan-foam og
fagerdala world foams havde indgået i 1991. tempur world var gennem et holdingselskab
blevet medejer af dan-foam, og det fremgår af punkt 1.1 i aftalen af 30. september 2000, at
ophøret skete, fordi tempur world havde oprettet sit eget distributionsnet, og at tempur
world derfor ikke længere havde behov for de distributions- og marketingsydelser, som fulgte
af aftalen fra 1991.
landsretten har lagt til grund, at distributionsaktiviteterne efter aftalen af 30. september 2000
blev foretaget af de samme underdistributører som hidtil, idet fagerdala world foams’ un-
derdistributører blev overtaget af den nye distributør tempur world. der er ikke for højeste-
                                               - 4 -
ret fremkommet oplysninger, der godtgør andet. der er heller ikke for højesteret fremkommet
oplysninger til belysning af, om der var tale om den samme distributionsydelse og samme pris
før og efter ophøret af aftalen.
under disse omstændigheder finder højesteret, at dan-foam ikke har godtgjort, at betalingen
for det førtidige ophør af distributionsaftalen har en sådan tilknytning til dan-foams egen
indkomsterhvervelse, som må kræves, for at udgiften kan anses for en fradragsberettiget
driftsomkostning for dan-foam, jf. statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. højesteret tiltræder
derfor, at dan-foam ikke har fradragsret for afskrivninger på ”termination fee” for indkomst-
årene 2000, 2002-2003 og 2005-2006.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal dan-foam aps betale 125.000 kr. til skatteministe-
riet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.