text:
                             højesterets dom
                        afsagt mandag den 19. februar 2018
sag 151/2017
(2. afdeling)
hk/danmark som mandatar for a
(advokat tina sejr gad)
mod
lønmodtagernes garantifond
(advokat boris frederiksen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 17. afdeling den 27. juni 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, poul dahl jensen,
jens peter christensen, henrik waaben og lars apostoli.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande mv.
appellanten, hk/danmark som mandatar for a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, løn-
modtagernes garantifond, skal betale yderligere 13.407 kr., subsidiært et mindre beløb, med
procesrente og med fradrag af indeholdelsespligtig a-skat.
lønmodtagernes garantifond har påstået stadfæstelse.
lønmodtagernes garantifond har opfyldt dommen ved betaling af beløbet på 1.593 kr. med
procesrente. garantifonden har for højesteret supplerende anført, at landsretten med rette har
fastslået, at lønmodtageren er berettiget til det godtgørelsesbeløb, der er størst, når betingel-
serne for godtgørelse både efter funktionærlovens § 2 b og efter erhvervsuddannelseslovens §
65 er opfyldt.
                                              - 2 -
højesterets begrundelse og resultat
parterne er enige om, at a’ arbejdsgiver ikke var berettiget til at ophæve uddannelsesaftalen.
a havde funktionærstatus og er blevet tilkendt erstatning for sit økonomiske tab i form af mi-
stet lønindtægt efter funktionærlovens § 3 (minimalerstatning). i konsekvens heraf har tvis-
tighedsnævnet nedsat det beløb på 30.000 kr., der normalt tilkendes i medfør af erhvervsud-
dannelseslovens § 65 i erstatning og godtgørelse, til 15.000 kr. dette beløb angår således
kompensation for andet end mistet lønindtægt, herunder for forstyrrelse af forhold.
parterne er endvidere enige om, at betingelserne for godtgørelse er opfyldt, såvel efter funk-
tionærlovens § 2 b (et beløb på 13.407 kr.) som efter erhvervsuddannelseslovens § 65 (et be-
løb på 15.000 kr.).
tvisten angår, om a – ud over de 15.000 kr., som landsretten har tilkendt ham – yderligere
har krav på 13.407 kr. i godtgørelse, subsidiært et mindre beløb.
af de grunde, landsretten har anført, tiltræder højesteret, at a har krav på det godtgørelsesbe-
løb, som er størst (her beløbet på 15.000 kr.), men ikke på yderligere beløb.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal hk/danmark som mandatar for a betale 30.000 kr. til
lønmodtagernes garantifond.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
- idi
                                     udskrift
                                         af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
                                       dom
afsagt den 2. juni 2014
h-25-12
                               1) aig europe limited united kingdom
                               v/aig europe dansk filial af aig europe
                               2) vestas northern europe a/s
                               (for begge advokat alexander johannesen)
                               mod
                               dsv road a/s
                               (advokat rasmus køie)
og
h-27-12
                               dsv road a/s
                               (advokat rasmus køie)
                               mod
                               joartransa uab
                               (advokat aage krogh v/ advokatfuldmægtig pia mark)
                                                  -2-
indledning
sagerne angår spørgsmålet om ansvar og erstatning for det tab som aig europe limited
united kingdom v/aig europe dansk filial af aig europe og vestas northern europe (her-
efter aig og vestas) har lidt i anledning af en skade på to gearkasser til vindturbiner, der
opstod under en landevejstransport fra danmark til irland i marts 2011.
påstande
h-25-12
aig og vestas har nedlagt påstand om, at dsv road a/s (herefter dsv) skal betale
521.013,89 kr. til aig samt modværdien i dkk på betalingsdagen af 2.700 eur til vestas
med tillæg af rente af begge beløb med 5 % p.a. fra sagens anlæg den 30. marts 2012.
dsv har nedlagt påstand om frifindelse.
h-27-12
dsv har nedlagt påstand om, at joartransa uab (herefter joartransa) skal friholde dsv for
ethvert beløb, inklusive renter og omkostninger, som dsv måtte blive dømt til at betale til
aig og vestas i sagen h-25-12.
joartransa har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
samarbejdet mellem dsv og vestas
på baggrund af et af vestas gennemført udbud indgik parterne den 31. december 2006
”contract for transport and logistics services” (herefter ”samarbejdsaftalen”). der er enighed
om, at både ”tender document for european road transport” (herefter ”udbudsmaterialet”) og
samarbejdsaftalen regulerer samarbejdet mellem vestas og dsv.
                                                      -3-
fra udbudsmaterialet har parterne bl.a. særligt fremhævet følgende:
       ”…
       6.2. loading…
       goods are loaded and stowed by vestas employees or at suppliers´factories…
       it is the responsibility of the lsp [dsv] driver to secure and control the goods prior to
       departure from pick-up location…
       6.4 drivers
       lsp drivers are an important part of vestas’ overall supply chain. vestas requires that
       drivers must speak english or the local language…they must be…educated regarding
       securing of goods and aware of vestas’ requirement in handling various components.
       8.1 general responsibility
       all transport bookings must be fulfilled as a door-to-door transport.
       the lsp is responsible for any violation af the transport booking which occurs while the
       goods are in the custody of the lsp. the lsp is considered to have the goods in its custo-
       dy from the time of takeover according to the transport booking until the goods are
       handed over to the recipient at the destination.
       the lsp is responsible for actions and failures by people who are employed by the lsp or
       any subcontractors the lsp uses for assistance to fulfill the transport booking…
       8.3 subcontractors
        the lsp is entitled to use other transport companies as sub-contractors. such transport
       companies will then act under the responsibility of the lsp…”
samarbejdsaftalen indeholder, udover en beskrivelse af de samme forhold som udbudsmate-
rialet, følgende:
       ”…
       5.4 specific performance obligations…
       (12) lsp is obligated to provide customer with the required type and volume of trans-
       port equipment and space allocation, at the required place and time for all orders re-
       ceived on time, for transport services…
       15. lsp’s liability…
       15.2 exemption from liability…
       the lsp shall also be exempted from liability if, and to the extent, the lsp proves that the
       loss, damage, delay or non-performance was caused by:
       (1) fault or neglect of the customer, a consignor, consignee, bailor or receiver other than
             the customer or a person acting on behalf of any of these parties.
       (2) handling, storage, loading or unloading of goods by or on behalf of the customer or
             a consignor, consignee, bailor or receiver other than the customer…
                                                     -4-
      16.2 lsp’s responsibility for employees, agents and subcontractors
      the lsp shall be responsible for the acts and omissions of any of its employees, agents
      and subcontractors, and of any other persons of whose services the lsp makes use for the
      performance of its obligations under this contract, as if such acts and omissions were the
      acts and omissions of the lsp…
      17. customer’s liability…
      17.2 exemption from liability…
      the customer shall also be exempted from liability if, and to the extent, the customer
      proves that the loss, damage, or non-performance was caused by:
      (1)fault or neglect of the lsp or any of its employees, agents or subcontractors,
      (2)handling, storage, loading or unloading of goods by or on behalf of the lsp, or
      (3) lack of or insufficient packing if the packing were to be performed by or on behalf of
      the lsp…”
den konkrete transport
efter aftale med vestas påtog dsv sig som kontraherende transportør at forestå den om-
handlede transport. det fremgår af fragtfaktura af 29. marts 2011, at indholdet af transporten
var 3 generatorer, 3 paller med dele til vindmøller samt 2 gearkasser.
af cmr fragtbrevet, hvor vestas var angivet som afsender og dsv som transportør, frem-
går, at godset skulle afhentes hos vestas i videbæk den 29. marts 2011 og transporteres til
unit 2 c/o vestas celtic i irland.
dsv viderekontraherede transporten til joartransa og knowsley transport international, der
begge optrådte som udførende transportører for hver deres strækning af transporten.
vejtransporten i danmark blev udført af joartransas chauffør arunas simkus. det fremgår af
kørselsrapport 4 dateret den 29. marts 2011, at arunas simkus afhentede trailer med trailer
nr. fm 3014 hos dsv i esbjerg, hvorefter han kørte til vestas i videbæk. herefter kørte aru-
nas simkus tilbage til esbjerg. det er oplyst, at det ikke har været muligt at fastlægge den
præcise rute, men en udskrift fra google maps viser en mulig rute med gennemkørsel af 6
rundkørsler.
det er ubestridt, at arunas simkus ankom til esbjerg havn med godset i ubeskadiget stand.
fra esbjerg blev traileren med godset transporteret med skib til immingham i england, hvor
godset blev modtaget af knowsley transport international, der skulle forestå den videre
                                               -5-
transport til liverpool. under denne transport faldt de to gearkasser af traileren og blev be-
skadiget, da lastbilen kørte gennem en rundkørsel ca. 5 minutter fra immingham.
der har under sagen været fremlagt billeder af dels det beskadigede gods, som det fremstod
på skadesstedet, dels af det gods, som fortsat var tilbage på traileren. på billederne ses bl.a.
en trailer med trailer nr. fm 3014, samt følgende gods, som fremstår emballeret og fastgjort
til en træramme:
billede 1
parterne er enige om, at trærammerne ikke er spændt fast til traileren med surringsbånd,
men står løst på trailerens bund.
tabet
i forlængelse af uheldet foranledigede aig, at der blev foretaget en besigtigelse af gearkas-
serne, hvilken blev udført af cunningham lindsey leif hansen a/s den 14. juli 2011. til do-
kumentation af, at dsv´s repræsentant, surveyor john williamson fra e.l. johnson´s sons &
mowat ltd., blev informeret om tid og sted for besigtigelsen men ikke deltog, er der fremlagt
mailkorrespondance af 11. og 12. juli 2011.
besigtigelsesrapporten dateret den 30. september 2011 er udarbejdet af surveyor johnny
klintebjerg philip fra cunningham lindsey leif hansen a/s. af rapporten fremgår, at der
                                                 -6-
blev konstateret skader på de to gearkasser, og at nogle af skaderne var ”beyond repair”.
rapporten indeholder en række billeder af de beskrevne skader, som bl.a. omfatter skram-
mer på frontplader, knækkede hjørner, ødelagte bolte, knækkede gearhuse m.fl. på et af bil-
lederne ses desuden mindre rustdannelser. det fremgår endvidere af rapporten, at surveyo-
ren har vurderet, at et tilbud fra rexroth bosch på reparation af de to gearkasser var rimeligt.
vestas iværksatte efterfølgende reparation af de to gearkasser. det fremgår af fakturaerne fra
rexroth bosch dateret den 14. marts 2012, at reparationsudgifterne på de to gearkasser ud-
gjorde hhv. 40.139,00 euro og 32.684,00 euro, i alt 72.823,00 euro svarende til tilbuddet.
den 22. marts 2012 udbetalte aig, i sin egenskab af vareassurandør for vestas, erstatning til
vestas med i alt 521.013,89 kr. (72.823,00 euro fratrukket selvrisiko på 2.700 euro), svarende
til påstandsbeløbet.
forklaringer
arunas simkus har forklaret, at han kender til transporten i nærværende sag, idet han var
ansat som chauffør hos joartransa i marts/april 2011. i dag er han ansat i et andet litauisk
firma.
han husker den konkrete transport, hvor han fik en telefonopringning og blev bedt om at
møde på dsv’s kontor. her modtog han ordren om at hente en tom trailer på havnen i es-
bjerg. derefter skulle han køre til vestas i videbæk, hvor han skulle læsse 8 generatorer.
herefter skulle han køre traileren tilbage til havnen i esbjerg.
det var ikke den første tur, han som chauffør hos joartransa kørte for dsv, men det var før-
ste gang, at han skulle læsse generatorer på traileren. som chauffør for joartransa har han
tidligere hentet tomme trailere på tilsvarende måde som ved denne tur. joartransa arbejder
sædvanligvis med køletransport, men hvis der ikke var nogle opgaver, så fik han andre jobs.
han har derfor også tidligere hentet presenning trailere.
                                                 -7-
han fik ingen instrukser fra dsv om, at han skulle tage surringsbånd med fra dsv´s plads.
traileren var tom, og han tog ikke af egen drift surringsbånd med fra dsv. han havde heller
ikke surringsbånd med i sin trækker. han var i princippet ikke klar over, at han skulle læsse
generatorer. den tomme trailer var blå med gardiner. der stod ikke dsv skrevet på traileren.
der stod vistnok kun tir.
han kan bekræfte, at kørselsrapport 4 af 29. marts 2011 vedrører den pågældende transport,
som han kørte for dsv. det fremgår af denne, at trailer nr. var fm 3014, og han kan bekræf-
te, at det er denne trailer, som ses på billede nr. 5 fra skadestedet i england.
da han ankom med den tomme trailer til vestas, parkerede han trækkeren og gik ind på la-
geret og fremviste ordren fra dsv. han fik besked på at gå tilbage til pladsen og åbne for
gardinet i den ene side og derefter vente. der kom en lagermedarbejder fra vestas kørende
med en gaffeltruck/palleløfter. det var således lagerfolk fra vestas, som forestod læsningen,
mens han ventede. han lavede ingenting men stod bare ved siden af og så til, mens traileren
blev læsset. han husker det ikke præcist men mener, at der kun var én person fra vestas til
stede.
da godset var læsset på traileren, stod generatorerne på nogle trærammer, og der var tre
bånd, som var bundet sammen. det svarer til det, som fremgår af billede nr. 1 fra skadeste-
det i england. intet af godset i traileren var spændt fast til selve traileren med surringsbånd.
godset så også ud som på billedet, mens han foretog sin transport til havnen i esbjerg.
da lagermedarbejderen fra vestas havde læsset traileren, spurgte han ham, om han var fær-
dig, hvortil lagermedarbejderen svarede ja. derefter kørte lagermedarbejderen tilbage til la-
geret, og vidnet lukkede traileren til og kørte af sted. han husker ikke, om han spurgte la-
germedarbejderen om mere.
inden han forlod vestas, undersøgte han godset, og han vurderede, at det så stabilt ud, og
det kunne ikke bevæge sig. det stod helt fast præcis som på billede nr. 1 af skadestedet i
england.
                                                 -8-
der skete ikke noget usædvanligt under køreturen fra vestas til havnen til esbjerg. han kør-
te ikke særligt forsigtigt, men han kørte med en sikker hastighed. han kørte muligvis en
anelse mere forsigtigt, da der var tale om højt gods. man tager altid hensyn til, hvilket gods
man transporterer. han kørte ikke særligt forsigtigt af hensyn til, at godset ikke var surret
fast til traileren. han tænkte ikke rigtig over det. han var sikker på, at godset stod fast.
under køreturen passerede han både rundkørsler og lyskryds. da han ankom til havnen i
esbjerg, tog han traileren fra og åbnede enden for at tjekke, at alt var i orden. godset så ud,
som da det blev læsset i videbæk. da han afleverede traileren i esbjerg, fjernede han ingen
surringsbånd.
både afsender og chauffør bærer, efter hans opfattelse, et ansvar for, at godset er tilstrække-
ligt sikret.
han var bekendt med, at traileren skulle ombord på færgen og skulle sejle videre, men var
ikke bekendt med, at den skulle fragtes videre derfra.
han er for nyligt blevet kontaktet pr. telefon af en person i forbindelse med denne sag.
mogens kjeldsen har forklaret, at han har været ansat hos vestas i 24 år. han er på nuvæ-
rende tidspunkt ansat i serviceafdelingen, hvor han har været i et års tid. tidligere var han
ansat som lagermedarbejder på selve lageret i videbæk. han har i den forbindelse været
vant til at køre med forskelligt gods på gaffeltrucks.
han læssede den i sagen omhandlede lastbil. det foregår normalt på den måde, at chauffø-
ren kommer ind på pladsen, hvorefter vidnet viser chaufføren, hvilke ting der skal læsses på
lastbilen. det er chaufføren, som anviser, hvorledes godset skal placeres på traileren, hvoref-
ter vidnet henter godset og placerer det på lastbilen efter chaufførens anvisning. herefter kø-
rer vidnet normalt tilbage til lageret og underskriver transportdokumenter. det er chauffø-
ren, som forestår surring og sikring af godset. normalt surres med 5 tons surringsbånd, som
chaufføren normalt selv har medbragt. vestas udleverer ikke surringsbånd, idet de ikke har
                                                -9-
med surring og sikring at gøre. instruksen om, at vestas ikke har med surring og sikring at
gøre, kommer fra hans overordnede. når godset er kommet på bilen, er det chaufførens an-
svar.
han husker ikke, om den konkrete transport blev udført af en udenlandsk chauffør, eller om
han talte med chaufføren, men han plejer altid at tale med chaufføren. hvis de ikke taler
samme sprog, taler de med fagter, og chaufføren anviser med fagter, hvor godset skal place-
res.
varerne, som vestas sælger, er ikke standardvarer, men varerne kan surres og sikres af alle.
gearkasserne er enheder, som man skal passe lidt på – selvom de ser stabile ud. de behand-
ler dog overordnet alt deres gods ens. der er som regel gule afmærkninger på godset, så
chaufføren kan se, hvorledes godset kan surres. forkert surring af godset medfører ikke
nødvendigvis, at godset ødelægges, men slangerne på gearkassen ville kunne ødelægges.
det er korrekt, at der ikke var gule afmærkninger på det omhandlede gods, men der var et
surringsøje. man vil normalt surre godset fra hjørne til hjørne, men det må chaufføren vurde-
re ud fra det pågældende gods. når dsv har hentet gods hos vestas, er det altid chaufføren
som surrer godset. vestas medvirker alene til surring, hvis chaufføren spørger, hvorledes
godset surres bedst. det sker sommetider. hvis chaufføren ikke stiller spørgsmål, antager
han, at chaufføren har styr på det.
vestas surrer i de tilfælde, hvor vestas har læsset gods i en container. her bruger vestas sine
egne surringsbånd, men de har ikke surringsbånd tilgængeligt, når de blot skal læsse godset.
vestas sender dagligt denne type gods, og de har fået lavet nogle anvisninger om surring af
forskellige typer gods, som de kan give chaufførerne, da det ofte kan være svært at kommu-
nikere med chaufføren. de har forskellige plancher, som viser, hvordan godset kan surres.
det er en slags brugsanvisning. den var dog ikke udarbejdet i marts 2011. hvis chaufføren
spurgte til surring, ville han på daværende tidspunkt have udpeget, hvordan han ville surre
fra hjørne til hjørne. han kontrollerer ikke chaufførens arbejde – kun hvis han fornemmer, at
chaufføren er meget i tvivl. han bliver derfor ikke altid på pladsen, indtil chaufføren er kørt.
                                                 - 10 -
det er normalt truckchaufføren, der placerer godset på lastbilen, og chaufførerne er generelt
aktive, når de skal anvise placeringen af godset. på billede 1 står gearkasserne allerede på en
trækonstruktion. det er producenten, som har placeret dem på denne trækonstruktion. det
er også i produktionen, at man har surret trækassen, der er placeret ovenpå gearkassen, fast
til gearkassen. godset ser ud som på billedet, når vestas får det på lager. han husker ikke,
hvorledes godset var placeret i lastbilen, men det ser rigtigt ud, som det er vist på billede 1.
godset fyldte hele trailerlængden, og der var ikke noget stort mellemrum mellem gearkas-
serne og det øvrige gods. han ville ikke selv turde køre med godset uden surring, som det
ser ud på billede 1.
brian schmidt har forklaret, at han er ansat som trafikchef hos dsv, hvor han er leder af af-
delingen i esbjerg, hvor den omhandlede transport blev viderekontraheret til joartransa.
joartransa kørte på daværende tidspunkt som undertransportør for dsv.
dsv og joartransa indgik i et fast samarbejde, hvor joartransa primært skulle køre køle-
transporter i europa men også tørlastgods, hvor man anvender presenning trailere. det er en
del af standardaftalen med deres undertransportører, at disse skal forestå surring og sikring
af godset, når de kører for dsv. han kan dog ikke bekræfte, om joartransa har modtaget af-
talen. kontraktforholdet aftales i dsv´s hovedafdeling.
dsv udleverer typisk surringsbånd til deres chauffører i esbjerg, hvis ikke chaufføren selv
har dem med i bilen. i den situation, hvor joartransa ikke har surringsbånd med hjemmefra,
vil de typisk få at vide, at de skal have et bestemt antal surringsbånd med fra dsv. der lig-
ger surringsbånd i en container ved siden af kontoret, hvor chaufføren kan hente dem.
han ved ikke, om joartransa har udført lignende transporter for dsv før, men det ville un-
dre ham, hvis de ikke havde. han ved dog ikke, om joartransa før har skullet hente både
trailer og surringsbånd. den pågældende chauffør har tidligere kørt for dsv, men han ved
ikke, om han har kørt presenning trailer eller kun køletransporter.
                                                 - 11 -
ved afhentning af gods hos vestas læsser og surrer dsv´s chauffører i samarbejde med folk
fra vestas, som har kendskab til godset. man risikerer at ødelægge godset, hvis surringsbån-
det sættes forkert. han har ved besøg hos vestas overværet situationer, hvor sikring af god-
set er sket i samarbejde mellem dsv og vestas. han skulle i den forbindelse vurdere, om det
var den rigtige type trailer, dsv stillede til rådighed. han ved ikke, om vestas og chaufføren
har samarbejdet om læsning og surring i den konkrete sag.
han er selv adr- sikkerhedsrådgiver (farligt gods), hvorfor han har kendskab til surring og
kender alle surringsregler. alle deres chauffører er uddannede i disse surringsregler. han
yder rådgivning, hvis chaufføren er i tvivl om surringen. det sker ikke ofte, da det er en del
af chaufførens uddannelse. hvis chaufføren er usikker på, om godset er surret korrekt, vil
han rådføre sig med vidnet, og chaufføren bør også ringe til ham, når chaufføren står ude
hos kunden og er i tvivl. det er en standardinstruks, at chaufføren ikke må forlade stedet,
hvis der er uoverensstemmelser mellem godset og transportpapirerne, eller hvis godset ikke
kan surres. dette gælder, selvom transporten bliver forsinket som følge heraf. han kommu-
nikerer meget med vognmændene, og også i denne sag var der kontakt mellem dsv og
chaufføren. han havde ikke selv kontakt til chaufføren, men den pågældende medarbejder
hos dsv har fortalt, at han gav chaufføren mundtlig besked på, at han skulle hente 16 sur-
ringsbånd. de kører med standard 5 tons surringsbånd.
man kan se på billede 1, at godset i nærværende sag ikke var sikret tilstrækkeligt, da det
kunne skride til siden, og pallerne kunne tillige skride. uden sikring ville der være en risiko
for, at godset faldt af.
pligten til at surre godset påhviler transportøren, der skal sikre, at godset er egnet til vej-
transport, men der kan foreligge situationer, hvor ansvaret tillige påhviler afsenderen. han
er ikke bekendt med, at vestas giver chaufføren en vejledning om surring. det er korrekt, at
godset sommetider bærer gule afmærkninger for surring.
chaufføren var bekendt med, at godset skulle videretransporteres til england.
                                               - 12 -
vognmændene udvælges ud fra nogle grundlæggende kriterier såsom førerbevis, forsikring,
mv.
surveyor johnny klintebjerg phillip har forklaret, at han har været ansat som ingeni-
ør/taksator i cunningham lindsey leif hansen a/s i 4 år. han håndterer alle typer forsik-
ringssager og opgør skader mv. og har udarbejdet besigtigelsesrapporten i nærværende sag.
den engelske surveyor, som var antaget af dsv, blev inviteret til besigtigelsen, men deltog
ikke.
gearkasserne var skilt ad, da han besigtigede dem. det var nødvendigt for en fornuftig in-
spektion af de indvendige skader. han kunne se, at de udvendige skader var voldsomme,
herunder var der knækket dele af selve gearhusene. indvendigt var der en aksel, der havde
et slagmærke. i begge gearkasser blev alle lejer udskiftet. det gøres rent rutinemæssigt, da
der er stor sandsynlighed for skader. man er nødt til at afmontere lejerne for at kunne skille
gearkassen ad. såfremt man kun reparerede de udvendige skader, ville man risikere senere
at stå med en totalskadet vindmølle, og omkostningerne ved at reparere denne overstiger
langt omkostningerne ved at reparere gearkassen indvendigt.
nyprisen på en gearkasse er ca. 500.000 kr.
det er hans vurdering, at reparationsudgifterne var yderst rimelige. han håndterer mange af
den slags sager og indhenter forskellige tilbud og priser, og han har derfor oparbejdet erfa-
ring på området. vestas kan ikke kritiseres for at lade producenten reparere gearkasserne.
de kunne ikke få andre til at udføre reparationerne, hvis de ønskede at opretholde fabriksga-
rantien. han kender ikke den specifikke garantiaftale i denne sag, men der er typisk tale om
fornuftige garantiaftaler. hvis man mister garantien ved at lade et eksternt firma udbedre
skaderne, står man ikke længere med en fabriksny gearkasse, men derimod med en skadet
gearkasse, som er repareret. et eksternt firma ville heller ikke kunne have foretaget reparati-
onerne billigere.
                                                 - 13 -
han har aldrig set en chauffør køre med den omhandlede type gods uden surring. han har
stort kørekort men ikke en transportuddannelse. han har arbejdet som servicemontør i et
vindmøllefirma i 10 år.
han har taget billedet af rustskaden den 14. juli 2011. rustdannelsen er en minimal del af
den samlede skade og vil kunne slibes bort. det er sandsynligt, at rustdannelsen er opstået i
løbet af de 3 måneder fra havariet til besigtigelsen og altså er uafhængigt af havariet.
efter skadernes karakter er der intet der tyder på, at der er sket skader på gearkasserne, da
de blev adskilt.
parternes synspunkter
h-25-12
for aig og vestas er der i det væsentligste procederet i overensstemmelse med påstandsdo-
kument af 3. marts 2014, hvoraf bl.a. fremgår:
       ”…
       2.         anbringender
       2.1        ansvar
       2.1.1      indledning og retsgrundlag
       denne sag vedrører ansvaret for sagsøgte, dsv road a/s (herefter " dsv"), for be-
       skadigelsen af to gearkasser til vindturbiner under en international landevejstran s-
       port fra danmark til irland i marts-april 2011.
       det gøres gældende, at dsv efter aftale med sagsøger 2, vestas northern europe
       a/s (herefter "vestas"), påtog sig som kontraherende transportør at forestå transpor-
       ten af de to gearkasser fra videbæk i danmark til kerry i irland, jf. dsv's fragtfa k-
       tura fremlagt som sagens bilag 1, og at dsv's ansvar derfor skal bedømmes i he n-
       hold til den præceptive lovgivning i cmr-loven.
       2.1.2      årsagen til skaden
       det er i sagen ubestridt, at beskadigelsen af de to gearkasser skete ved, at gearka s-
       serne under transporten i england blev tabt fra traileren og direkte ud på asfalten.
       sagsøgerne gør gældende, at skaden kan henføres til en eller flere af følgend e årsa-
       ger:
                                               - 14 -
1) utilstrækkelig og mangelfuld surring og sikring af gearkasserne udført af
     chaufføren for den første udførende transportør, joartransa uab (herefter
     "joartransa") (jf. nærmere nedenfor i pkt. fejl! henvisningskilde ikke fundet.
     om spørgsmålet om surringen og sikringen af godset).
2) …
3) knowsleys chaufførs for høje fart i rundkørslen, hvor gearkasserne faldt ud (e f-
     ter det oplyste har knowsley således accepteret et bødeforlæg for hændelsen, og
     chaufføren fik noteret "points" på sit kørekort som følge af begivenheden).
…
på ovenstående baggrund gøres det gældende, at uanset hvilke(n) af de ovenståe n-
de årsager, der måtte have ført til skaden på de to gearkasser, er dsv som kontr a-
herende transportør ansvarlig for beskadigelsen af godset (uanset at transporten
konkret var viderekontraheret til udførende transportører). idet skaden ubestrid e-
ligt er sket, mens godset var under transport, er dsv derfor ansvarlig for beskad i-
gelsen i henhold til cmr-lovens § 4, jf. § 24, stk. 1.
2.1.3        surring og sikring af godset
dsv har gjort gældende at være ansvarsfri i medfør af cmr-lovens § 25, stk. 1, litra
(c), idet surringen og sikringen af godset ifølge dsv skulle være foretaget af vestas.
dette bestrides af sagsøgerne.
2.1.3.1      den aftalte rollefordeling
til støtte for, at forpligtelsen til at foretage surring og sikring af godset skulle p å-
hvile vestas, har dsv henvist til en passus i pkt. 6.2 i det som bilag a fremlagte
tendermateriale, hvorefter "goods are loaded and stowed by vestas employees or at sup-
pliers' factories". det gøres gældende, at dsv's henvisning til denne specifikke sæ t-
ning i tendermaterialets pkt. 6.2 imidlertid er misvisende, hvis ikke man samtidig
fremhæver bestemmelsens sidste punktum, som har følgende ordlyd:
"it is the responsibility of the lsp driver [dvs. dsv's eller en udførende transportørs
chauffør] to secure and control the goods prior to departure from pick-up location. [min
understregning]"
det gøres gældende, at ovenstående citerede passus - læst i sammenhæng med den
af dsv nævnte passus - betyder, at vestas skal sørge for at stille materiel og man d-
skab til rådighed, således at disse efter chaufførens anvisninger kan foretage læ s-
ning og placering af godset på traileren ("load and stow"), mens det derimod er
chaufførens forpligtelse herefter at foretage den nødvendige og tilstrækkelige su r-
ring og sikring af godset ("secure and control").
at det er chaufførens forpligtelse at foretage surringen og sikringen af godset b e-
styrkes ydermere af pkt. 6.4 i tendermaterialet, hvorefter "[lsp drivers] must be …
educated regarding securing of goods …".
                                             - 15 -
det gøres desuden gældende, at det er aftalt mellem vestas og dsv, at det påhvil e-
de dsv (eller en eventuel udførende transportørs chauffør) at medbringe det for
surringen og sikringen nødvendige udstyr, herunder surringsbånd, jf. pkt. 5.4(12) i
den som bilag b fremlagte samarbejdsaftale.
2.1.3.2     håndteringen af den konkrete forsendelse
det gøres gældende, at håndteringen af de i denne sag omhandlede gearkasser i
forbindelse med afsendelsen fra vestas' lager i videbæk er foregået i overensste m-
melse med den aftalte rollefordeling, jf. om den aftalte rollefordeling ovenfor i pkt.
fejl! henvisningskilde ikke fundet..
det vil sige, at det var vestas' lagermedarbejder, mogens kjeldsen, som stod for
den praktiske kørsel med gaffeltruck, og som ved hjælp heraf læssede gearkasserne
op i traileren. læsningen og placeringen af godset i traileren skete imidlertid efter
anvisninger fra joartransas chauffør. chaufføren er således den eneste, som ved,
hvordan hans trailers aktuelle akseltryk er, og hvordan godset skal placeres i trail e-
ren. det var herefter joartransas chauffør, som foretog surringen og sikringen af de to
gearkasser i traileren. vestas havde intet at gøre med surringen og sikringen af
godset og blev ej heller spurgt til råds af chaufføren...
joartransa har gjort gældende, at godset de facto skulle være blevet stuvet og sikret
af vestas' lagermedarbejder, at der ikke skulle være blevet nævnt noget om surring
eller anden sikring af godset overfor chaufføren, og at chaufføren angiveligt blot
skulle have modtaget besked fra vestas om, at "alt var klart og at denne kunne k ø-
re".
sagsøgerne bestrider ovenstående som helt udokumenteret. vestas har på intet
tidspunkt givet chaufføren besked om, at læsningen af godset var færdiggjort, og at
han kunne køre uden nogen som helst surring og sikring. som nævnt ovenfor for e-
gik læsningen af godset i traileren efter anvisning fra chaufføren. det var derf or
chaufføren selv, der vurderede og besluttede, hvornår læsningen og placeringen af
godset i traileren var tilfredsstillende. derudover havde vestas som nævnt i he n-
hold til aftale (og kutyme) intet at gøre med selve surringen og sikringen af godset.
i henhold til aftalen var det transportøren, der skulle sørge for surring og sikring,
og vestas overlod således dette til chaufføren.
…
hvis det måtte blive antaget, at joartransas chauffør skulle have fået besked om, at
han kunne køre uden nogen surring og sikring af gearkasserne, gøres det gældende,
at der under alle omstændigheder gælder princippet om, at en transportør altid er
forpligtet til at gribe ind i tilfælde, hvor godset åbenbart er uegnet til den konkrete
transport. hvis de to gearkasser ikke var surret til transport, må det have stået
chaufføren klart, at der var betydelig fare for, at gearkasserne under kørslen ville
falde ud. chaufføren ville i et sådant tilfælde - af hensyn til færdselssikkerheden -
således have haft pligt til at gribe ind.
                                                    - 16 -
        2.1.3.3     sammenfatning
        på ovenstående baggrund gøres det sammenfattende gældende, at dsv ikke er a n-
        svarsfri i medfør af cmr-lovens § 25, stk. 1, litra (c), idet læsningen af godset er
        sket efter anvisninger fra joartransas chauffør, og fordi surringen og sikringen af
        godset er foretaget af joartransas chauffør.
        2.2         tabet
        sagsøgerne gør gældende, at dsv er pligtig at erstatte værdiforringelsen af godset,
        jf. cmr-lovens § 31, jf. § 29, og at værdiforringelsen i den foreliggende situation
        svarer til udgifterne til reparationen af skaderne på de to gearkasser foretaget af
        producenten af gearkasserne, rexroth bosch (jf. rexroth boschs endelige regninger
        på henholdsvis eur 40.139,00 og eur 32.684,00 fremlagt som sagens bilag 5).
        årsagen til, at rexroth bosch blev udvalgt til at foretage reparationerne, var, at
        rex-roth bosch var producent af de omhandlede gearkasser, og at det derfor rim e-
        ligvis kun var rexroth bosch, der ville kunne reparere gearkasserne med et tilfred s-
        stillende resultat og til en konkurrencedygtig pris. det bekræftes da også i besigti-
        gelsesrapporten udarbejdet af cunningham lindsey leif larsen a/s (se sagens b i-
        lag 3), at reparationsudgifterne var rimelige. i øvrigt var det alene muligt at bib e-
        holde rexroth boschs garanti på gearkasserne (som var ny-producerede), hvis rex-
        roth bosch selv foretog reparationerne. at gearkasserne er dækket af producentens
        garanti har stor betydning, og et tab af garantien ville have resulteret i en væsentlig
        værdiforringelse af gearkasserne. det gøres med henvisning hertil gældende , at
        sagsøgerne ikke kan kritiseres for at have ladet rexroth bosch foretage reparati o-
        nerne.
        sagsøger 1, aig europe limited united kingdom, har som vareassurandør udbetalt
        erstatning til vestas med i alt dkk 521.013,89 (svarende til reparationsomkostni n-
        gerne med fradrag af selvrisiko stor eur 2.700), jf. sagens bilag 6, og er dermed
        indtrådt i retten til at gøre denne del af kravet gældende mod dsv. som følge af
        selvrisikoen udgør vestas' selvstændige krav eur 2.700.
        2.3         rentepåstanden
        da sagen mellem sagsøgerne og dsv skal afgøres efter cmr-loven, støttes rentepåstan-
        den (rente af kravet med 5 % p.a. fra sagens anlæg) på cmr-lovens § 35…”
aig og vestas har under hovedforhandlingen yderligere anført, at det efter forklaringen fra
chaufføren arunas simkus kan lægges til grund, at han ikke havde fået nogen instruks fra dsv
om at surre godset, og han ikke foretog nogen surring af godset, men blot tog fat i godset og
konstaterede, at det var ubevægeligt og så stabilt ud. det er i sig selv ansvarspådragende, at
dsv ikke har instrueret chaufføren om surring, og selv hvis det måtte være sket, er dsv ansvar-
lig for, at joartransas chauffør undlod at surre godset.
i relation til spørgsmålet om sagsomkostninger har aig og vestas anført, at udgiften til vidnet
johnny klintebjerg philip skal dækkes fuldt ud, idet det som følge af dsvs og joartransas ind-
sigelser mod tabsopgørelsen har været nødvendigt at føre johnny klintebjerg philip som sag-
kyndigt ekspertvidne.
                                                    - 17 -
for dsv er der i det væsentligste procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af
3. marts 2014, hvoraf fremgår:
     ”…
     2. anbringender:
     2.1. vedrørende sagsøgtes ansvarsfrihed:
     til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende, at skadens opståen må henføres
     til sagsøgers egen mangelfulde og/eller utilstrækkelige læsning, stuvning og surring af
     godset i traileren, men derimod ikke til behandling eller håndtering af godset foretaget af
     sagsøgte eller nogen, for hvem sagsøgte svarer, hvorfor sagsøgte derfor er ansvarsfri i
     medfør af cmr-lovens § 25, stk. 1, litra c), hvorom i øvrigt bemærkes, at sagsøgte alene
     skal påvise mulig årsagssammenhæng, jfr. cmr-lovens § 25, stk. 2.
     derfor gøres det gældende, at sagsøgte derfor er ansvarsfri for sagsøgers påståede tab, og
     at sagsøgte derfor skal frifindes.
     endvidere gøres følgende gældende:
     efter sagsøgtes opfattelse er skadens årsag, at sagsøger ikke i fornødent omfang har ud-
     ført sin kontraktuelle forpligtelse til at foretage korrekt læsning, stuvning og surring mv.
     i forbindelse med transportens opstart.
     uanset parternes samarbejdsaftales beskrivelse af rollefordelingen mellem sagsøger 2 og
     sagsøgte, gøres det gældende – i forlængelse af adciteredes oplysninger i adcitations-
     svarskriftet i sag h-27-12 vedrørende den konkrete håndtering af denne forsendelse – at
     sagsøgte er ansvarsfri, når det lægges til grund, at surringen de facto blev foretaget af
     sagsøger 2. det gøres således gældende, at de af sagsøgerne oplistede mulige skadesårsa-
     ger, som anført i replikkens afsnit 1.2, ikke er udtømmende, idet årsagen til skaden be-
     stemt kan være, at surring og/eller sikring foretaget helt eller delvist af sagsøger 2, ikke
     har været tilstrækkelig eller i øvrigt mangelfuld.
     det bestrides, at den i sagen omhandlede skade, som angivet i sagsøgers stævning, skulle
     være opstået som følge af uforsvarlig kørsel foretaget af sagsøgte eller nogen, for hvem
     sagsøgte overfor sagsøgerne svarer. det bestrides endvidere, at knowsleys chauffør skul-
     le have kørt med for høj hastighed, og at dette skulle være årsagen til beskadigelsen. det
     bemærkes i tilslutning hertil, at sagsøgers påstande herom fremstår udokumenterede.
     2.2. vedrørende sagsøgers tabsopgørelse:
     det bestrides, at sagsøger har ført fornødent dokumentation for sit påståede tab, idet de
     af sagsøger som sagens bilag 5 fremlagte fakturaer i bedste fald påviser pris for reparati-
     on foretaget af selskabet rexroth bosch, men derimod ikke, at denne pris er udtryk for
     den godsets værdiforringelse, som denne må opgøres i medfør af cmr-lovens § 31, stk. 1,
     jfr. § 29, stk. 1.
     det gøres derfor gældende, at sagsøger ikke har dokumenteret sit tab, og at sagsøgte også
     af denne årsag skal frifindes…”
                                                   - 18 -
h-27-12
for dsv er der i det væsentligste procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af
3. marts 2014 for så vidt angår ansvarsgrundlaget, mens spørgsmålet om forældelse ikke er
blevet procederet, idet parterne inden hovedforhandlingen var blevet enige om, at et muligt
krav mod joartransa ikke var forældet. vedrørende ansvarsgrundlaget fremgår følgende af
påstandsdokumentet:
      ”…
      2. anbringender:
      2.1. generelt:
      til støtte for den nedlagte påstand gøres det generelt gældende, at adciterede udførte sin
      del af den i sagskomplekset omhandlede transport i henhold til aftale med adcitanten og
      at      adciterede derfor er ansvarlig for tab, som adcitanten måtte lide, som følge af at
      godset beskadigedes, eller at årsagen til skade opstod, under adciteredes transport.
      det gøres generelt gældende, at det af adciterede om transportens praktiske gennemfør-
      sel anførte i det hele fremstår udokumenteret.
      2.2. adciteredes ansvar:
      vedrørende adciteredes ansvar gøres følgende gældende.
      sagsøgerne har i hovedsagen fremført, at adciteredes chauffør forestod godsets surring.
      det bestrides, at adciterede ikke skulle være ansvarlig for godsets surring, idet det gøres
      gældende, at adciterede og dennes chauffør altid vil have i hvert fald den færdselssikker-
      hedsmæssige pligt til tilsikring af godsets korrekte surring, placering mv. endvidere be-
      strides det, at adcitanten skulle have givet adciterede besked om, at adciterede ikke skul-
      le foretage sikring og surring af godset. adciteredes oplysninger om, at chaufføren speci-
      fikt fik besked på at ”…han kunne køre…” fremstår i øvrigt fuldstændigt udokumenteret.
      adciterede og den af dette selskab anvendte chauffør, bærer det fulde færdselssikker-
      hedsmæssige ansvar for godsets korrekte surring i relation til transportens færdselssik-
      kerhedsmæssigt korrekte gennemførsel, hvilket følger af såvel færdselsloven, som af eu-
      guidelines og -regler på området. endvidere gøres det gældende, at eventuel manglende
      overholdelse af sådanne offentligretlige forskrifter har afgørende betydning for også
      vurderingen af adciteredes civilretlige ansvar, ligesom det gøres gældende, at adciteredes
      manglende forskriftsmæssige surring/sikring af godset (eller efterfølgende fjernelse her-
      af) medfører en adækvat og kausal risiko for skader/uheld opstået efterfølgende i næste
      transportled. da traileren af adciterede blev afleveret i en havn, gøres det gældende, at
                                                        - 19 -
      det stod eller burde have stået adciterede klart, at godset ville blive transporteret videre
      af tredjemand efter adciteredes aflevering heraf på havnen i esbjerg.
      det er ubestridt, at godset blev tabt under knowsleys transport heraf i den første rund-
      kørsel, der passeredes kort efter afgang fra havnen i england. adciterede har i adcita-
      tionsduplikken anført, at dennes chauffør både i forbindelse med afhentningen og afleve-
      ringen af godset konstaterede, at godset og surringen heraf fremstod i forsvarlig stand.
      adciterede har således i forbindelse med godsets afhentning oplyst, at ”*…+ i henhold til
      chaufførens vurdering i forhold til trailerens forhold samt færdselssikkerhed mm. fandtes godset at
      være placeret korrekt og forsvarligt.” videre anfører adciterede, at ”ved ankomst til leverings-
      stedet konstaterede chaufføren på ny, at godset fremstod i samme forsvarlige stand som ved læs-
      ningen.” endelig anfører adciterede, at ”det må påpeges, at vejtransporten i england og dan-
      mark blev udført under samme ”surringsforhold” *…+”.
      godset må derfor – også efter adciteredes egen opfattelse – antages at have været under
      samme surringsforhold under den af adciterede gennemførte transport, som under den
      efterfølgende transport, hvor godset faldt af lastbilen.
      hertil kommer, at sagsøgerne i hovedsagen om håndteringen af godset har anført, at
      ”læsningen og placeringen af godset i traileren skete imidlertid efter anvisninger fra den udføren-
      de transportørs, joartransas, chauffør. *…+ det var herefter joartransas chauffør, som foretog sur-
      ringen og sikringen af de to gearkasser i traileren. surringen skete med bilens egne surringsbånd.”
      såfremt sidstnævnte lægges til grund sammenstillet med adciteredes oplysninger, kan
      der konkluderes som følger: enten har surringen været mangelfuld under hele transpor-
      ten, inklusive den danske del (forestået af adciterede); eller også er surringsbåndene fjer-
      net af adciterede ved ankomst til dennes leveringssted i esbjerg.
      det fremgår klart af sagens billedmateriale vedrørende godset, som det fremstod på ska-
      desstedet i england (bilag adc. 6.1-6.7), at godset her alene fremstår emballeret og fast-
      gjort til de trærammer, hvorpå godset var anbragt, men derimod ikke surret til den an-
      vendte trailer. dette gælder både for det gods, som faldt af traileren, som det gods, der
      ikke faldt af.
      hvis godsets surring således var den samme under transporten i danmark, som under
      den efterfølgende transport i england, må konkluderes at surringen af godset til traileren
      enten ikke havde været til stede under hele transporten, eller af surringsbåndene, som
      havde været anvendt af adciterede under den danske del af transporten var fjernet. uan-
      set hvilke af de to scenarier, der lægges til grund, er der af adciterede handlet ansvarspå-
      dragende.
      …
      2.4. opsummering:
      samlet gøres det på baggrund af ovenstående gældende, at adciterede er erstatningsan-
      svarlig og skal friholde adcitanten for ethvert beløb inklusive renter og omkostninger,
      som adcitanten måtte blive tilpligtet at betale til sagsøgerne i sag h-0025-12…”
dsv har under hovedforhandlingen yderligere anført, at forholdet mellem dsv og joartran-
sa skal bedømmes efter reglerne om erstatningsansvar i kontrakt, idet der er tale om en nati-
                                                    - 20 -
onal landevejstransport, og der ikke foreligger et særligt aftalegrundlag. det følger heraf, at
joartransa har bevisbyrden for, at skaden på gearkasserne ikke skyldes joartransas forhold.
dette er ikke godtgjort af joartransa. tværtimod må det lægges til grund, at årsagen til ska-
den må henføres til, at joartransas chauffør undlod at surre godset. joartransa er ansvarlig
for denne undladelse.
vedrørende spørgsmålet om sagsomkostninger har dsv anført, at dsv skal have dækket de
fulde omkostninger til afhøring af vidnet arunas simkus herunder transportomkostninger-
ne. dsv kan tilslutte sig joartransas indsigelser mod omkostningerne til aig og vestas vidne
johnny klintebjerg philip.
for joartransa er der i det væsentligste procederet i overensstemmelse med påstandsdoku-
ment af 3. marts 2014, hvoraf fremgår:
      ”…
      2.           anbringender
      til støtte for påstanden gøres følgende forhold gældende:
      a)      ansvaret for skadens indtræden skal henføres til transporten i england
      ansvarsgrundlaget
      efter det oplyste har joartransa og dsv aftalt, at nsab 2000 skal gælde i aftaleforholdet,
      men eftersom dsv bestrider dette, må dansk rets almindelige transportretlige regler læg-
      ges til grund. her gælder et præsumptionsansvar for den transportør, som har godset i
      sin varetægt, når skaden indtræder. for andre typer krav/skader gælder almindelige er-
      statningsretlige principper, og der gælder ligefrem bevisbyrde.
      det gøres overordnet gældende, at da den i sagen omhandlede skade direkte kan henfø-
      res til en anden transportørs varetægtsperiode, er der en klar formodning for, at denne er
      erstatningsansvarlig for skaden.
      bevisbyrden for at skaden måtte skyldes andre forhold, påhviler de øvrige parter i sagen.
      denne bevisbyrde kan ikke anses for løftet.
      i tillæg må det anses for godtgjort af joartransa, at skaden på godset ikke skyldes fejl eller
      forsømmelser hos denne eller nogen, denne svarer for.
      den udførende transportørs ansvar i forbindelse med transporten
      knowsley transport international (”knowsley”) er det umiddelbare ansvarssubjekt, idet
      godset blev beskadiget, mens knowsley - eller nogen denne svarer for - havde godset i
                                                 - 21 -
sin varetægt. dsv hæfter som kontraherende transportør for knowsley, jf. princippet i
cmr-lovens § 4.
det må endvidere anses for godtgjort, at transporten i england blev udført under ufor-
svarlige forhold, herunder for høj fart, idet den pågældende chauffør efter kørslen fik et
såkaldt ”klip i kortet”. kørsel i høj fart gennem rundkørsler med tungt gods vil sandsyn-
ligvis have konsekvenser for den transporterede last og må i sig selv anses for ansvars-
pådragende. skaden på godset må følgelig henføres til knowsleys forhold.
joartransas ansvarsområde i forbindelse med transporten
idet joartransa alene var ansvarlig for at udføre befordring mellem esbjerg og videbæk,
hvilket understøttes af kørselsrapport fremlagt i bilag adc.2a, og idet befordringen blev
udført uden ansvarspådragende forhold, er joartransa følgelig ikke erstatningsansvarlig
for den senere indtrådte skade på godset.
der var ikke tale om, at joartransa skulle sørge for den overordnede logistik, herunder ej
heller materiel, trailer eller særlig knowhow omkring godset eller transportlogistikken.
dette henlå hos dsv. chaufføren skulle alene medbringe trækker, intet specielt udstyr,
og var ikke oplyst om godsets videre transportforløb, særlige forhold om godset eller øv-
rige særlige forhold.
forholdets karakter kan sidestilles med befordring af transportenhed eller trucking.
da læsning og stuvning blev udført selvstændigt af vestas, kan joartransa ikke anses at
have haft godset i sin varetægt, før godset var færdigplaceret på traileren. følgelig er
joartransa ikke ansvarlig for forhold, der eventuelt måtte henføres til denne håndtering af
godset.
b)     ansvaret for surring og materiel henlå ikke hos joartransa
såfremt retten måtte finde, at skaden helt eller delvis kan henføres til surringsforhold, gø-
res det gældende, at dette må henføres til vestas’ egen mangelfulde og / eller utilstrække-
lige læsning, stuvning og surring af godset, subsidiært dsvs manglende instruktioner
herom samt manglende levering af materiel hertil.
det fremgår af rammeaftale mellem vestas og dsv, jf. bilag a, side 12, at dsv var for-
pligtet til at læsse og stuve godset, og at chaufføren skulle kontrollere godset. det påpe-
ges, at eventuelle instruktioner i rammeaftale mellem vestas og dsv ikke i sig selv kan
medføre en aftaleretlig forpligtelse for joartransa.
bevisbyrden for at joartransa skulle være pålagt en selvstændig surringspligt - og ikke
blot den færdselssikkerhedsmæssige kontrolforpligtelse - påhviler dsv. dsv har ikke
godtgjort, at joartransa havde en selvstændig surringspligt.
idet joartransa ikke blev instrueret om særskilt surring / ej heller modtog materiel dertil,
hvilket i givet fald skulle være stillet til rådighed af dsv, har chaufføren med føje kunne
gå ud fra, at han ikke skulle foretage selvstændig surring/sikring. denne pligt måtte på-
hvile afsender, som selvstændigt læssede og stuvede godset.
                                              - 22 -
dette understøttes af princippet i cmr-loven, hvorefter en eventuel nødvendig fastgørel-
se af godset, hvor andet ikke specifikt kan anses for aftalt, må henligge under pligten til
at stuve godset; dvs. hos vestas.
at dette har været joartransas opfattelse, bestyrkes af udtalelsen fra arūnas šimkus jf. bi-
lag adc. 7, hvoraf det fremgår at: ”people from vestas secured/lashed the goods”, og at det
alene var chaufførens pligt at tjekke, at det var færdselsmæssigt sikkert.
da det ikke kan anses for godgjort, at joartransa under de pågældende omstændigheder
havde en selvstændig forpligtelse til surring eller anden sikring af godset, kan der alene
bestå en almindelig kontrolpligt af hensyn til færdselssikkerheden.
c)     joartransa har iagttaget sin tilsyns- og kontrolforpligtelse
joartransas chauffør udførte sin kontrolforpligtelse ved overtagelse af godset, hvil
ket han udtrykkelig bekræfter i udtalelsen i bilag adc. 7.
joartransas chauffør kontrollerede godset inden kørsel og fandt, at det i henhold til færd-
selssikkerhedsmæssige hensyn ved en almindelig fornuftig transport fremstod stabilt og
forsvarligt på solide trækonstruktioner.
chaufføren havde ikke konkret anledning til at foretage en nærmere undersøgelse af
stuvningen, da den var foretaget af vestas’ lagermedarbejdere, som antages at have om-
fattende erfaring og sagkundskab om gods af den pågældende art og omfang, og som er
nærmere til at vurdere det pågældende gods og dets tyngdepunkter.
endvidere understreger det forhold, at transporten til esbjerg blev udført uden at godset
forrykkede sig eller på anden vis gav anledning til foranstaltninger, at godset reelt frem-
stod færdselsmæssigt sikkert til almindelig / fornuftig udført transport.
der har således ikke været åbenbar fare, som chaufføren burde have reageret på, og hen-
synet til færdselssikkerheden har været iagttaget tilstrækkeligt.
kontrolforpligtelsen omfatter ikke transporten i england
idet forpligtelserne i forbindelse med den overordnede og samlede transport påhviler
den kontraherende transportør, dsv, havde joartransa ikke anledning til at undersøge
eventuelle efterfølgende transportforhold og mulige forholdsregler i denne forbindelse.
en kontrolpligt må påhvile den udførende transportør i hvert led for egen del af trans-
porten, idet den pågældende transportør alene kan forventes at have kendskab til detail-
regulering for det land, han selv opererer i.
knowsley havde konkret mulighed for at tjekke godsets forhold, inden vejtransport på-
begyndtes i england. at dette ikke skete før påbegyndelse af transporten, som antageligt
har været udført uforsvarligt med høj fart, bør ikke komme joartransa til skade.
for den del af transporten der udførtes i england, påhviler kontrolpligten efter eu-regler
og færdselsregler generelt chaufføren, hvilken dsv som kontraherende transportør hæf-
ter for.
d)     der mangler årsagssammenhæng mellem skaden og joartransas handlinger
                                                      - 23 -
       selv såfremt retten måtte finde, at joartransa havde pligt til / burde have foretaget sikring
       / surring af godset, kan det ikke anses for godtgjort, at der er årsagssammenhæng mellem
       skadens indtræden og joartransas handlinger.
       vejtransporten i danmark og england blev udført under de samme ”stuvning- / surrings-
       forhold”, og som det fremgår af det fremlagte bilag adc. 2b, var godset under transpor-
       ten i danmark antageligt transporteret gennem minimum seks mindre rundkørsler; god-
       set flyttede sig på intet tidspunkt under denne kørsel.
       at godset fremstod upåvirket ved ankomst til esbjerg, understøttes af udsagn fra arūnas
       šimkus, jf. bilag adc. 7.
       godsets stuvning og surring har således været tilstrækkelig og færdselsmæssig sikker
       ved udførelse af en almindelig fornuftig transport, og det kan dermed ikke godtgøres, at
       dette har været årsag til skadens indtræden.
       da det er godtgjort, hvor skaden er indtrådt, og hvad der sandsynligvis har forårsaget ska-
       den, og idet det ikke kan anses for godtgjort, at den indtrådte skade skulle kunne henføres
       til joartransa, er der ikke grundlag for, at joartransa skulle være erstatningsansvarlig.
       eventuelle usikkerheder om skadens årsager må henføres til den kontraherende trans-
       portør; dsv, der må bære ansvaret for ikke-lokaliserbare skader og anonyme fejl.
       det påpeges, at det i forbindelse med kontrolforpligtelsen ikke har været påregneligt, at
       skaden ville indtræde under normale og forsvarlige kørselsforhold, jf. kørslen i danmark,
       som fandt sted uden godset rykkede sig.
       idet knowsley angiveligt ikke undersøgte godsets forhold inden vejtransporten i eng-
       land påbegyndtes, kan det endvidere ikke udelukkes, at godset måtte være blevet påvir-
       ket usædvanligt under håndtering af traileren i havneområderne, under søtransporten el-
       ler på et senere tidspunkt, hvilket kan have forårsaget upåregnelige forrykkelser af god-
       set. da joartransa ikke har været ansvarlig for den overordnede logistik men alene befor-
       dringen til esbjerg, kan ansvaret for sådanne upåregnelige forhold ikke pålægges
       joartransa.
       mere subsidiært gøres det gældende, at der skal foretages en nedsættelse af kravet ud fra
       almindelige erstatningsretlige principper om egen skyld, medvirken til skadens indtræ-
       den og den almindelige lempelsesregel…”
vedrørende omkostningsopgørelsen fra aig og vestas har joartransa anført, at aig og ve-
stas ikke kan kræve de fulde omkostninger til det sagkyndige vidne johnny klintebjerg phi-
lip dækket, idet disse langt overstiger den sædvanlige vidnegodtgørelse på 80 kr., og også
hvad der vil kunne fastsættes som tabt arbejdsfortjeneste. desuden skal kørselsgodtgørelse
til såvel dette vidne som dsvs vidne arunas simkus opgøres i overensstemmelse med dom-
stolenes satser for 2014 og derfor reduceres.
                                                - 24 -
sø- og handelsrettens afgørelse
h-25-12
paterne er enige om, at spørgsmålet om ansvar og erstatningsudmåling skal afgøres efter
reglerne i cmr-loven.
samarbejdet mellem vestas og dsv reguleres ubestridt af samarbejdsaftalen og udbudsma-
terialet. det fremgår af punkt 6.2. i udbudsmaterialet, at vestas forestår lastning og stuvning
af godset, men at det påhviler dsv eller en udførende transportørs chauffør at sikre og kon-
trollere godset før afgang. efter forklaringerne fra arunas simkus og mogens kjeldsen er der
ikke grundlag for at antage, at den aftalte rollefordeling blev fraveget i forbindelse med
transporten af de omhandlede gearkasser.
efter forklaringen fra arunas simkus ligger det fast, at han ikke surrede godset fast til selve
traileren, inden han påbegyndte transporten fra videbæk, men alene undersøgte godset og
vurderede, at det så stabilt ud og ikke kunne bevæge sig.
der er efter bevisførelsen ikke grundlag for at antage, at den af vestas foretagne læsning og
stuvning af godset var mangelfuld. herefter, og da surring af godset efter det ovenfor anfør-
te påhvilede dsv eller den udførende transportørs chauffør, har dsv ikke sandsynliggjort,
at der foreligger omstændigheder som nævnt i cmr-lovens § 25, stk. 1, litra c, som kan med-
føre, at dsv er ansvarsfri, og dsv er derfor som kontraherende fragtfører ansvarlig for de
indtrufne skader, jf. cmr-lovens § 24, stk. 1, jf. § 4.
henset til at der var tale om nye gearkasser, og til det af surveyor johnny klintebjerg philip
forklarede om skadernes omfang og nødvendigheden af at udskifte alle lejer, finder retten
det ubetænkeligt at lægge til grund, at gearkassernes værdiforringelse svarer til udgifterne
ved reparation, som ifølge surveyoren er vurderet til at være rimelige. som følge af det an-
førte tages aig og vestas´ påstand til følge over for dsv.
                                                - 25 -
h-27-12
parterne er enige om, at cmr-loven ikke finder anvendelse ved afgørelse af parternes tvist.
som ovenfor anført undlod joartransas chauffør at spænde godset fast til traileren med sur-
ringsbånd, inden han påbegyndte transporten fra videbæk. uanset at det ikke kan anses for
godtgjort, at chaufføren var blevet instrueret af dsv om, at godset skulle surres, påhviler der
chaufføren en almindelig pligt til at sikre godset, inden transporten påbegyndes. dette følger
af såvel færdselsloven, branchevejledninger samt eu guidelines. joartransas chauffør burde
endvidere som professionel være klar over, at også tungt gods kan forrykke sig under trans-
porten, hvis det ikke er surret. joartransas chauffør har således som følge af den manglende
surring handlet ansvarspådragende.
uanset at godset først blev beskadiget på et tidspunkt, hvor godset ikke længere var i
joartransas varetægt, må skaden, når henses til at den opstod ved, at godset faldt af traileren
under kørsel, anses for en følge af den manglende sikring af godset, og joartransa er derfor
ansvarlig for den skete skade.
herefter tages dsv´s friholdelsespåstand over for joartransa som udførende fragtfører til
følge.
sagsomkostninger
efter hovedsagens udfald, værdi og forløb skal dsv betale sagsomkostninger til aig og ve-
stas med 86.000 kr. beløbet omfatter dækning af advokatudgifter og retsafgift samt udgifter
til dækning af surveyor johnny klintebjerg phillips afgivelse af forklaring under hovedfor-
handlingen. det bemærkes vedrørende sidstnævnte, at retten skønner, at det fakturerede
tidsforbrug svarer til vidnets tabte arbejdsfortjeneste. med hensyn til kørselsgodtgørelsen er
denne ved fastsættelsen af sagsomkostningerne i overensstemmelse med domstolenes ret-
ningslinjer kun medtaget med et beløb beregnet i forhold til statens lave takst for kilometer-
godtgørelse.
                                               - 26 -
efter adcitationssagens udfald og forløb skal joartransa betale sagsomkostninger til dsv
med 66.000 kr. beløbet omfatter dækning af advokatudgifter og retsafgifter samt udgifter i
forbindelse med vidneafhøring, gennemført den 6. marts 2014 som videokonference, dog så-
ledes at udgiften til kørselsgodtgørelse kun er medtaget med et beløb beregnet i forhold til
statens lave takst for kilometergodtgørelse.
                                      thi kendes for ret:
dsv road a/s skal inden 14 dage til aig europe limited united kingdom v/aig europe
dansk filial af aig europe betale 521.013,89 kr. og til vestas northern europe a/s modvær-
dien i danske kroner på betalingsdagen af 2.700 euro med tillæg af rente af begge beløb med
5 % p.a. fra den 30. marts 2012.
inden samme frist skal dsv road a/s til aig europe limited united kingdom v/aig euro-
pe dansk filial af aig europe og vestas northern europe a/s betale sagsomkostninger med
86.000 kr. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
joartransa skal inden 14 dage friholde dsv road a/s for de idømte beløb, inkl. renter og
sagsomkostninger, og skal inden samme frist til dsv road a/s betale 66.000 kr. i sagsom-
kostninger, som forrentes efter rentelovens § 8a.
kai flemming nielsen                      mette skov larsen            ole poul sehested
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                              sø- og handelsretten, den 2. juni 2014

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                      højesterets kendelse
                          afsagt tirsdag den 8. januar 2019
sag 87/2018
b
(advokat linda lange kastholm, beskikket)
mod
basisbank a/s
(advokat ulrik bayer)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af fogedretten i holbæk den 22. september 2017 og af
østre landsrets 9. afdeling den 14. december 2017.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, poul dahl jensen,
henrik waaben, michael rekling og kurt rasmussen.
påstande
kærende, b, har nedlagt påstand om stadfæstelse af fogedrettens kendelse.
indkærede, basisbank a/s, har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens kendelse.
sagsfremstilling
ved lånedokument af 7. februar 2017 blev der optaget et lån hos basisbank a/s på 43.200 kr.
lånedokumentet blev underskrevet ved brug af bs nemid. basisbank havde forinden modta-
get en låneansøgning, der var udfyldt med bs navn, cpr-nr. og adresse og oplysning om en
mailadresse, hvortil lånedokumentet kunne fremsendes. provenuet blev udbetalt til bs konto i
en anden bank.
basisbank søgte efterfølgende det digitale lånedokument tvangsfuldbyrdet hos b ved
fogedretten i holbæk.
                                                - 2 -
i forbindelse med fogedrettens behandling af sagen har b afgivet forklaring. af forklaringen
fremgår bl.a.:
      ”han forklarede …, at han d. 7. februar 2017 blev kontaktet af hans venner på face-
      book, cog d (ikke kendt efternavn). de kender en person ved navn ”e”, og denne havde
      brug for hjælp til at få hævet 40.000 kr. b blev hentet i kalundborg fra skole og kørt til
      holbæk, hvor han mødte ”e” på havnen.
      c og d sagde, at han skulle udlevere sit cpr, sit nemid og kontooplysninger. han fik
      at vide, at det skulle bruges for, at pengene kunne hæves til e, der skal have dem i
      kontanter.
      han fik flere gange at vide, at han skulle gøre, som de (d og c) sagde, ”fordi hvis e
      ikke fik det, som han ville have det, kunne han godt finde på at gøre noget, der ikke er
      så godt”, eller noget i den retning.
      b følte sig truet/presset til at udlevere sine personlige oplysninger, herunder brugernavn
      og password til nemid.
      han hævede 40.000 kr. fra sin konto i sparekassen sjælland senere samme dag og gav
      de 40.000 kr. i kontanter til e. han fik 3.000 kr. i kontanter for at gøre det, men blev
      først om aftenen klar over, at det var penge, der var udbetalt via et gældsbrev, der var
      oprettet i hans navn via internettet. dette var han ikke klar over, da han gav oplysnin-
      gerne til d og c. men om aftenen undrede han sig over, hvor pengene var kommet fra.
      det er ikke hans mobil nr., der er anført på gældsbrevet. han ved ikke, hvem der har det
      anførte nr. ….
      han havde fået at vide, at det handlede om at ”at få penge ud fra en konto”, og at de
      skulle bruge hans nemid, for at det kunne lade sig gøre.
      han anmeldte forholdet til politiet næste dag og fremlagde under fogedmødet diverse
      dokumenter til dokumentation herfor. han har først modtaget kvittering for anmeldelsen
      den 6. september 2017, efter at han har rykket politiet for den.
      han har fået oplyst, at sagen er overgivet til efterforskning i roskilde politis afdeling
      for økonomisk kriminalitet. men han har ikke kunnet få kontakt til denne afdeling den
      seneste uge, hvor han har forsøgt at få at vide, hvor langt sagen er nået.
      b kender andre, der har været udsat for samme hændelsesforløb. det er ….”
fogedretten i holbæk traf afgørelse den 22. september 2017. fogedretten nægtede at fremme
begæringen om udlæg, og i afgørelsen anføres det bl.a.:
                                              - 3 -
      ”b har i fogedretten under strafansvar afgivet en detaljeret forklaring om forløbet d. 7.
      februar 2017, og at han ikke var vidende om, at hans personlige oplysninger i relation til
      nemid blev anvendt til at oprette et gældsbrev i hans navn. hans forklaring i retten
      støttes af de oplysninger, han har givet over for politiet, da han anmeldte forholdet
      dagen efter hændelsen, dvs. d. 8. februar 2017, hvilket er dokumenteret ved
      fremlæggelse af mail.
      på baggrund heraf finder fogedretten det betænkeligt at fremme sagen på baggrund af
      det fremlagte digitale gældsbrev, jf. rpl. § 501, stk. 1.”
basisbank kærede fogedrettens afgørelse til østre landsret, som den 14. december 2017 op-
hævede afgørelsen og hjemviste sagen med henblik på fremme af udlægsforretningen. i lands-
rettens afgørelse anføres det bl.a.:
      ”b har i fogedretten forklaret, at han udleverede sit cpr. nr. og nemid, herunder bruger-
      navn og password, til to venner fra facebook, og at han fik at vide, at oplysningerne
      skulle bruges til at hæve 40.000 kr., som en ham ukendt person ved navn e havde brug
      for hjælp til at få hævet. han har endvidere forklaret, at han følte sig truet til at udlevere
      de nævnte oplysninger, og at han senere samme dag fra sin konto hævede 40.000 kr.,
      som han gav til e i kontanter, hvorefter han fik 3.000 kr. landsretten finder, at b ved at
      udlevere de nævnte oplysninger og ved – uanset at han efter sin forklaring havde følt sig
      truet til at udlevere oplysningerne – senere samme dag at hæve 40.000 kr. og udlevere
      til e uden forinden at foranstalte nærmere undersøgelse af, hvorfra dette beløb, der stod
      på hans konto, stammede, har udvist en sådan grad af uagtsomhed, at han i forhold til
      basisbank a/s hæfter for låneoptagelsen.”
anbringender
b har anført navnlig, at han ikke selv optog lånet hos basisbank eller gav samtykke hertil,
hvorfor han ikke er skyldner for lånet. der foreligger derfor ikke et fundament efter retspleje-
lovens § 478, stk. 1, nr. 5, som kan danne grundlag for tvangsfuldbyrdelse ved fogedretten.
han hæfter heller ikke for lånet. han blev presset til at udlevere sine nemid-oplysninger ved
trussel om umiddelbar anvendelse af vold. låneaftalen kan derfor ikke anses for bindende for
ham, jf. aftalelovens § 28, stk. 1. da han hævede pengene, var han ikke klar over, at der var
tale om et låneprovenu, men troede, at der var tale om penge, som var trukket ud af et kon-
kursramt firma. han havde ikke grund til at tro, at de udleverede nemid-oplysninger kunne
misbruges til optagelse af lån i en sådan størrelsesorden. han gav ikke herved tredjemand
fuldmagt til at disponere på sine vegne. han handlede heller ikke erstatningspådragende ved
ikke at spærre sit nemid straks efter udleveringen til tredjemand. han var i de første timer
                                               - 4 -
efter udleveringen fortsat omgivet af gerningsmanden og dennes tilhængere og var således
fortsat under trussel om umiddelbar anvendelse af vold.
han tilhører en gruppe af ressourcesvage borgere i samfundet, som ikke er i stand til at vare-
tage egne interesser i forbindelse med brugen af digital signatur. denne gruppes retssikkerhed
er truet af nemid-systemet, som har vist sig at være langt lettere at misbruge end det tidligere
system med personlig underskrift.
basisbank var bekendt med, at den form for bedrageri, som han blev udsat for, fandt sted igen
og igen. til trods for, at basisbank sad inde med denne viden, gjorde banken intet forsøg på at
verificere identiteten på låntagerne. basisbank udviste herved et vist mål af egen skyld.
ved den lemfældige forretningsgang holdt basisbank sig desuden for egen vindings skyld i
bevidst uvidenhed om svig. da basisbank burde have indset, at den erklæring, som blev afgi-
vet over for basisbank i forbindelse med låntagningen, kunne være fremkaldt ved svig fra
tredjemands side, og da basisbank intet gjorde for at afkræfte dette, er erklæringen ikke bin-
dende for afgiveren, jf. aftalelovens § 30, stk. 1, eller en analogi heraf.
basisbank a/s har anført navnlig, at lånet blev optaget af b personligt eller med ham som ak-
tivt medvirkende. lånedokumentet blev underskrevet med hans nemid, og det påhviler her-
efter ham at bevise, at lånet blev optaget af tredjemand uden hans medvirken. han har ikke
løftet denne bevisbyrde. han har således ikke dokumenteret, at han blev presset til at udlevere
sine nemid-oplysninger. lånedokumentet opfylder allerede af den grund betingelserne for at
kunne danne grundlag for udlæg, jf. retsplejelovens § 478, stk. 1, nr. 5.
hvis det lægges til grund, at lånet ikke blev optaget af b eller med hans medvirken, gøres det
gældende, at han hæfter for basisbanks tilgodehavende, og at lånedokumentet derfor fortsat
opfylder betingelserne for at kunne danne grundlag for udlæg hos ham.
det følger således af bs forklaring, at han udleverede sine strengt fortrolige nemid-oplysnin-
ger til en ham ukendt person. han vidste eller burde have vidst, at tredjemand herved ville gø-
re brug af oplysningerne. senere samme dag hævede han sågar låneprovenuet og udleverede
det til den pågældende tredjemand. han kan ikke have troet, at pengene stammede fra et
                                                 - 5 -
konkursbo. han havde en særlig forpligtelse til at reagere ved at spærre sit nemid. på trods
heraf spærrede han først sit nemid dagen efter. han gav derved tredjemand fuldmagt til at di-
sponere på sine vegne. han hæfter derfor for lånet. han har ikke løftet bevisbyrden for, at han
blev tvunget til at udlevere nemid-oplysningerne, men selv hvis dette var tilfældet, burde han
i henhold til aftalelovens § 28, stk. 2, have reageret uden ugrundet ophold efter, at tvangen var
ophørt, hvis han ønskede at påberåbe sig tvangen.
b handlede endvidere erstatningspådragende, og også af den grund hæfter han for basisbanks
tilgodehavende. han blev ikke presset til at udlevere sine nemid-oplysninger, og han
handlede derfor erstatningspådragende ved at muliggøre tredjemands brug af de dybt for-
trolige oplysninger.
basisbank agerede i overensstemmelse med såvel de for brugen af nemid fastsatte retnings-
linjer som praksis inden for den finansielle sektor. basisbank havde desuden ikke anledning
til at foranstalte nærmere undersøgelser inden ydelsen af lånet. basisbank udviste således ikke
egen skyld.
retsgrundlag
efter retsplejelovens § 478, stk. 1, nr. 5, kan tvangsfuldbyrdelse ske på grundlag af gældsbre-
ve, når det udtrykkeligt er bestemt i dokumentet, at det kan tjene som grundlag for fuldbyrdel-
se.
efter § 478, stk. 4, 1. pkt., kan der i de i stk. 1, nr. 4-7, nævnte tilfælde foretages fuldbyrdelse
hos enhver, der ved sin underskrift på dokumentet har forpligtet sig som skyldner, selvskyld-
nerkautionist eller pantsætter. i medfør af § 478, stk. 4, 2. pkt., kan underskriften på gælds-
brevet i de tilfælde, der er nævnt i stk. 1, nr. 4 og 5, være tilføjet digitalt.
bestemmelsen i § 478, stk. 4, 2. pkt., blev indsat ved lov nr. 737 af 25. juni 2014 om ændring
af retsplejeloven og forskellige andre love. i lovforslagets almindelige bemærkninger er anført
(folketingstidende 2013-14, tillæg a, lovforslag l 178, s. 74-76):
                                          - 6 -
”5. tvangsfuldbyrdelse på baggrund af digitale dokumenter
5.1 indledning
…
reglerne i retsplejeloven og kreditaftaleloven om tvangsfuldbyrdelse bør efter justits-
ministeriets opfattelse tage højde for, at samfundet i øget grad er blevet digitaliseret, og
at borgere og virksomheder i vidt omfang indgår aftaler i elektronisk form. det bør på
denne baggrund ikke være underskriftens form, der er afgørende for, om en kreditor i
henhold til et udenretligt skriftligt forlig, gældsbrev eller kreditkøbekontrakt, der i øv-
rigt opfylder retsplejelovens eller kreditaftalelovens bestemmelser, kan inddrive sit krav
ved fogedretten. digitale underskrifter bør derfor for disse dokumenters vedkommende i
fogedretlig henseende sidestilles med traditionelle underskrifter, og det bør være muligt
at fuldbyrde krav i henhold til sådanne dokumenter, selv om der ikke kan indleveres el-
ler fremlægges et originalt dokument i traditionel forstand.
5.1.3. med lovforslaget skabes der hjemmel til, at der kan ske tvangsfuldbyrdelse på
grundlag af udenretlige skriftlige forlig og gældsbreve, som er underskrevet ved brug af
digital signatur. disse digitale udlægsfundamenter kan herefter tvangsfuldbyrdes efter
de samme regler, som gælder for udenretlige skriftlige forlig og gældsbreve, der er un-
derskrevet på traditionel vis, forudsat at retsplejelovens øvrige betingelser herfor er op-
fyldt.
…
5.3. anvendelse af digital signatur
…
5.3.4. for så vidt angår spørgsmålet om retsvirkningerne ved anvendelse af digital sig-
natur har udvalget om retsvirkninger af digital signatur mv. afgivet betænkning nr.
1456/2004 om e-signaturs retsvirkninger. udvalget, der var nedsat af justitsministeriet i
samråd med det daværende forskningsministerium, havde bl.a. til opgave at vurdere
spørgsmålet om lovregulering af digitalt signerede meddelelsers retsvirkning.
det anføres i betænkningen, at brugen af digital signatur kun i teknisk henseende adskil-
ler sig fra brugen af håndskrevne underskrifter. brugen af moderne teknik til at udføre
selve underskriftshandlingen medfører således i almindelighed ikke nogen ændring i
forhold til de regler, som angiver retsvirkningen af den pågældende underskrift. det af-
gørende er således tilkendegivelsen gennem handling eller undladelse af en vilje til at
blive forpligtet. en digital signatur må derfor i almindelighed sidestilles med en almin-
delig papirbaseret underskrift, og der er efter udvalgets opfattelse ikke nogen grund til at
knytte særlige retsvirkninger til aftaler, retshandler eller meddelelser, der afgives med
digital signatur.
5.4. lovforslagets udformning
5.4.1. digital underskrift
…
                                           - 7 -
med lovforslaget foreslås det på denne baggrund, at der i retsplejeloven skabes hjemmel
til, at der kan ske tvangsfuldbyrdelse på grundlag af udenretlige skriftlige forlig og
gældsbreve, som er underskrevet ved brug af digital signatur.
for så vidt angår udenretlige skriftlige forlig og gældsbreve, der er underskrevet digi-
talt, vil det efter lovforslaget være en betingelse for, at disse kan tjene som grundlag for
fuldbyrdelse, at retsplejelovens regler i øvrigt er opfyldt, jf. retsplejelovens § 478, stk. 1,
nr. 4 og 5. digitalt underskrevne udenretlige forlig skal således vedrøre forfalden gæld,
ligesom det i forliget og gældsbrevet udtrykkeligt skal være bestemt, at det kan tjene
som grundlag for fuldbyrdelse.
…
5.4.3. indsigelser mod den digitale signatur eller indholdet af den skriftlige repræsenta-
tion af dokumentet
5.4.3.1. en digital signatur er et elektronisk redskab, som benyttes til digitalt at signere
en meddelelse, således at modtageren kan konstatere meddelelsens autenticitet (dvs.
identiteten af meddelelsens afsender) og meddelelsens integritet (dvs. at meddelelsens
indhold ikke er blevet ændret efter signeringen). autenticiteten og integriteten af et digi-
talt dokument sikres ved hjælp af en bestemt regnemetode kaldet hashværdien, der om-
danner dokumentet til en talrække. denne talrække kan afkodes ved hjælp af de funktio-
ner, der er indbygget i den digitale signatur. det er usandsynligt, at forskellige digitale
dokumenter omdannes til den samme hashværdi, og det er ligeledes usandsynligt, at
indholdet af et digitalt dokument kan udledes ud fra hashværdien. dermed opnår modta-
geren af dokumentet en høj grad af sikkerhed for rigtigheden af dokumentets indhold.
5.4.3.2. fogedretten står frit ved bedømmelsen af de fremlagte beviser, men fogedretten
kan ifølge retsplejelovens § 501, stk. 4, nægte en bevisførelse, som på grund af dens
omfang eller beskaffenhed eller af andre grunde bør ske under almindelig rettergang …
hvis det efter bevisførelsen i henhold til retsplejelovens § 501, stk. 4, findes betænkeligt
at fremme en anmodning om udlæg på grundlag af et digitalt underskrevet udenretlige
skriftligt forlig eller gældsbrev, skal fogedretten nægte at efterkomme fordringshaverens
anmodning, jf. § 501, stk. 1.
…
reglerne om bevisførelse indebærer, at hvis rekvisitus (den, som kravet er rettet imod)
under en fogedforretning gør indsigelse mod grundlaget for fuldbyrdelsen, jf. retspleje-
lovens §§ 501 eller 597, må rekvirenten løfte bevisbyrden for, at det er rekvisitus, der
under anvendelse af sin gyldige digitale signatur har underskrevet det pågældende doku-
ment, eller at dokumentet på tidspunktet for dets underskrivelse havde det eksakte ind-
hold, der fremgår af den skriftlige repræsentation af dokumentet.
rekvirentens bevisbyrde vil alt efter omstændighederne f.eks. kunne tænkes løftet ved,
at der føres bevis for den digitale signaturs gyldighed og tilknytning til rekvisitus samt
det pågældende dokument, eller at det dokumenteres, at det elektroniske system, der er
etableret for dokumentets underskrivning er indrettet og sikret på en betryggende måde.
endvidere kan fogedretten tillægge det vægt, at rekvisitus ikke tidligere har fremsat ind-
sigelser mod signaturen eller dokuments indhold, hvis rekvisitus tidligere er blevet fore-
vist dette eller har fået tilsendt en repræsentation heraf.”
                                                - 8 -
som det fremgår, er der i lovforslagets pkt. 5.3.4 henvist til betænkning nr. 1456/2004 om e-
signaturs retsvirkninger. følgende fremgår af betænkningens s. 104-110:
      ”7.4. uberettiget brug af andres digitale signatur
      …
      7.4.2. udvalgets vurdering af gældende ret
      det klare udgangspunkt i dansk ret er, at man ikke bliver aftaleretligt forpligtet af en er-
      klæring, der uberettiget afgives i ens navn (falsk) eller ændres efter afgivelsen (forfalsk-
      ning). falsk og forfalskning kan gøres gældende som ugyldighedsgrund også over for
      en løftemodtager i god tro. et løfte binder med andre ord kun den, der har afgivet det,
      eller som har givet en anden fuldmagt til at afgive det.
      der kan dog rent undtagelsesvist tænkes at opstå situationer, hvor den pågældende uan-
      set falsk eller forfalskning bliver aftaleretligt forpligtet, nemlig i tilfælde, hvor den på-
      gældende har foretaget en handling eller undladelse, som af løftemodtageren kan op-
      fattes som indforståelse med at være bundet. den, der ikke i rimeligt omfang søger at
      modvirke, at andre afgiver falske eller forfalskede erklæringer i sit navn, kan endvidere
      efter omstændighederne herved tænkes at pådrage sig erstatningsansvar over for den,
      der i god tro modtager og stoler på sådanne erklæringer. i sammenhæng hermed er det
      omdiskuteret, i hvilket omfang der i relation til falske/forfalskede erklæringer gælder en
      reklamationspligt.
      disse almindelige aftaleretlige regler gælder også for aftaler, retshandler eller meddelel-
      ser, som uberettiget underskrives med en andens digitale signatur. certifikatindehaveren
      vil således som altovervejende hovedregel ikke være bundet af en erklæring, som er af-
      givet af en tredjemand, der uberettiget har fået adgang til den private nøgle. det er prin-
      cipielt uden betydning for den aftaleretlige bundethed, om certifikatindehaveren rekla-
      merer over for modtageren af erklæringen, altså giver denne meddelelse om, at der fore-
      ligger falsk.
      for så vidt angår spørgsmålet om, i hvilke tilfælde en certifikatindehaver bliver bundet
      ved efterfølgende at have godkendt en (uberettiget) disposition i certifikatindehaverens
      navn, ses der ikke at være særlige forhold, der gør sig gældende for dispositioner, der er
      foretaget ved brug af digital signatur. …
      det er kun uberettiget brug af en andens underskrift eller digitale signatur, som bevir-
      ker, at dokumenter, herunder elektroniske dokumenter, er falske. har certifikatindeha-
      veren givet den anden person fuldmagt til at anvende sin digitale signatur til at indgå det
      pågældende retsforhold i certifikatindehaverens navn ved hjælp af dennes digitale signa-
      tur, og er modtageren af erklæringen i god tro, vil certifikatindehaveren i overensstem-
      melse med almindelige regler om fuldmagtsforhold kunne blive forpligtet. det samme
      gælder, hvis certifikatindehaveren efterfølgende godkender dispositionen enten udtryk-
                                           - 9 -
keligt eller ved ord eller handlinger, som af løftemodtageren med rette må opfattes som
en sådan godkendelse.
det er mere uklart, hvornår en certifikatindehavers handlinger, der sætter tredjemand i
stand til at identificere sig som certifikatindehaveren, vil kunne tages som udtryk for en
tilkendegivelse fra certifikatindehaveren om, at den pågældende tredjemand udstyres
med en bemyndigelse til at disponere på certifikatindehaverens vegne. om der er tale
om et fuldmagtsforhold, må således i første række bero på en nærmere fortolkning af af-
taleforholdet mellem certifikatindehaveren og den person, som uberettiget benytter den
digitale signatur. den blotte overgivelse af den private nøgle med tilhørende adgangsko-
de til en anden antages næppe i sig selv at indebære, at den pågældende herved får fuld-
magt eller i øvrigt kan anses som legitimeret til at indgå aftaler på certifikatindehave-
rens vegne. der skal formentlig mere til, f.eks. at den uberettigede bruger i forvejen er
fuldmægtig for certifikatindehaveren, eller at certifikatindehaveren ved sin adfærd har
givet tredjemand (modtageren) grund til at tro, at der foreligger et fuldmagtsforhold,
f.eks. ved at hovedmanden accepterer, at en person optræder på en sådan måde, at tred-
jemand får indtryk af, at den pågældendes dispositioner binder hovedmanden. der vil i
praksis normalt være tale om tilfælde, hvor der består et vist interessefællesskab mellem
hovedmanden og mellemmanden, f.eks. i form af ægteskab, forretningsforbindelse eller
ansættelsesforhold.
under alle omstændigheder kan spørgsmålet om, hvorvidt en certifikatindehavers ad-
færd vil bevirke en retlig forpligtelse over for godtroende løftemodtagere, ikke afgøres
uden en samlet vurdering af det samlede hændelsesforløb, herunder kendskab til, hvilke
oplysninger den enkelte løftemodtager måtte have været i besiddelse af om forholdet
mellem certifikatindehaveren og den, der (uberettiget) har afgivet løftet ved brug af den
digitale signatur.
hvis den private nøgle er kompromitteret som følge af certifikatindehaverens egen uagt-
somhed, og certifikatindehaveren ikke efterfølgende sørger for at få spærret sin signatur,
vil dette efter omstændighederne kunne indgå i den samlede vurdering af, om certifikat-
indehaveren bliver aftaleretligt forpligtet. manglende spærring vil således efter omstæn-
dighederne kunne medføre, at certifikatindehaveren anses for at have givet besidderen
af den private nøgle, der uhindret får mulighed for fortsat at anvende denne, fuldmagt
hertil. der skal dog formentlig temmelig meget til, og navnlig må det formentlig kræ-
ves, at certifikatindehaveren har viden om, at den private nøgle er kompromitteret.
spørgsmålet om, hvorvidt en certifikatindehaver pådrager sig erstatningsansvar ved at
foretage handlinger eller undladelser, som bevirker, at en anden ved at benytte certifi-
katindehaverens private nøgle påfører andre tab, må afgøres efter almindelige erstat-
ningsretlige principper.
…
7.4.3. udvalgets overvejelser om behovet for lovregler
udvalget finder, at dansk rets almindelige regler og principper, således som de er be-
skrevet i nr. 7.4.2, giver tilfredsstillende muligheder for at løse de problemer, der kan
opstå ved andres uberettigede brug af digitale signaturer.
                                                - 10 -
      ligesom ved papirbaserede underskrifter må det klare udgangspunkt på tilsvarende må-
      de ved digitale signaturer antages at være, at man ikke bliver bundet af erklæringer, som
      andre uberettiget afgiver i ens navn.
      dansk rets almindelige regler giver efter udvalgets opfattelse også tilfredsstillende mu-
      ligheder for, at domstolene i konkrete tilfælde kan modificere dette udgangspunkt, når
      … den enkelte sags omstændigheder giver grundlag herfor. således må det i overens-
      stemmelse med almindelige aftaleretlige principper antages, at en certifikatindehaver ef-
      ter omstændighederne vil kunne blive bundet af tredjemands uberettigede dispositioner
      under anvendelse af den digitale signatur, hvis certifikatindehaveren ved sin adfærd
      uagtsomt har muliggjort eller lettet tredjemands misbrug af signaturen, og der som følge
      af certifikatindehaverens adfærd ud fra en konkret vurdering må antages at være etable-
      ret et fuldmagtsforhold mellem certifikatindehaveren og den, der uberettiget bruger den
      digitale signatur, eller hvis certifikatindehaveren efterfølgende godkender dispositionen.
      udvalget finder derfor ikke grundlag for at foreslå indførelse af særlige lovregler for an-
      vendelsen af digitale signaturer med henblik på gennem lovbestemmelser at søge at re-
      gulere, hvilken adfærd der vil kunne føre til, at certifikatindehaveren bliver forpligtet i
      tilfælde af, at tredjemand misbruger en digital signatur. efter udvalgets opfattelse afgø-
      res sådanne spørgsmål både ved digitale signaturer og ved andre kommunikationsfor-
      mer som udgangspunkt mest hensigtsmæssigt af domstolene på grundlag af en konkret
      vurdering af den enkelte sags omstændigheder mv.”
højesterets begrundelse og resultat
det fremgår af retsplejelovens § 478, stk. 1, nr. 5, at tvangsfuldbyrdelse kan ske på grundlag
af gældsbreve, når det udtrykkeligt er bestemt i dokumentet, at det kan tjene som grundlag for
fuldbyrdelse. efter § 478, stk. 4, 1. pkt., kan der bl.a. i de i stk. 1, nr. 5, nævnte tilfælde fore-
tages fuldbyrdelse hos enhver, der ved sin underskrift på dokumentet har forpligtet sig som
skyldner, selvskyldnerkautionist eller pantsætter, og i medfør af bestemmelsens 2. pkt. kan
underskriften på gældsbrevet i de tilfælde, der er nævnt i stk. 1, nr. 5, være tilføjet digitalt.
højesteret lægger efter bevisførelsen til grund, at b udleverede sit nøglekort til nemid sam-
men med brugernavn og adgangskode til tredjemand, som herefter uden hans medvirken
misbrugte nemid-oplysningerne ved at underskrive et digitalt gældsbrev og derved optog
lånet hos basisbank a/s.
afgørelsen af, om indehaveren bliver aftaleretligt forpligtet i tilfælde af, at tredjemand mis-
bruger indehaverens digitale signatur, må træffes på grundlag af en konkret vurdering af det
samlede hændelsesforløb. i denne vurdering indgår bl.a., under hvilke omstændigheder tred-
jemand er kommet i besiddelse af indehaverens nøgle (brugernavn, adgangskode og nøglekort
                                             - 11 -
til nemid), om indehaveren har haft kendskab til, at tredjemand er kommet i besiddelse af de
pågældende oplysninger, og om indehaveren har gjort, hvad der var muligt for at forhindre
misbrug, f.eks. ved at spærre sit nemid så hurtigt som muligt, jf. herved betænkning nr.
1456/2004 om e-signaturs retsvirkninger, side 105-110.
herefter tiltræder højesteret af de grunde, der er anført af landsretten, at b har udvist en sådan
grad af uagtsomhed, at han i forhold til basisbank hæfter for låneoptagelsen på aftaleretligt
grundlag, selv om underskriften ikke er tilføjet digitalt af ham selv.
højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse, hvorefter der kan ske tvangsfuldbyrdelse
hos b på grundlag af det digitale gældsbrev.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 6.250 kr. til basisbank a/s.