text:
                                             dom
afsagt den 26. august 2015 af østre landsrets 20. afdeling
(landsdommerne tine vuust, b. tegldal og anders raagaard (kst.)).
20. afd. nr. b-1033-14:
niels einar langkilde
(advokat kasper frahm, prøve)
mod
1) automester bramstrup aps
2) steen eithz bentsen
(begge v/advokat niels ankerstjerne sloth)
dom afsagt af retten i svendborg den 26. marts 2014 (bs r3-444/2013) er anket af niels
einar langkilde med påstande som for byretten om, at de indstævnte, automester bramstrup
aps og steen eithz bentsen, forbydes at gøre erhvervsmæssig brug af betegnelsen bramstrup
som eget varemærke og i virksomhedsnavn, at steen eithz bentsen tilpligtes at slette
registreringen af domænenavnet automesterbramstrup.dk, samt at automester bramstrup aps
og steen eithz bentsen tilpligtes solidarisk at betale 25.000 kr. i vederlag og erstatning til
niels einar langkilde med tillæg af procesrente fra sagens anlæg.
automester bramstrup aps og steen eithz bentsen har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
godset bramstrup ligger i årslev på fyn ca. 1,5 km nord for nørre lyndelse og ca. 3 km syd
for odense.
på forlaget gyldendals hjemmeside den store danske (www.denstoredanske.dk) oplyses om
bramstrup blandt andet:
                                             - 2 -
      ”bramstrup, sædegård på stort voldsted lidt syd for odense. bramstrup nævnes
      1424 og kendes fra begyndelsen af 1500-t. som en befæstet borg med ladegård og
      have.
      …
      siden 1848 har stedet været i slægten langkildes eje.”
af hjemmesiden historisk atlas (www.historiskatlas.dk) fremgår om bramstrup blandt andet:
      ”bramstrup er i sin oprindelse en middelalderlig landsbyhovedgård. navnet
      kendes fra 1400-tallet, hvor hovedgården lå i landsbyen bramstrup. denne blev
      nedlagt og lagt under hovedgården omkring 1600.”
fyns amts hovedgårdsregistrering vedrørende årslev kommune fra 1995 anfører om
bramstrup blandt andet:
      ”bramstrup er opstået som landsbyhovedgård før 1425. den omtales da med
      møllen. o. 1600 nedlagdes de resterende 5 gårde i landsbyen bramstrup, og
      hovedgården nåede herved et niveau på 42 tdr. (1688) htk., der holdt sig i
      århundreder.
      …
      bramstrup er en middelalderlig landsbyhovedgård, der o.1600 udvidedes med den
      resterende del af landsbyen, der herved nedlagdes.”
flere af bygningerne på godset bramstrup er i dag fredede.
niels einar langkilde (herefter niels langkilde) har ejet godset siden 1985. godset har
historisk set beskæftiget sig med landbrug, maskinstationsdrift og udlejning af boliger, men
niels langkilde har siden 1995 udvidet driften til også at omfatte servicevirksomhed mv. i
form af bramstrup videncenter, der beskæftiger sig med forskning inden for landbruget, samt
bramstrup performing arts, der fokuserer på musikudøvelse, forskning i lederskab og nye
måder at dele viden på. endvidere afholdes hvert år en række kulturelle arrangementer mv. på
godset.
steen eithz bentsen (herefter steen bentsen) har som direktør og ejer af automester
bramstrup aps (herefter automester bramstrup) siden september 2005 drevet autoværksted
fra adressen bramstrupvej 27 i årslev, der tillige er hans bopæl. i 2013 ændrede
virksomheden navn fra højby bilcenter odense aps til automester bramstrup aps.
                                                - 3 -
ejendommen bramstrupvej 27 har navnet birkelund, og virksomheden har tidligere været
drevet under navnet blandt andet birkelund mc aps.
automester bramstrups hjemmeside (www.automesterbramstrup.dk) oplyste i maj 2013
blandt andet:
      ”nyhed!!! for at få styrket vores profil, har højby bilcenter aps valgt at skifte
      navn til automester bramstrup aps
      …
      find os ved nr. lyndelse 5792 årslev, på fyn, tæt på odense, tæt på motorvej
      e20”
af det i sagen foreliggende kort- og billedmateriale fremgår blandt andet, at godset bramstrup
består af en hovedbygning beliggende på adressen bramstrup 1 samt af en række andre
bygninger beliggende på vejene bramstrup, skovstien, mølledamsgyden og kesselstedet. i
krydset mellem vejene bramstrup, bramstrupvej og kesselstedet er der opsat vejskilte, der
viser mod odense, faaborg, højby og bramstrup. ved vejen bramstrups begyndelse, der er
en intern vej på godset, er der opsat et skilt med teksten ”privat område. ærindekørsel tilladt”.
autoværkstedet bramstrupvej 27 ligger ca. 1 km fra hovedbygningen på godset.
hjemmesiden www.grundkortfyn.dk oplyser, at godset bramstrup ikke ligger i byzone, samt
at godset hører til ejerlav bramstrup hovedgård, nr. lyndelse, mens automester bramstrup
hører til ejerlav nr. lyndelse by, nr. lyndelse.
i bygnings- og boligregistret samt på steen bentsens sundhedskort er bramstrup anført som
supplerende bynavn for adressen bramstrupvej 27, 5792 årslev.
i vejviserfyn for 2015 vedrørende faaborg-midtfyn kommune er bramstrup anvendt som
supplerende bynavn for vejene bramstrup, bramstrupvej, kesselstedet og skovstien. på kortet
i vejviseren er navnet bramstrup alene anvendt i forbindelse med vejen bramstrup samt
bramstrup gods. det fremgår af vejviseren, at denne anvender data fra geodatastyrelsen.
i en mailkorrespondance af 26. juni 2013 mellem advokat kasper frahm og geodatastyrelsen,
bekræftede kartograf john jensen fra geodatastyrelsen indholdet af advokatens mail til ham,
hvoraf fremgår blandt andet:
                                                 - 4 -
      ”du oplyste mig, at geodatastyrelsen opererer med en definition af en by, som i
      princippet kan være to ejendomme, der ligger tæt på hinanden.
      …
      på min forespørgsel om, hvorfor bramstrup i jeres oplysninger fremtræder som en
      by, oplyste du, at det kan have flere årsager, idet i kan have fået jeres oplysninger
      om bynavn fra flere steder. det kan have været en medarbejder hos jer, der har set
      bebyggelsen nær herregården bramstrup og på den baggrund kan vedkommende i
      jeres kort have navngivet bebyggelsen bramstrup du nævnte også, at det muligvis
      kunne være et historisk levn fra før postnummersystemet blev indført, hvor
      postvæsenet som en praktisk foranstaltning benyttede betegnelsen bramstrup for
      nemmere at kunne finde husene omkring herregården. du sagde, at når en sådan
      oplysning først er blevet tilført af en person eller af postvæsenet, så har den
      formentlig fået lov til at eksistere i jeres oplysninger fremadrettet.”
på hjemmesiden autoriserede stednavne (www.stednavne.info), der indeholder en
fortegnelse over danske stednavne udarbejdet af stednavneudvalget ved københavns
universitet, er oplyst, at der under navnet bramstrup er anført en by og en herregård i
faaborg-midtfyn kommune samt to bydele i favrskov kommune. i en mail af 28. juni 2013 til
advokat kasper frahm har stednavneudvalget anført blandt andet:
      ”der er i udvalget også fokus på hvad navnene betegner (eller sagt med andre ord:
      refererer eller sigter til), men når det drejer sig om byer eller bydele, så følger
      udvalget danmarks statistik som i samarbejde med geodatastyrelsen (tidligere
      kort og matrikelstyrelsen) har fastsat nogle kriterier mht. befolkningstallet.
      de aktuelle data (navne + typer) er lagret i en database i geodatastyrelsen, og det
      er herfra der trækkes data til stednavneudvalgets site …”
i en mail af 8. juli 2013 til advokat kasper frahm oplyser faaborg-midtfyn kommune
fremgår blandt andet:
      ”tidligere har der været steder hvor vores system af postnumre, vejnavne og
      husnumre ikke var entydigt – og hvor der derfor ofte opstod forvekslinger og fejl.
      man forsøgte at imødegå problemet med en regel om, at der skal tilføjes et ekstra,
      supplerende bynavn for de adresser, som er i ”farezonen”
      …
      i samarbejde med post danmark og kort & matrikelstyrelsen, foretog erhvervs-
      og byggestyrelsen i 2005-2006 en kortlægning af problemets omfang og
      udarbejdede et forslag til, hvordan det kunne løses … som et led i løsningen,
                                               - 5 -
      forpligtede post danmark sig til, at foretage en nogle ændringer af
      postnummersystemet. de resterende konflikter skulle kommunerne løse gennem
      fastsættelse af et nyt eller ændret vejnavn e.l. for en eller flere af de veje, som
      giver anledning til problemet.
      …
      et supplerende bynavn kan fortsat være en nyttig og præciserende del af adressen.
      forskellen er blot, at det fremover ikke vil være nødvendigt af hensyn til
      entydigheden.
      det er således os der fastlægger de supplerende bynavne, men det er ikke noget
      der har været fokus på i mange år. hvorfor der i nogle tilfælde, som med
      bramstrup, er benyttet stednavne som ikke er byer har jeg ikke nogen forklaring
      på endnu.”
byggesagsafdelingen ved faaborg-midtfyn kommune skrev den 6. februar 2015 således til
automester bramstrups advokat:
      ”du har spurgt hvad navnet bramstrup er.
      i faaborg-midtfyn kommune har vi et er der et vejnavn som hedder bramstrup.
      navnet ”bramstrup” er også et herregårdsnavn.
      navnet ”bramstrup” figurerer også som bynavn, men om det stadig er autoritativt
      bynavn er geodatastyrelsens ansvarsområde.
      ...”
som svar på en henvendelse fra automester bramstrups advokat oplyste geodatastyrelsen
den 10. februar 2015, at bramstrup er et navn på en lille by beliggende nord for byen nørre
lyndelse med postnummer i årslev.
ifølge danmarks statistiks hjemmeside (www.dst.dk) optræder der ikke byområder med
navnet bramstrup, og vedrørende byopgørelsen fremgår om den anvendte definition på en by
blandt andet:
      ”1.2 statistiske begreber
      en by defineres som en naturligt sammenhængende bebyggelse med mindst 200
      indbyggere. at bebyggelsen er naturligt sammenhængende vil sige, at afstanden
      mellem husene normalt ikke overstiger 200 meter.
      …
                                              - 6 -
      spredt bebyggelse langs en landevej henregnes ikke som hørende til en by – også
      selv om afstanden imellem der er mindre end 200 meter.
      …
      definitionen bygger på fn’s retningslinjer for afgrænsning af byområder.”
det er under sagen oplyst, at der er andre virksomheder og institutioner, hvori navnet
bramstrup indgår, herunder et vandværk og en tømrerforretning, der begge ligger ved
hadsten mellem randers og århus, samt et kollegium, der ligger på bramstrupvej i odense i
et kvarter, hvor vejene er opkaldt efter herregårde og godser på fyn. der er endvidere
fremdraget eksempler på virksomhedsnavne, der indeholder navne på godser og herregårde
andre steder i landet, heriblandt ledreborg, klintholm, højriis, broholm og havreholm.
i en række avisartikler er navnet bramstrup anvendt alene som betegnelse for godset.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaringer af niels langkilde og steen bentsen.
niels langkilde har forklaret blandt andet, at han ikke har oplevet fejl i leverancer til
parternes respektive ejendomme. lokalt har han været ude for flere, der ikke kan forstå, at
steen bentsen anvender navnet bramstrup til sit autoværksted, og der er flere, der har spurgt
ham, om steen bentsen har fået tilladelse til at benytte navnet. der er ikke andre i området,
der har brugt navnet bramstrup.
de fleste af husene på de veje, som i ”vejviserfyn” er anført med det supplerende bynavn
bramstrup, hører til godset. han ejer således alle husene på vejen bramstrup, og de anvendes
til medarbejderboliger. på vejen kesselstedet ejer han ejendommen i nr. 2, hvorimod han ikke
ejer de andre ejendomme, der ligger langt væk fra godset. ejendommene på skovstien er
medarbejderboliger, der alle ejes af ham. der bor nok i alt ca. 35 personer i de ejendomme,
han ejer, mens der bor ca. 5 i de andre. bramstrupvej, hvor steen bentsens virksomhed ligger,
er en omfartsvej.
steen bentsen har forklaret blandt andet, at han ikke har oplevet nogen, der har undret sig
over navnet på hans virksomhed, og han har ikke fået fejlleverancer. hans gård hedder
                                              - 7 -
birkelund. når han ikke har anvendt dette navn i forbindelse med virksomheden, er det fordi,
han ønskede et navn, som folk i området kendte. han kommer selv fra hjallese, der ligger ca.
4 km væk, og dér har man altid kaldt området for bramstrup. navnet ”automester nørre
lyndelse” var et navn blandt flere, der indgik i hans overvejelser. han opfatter det selv
således, at han bor i bramstrup og ikke i nørre lyndelse.
procedure
niels langkilde har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af
10. juni 2015 hvori er anført blandt andet:
      ”1      indledning
      ...
      det gøres gældende, at bramstrup er et særegent navn på den faste ejendom, som
      appellanten er indehaver af, og det derfor er et såkaldt "naturligt varemærke", som
      er beskyttet i henhold til almindelige retsgrundsætninger mod andres brug af
      navnet som virksomhedsnavn eller varemærke.
      ...
      det gøres gældende, at byretten afsagde en korrekt dom om faktum, men at
      byrettens juridiske subsumption er forkert. beskyttelsen af særegne navne på
      danske ejendomme er illusorisk, hvis der stilles krav om
      branchelighed/forveksling. retsstillingen efter byrettens dom er nemlig, at de
      fleste særegne ejendomsnavne (eksempelvis schackenborg) kun vil være beskyttet
      mod tredjemands brug af navnet for land- og skovbrugsvirksomhed, hvilket er,
      hvad de fleste danske slotte og godser anvendes til. en sådan beskyttelse følger
      dog allerede efter varemærkelovens regler, og da ville beskyttelsen af særegne
      ejendomsnavne ingen selvstændig betydning have. i givet fald skulle højesterets
      domme i u.1965.126h og u.1990.65/2h (begge vedrørte naturlige varemærker)
      have haft modsat udfald, idet buster larsen ikke beskæftigede sig med salg af
      fjernsyn, og (personen) a.p. møller ikke beskæftigede sig med bankvirksomhed.
      højesteret og østre landsret har således i sager om andre former for naturlige
      varemærker (en kendt persons navn eller portræt) fundet, at der ikke gælder et
      krav om branchelighed/forvekslelighed, og det samme bør gælde for særegne
      ejendomsnavne.
      ...
      2.3 indstævntes går og virksomhed
      ...
                                          - 8 -
det gøres gældende, at indstævntes benyttelse af navnet er uberettiget, da
bramstrup udelukkende er navnet på appellantens ejendom og de til ejendommen
hørende arealer.
2.4      bramstrup er ikke en by
indstævnte har gjort gældende, at indstævnte "anvender navnet bramstrup som del
af sit selskabsnavn fordi virksomheden ligger i byen af samme navn". appellanten
gør gældende, at der ikke ved nørre lyndelse er nogen by ved navn bramstrup.
…
2.5      indstævnte kan ikke støtte ret på urigtige oplysninger i bbr registret
indstævnte har gjort gældende, at de til markedsføringsformål af ejendommen bør
kunne støtte ret på oplysningerne i bbr registret. det bestrides, at bbr-lovens §
6, stk. 1, skal forstås som, at en grundejer må støtte ret på oplysningerne med
henblik på markedsføring af sin ejendom. det fremgår tydeligt af lovforslaget (i
punktet ad 3 ophævelse af forbudet mod at anvende oplysninger i bbr til
opdyrkning af nye kundeforhold), at ophævelsen af markedsføringsforbuddet og
indførelsen af § 6, stk. 1, er tiltænkt forsyningsselskaber og forsikringsselskaber -
og kun dem …
2.6      appellantens varemærkeregistreringer
appellanten gør ikke sine registrerede varemærker gældende i sagen.
varemærkerne er registreret for at melde ud til omverdenen, hvilke områder
appellanten driver virksomhed med. varemærkeregistreringer er "erhvervslivets
advarselstrekant", og det er nemmere for en dansk erhvervsdrivende at søge i
varemærkeregistret end at skulle kigge på kort, avisartikler mv. og undersøge
historien bag bramstrup for at finde ud af, at navnet er beskyttet.
appellanten påstår ikke en landsdækkende beskyttelse af sit ejendomsnavn som et
velkendt varemærke. men når ens nærmeste nabo begynder at gøre brug af ens
særegne ejendomsnavn, skabes der en forbindelse til ejendommen, og det er netop
denne forbindelse, som kan hindres i henhold til de almindelige
retsgrundsætninger, som beskytter naturlige varemærker.
3        ad appellantens påstand 1
3.1      almindelige retsgrundsætninger
bramstrup er et særegent navn på appellantens faste ejendom, som i medfør af
almindelige retsgrundsætninger nyder beskyttelse mod enhver uberettiget brug,
hvor der skabes en forbindelse til ejendommen. de almindelige
retsgrundsætninger kommer blandt andet til udtryk i varemærkelovens § 14, nr. 4.
naturlige varemærker omfatter kendte personers navne, portrætter af kendte
personer, særegne navne på faste ejendomme og afbildninger af faste ejendomme.
                                          - 9 -
appellanten har fem overordnede argumenter for, at beskyttelsen af særegne
ejendomsnavne ikke er betinget af krav om branchelighed og forvekslingsrisiko.
3.1.1    beskyttelsen ville ellers være illusorisk
beskyttelsen af særegne navne på danske ejendomme ville blive illusorisk, hvis
der stilles krav om forveksling, som byretten har gjort.
retsstillingen efter byrettens dom er nemlig, at de fleste særegne ejendomsnavne
(eksempelvis schackenborg) kun vil være beskyttet mod tredjemands brug af
navnet for et andet slot eller mod land- og skovbrugsvirksomhed, hvilket er, hvad
de fleste danske slotte og godser anvendes til. en sådan beskyttelse ville allerede
følge efter varemærkelovens regler, og dermed ville beskyttelsen af særegne
ejendomsnavne ingen selvstændig betydning have. der ville dermed være åbnet
op for en schackenborg vinduespolering eller en automester louisiana.
3.1.2    betænkning 199/1958
betænkning 199/1958 til varemærkeloven beskriver beskyttelsen af naturlige
varemærker. af særligt betænkningens side 98 … kan udledes, at et krav om
forvekslelighed ikke gælder for håndhævelse af særegne ejendomsnavne:
         reglen i § 3, 2. stk., der forbyder uhjemlet brug af anden mands navn,
         firma eller særegent navn på fast ejendom som varemærke, kræver ikke, at
         den, der påberåber sig denne regel, er erhvervsdrivende, jfr. også reglerne
         i den gældende lovs § 13 og § 4 nr. 4.
         uanset at disse navnes uhjemlede anvendelse som varemærke ikke
         behøver at være en varemærkekrænkelse, fordi indehaveren ikke selv
         anvender den som varemærke, forekommer det rimeligt og i
         overensstemmelse med den gældende varemærkelov at optage reglen i
         loven.
         [appellantens understregninger]
ovenstående tekststykke er den mest åbenbare dokumentation for, at der ved
naturlige varemærker ikke stilles krav om forvekslelighed. det almindelige
forvekslelighedskriterium i varemærkeretten kræver som bekendt sammenligning
af mærkerne og sammenligning af de varer/ydelser, som mærkerne anvendes for.
en ikke-erhvervsdrivende indehaver af en fast ejendom med et særegent navn kan
jo per definition ikke bevise lighed mellem varer/ydelser, da vedkommende netop
ikke tilbyder nogle varer/ydelser fra ejendommen. under en almindelig
forvekslelighedsvurdering ville der ikke kunne statueres krænkelse, men det
fastslås i betænkningen, at naturlige varemærker faktisk nyder beskyttelse i
sådanne tilfælde. den sidste sætning i citatet gentager, at anvendelse af et naturligt
varemærke ikke nødvendigvis er en varemærkekrænkelse i traditionel
(forveksleligheds) forstand, men at indehaveren af det naturlige varemærke
desuagtet kan forhindre anvendelsen.
i indstævntes svarskrift af 26. maj 2014 har indstævnte stoppet sine citater fra
betænkningen på en måde, så kun hovedreglen om forvekslelighed nævnes.
                                        - 10 -
3.1.3    den kommenterede varemærkelov
wallberg beskriver i den kommenterede varemærkelov, s. 202 …:
         "som et 'naturligt varemærke' for indehaveren af ejendommen har denne
         under alle omstændigheder en naturlig interesse i, at den kommercielle
         brug af bygningen eller dens eventuelt særegne navn kun sker af
         vedkommende selv eller efter dennes tilladelse."
         [appellantens understregning]
i den kommenterede varemærkelov er der således ej heller nævnt et krav om
forvekslelighed for, at indehaveren af et særegent ejendomsnavn kan forhindre
brug af navnet.
3.1.4    retspraksis om andre naturlige varemærker
der er som nævnt ingen retspraksis om særegne ejendomsnavne, men det er der
om andre typer naturlige varemærker.
i sagen refereret i u.1965.126h gjorde et selskab uberettiget brug af et portræt af
buster larsen i forbindelse med deres salg af fjernsyn. højesteret fandt med
baggrund i "almindelige retsgrundsætninger", at en sådan brug af et naturligt
varemærke kunne forbydes … der blev ikke foretaget en
forvekslelighedsvurdering.
i sagen refereret i u.1990.65/2h fandt højesteret på tilsvarende vis, at en bank
ikke uden samtykke måtte gøre brug af (personen) a.p. møllers navn i forbindelse
med en reklame. igen foretog højesteret ingen forvekslelighedsvurdering men
afgjorde sagen ud fra "almindelige retsgrundsætninger" …
3.1.5    praksis fra ankenævnet for patenter og varemærker
ankenævnet for patenter og varemærker har i en afgørelse af 15. april 2013 i sag
an 2012 00013 … truffet afgørelse om registrering af varemærket graceland
(altså et særegent ejendomsnavn).
indstævnte har i sit svarskrift … forsøgt at konstruere en urigtig fortolkning af
afgørelsen.
for det første blander indstævnte præmisserne fra patent- og
varemærkestyrelsens førstebehandling sammen med ankenævnets
andenbehandling. indstævnte har således … citeret fra ankeinstansens afgørelse af
15. april 2013, hvor ankenævnet beskriver beskyttelsen af særegne
ejendomsnavne. ankenævnet nævner intet krav om forvekslelighed i den
forbindelse. indstævnte anfører dog: "herefter foretages den sædvanlige
forvekslelighedsvurdering […]" (min understregning), hvorefter indstævnte
citerer fra førsteinstansens afgørelse af 26. marts 2012 - som om at de var én og
samme afgørelse. indstævnte forsøger således at fremstille det som om, at
ankenævnet går direkte fra at konstatere, at graceland er et særegent
ejendomsnavn til at foretage en forvekslelighedsvurdering. det er dog præcis det,
                                          - 11 -
som ankenævnet ikke gør. de to tekststykker er - udover at være fra forskellige
instanser - tillige fra helt forskellige steder i printet af an 2012 00013 … så der er
næppe blot tale om en misforståelse.
for det andet stopper indstævnte sit citat fra førsteinstansens afgørelse …
umiddelbart inden den vigtige sondring mellem almindelig
forvekslelighedsvurdering og vurderingen af et særegent ejendomsnavn.
afgørelsen støtter således udelukkende appellantens synspunkt, idet ankenævnet
for patenter og varemærker netop foretager to selvstændige vurderinger; dels en
almindelig varemærkeretlig forvekslelighedsvurdering og dels en vurdering af,
om man benytter et særegent navn på en andens ejendom …
3.2      markedsføringslovens §§ 1 og 18
det gøres tillige gældende, at indstævntes benyttelse af bramstrup er i strid med
markedsføringslovens § 1, da indstævnte uberettiget knytter an til den goodwill,
der er - særligt i lokalområdet og på fyn - til indstævntes ejendom. det er desuden
i strid med markedsføringslovens § 18 for forretningsdrivende at benytte
forretningskendetegn og lign., der ikke tilkommer dem.
eftersom bramstrup ikke er en by eller et område (forskelligt fra godset
bramstrup og de til godset tilhørende arealer), kan indstævnte ikke støtte ret på
varemærkelovens § 5 om tilladt brug af egen "adresse". indstævnte har anført, at
bramstrup, hvis det ikke er en by, så i det mindste er et "geografisk område".
indstævnte har ikke fremlagt dokumentation for, hvad der nærmere menes
hermed. det gøres for god ordens skyld gældende, at bramstrup kun er et
"område" i den forstand, at appellanten ejer grunde rundt om sin ejendom. det
fremgår da også af wallbergs kommenterede varemærkelov, s. 204 …:
         "fast ejendom behøver i øvrigt ikke at være en bygning, men kan også
         være navnet på en grund […]"
det ville stride mod hensigten bag beskyttelsen af særegne ejendomsnavne, hvis
nærmeste nabo til den faste ejendom kunne påstå ret til brug af ejendommens
navn, fordi ejendommen og de tilhørende arealer udgør et "område".
4        ad appellantens påstand 2
det følger af internetdomænelovens § 25, stk. 1, at registranter ikke må "registrere
og anvende internetdomænenavne i strid med god domænenavnsskik".
5        ad appellantens påstand 3
appellanten er efter markedsføringslovens § 20, stk. 3, og princippet i
varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 1, berettiget til et rimeligt vederlag for den
uberettigede udnyttelse af kendetegnet bramstrup. tilkendelse af rimeligt
vederlag er ikke betinget af, at der kan påvises et tab.
6        sammenfatning af appellantens anbringender:
                                         - 12 -
det kan efter de historiske og leksikale kilder, der er tilvejebragt under sagen,
lægges til grund, at bramstrup kendes fra 1400-tallet som en oprindelig
middelalderlig landsbyhovedgård, hvor hovedgården lå i landsbyen bramstrup
syd for odense. af samme kilder fremgår, at landsbyen bramstrup blev nedlagt
og lagt under hovedgården omkring 1600.
på baggrund af ovenstående og af beviserne fremlagt af appellanten, herunder om
de faktiske omstændigheder ved området, antallet af beboere, ejerlavsgrænser,
indstævntes medlemskab af nørre lyndelse bylaug, manglen på byskilt,
ejerforhold for de i området beliggende huse, grundkort fyns kort over byzoner,
danmarks statistiks oplysninger om byer samt et betydeligt antal avisartikler, kan
det lægges til grund, at bramstrup ikke er betegnelse for en by eller et område
forskelligt fra godset bramstrup.
at bramstrup visse steder er anført som et supplerende bynavn/en by, kan - i lyset
af at denne oplysning stammer fra geodatastyrelsens definition af en by som to
ejendomme ved siden af hinanden - ikke føre til et andet resultat.
der findes ikke andre ejendomme med navnet bramstrup, og bramstrup er derfor
et særegent navn på den faste ejendom og tilhørende grund, som ejes af
appellanten. appellanten har gennem omfattende brug af navnet for en række
forskellige tjenesteydelser skabt en betydelig goodwill og kendskab til navnet,
særligt på fyn.
som et særegent navn på appellantens faste ejendom nyder bramstrup beskyttelse
mod andres uberettigede brug af navnet efter almindelige retsgrundsætninger. der
gælder hverken efter retspraksis eller efter varemærkelovens forarbejder som krav
for krænkelse af særegne navne på fast ejendom, at der skal foretages en
almindelig forvekslelighedsbedømmelse. et sådant krav ville i øvrigt gøre
beskyttelsen identisk med den almindelige beskyttelse efter varemærkeloven, og i
så fald ville der ikke eksistere et selvstændigt beskyttelsesområde for såkaldte
naturlige varemærker i form af kendte personers navne, portrætter af kendte
personer, særegne navne på faste ejendomme og afbildninger af faste ejendomme.
ved at indstævnte - som nærmeste nabo til godset bramstrup - uden appellantens
samtykke har benyttet bramstrup som varemærke og i selskabsnavn, har
indstævnte overtrådt almindelige retsgrundsætninger, idet der skabes en
forbindelse til ejendommens navn. de indstævnte har tillige overtrådt
markedsføringslovens § 1 ved uberettiget at knytte an til den goodwill, der er -
særligt i lokalområdet og på fyn - til navnet bramstrup. endelig har de indstævnte
handlet i strid med markedsføringslovens § 18 ved at benytte et
forretningskendetegn, der ikke tilkommer dem.
indstævnte 2 vil i lyset af ovenstående være forpligtet til at slette sin registrering
af automesterbramstrup.dk, jf. internetdomænelovens § 25, stk. 1.
appellanten er berettiget til et rimeligt vederlag for den uberettigede udnyttelse af
kendetegnet bramstrup. tilkendelse af rimeligt vederlag er ikke betinget af, at der
kan påvises et tab, og vederlaget kan skønsmæssigt fastsættes til 25.000 kr.”
                                             - 13 -
automester bramstrup og steen bentsen har i det væsentlige procederet i overensstemmelse
med påstandsdokument af 10. juni 2015 hvori er anført blandt andet:
     ”1. sagsfremstilling
     …
     1.3.    hvorfra drives automester bramstrups virksomhed?
     det er automester bramstrups synspunkt, at bramstrup, hvorfra automester
     bramstrups virksomhed drives, er navnet på en by og/eller et område i nr.
     lyndelse sogn – og ikke navnet på en ”særegen fast ejendom”. dette synspunkt
     understøttes af en række beskrivelser af bramstrup, som er fremlagt under
     nærværende sag …
     det er automester bramstrups synspunkt, at når det af bbr-registret og
     stednavnsregistreret fremgår, at bramstrup er et bynavn, så kan der ikke herske
     tvivl om, at bramstrup er en geografisk betegnelse.
     det fremgår endvidere af de for byretten fremlagte kort samt billeder fra området,
     hvorfra automester bramstrup driver deres virksomhed, at der er tale om en vej
     ved navn bramstrupvej samt et større område, der også betegnes som bramstrup
     …
     langkilde har under byretssagen blandt andet anført, at bramstrup ikke kan være
     en by, idet bramstrup ikke opfylder et nærmere fastsat indbyggerkrav. det
     afgørende i nærværende sag er dog ikke, om bramstrup opfylder sådanne
     indbygger - eller geografiske kriterier, men derimod om ”bramstrup” i
     varemærkeretlig forstand udgør en ”geografisk betegnelse”. dette er, jf. praksis
     tilfældet, hvis omsætningskredsen opfatter bramstrup som et område.
     bevisbyrden herfor er løftet ved fremlæggelse af de ovenfor anførte bilag.
     det følger af retspraksis, jf. u.1997.1442ø … at kommuner kan støtte ret på
     oplysninger i bbr. så meget desto mere må borgere, der ønsker at etablere en
     virksomhed og stifte et navn til sin virksomhed kunne støtte ret på de oplysninger
     om veje, landkort og geografiske betegnelser, der fremgår af bbr, og som kan
     indhentes af borgerne.
     den mængde materiale, som langkilde har fremlagt for at forsøge at
     dokumentere, at der er fejl i bbr, eller at bbr ikke er et relevant register,
     bestrides, da automester bramstrup driver virksomhed fra det geografiske område
     bramstrup.
     det gøres gældende, at ”bramstrup” bruges i flæng som betegnelse for det
     område, hvori sagens parter bor, og at omsætningskredsen følgelig også opfatter
     bramstrup som et eller flere områder i danmark (hadsten ved aarhus, kollegium
     i odense c og nørre lyndelse i årslev).
                                          - 14 -
2.      sagens retlige rammer
2.1     ad selskabsloven
efter selskabslovens § 2, stk. 2, 2. led … må der ikke i et kapitalselskabs navn
optages slægtsnavn, firmanavn, særegent navn på fast ejendom, varemærke,
forretningskendetegn og lign., der ikke tilkommer kapitalselskabet, eller noget,
som kan forveksles hermed. efter stk. 3, må et kapitalselskabs navn ikke være
egnet til at vildlede.
langkilde har gjort gældende, at ”bramstrup” er et særegent navn på langkildes
faste ejendom, og at automester bramstrup følgelig ikke må anvende navnet
”bramstrup” i sit selskabsnavn.
automester bramstrup gør heroverfor gældende, at ”bramstrup” ikke er navnet på
en ”særegen fast ejendom” allerede fordi ”bramstrup” er navnet på et geografisk
område, som nærmere redegjort for ovenfor. dette suppleres af, at dét som
langkilde selv definerer som bramstrup, ikke er én ”særegen fast ejendom” men
derimod ”flere faste ejendomme”, og dermed kan bramstrup definitorisk slet ikke
blive omfattet af den påberåbte bestemmelse og dennes ordlyd.
derudover gøres det gældende, at en fast ejendom ikke kan være ”særegen” som
dette ord sprogligt bør forstås … når der i hadsten ved aarhus tillige findes et
område, som benævnes bramstrup … samt herudover også i odense c, hvor der
alene nogle få kilometer fra langkilde findes et kollegium med navnet
”bramstrupkollegiet”, der også er beliggende på en vej benævnt bramstrupvej.
…
langkilde oplyste under byretssagen, at han ikke havde påtalt kollegiets brug af
navnet”bramstrup”, uanset at denne brug for så vidt er identisk med automester
bramstrups brug af navnet. det bemærkes, at kollegiet gør brug af navnet for
identiske ydelser, som omfattet af langkildes varemærkeregistreringer og som
omfattet af langkildes virksomhed, navnlig for uddannelses- og
undervisningsvirksomhed, underholdningsvirksomhed, sportsarrangementer mv.
langkilde oplyste, at der ikke er nogen aftale om kollegiets brug af navnet. dette
dokumenterer efter automester bramstrups opfattelse, at bramstrup ikke er et
særegent navn på fast ejendom.
det gøres gældende, at det heller ikke af almindelige retsgrundsætninger kan
udledes, at bramstrup skulle være navnet på en særegen fast ejendom.
såfremt retten mod forventing måtte finde, at bramstrup er navnet på en særegen
fast ejendom er der 3 kriterier, der afgør, hvorvidt automester bramstrups
selskabsnavn ”automester bramstrup” strider imod selskabslovens § 2, stk. 2:
        1) tilkommer navnet selskabet?
        2) er der forvekslingsrisiko? eller
         3) er navnet egnet til at vildlede?
                                        - 15 -
ad 1)
allerede fordi automester bramstrup loyalt anvender en generisk betegnelse
”automester” sammen med den geografiske betegnelse bramstrup for området,
hvor automester bramstrup bor, tilkommer navnet automester bramstrup.
ad 2)
der foreligger endvidere ej heller forvekslingsrisiko. det er fastslået i retspraksis,
jf. u.2003.107 h … og u.2003b.405 … at det afgørende kriterium ved
forvekslelighedsvurderingen af selskabers navne er, om der består en
konkurrencerelation mellem selskaberne.
parterne er i nærværende sag enige om, at der ikke består nogen
konkurrencerelation eller branchesammenfald.
det er automester bramstrups anbringende, at automester bramstrups
selskabsnavn ikke er egnet til at forlede omverdenen til at tro, at der er en
forbindelse imellem parterne. langkilde har trods opfordret hertil heller ikke
dokumenteret, at der skulle bestå nogle aktuelle tilfælde af forveksling eller
vildledning af omverdenen.
visuelt er de to virksomhedsnavne, der skal indgå i forvekslelighedsvurderingen
opstillet nedenfor:
niels e. langkilde bramstrup vs automester bramstrup aps
det er fastslået af domstolene og antages tillige i litteraturen, at det skal indgå i
forvekslelighedsvurderingen, om der i selskabsnavnet er tilføjet en
branchebetegnelse, der kan signalere, at der ikke foreligger branchesammenfald
… dette er tilfældet i nærværende sag, og understøtter således anbringendet om,
at der ikke foreligger forvekslelighed.
ad 3)
automester bramstrups selskabsnavn er på ingen måder egnet til at vildlede –
tværtimod gengiver automester bramstrups selskabsnavn loyalt, hvilken branche
automester bramstrup beskæftiger sig indenfor (autobranchen) samt hvor,
automester bramstrup er placeret geografisk. der er dermed tale om en objektivt
deskriptiv betegnelse af automester bramstrups virksomhed.
for så vidt angår en vurdering af, om navnet er egnet til at vildlede, fremgår det af
bemærkningerne til bestemmelsen i stk.3, at vildledelsesbegrebet vedrører
angivelser i navnet, som er uklare, urigtige, eller hvor der er tale om illoyal
benyttelse i forhold til andre erhvervsdrivende eller andre, der kan godtgøre en
beskyttet rettighed til navnet … dette er ikke tilfældet i nærværende sag, da
automester bramstrup netop har påvist en åbenbar legitim interesse i at anvende
sit virksomhedsnavn.
2.2      ad varemærkeloven
                                       - 16 -
langkilde har gjort gældende, at automester bramstrup har krænket langkildes
naturlige varemærkeret. dette bestrides.
2.2.1    naturlige varemærker i henhold til varemærkelovens § 14, nr. 4
langkilde har gjort gældende, at langkilde med hjemmel i varemærkelovens §
14, nr. 4 … og almindelige retsgrundsætninger kan forhindre automester
bramstrups brug af selskabsnavnet ”automester bramstrup aps”, da
”bramstrup” er navnet på en særegen fast ejendom. dette bestrides. det fremgår
alene af denne bestemmelse, at naturlige varemærker er udelukket fra registrering.
dertil kommer, at det forekommer bemærkelsesværdigt at langkilde på den ene
side har registreret ordmærket bramstrup som varemærke i danmark … for
forskellige varer og tjenesteydelser og på den anden side nu anfører, at bramstrup
er navnet på en særegen fast ejendom og dermed at de varemærker som langkilde
selv har indleveret, slet ikke burde være registreret, da varemærkelovens § 14, stk.
4 netop vedrører absolutte registreringshindringer.
det er automester bramstrups synspunkt, at langkilde har indset, at
forvekslelighedsvurderingen vil medføre, at der ikke foreligger krænkelse i
nærværende sag. langkilde prøver derfor med et synspunkt om, at bramstrup er
navnet på en særegen fast ejendom, og at sådanne beskyttede navne bør gives en
videre beskyttelse end de traditionelle varemærker, som langkilde selv har ansøgt
om registrering af.
det gøres gældende, at konsekvensen af ovennævnte er, at langkilde med sine
varemærkeansøgninger klart har dokumenteret, at bramstrup ikke kan være
navnet på en særegen fast ejendom. dermed er dén vurdering, som landsretten
skal forholde sig til, en sædvanlig varemærkeretlig forvekslelighedsvurdering, jf.
varemærkelovens § 4, stk.1, nr.2 …
automester bramstrup har ikke søgt at registrere sit virksomhedsnavn som
varemærke eller i øvrigt at opnå anden beskyttelse af sit virksomhedsnavn end den
ret, som følger af varemærkelovens § 5, stk. 1 nr. 2 … det bemærkes i øvrigt, at
automester bramstrups virksomhedsnavn er deskriptivt.
såfremt landsretten mod forventning måtte finde, at bramstrup er navnet på en
særegen fast ejendom, og at ”bramstrup” udgør langkildes naturlige varemærke,
gøres det gældende, at der ikke foreligger forvekslelighed jf. varemærkelovens §
4, stk.1, nr. 2 … ligesom forholdet under alle omstændigheder er omfattet af
varemærkelovens § 5, stk. 1 nr. 2 … af denne grund kan langkilde under alle
omstændigheder ikke forbyde, at automester bramstrup gør brug af betegnelsen i
overensstemmelse med god markedsføringsskik.
der henvises til de under selskabsloven anførte bemærkninger vedrørende
”særegent navn på fast ejendom”, som tillige gøres gældende for så vidt angår
varemærkeloven.
2.2.2    kravet om vareartslighed
                                        - 17 -
langkilde har gjort gældende, at det ikke er en betingelse for at statuere
varemærkekrænkelse i nærværende sag, at der foreligger vareartslighed, idet
bramstrup udgør et ”naturligt varemærke”.
automester bramstrup forstår langkildes synspunkt således, at et naturligt
varemærke har samme beskyttelsesfære som den, der gælder for velkendte
varemærker, som eksempelvis coca-cola. det bestrides, at der i dansk ret er
hjemmel til en sådan udvidet beskyttelse af naturlige varemærker. det bestrides
tillige, at der er hjemmel i ”almindelige retsgrundsætninger” til at indrømme en
sådan udvidet beskyttelse af naturlige varemærker.
i henhold til varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 2 … er der derimod kun risiko for
forveksling, når et varemærke er identisk med eller ligner varemærket, og når
varerne eller tjenesteydelserne er af samme eller lignende art.
det bemærkes, at parterne er enige om, at der ikke består sammenfald i
tjenesteydelser. hertil kommer, at der end ikke består mærkelighed. ingen af
betingelserne for at statuere forvekslelighed er således til stede.
såfremt landsretten mod forventning finder, at langkildes ”bramstrup” nyder
varemærkeretlig beskyttelse, gøres det gældende, at denne beskyttelse er yderst
snæver, da der er tale om en geografisk betegnelse, hvorover der gælder et
betydeligt friholdelsesbehov for erhvervsdrivende, der ud fra almindelige
konkurrencemæssige synspunkter ikke bør kunne begrænses i at anvende
betegnelsen.
automester bramstrup har da også påvist, at der ved en søgning på internettet på
”bramstrup” fremkommer en række andre hits, der vedrører andre
erhvervsdrivendes brug af betegnelsen ”bramstrup” beliggende forskellige steder
i danmark … dette dokumenterer netop dét friholdelsesbehov, der gælder for
betegnelsen ”bramstrup”, idet det er dokumenteret, at andre erhvervsdrivende de
facto har en interesse i at kunne benytte betegnelsen. langkilde har på trods af
automester bramstrups provokation ikke fremlagt dokumentation for, at
langkilde har forfulgt disse virksomheders brug af betegnelsen bramstrup.
til støtte for den nedlagte påstand gøres det herudover gældende, at
     a) bramstrup ikke er et særegent navn på fast ejendom;
     b) bramstrup er navnet på det geografiske område, hvori parterne bor og
         driver virksomhed;
     c) bramstrup tillige er en by i jylland, et kollegie i odense og navnet på to
         veje;
     d) bramstrup udgør en deskriptiv betegnelse og som følge heraf ikke har
         fornødent særpræg til at opnå almindelig varemærkeretlig beskyttelse; og
     e) at automester bramstrup i alle tilfælde ikke kan forbydes at gøre loyalt
         brug af navnet som en geografisk betegnelse.
såfremt retten mod forventning finder, at bramstrup udgør et særegent navn på en
fast ejendom og dermed et naturligt varemærke, gøres det gældende, at der ikke
                                       - 18 -
findes hjemmel i almindelige retsgrundsætninger til en udvidet beskyttelse af
naturlige varemærker.
det gøres slutteligt gældende, at afgørende for, hvorvidt der er sket en
varemærkeretlig krænkelse i nærværende sag er, om de almindelige
forvekslingskriterier er opfyldte.
dette er ikke tilfældet i nærværende sag, idet der ikke foreligger forveksling med
hensyn til parternes tjenesteydelser endsige mærkelighed.
2.2.3   naturlige varemærker i henhold til varemærkelovens § 5
uagtet en varemærkeindehavers eneret og forbudsbeføjelse, følger det af
bestemmelsen, at indehaveren ikke kan forbyde, at andre i overensstemmelse med
god markedsføringsskik gør erhvervsmæssig brug af ”naturlige varemærker”,
blandt andet egen adresse, og angivelser vedrørende varens eller tjenesteydelsens
geografiske oprindelse.
langkilde har anført, at automester bramstrup ikke ville kunne forbydes at
anvende ”bramstrup”, såfremt bramstrup var en egentlig ”by” opmålt efter
bebyggelsestæthed og/eller indbyggertal. dette synspunkt støtter langkilde med
rette på varemærkelovens § 5, stk.1 … det fremgår imidlertid ingensteds af
bestemmelsen, at der med ordlyden alene sigtes til ”byer” defineret ud fra fx
indbyggertal.
bestemmelsen omfatter derimod ”egen adresse”, jf. nr. 1 eller ”geografisk
oprindelse”, jf. nr. 2.
det fremgår af u.2003.107h … at ordet ”medicon valley” blev benyttet som en
betegnelse for øresundsområdet, hvorfor brugen af betegnelsen som led i et
virksomhedsnavn ikke kunne forbydes. højesteret lagde til grund, at der ikke
forelå nogen reel risiko for forveksling mellem parternes virksomhedsnavne, dels
grundet ordenes betydning, dels fordi ordene indeholdte en angivelse af, at
parterne drev virksomhed af forskellig art.
kriteriet efter varemærkelovens § 5 til en ”geografisk oprindelse” er dermed ikke,
at der er tale om en egentlig by. det er derimod tilstrækkeligt, at et område er
blevet kendt via beskeder fra offentlige myndigheder.
det følger af u.1965b.245 … at en ret til at benytte et naturligt varemærke
medfører, at:
        ”… der stilles ret små krav til den forskel, der skal foreligge, for at
        forvekslingsfare ikke skal antages at være til stede. dette vil i øvrigt ofte
        følge af, at de ældre mærker eller navne, som et sådant ”naturligt” mærke
        kan komme i konflikt med, selv vil være ”naturlige” varemærker, og
        disses sidste beskyttelsesområde er meget snævert, for så vidt angår
        forveksleligheden, således at næsten kun identitet tages i betragtning, når
        ikke andre momenter foreligger”.
                                       - 19 -
varemærkelovens § 5, stk. 1 er således tiltænkt at skabe hjemmel for, at enhver i
erhvervsøjemed må anvende et naturligt varemærke som betegnelse for sin
virksomhed, for så vidt der ikke derved kan ske forveksling med andres
varemærker.
hvorvidt langkilde har etableret en (naturlig) varemærkeret til ordet
”bramstrup”, er uden betydning for nærværende sag, da det ikke ændrer på
automester bramstrups retsstilling, idet automester bramstrup uanset tidligere
varemærkerettigheder altid kan gøre erhvervsmæssig brug af sit eget naturlige
varemærke, forudsat at dette sker loyalt.
da automester bramstrups naturlige varemærke angiver automester bramstrups
branche og virksomhedens geografiske placering, udgør automester bramstrups
brug af ”automester bramstrup” loyal anvendelse af et naturligt varemærke.
2.3      ad markedsføringsloven
automester bramstrup har benyttet sit firmanavn loyalt og i overensstemmelse
med god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1 …
2.3.1    markedsføringslovens § 18
automester bramstrup gør brug af et forretningskendetegn, der tilkommer
automester bramstrup, idet der er tale om et naturligt varemærke, som langkilde
ikke kan forhindre automester bramstrup i at benytte.
betingelserne for at statuere forvekslingsrisiko er således ikke opfyldte. ved
vurderingen af forvekslingsfaren skal indgå en vurdering af brancherne,
kundeunderlag samt karakteren af forretningskendetegnets særpræg, ... og
u.1983.340h …
en forvekslingsrisiko fordrer, at der består en aktuel konkurrencerelation mellem
parterne … hvilket parterne er enige om ikke er tilfældet.
2.3.2    markedsføringslovens § 1
langkilde har ikke dokumenteret, at automester bramstrup har handlet illoyalt
eller i strid med god markedsføringsskik i øvrigt, jf. markedsføringslovens § 1
…
automester bramstrup har derimod handlet loyalt og henholdt sig til oplysninger
fra offentlige myndigheder, på byskilte, på sygesikringsbevis, i avisartikler, på
historisk atlas og sågar af bbr-registeret.
det er selvsagt ikke i strid med god markedsføringsskik i god tro at benævne sin
virksomhed efter et lokalområde. dette er i øvrigt, kutyme indenfor
automesterbranchen …
2.4      ad internetdomæneloven
                                             - 20 -
      det gøres gældende, at automester bramstrup er berettiget til at bruge
      domænenavnet www.automesterbramstrup.dk som led i deres erhvervsmæssige
      virksomhed. automester bramstrup har ikke registreret og anvendt domænet i
      strid med god domænenavnsskik, jf. internetdomænelovens § 25 …
      det gøres herudover gældende, at automester bramstrup er indehaver af et
      naturligt varemærke, jf. varemærkelovens § 5, stk.1 … som følge heraf kan
      langkilde ikke forbyde, at automester bramstrup gør brug af sin geografiske
      beliggenhed i sit virksomhedsnavn og følgelig på sin hjemmeside som
      domænenavn.
      anbringenderne, som påberåbt i den af retten i svendborg den 26. marts 2014
      afsagte dom, gøres gældende fuldt ud.”
landsrettens begrundelse og resultat
på baggrund af de historiske og leksikale oplysninger lægger landsretten til grund, at
bramstrup i hvert fald siden 1600-tallet har været navnet på det gods ved nørre lyndelse på
fyn, som i dag ejes af niels langkilde.
landsretten lægger efter bevisførelsen endvidere til grund, at selvom bramstrup er anført som
et supplerende bynavn i blandt andet bygnings- og boligregistret, hos stednavneudvalget og i
vejviserfyn, er bramstrup ikke et navn på en by, et sted eller et område forskelligt fra godset
bramstrup, ligesom navnet ikke anvendes til at betegne andet end godset og dettes tilhørende
områder.
endelig lægger landsretten til grund, at der udover godset alene findes ét sted eller område i
danmark med navnet bramstrup, en by beliggende ved hadsten mellem randers og århus.
det bemærkes, at bramstrupkollegiet i odense, der efter det oplyste er en del af odenses
såkaldte herregårdskvarter, har taget navn netop efter godset bramstrup.
på denne baggrund finder landsretten, at bramstrup udgør et særegent navn på en fast
ejendom, og at niels langkilde som ejer af denne ejendom efter almindelige
retsgrundsætninger kan forhindre andre i at bruge navnet erhvervsmæssigt indenfor det, han
betegner som godset bramstrups ”bekendthedskreds”.
                                              - 21 -
da godset bramstrup i dag driver virksomhed inden for en lang række områder, og da
automester bramstrup er beliggende ca. 1 km fra godset, driver automester bramstrup og
steen bentsen utvivlsomt deres virksomhed inden for godsets ”bekendthedskreds”. det vil
derfor være naturligt at knytte forbindelse mellem virksomhedsbetegnelsen automester
bramstrup aps og godset bramstrup, uanset at der ubestridt ikke er branchesammenfald eller
i øvrigt forvekslingsrisiko mellem de to.
da automester bramstrup og steen bentsen ikke har fået niels langkildes samtykke til
anvendelse af navnet bramstrup, og da de ikke efter varemærkelovens § 5, nr. 1 eller 2, eller
på andet grundlag har en selvstændig ret hertil, tager landsretten herefter niels langkildes
første og anden påstand til følge.
landsretten finder, at niels langkilde ikke har godtgjort, at han har lidt et økonomisk tab ved
automester bramstrup og steen bentsens brug af navnet. der findes heller ikke grundlag for
at tilkende ham et vederlag efter principperne i markedsføringslovens § 20, stk. 3, eller
varemærkelovens § 43. automester bramstrup og steen bentsen frifindes derfor for niels
langkildes tredje påstand.
under hensyn til sagens karakter og omfang skal automester bramstrup og steen bentsen
betale sagsomkostninger for begge retter til niels langkilde med i alt 74.200 kr. beløbet
omfatter 4.200 kr. til retsafgift og 70.000 kr. til dækning af udgifter til advokatbistand ekskl.
moms.
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
automester bramstrup aps og steen eithz bentsen forbydes at gøre erhvervsmæssig brug af
betegnelsen bramstrup som eget varemærke og i virksomhedsnavn.
steen eithz bentsen tilpligtes at slette registreringen af domænenavnet
automesterbramstrup.dk.
automester bramstrup aps og steen eithz bentsen frifindes for den nedlagt
betalingspåstand.
                                             - 22 -
i sagsomkostninger for begge retter skal automester bramstrup aps og steen eithz bentsen
inden 14 dage betale 74.200 kr. til niels einar langkilde.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
 jem
                                        udskrift
                                             af
                        sø- & handelsrettens retsbog
                                       ____________
den 6. marts 2018 kl. 10:00 blev retten sat af      dommer .
der foretoges:
b-181-17
virksomhed aps 1 under konkurs
(advokat michael serring)
mod
     sagsøgte
(advokat søren locher)
ingen var mødt.
der afsagdes sålydende
                                        kendelse:
                                               -2-
indledning og parternes påstande
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet ef-
ter virksomhed aps 1 .
kurator, advokat michael serring, har nedlagt påstand om, at          sagsøgte     pålægges
konkurskarantæne i tre år.
advokat søren locher har som beskikket advokat for            sagsøgte      nedlagt påstand
om frifindelse, subsidiært at konkurskarantæne pålægges for en kortere periode end tre
år.
sagen har været mundtligt forhandlet.
oplysninger i sagen
virksomhed aps 1  er stiftet den 7. december 2016 af advokat         person 1        med en
selskabskapital på 125.000 kr.        sagsøgte    har siden den 22. december 2016 og frem
til den 19. august 2016 været registreret som direktør i selskabet. selskabets formål var ”at
drive handels- og servicevirksomhed samt al virksomhed, der efter direktionens skøn er
beslægtet hermed”. selskabet havde regnskabsår fra den 1. januar til den 31. december, og
første periode løb fra den 7. december 2016 til den 31. december 2007. der er indsendt års-
rapporter til og med 2014.
erhvervsstyrelsen traf den 19. august 2016 beslutning om tvangsopløsning af selskabet på
grund af manglende årsregnskab, og den 11. november 2016 blev advokat michael serring
udnævnt som likvidator. på dennes anmodning blev selskabet den 28. november 2016 ta-
get under konkursbehandling, og likvidator blev samtidig udpeget som kurator i kon-
kursboet.
                                                    -3-
der er i konkursboet ifølge kurator anmeldt krav i medfør af konkurslovens § 97 med ca.
346.000 kr., hvoraf ca. 320.000 kr. vedrører krav anmeldt af skat.
skifteretten har den 30. marts 2017 taget kurators indstilling om at indlede konkurskaran-
tænesag mod         sagsøgte         til følge.
kurator har herefter i processkriftet af 24. april 2017 oplyst bl.a.:
      ”… virksomhed aps 1 (bilag 2) blev stiftet 7. december 2006. pr. 22. december 2006 indtrådte
          sagsøgte       (bilag 3) som direktør for selskabet.    sagsøgte      forblev direktør for
      selskabet indtil 19. august 2016, hvor selskabet blev sendt til opløsning ved skifteretten.
      der har ikke været registreret andre i selskabets ledelse.
      selskabet har drevet virksomhed med transport af kunst m.v. under navnet virksomhed aps 2
                      ,       virksomhed aps 3         og      virksomhed aps 4         m.v.
      pr. 5. september 2011 indledte skifteretten rekonstruktionsbehandling af virksomhed aps 1 . pr.
      14. maj 2012 blev rekonstruktionsforslag af 26. april 2012 (bilag 4) vedtaget i sø- og handels-
      rettens skifteret.
      idet selskabet ikke indleverede årsrapport for 2015, anmodede erhvervsstyrelsen om selska-
      bets opløsning den 19. august 2016. efter en kortvarig likvidation blev selskabet taget under
      konkursbehandling den 28. november 2016 (bilag 5).
      2. regnskabs- og bogføringsforhold
      det har ikke hidtil været muligt at få adgang til selskabets eventuelle bogføring og tilhøren-
      de bogføringsmateriale (underliggende bilag).
          sagsøgte       har overfor konkursboet oplyst, at bogføringsmaterialet lå på en computer,
      der var blevet kasseret (bilag 6).
                                             -4-
konkursbehandlingen har været vanskeliggjort af ikke at have adgang til eventuel bogføring
og den tilhørende dokumentation for selskabets aktiviteter og økonomiske situation i tiden
forud for konkursen.
selskabet har senest aflagt årsrapport pr. 31. december 2014 (bilag 7). årsrapporten er aflagt
af     sagsøgte      som direktør. årsrapporten er ikke revideret.
årsrapporten pr. 31. december 2014 indeholder oplysning om et negativt resultat (under-
skud) for regnskabsåret på ÷319.763 kr. årsrapporten indeholder oplysning om samlede ak-
tiver pr. 31. december 2014 på 0 kr. egenkapitalen udgjorde 0 kr., og der var samlede gælds-
forpligtelser for 0 kr.
årsrapporten pr. 31. december 2013 (bilag 8) indeholder oplysning om et positivt resultat
(overskud) for regnskabsåret på 1.107.987 kr. årsrapporten indeholder oplysning om samle-
de aktiver pr. 31. december 2013 på 1.249.692 kr., hvoraf tilgodehavender fra salg og tjene-
steydelser udgjorde 1.004.117 kr., tilgodehavender hos tilknyttede selskaber udgjorde
214.575 kr. og andre tilgodehavender udgjorde 31.000 kr. egenkapitalen udgjorde 319.763
kr., og der var samlede gældsforpligtelser for 929.929 kr.
ved gennemgang af udskrifter for selskabets bankkonti (bilag 9 og bilag 10) kan der ikke
konstateres at være sket indfrielse af tilgodehavender i en størrelsesorden af 1,2 mio. kr. i
regnskabsåret 2014. det har ikke været muligt at få oplyst, hvordan tilgodehavenderne blev
udlignet i løbet af regnskabsåret 2014.
3. skat
i forbindelse med en kontrol udbad skat sig materiale for selskabet for 2013. da dette ikke
fremkom, foretog skat en beregning af selskabets moms ud fra selskabets årsrapport for
2013.
i perioden havde selskabet angivet moms for 1. kvartal 2013 med 27.268 kr. og for 2. kvartal
2013 med 0 kr. for 3. og 4. kvartal blev momsen skønsmæssigt ansat til henholdsvis 1.000 kr.
og 3.000 kr.
                                              -5-
kontrollen førte til (bilag 11), at der for 2013 blev skønsmæssigt ansat udgående afgift
(salgsmoms) og indgående moms (købsmoms) ud fra oplysninger i den af selskabet aflagte
årsrapport for 2013, hvilket førte til en forhøjelse af selskabets momstilsvar med samlet
245.728 kr.
ved gennemgang af udskrifter for selskabets bankkonti kan det konstateres, at der har været
drift i selskabet efter 1. kvartal 2013, hvoraf der burde have været indberettet udgående af-
gift (salgsmoms) og indgående moms (købsmoms).
4. mellemregninger, ulovlige lån m.v.
ved gennemgang af udskrifter for selskabets bankkonto i sparekassen sjælland (bilag 10)
fremgår en udbetaling på 559.705,37 kr. pr. 29. december 2015 til en konto tilhørende
         virksomhed aps 5            , cvr-nr. anonymiseret (bilag 12). der foreligger ingen oplys-
ninger om baggrunden for udbetalingen.
            virksomhed aps 5               er stiftet af     sagsøgte      , og       person 2
      var direktør for selskabet, indtil selskabet blev taget under konkursbehandling af sø- og
handelsrettens skifteret den 23. marts 2017.
ved brev af 27. februar 2017 (bilag 13) blev der på den baggrund fremsat et krav overfor
            virksomhed aps 5               (daværende            virksomhed aps 2       ) på 559.705,37
kr. ved e-mail af 3. marts 2017 fremsatte         sagsøgte         på vegne    virksomhed aps 5
                   indsigelse overfor det fremsatte krav. trods opfordring hertil fremkom der
dog ingen dokumentation for indsigelsen (bilag 14), hvorfor kravet er blevet fastholdt over-
for             virksomhed aps 5              .
            virksomhed aps 5               blev efterfølgende taget under konkursbehandling,
og kravet er anmeldt overfor kurator for                  virksomhed aps 5                .
af rekonstruktionsforslagets side 4, 7 og 8 (bilag 4) vedtaget i skifteretten fremgår det, at
    sagsøgtes        ægtefælle,          person 2             , uigenkaldeligt trådte tilbage med et-
hvert tilgodehavende og krav, som hun måtte have eller måtte få mod virksomhed aps 1 , så-
                                                     -6-
fremt rekonstruktionsforslaget blev vedtaget.                   person 2's            krav mod selskabet
på tidspunktet for rekonstruktionsforslaget udgjorde 722.420 kr.
det følger videre af rekonstruktionsforslaget, at                  person 2's           krav samtidig
blev akkorderet på lige fod med de øvrige kreditorer omfattet af rekonstruktionsforslaget.
akkorddividenden udgjorde mellem 31 % og 45 %, dvs. at                          person 2's        efter-
stillede krav blev akkorderet til mellem 223.950 kr. og 325.089 kr.
ved gennemgang af udskrifter for selskabets bankkonti i perioden efter vedtagelsen af re-
konstruktionen (bilag 9 og bilag 10) fremgår en række udbetalinger med angivelse af ”anonymiseret
   ”, ”  anonym.        ”, ”ann. ” m.v.      sagsøgte      har oplyst, at ”ann. ” er   person 2's
          initialer, hvorfor               person 2            må antages at være modtager af beta-
lingerne.
samlet er der i perioden fra 22. marts 2013 til 8. juni 2015 overført i alt 1.716.500 kr. med an-
givelse af ”anonym. ”, ”   anonym.       ”, ”ann. ” m.v.
ved brev af 27. februar 2017 (bilag 15) blev der på den baggrund fremsat et krav overfor
         person 2                på 1.716.500 kr. lånet er ydet i strid med selskabslovens § 210. der
blev ligeledes forbeholdt fremsættelse af et ledelsesansvarskrav på 559.705,37 kr. svarende til
udbetalingen til                   virksomhed aps 5              , idet           person 2         var di-
rektør for det modtagende selskab.                    person 2          har ikke reageret på henven-
delsen.
ved gennemgang af udskrifter for selskabets bankkonto i banknordik og efterfølgende spa-
rekassen sjælland (bilag 9 og bilag 10) blev der konstateret en mellemregning mellem sel-
skabet og       sagsøgte          , der kunne opgøres til 104.013,69 kr. i selskabets favør. mellem-
regningen udgør et lån i strid med selskabslovens § 210.
ved brev af 27. februar 2017 (bilag 16) blev der på den baggrund fremsat et krav overfor
     sagsøgte        på 104.013,69 kr. der blev ligeledes forbeholdt fremsættelse af et ledelses-
ansvarskrav på 559.705,37 kr. svarende til udbetalingen til                    virksomhed aps 5
      samt på 1.716.500 kr. svarende til det opgjorte krav mod                     person 2        , idet
                                                    -7-
           sagsøgte      i sin egenskab af selskabets tidligere direktør medvirkede ved dispositio-
       nerne.     sagsøgte       har ikke reageret på henvendelsen.
       5. tab for selskabets kreditorer
       der er anmeldt krav overfor konkursboet for i alt ca. 355.000 kr. (bilag 17). …”
advokat søren locher har i svarskriftet af 23. juni 2017 nedlagt påstand om frifindelse og
har bl.a. bestridt, at sagsøgte havde ”kasseret” den computer, hvor selskabets bogfø-
ringsmateriale lå, eller at der var foretaget dispositioner i strid med selskabslovens § 210.
parterne er herefter hver fremkommet med to processkrifter før deres afsluttende
påstandsdokumenter.
forklaringer
     sagsøgte       har forklaret bl.a., at selskabet oprindeligt drev virksomhed i form af
flytteforretning med speciale i flytning og opbevaring af kunst og møbler. selskabet gik i
rekonstruktion i 2011, fordi det var udfordret på likviditet. hans ægtefælle havde gennem
tiden tilført over 2 mio. kr. til selskabet. i maj 2011 blev der indgået en aftale med dhl om
overdragelse af kunsttransportdelen af selskabet, mens den øvrige del blev overdraget til
anden side. han ønskede at undgå en konkurs af hensyn til sit rygte, men der var mange
omkostninger forbundet med rekonstruktionen, og han var meget presset. han blev ansat
af dhl til at styre den nye afdeling i dhl efter overdragelsen. selskabet blev videreført i
det stille. det var meningen, at det skulle bruges til drift i form af opbevaring af kunst for
private. selskabets revisor gjorde i 2012 opmærksom på, at der var et skattemæssigt un-
derskud, som kunne udnyttes i forbindelse med indtægt i 2013-2014. da regnskabet i 2016
skulle ligge klar, var han arbejdsmæssigt meget hængt op, bl.a. fordi dhl havde beslut-
tet, at afdelingen med kunsttransport var ”på vej ud”. når der ikke er registret nogen ak-
tiver i selskabet i regnskabet fra 2014, så skyldes det, at aktiverne opgjort til 1.249.692 kr. i
2013-regnskabet var blevet udbetalt til hans ægtefælle for at udligne hendes tilgodeha-
                                                -8-
vende. de havde ikke været opmærksomme op, at hun i forbindelse med rekonstruktio-
nen var trådt tilbage for andre kreditorer, og de var heller ikke opmærksomme på eller
vidende om det forhold i forbindelse med udbetalingerne. revisor havde heller ikke in-
formeret ham om det problem. det beløb på 641.964 kr., som står anført i balancen 31. de-
cember 2013 som gæld til selskabsdeltagere og ledelse, er nok hans hustrus krav. måske er
nogle af de 1.249.692 kr. udbetalt til hende som løn. han erindrer dog ikke noget med løn-
sedler, eller om der er opgivet lønudbetaling over for skat. der havde været revisorbi-
stand ved regnskaberne både i 2013 og 2014.
i henhold til aftalen med dhl, hvor han overtog kunsttransportafdelingen med alle med-
arbejdere, skulle han have 2 mio. kr. med i handlen. det ville ellers have kostet dhl op
mod 3 mio. kr. at afvikle afdelingen. indbetalingen på selskabets konto af de 750.000 kr.
var en ren fejlindbetaling, som skyldes, at både selskabet og hans selv personligt havde
konto i sparekassen sjælland. han var på daværende tidspunkt ved at stifte et nyt sel-
skab, som skulle drive kunsttransporten, men stiftelsen fandt først sted den 22. december
2015. det var en meget presset periode, hvor han både skulle sikre otte medarbejderes
overgang, flytte møbler, finde nye lokaler osv. han havde ikke lagt mærke til, at beløbet
blev indbetalt forkert før efter, det var sket. det er også en fejl, at selskabets cvr nummer
og gamle adresse blev anført i overdragelsesaftalen af 17. december 2015 med dhl. de
750.000 kr. skulle have været overført til det nye selskabs konto lige som den øvrige beta-
ling, der kom fra dhl i forbindelse med aftalen.
det er ikke korrekt, at han telefonisk har oplyst over for advokat person 3 , at bogfø-
ringsmaterialet lå på en pc, således som hun har refereret i mailen af 12. december 2016.
bogføringen lå i et system, som var opkoblet hos duo data. der ligger det fortsat, og alt er
tilgængeligt. han fik i december 2017 kontakt til       person 4        hos duo data og gav
ham besked om, at han gerne må give oplysninger til kurator. det er korrekt, at han først
har givet kurator besked om, hvor regnskabet kunne hentes, i forbindelse med hans ad-
vokats afgivelse af duplik i sagen.
                                                   -9-
for så vidt angår de 104.013,69 kr., som i henhold til selskabets bankkonto blev overført til
ham i perioden 28. januar 2014 til 21. december 2015, så må overførslerne skyldes udlæg,
som han har haft for selskabet. han husker ikke hvilke udlæg. han har selv tilbageført
50.000 kr. på grund af en mellemregning, som var i underskud. de 20.482,13 kr. og de
60.000 kr., som blev overført til henholdsvis ham selv og til            anonymiseret       den 21. de-
cember 2015, havde ikke noget med selskabet at gøre. sidstnævnte beløb blev brugt til at
stifte det nye selskab.
parternes synspunkter
kurator har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med sit afsluttende på-
standsdokument, hvoraf fremgår bl.a.:
       ”…
            sagsøgte      pålægges konkurskarantæne for tre år.
       sagsfremstilling og anbringender
            sagsøgte      har varetaget forretningsførelsen af virksomhed aps 1 groft uforsvarligt ved, at
       • der ikke foreligger fyldestgørende bogføring og underliggende bilagsmateriale for sel-
       skabet,
       • der ikke foreligger tilstrækkelig dokumentation for selskabets aktiver, herunder selska-
       bets tilgodehavender, hvorfor det ikke har været muligt at afstemme, hvorvidt selskabet
       havde udestående tilgodehavender, der kunne inddrives af konkursboet,
       • selskabet ikke har indsendt materiale til skat i forbindelse med udtagelse af selskabet til
       kontrol,
       • der ikke er angivet og betalt korrekt moms siden i hvert fald 1. kvartal 2013,
       • der er ydet betydelige lån til      sagsøgte      og dennes ægtefælle i strid med selskabslo-
       vens § 210, ligesom der er udbetalt et større beløb til et selskab relateret til    sagsøgtes
       ægtefælle uden dokumentation for udbetalingens berettigelse,
       • selskabet ikke har modtaget restbetalingen på 1.250.000 kr. i forbindelse med virksom-
       hedsoverdragelsen fra          virksomhed 1        , og at selskabet ikke opfyldte forpligtelsen
       til at videreføre den erhvervede virksomhed i mindst et år.
                                           - 10 -
…
 regnskabs- og bogføringsforhold
det har ikke været muligt at få adgang til eventuel bogføring og tilhørende bogføringsmate-
riale (underliggende bilag).
    sagsøgte      har oplyst, at bogføringen lå på en computer, der var blevet kasseret. bog-
føringsmaterialet er ikke opbevaret på en måde, der muliggør en selvstændig og entydig
fremfinding af materialet i overensstemmelse med bogføringslovens §§ 10 og 13.
regnskabsmaterialet tilvejebragt af      sagsøgte      i december 2017 (længe efter konkurs-
boets afslutning) er materiale for 2013 og i begrænset omfang den første del af 2014. materia-
let er af meget begrænset relevans for nærværende sag.
konkursbehandlingen har været vanskeliggjort af ikke at have adgang til eventuel bogføring
og den tilhørende dokumentation for selskabets aktiviteter og økonomiske situation i tiden
forud for konkursen.
der er senest aflagt årsrapport for selskabet pr. 31. december 2014. årsrapporten er aflagt af
    sagsøgte      som direktør. årsrapporten er ikke revideret.
årsrapporten for 2014 indeholder oplysning om et negativt resultat (underskud) på 319.763
kr. årsrapporten indeholder oplysning om aktiver pr. 31. december 2014 på 0 kr. egenkapi-
talen udgjorde 0 kr., og der var gældsforpligtelser for 0 kr.
årsrapporten for 2013 indeholder oplysning om et overskud på 1.107.987 kr. årsrapporten
indeholder oplysning om samlede aktiver pr. 31. december 2013 på 1.249.692 kr., heraf tilgo-
dehavender fra salg og tjenesteydelser 1.004.117 kr., tilgodehavender hos tilknyttede selska-
ber 214.575 kr. og andre tilgodehavender 31.000 kr. egenkapitalen udgjorde 319.763 kr., og
der var samlede gældsforpligtelser for 929.929 kr.
ved gennemgang af udskrifter af selskabets bankkonti kan der ikke konstateres at være sket
indfrielse (indbetaling) af tilgodehavender i størrelsesorden 1,2 mio. kr. i 2014. det har ikke
været muligt at få oplyst, hvordan tilgodehavenderne blev udlignet i løbet af 2014.
                                             - 11 -
skat
i forbindelse med en kontrol udbad skat sig materiale for selskabet for 2013. da det ikke
fremkom, foretog skat beregning af selskabets moms ud fra årsrapporten for 2013.
kontrollen førte til forhøjelse af selskabets momstilsvar for 2013 med 245.728 kr.
i perioden havde selskabet angivet moms for 1. kvartal 2013 med 27.268 kr. og for 2. kvartal
2013 med 0 kr. for 3. og 4. kvartal blev momsen skønsmæssigt ansat til henholdsvis 1.000 kr.
og 3.000 kr.
ved gennemgang af udskrifter af selskabets bankkonti kan det konstateres, at der har været
drift i selskabet efter 1. kvartal 2013, hvoraf der burde have været indberettet udgående af-
gift (salgsmoms) og indgående moms (købsmoms).
det fremgår endvidere af rekonstruktionsforslaget, at der var en hensigt om at fortsætte og
udvide virksomheden. det fremgår ligeledes af rekonstruktionsforslaget, at selskabet betalte
husleje til darani ejendomme. det kan udledes af bankkontoudskrifterne, at der fortsat blev
betalt leje til darani ejendomme, i hvert fald indtil juni 2015, hvilket stærkt indikerer, at sel-
skabets drift blev videreført og opretholdt indtil medio 2015.
på bankkontoudskrifterne er der indbetalinger i løbet af 2014 for mere end 1,5 mio. kr.,
hvoraf i hvert fald hovedparten - i mangel af anden oplysning og dokumentation - må anta-
ges at være salgsindtægter. det svarer til en salgsmoms på op til 300.000 kr. i løbet af 2014,
som ikke er angivet eller betalt. i betragtning af, at der ikke er oplysning om væsentlige ud-
gifter forbundet med driften, må det antages, at selskabet for 2014 har haft et momstilsvar på
mere end 200.000 kr., som ikke er angivet eller betalt.
tilsvarende kan der i 2015 konstateres indbetalinger (salgsindtægter) på i hvert fald 213.600
kr., svarende til salgsmoms for ca. 42.700 kr., som ikke er angivet eller betalt.
mellemregninger, ulovlige lån m.v.
                                                 - 12 -
af selskabets konto i sparekassen sjælland fremgår indbetaling af 750.000 kr. 18. december
2015 og udbetaling af 559.705 kr. pr. 29. december 2015 til en konto tilhørende virksomhed aps 5
                               .
             virksomhed aps 5                 er stiftet af     sagsøgte     . hans ægtefælle,       -
        person 2       var direktør for selskabet, indtil selskabet blev taget under konkursbe-
handling den 23. marts 2017.
     sagsøgte        har oplyst, at beløbet på 750.000 kr. blev indbetalt ved en fejl, da det angik
”virksomhedsoverdragelsen af              virksomhed aps 2         ”, og at beløbet skulle have været
indbetalt til hans private konto. trods anmodning har han ikke dokumenteret dette.
     sagsøgtes        oplysning er i strid med, at          virksomhed aps 2       (virksomhed aps 5
                           ) først blev stiftet 22. december 2015, at       sagsøgte      ikke har dre-
vet selvstændig virksomhed siden 2012, og at virksomheden drevet af                virksomhed aps 5
                    først blev overdraget til anden side efter selskabets konkurs.
tværtimod må der være formodning for, at beløbet på 750.000 kr. tilhørte selskabet.
overførslen af 559.705 pr. 29. december 2015 til                    virksomhed aps 5              angik
midler tilhørende virksomhed aps 1 . der var ikke tale om midler indsat på virksomhed aps 1
bankkonto ved en fejl.
virksomhedsoverdragelsesaftalen med                   virksomhed 1         (denmark) a/s blev indgå-
et med virksomhed aps 1 , og ikke med                  virksomhed aps 5               , som end ikke var
stiftet, da aftalen blev indgået og underskrevet. dette fremgår af cvr-nummeret (anonymiseret )
angivet for køberen, som er den (eneste) éntydige identifikation af et kapitalselskab. det
fremgår også af, at aftalen blev underskrevet af             sagsøgte      på købers vegne. sagsøgte
           var eneste ledelsesmedlem og eneste tegningsberettigede for virksomhed aps 1 , mens
han ikke var ledelsesmedlem eller tegningsberettiget for                   virksomhed aps 5
      .
det kan ikke tillægges nogen betydning, at virksomhedsoverdragelsesaftalen angiver købers
navn som ” virksomhed aps 2            ”, og at virksomhed aps 1 ikke anvendte dette navn. ”
virksomhed aps 2 ” var på daværende tidspunkt et binavn for               virksomhed 1        (den-
                                                   - 13 -
mark) a/s, som blev slettet 18. december 2015. først efter sletningen af binavnet kunne an-
dre få adgang til at anvende navnet.
virksomhedsoverdragelsesaftalens pkt. 11.1.1 indeholdt forpligtelse til ikke – inden for en
periode på 12 måneder – at overdrage den erhvervede virksomhed til tredjemand. virksom-
hedsoverdragelsesaftalen indebar, at virksomhed aps 1 overtog en række forpligtelser, herun-
der overfor medarbejdere. uanset dette fremgår det af udskriften af selskabets bankkonto, at
selskabets drift ophørte ved årsskiftet 2015/2016. det udgør i sig selv groft uforsvarlig for-
retningsførelse at foretage en så grov krænkelse af en netop indgået aftale.
det fremgår også af virksomhedsoverdragelsesaftalen, pkt. 7.2, at der udover det oprindeli-
ge beløb på 750.000 kr., som indgik på selskabets konto 18. december 2015, skulle betales
yderligere i alt 1.250.000 kr. i starten af 2016. dette beløb er ikke tilgået selskabet, hvilket og-
så udgør groft uforsvarlig forretningsførelse.
af rekonstruktionsforslagets side 4, 7 og 8 fremgår, at            sagsøgtes       ægtefælle,        -
      person 2          , trådte tilbage med ethvert tilgodehavende og krav, som hun måtte have
eller måtte få mod virksomhed aps 1 .                person 2's         krav udgjorde 722.420 kr.
det følger videre af rekonstruktionsforslaget, at                 person 2's          krav blev akkor-
deret på lige fod med de øvrige kreditorer omfattet af rekonstruktionsforslaget. akkorddi-
videnden udgjorde mellem 31 % og 45 %, dvs. at                     person 2's          efterstillede krav
blev akkorderet til mellem 223.950 kr. og 325.089 kr.
ved gennemgang af udskrifter af selskabets bankkonti i perioden efter vedtagelsen af rekon-
struktionen fremgår en række udbetalinger med angivelse af ”anonym. ”, ” anonymiseret ”, ”ann. ”
m.v.      sagsøgte          har oplyst, at ”ann. ” er         person 2's         initialer, hvorfor    -
        person 2             må antages at være modtager af betalingerne.
samlet er der i perioden fra 22. marts 2013 til 8. juni 2015 overført 1.716.500 kr. med angivel-
se af ”anonym. ”, ” anonymiseret ”, ”ann. ” m.v.
der er ingen dokumentation for, at virksomhed aps 1 skyldte                   person 2           penge.
eventuel gæld kan i hvert fald ikke overstige, hvad der kan udledes af rekonstruktionsfor-
                                             - 14 -
slaget – et beløb på mellem 223.950 kr. og 325.089 kr. dette beløb står i kontrast til, at der er
udbetalt 1.716.500 kr. til         person 2            .
ved gennemgang af udskrifter af selskabets konti i banknordik og sparekassen sjælland er
konstateret overførsler mellem selskabet og          sagsøgte    , der kan opgøres til 104.013 kr. i
selskabets favør. overførslerne udgør et lån i strid med selskabslovens § 210.
tab for selskabets kreditorer
i relation til skats anmeldte krav gøres det gældende, at kravet i tilfælde af en fordrings-
prøvelse forventeligt ville skulle indstilles til godkendelse, idet skats afgørelse af 10. febru-
ar 2015 ikke er blevet påklaget, hvorved afgørelsen er endelig, jf. skatteforvaltningslovens §
35a, stk. 3 og stk. 6. kravet er heller ikke bortfaldet på anden vis.
det må derfor lægges til grund, at tabet for selskabets kreditorer udgør i hvert fald ca.
346.000 kr.
tidsmæssig afgrænsning (1-års perioden)
det er også groft uforsvarligt at undlade at rette op på mangelfulde forhold etableret i peri-
oden mere end et år før fristdagen, jf. u 2016.1473h.
    sagsøgte      har udvist groft uforsvarlig forretningsførelse ved bl.a. at opretholde et
ulovligt ydet lån til         person 2            og undladelse af at bringe selskabets bogfø-
ring- og regnskabsmateriale i fyldestgørende orden.
    sagsøgte      må endvidere antages - i betragtning af den manglende dokumentation
trods forespørgsel herom – i perioden indenfor et år før fristdagen at have etableret et ulov-
ligt udlån til ham selv på mindst 85.482 kr. gennem udbetalinger den 5. oktober 2015 og 21.
december 2015, hvorved selskabets midler er unddraget fra at tjene til fyldestgørelse for kre-
ditorerne (skat m.fl.).
der blev 18. december 2015 indbetalt 750.000 kr. på selskabets bankkonto, hvoraf 559.705 kr.
blev overført 29. december 2015 til               virksomhed aps 5             …”
                                                  - 15 -
advokat søren locher har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med sit afslut-
tende påstandsdokument, hvoraf fremgår bl.a.:
     ”… frifindelse, subsidiært konkurskarantæne på mindre end 3 år.
     sagsfremstilling & anbringender:
     adgang til regnskaber
     sagsøgte  har loyalt oplyst kurator, at regnskaberne ligger på en online cloud-løsning i selska-
     bet c5-nem aps (cvr: 32 30 25 05) – tidligere duodata aps. det fremgår af bilag 9, at
     der er sket betalinger fra fallenten til duodata 11-08-2014 og 14-11-2014, hvilket bekræfter
     formodningen om, at disse cloud-løsninger eksisterer, hvorefter der må være en formodning
     for, at den tidligere direktørs forklaring om regnskabernes placering er korrekt. at opbevare
     regnskabsmateriale på en online cloud-løsning er ikke usædvanligt.
     det bestrides, at     sagsøgte      har oplyst, at regnskaberne skulle befinde sig på en kasse-
     ret computer. det gøres gældende, at den e-mail, der er fremlagt som bilag 6, beror på advo-
     kat person 3's misforståelse af faktum.
         sagsøgte       har af flere omgange forsøgt at rekvirere det pågældende regnskabsmateri-
     ale fra cloud-løsningen, og har desuden 6. december 2017 fremsendt alt det regnskabsmate-
     riale, han havde tilgængeligt i fysisk format, hvilket kurator har kvitteret for modtagelsen af
     11. december 2017.
     det gøres på den baggrund gældende, at          sagsøgte     ikke har overtrådt §§ 10 og 13 i
     bogføringsloven, idet det ikke kan lægges         sagsøgte    til last, at cloud-operatøren ikke
     har været samarbejdsvillig i forbindelse med, at materialet skulle udleveres. cloud-
     operatøren kan endda med rette have tilbageholdt informationen fra            sagsøgte   , da han
     ikke længere er tilknyttet fallenten endsige fallentens ledelse. fallentens ledelse består ude-
     lukkende af kurator, og det er derfor kun kurator, der har ret til at rekvirere det pågældende
     regnskabsmateriale, der tilhører fallenten. kurator har ikke indhentet det pågældende regn-
     skab hos cloud-operatøren, og den mangelfulde oplysning af sagen skyldes således kurator,
     hvilket må derfor komme ham til skade.
                                               - 16 -
skat
der er tilsyneladende enighed mellem parterne om, at selskabet kun har én kreditor (skat),
som har anmeldt et samlet krav på ca. 346.000 kr. det gøres gældende, at et krav i den stør-
relsesorden ikke danner det fornødne grundlag for at pålægge               sagsøgte      konkurska-
rantæne.
kurators momsspekulationer bestrides. det må have formodningen for sig, at hvis skat
havde flere krav end det på 346.000 kr., havde skat anmeldt disse krav i konkursboet. det-
te er ikke sket, hvorefter det må lægges til grund, at skat ikke er af den opfattelse, at skat
har flere krav imod selskabet. kurators spekulationer kan ikke vægte højere end skat’s
egen opfattelse, hvorfor disse spekulationer ikke kan føre til andet resultat.
desuden kunne kurator have afklaret alle de forhold, han spekulerer i, ved at rekvirere
regnskaberne fra den anviste cloud-løsning i kraft af sin status som selskabets ledelse. når
kurator ikke har gjort dette, skal den manglende oplysning lægges kurator til last og den der-
af følgende spekulation afvises.
mellemregninger og lån
det understreges, at betalingerne den 21. december 2015 blev foretaget med midler, som ikke
tilhørte fallenten, men var blevet indsat på en konto tilhørende fallenten ved en fejl.
der blev indgået en virksomhedsoverdragelsesaftale mellem virks. 1 og               sagsøgtes   nye
selskab med cvr-nummer anonymiseret , som var under stiftelse på aftaleindgåelsestidspunk-
tet. aftalen er fremlagt som bilag a, og udskrift fra erhvervsstyrelsen som bilag b.
den overdragelsesaftale, der blev underskrevet, er behæftet med en række fejl men beviser,
at de overførte 750.000 kr. ikke tilhørte fallenten.
på forsiden af aftalen fremgår det, at aftalen er mellem virks. 1 og ”       virksomhed aps 2
        v/        sagsøgte         ”. dette er en fejl. der skulle have stået ”virksomhed aps 2
                      u. stiftelse”, hvilket er den korrekte måde at indgå aftaler på med selska-
ber, der er under stiftelse, hvilket var meningen. det bemærkes i den forbindelse med hen-
visning til bilag b, at det nye selskab blev registreret hos erhvervsstyrelsen 4 dage efter afta-
leindgåelsen.
                                              - 17 -
på side 3 i bilag a fremgår parterne igen, men denne gang er det mellem virks. 1 og ”
     virksomhed aps 2     ” med angivelse af cvr-nummer anonymiseret (fallenten). som det
fremgår af bilag 2, havde fallenten ikke heddet ”         virksomhed aps 2         ” siden 2011, men
havde heddet ”         virksomhed aps 3         ”, og siden oktober 2015 ”virksomhed aps 1 ”, hvor
anonym.
        må formodes at stå for ”   virksomhed aps 3       ”. desuden angives selskabsformen
som et aktieselskab, hvilket under ingen omstændigheder er korrekt, idet både fallenten og
det nye selskab var anpartsselskaber.
idet der er uoverensstemmelse mellem side 1 og side 3, mellem navnet på side 3 og det cvr-
nummer, der er anført, samt den angivne selskabsform og den faktiske selskabsform, kan
det med sikkerhed lægges til grund, at den aftale, som er skrevet af          anonymiseret      er
behæftet med fejl.
idet der fremgik fejlagtige informationer af aftalen, er det ikke nogen overraskelse, at virks. 1
kom til at overføre et beløb til den forkerte konto (hos fallenten). beløbet på 750.000 kr.
stemmer i øvrigt nøjagtig overens med det beløb, som fremgår af aftalens punkt 7.2.2. det
skal i den forbindelse nævnes, at overdragelsesaftalen var lidt speciel i den forstand, at kø-
ber blev betalt 2 mio. kr. for at købe virksomheden (aktivoverdragelse).
rette modtager af beløbet på 750.000 kr. var således ikke fallenten, men derimod sagsøgte
          , hvorfor der ikke er sket aktionærlån på kr. 104.000, hvilket gøres gældende af kura-
tor. tilsvarende er kurators spekulation om de 750.000 kr. forkert, hvilket der nu er doku-
mentation for.
overførslen til         person 2
det var såvel fallentens som             person 2's          opfattelse, at fallenten skyldte      -
        person 2      penge, idet           person 2           havde ydet fallenten et lån. over-
førslen til          person 2          , hvilket kurator kalder et lån, var efter parternes opfat-
telse udtryk for en tilbagebetaling. denne overførsel/lån var således hverken oprettet eller
fastholdt i ond tro. der var en fælles forståelse mellem parterne om, at der var tale om en til-
bagebetaling, hvorfor det var naturligt, at der ikke blev foretaget yderligere efter tilbagebeta-
lingen. parterne, der ikke er jurister, havde ikke fuldt ud forstået alle konsekvenserne af den
rekonstruktionsaftale, som blev vedtaget, blandt andet fordi de nye regler om rekonstrukti-
                                                         - 18 -
           on netop var trådt i kraft – det var eksempelvis første gang, at advokatfirmaet anonymiseret
                       lavede en rekonstruktionsaftale, så det hele var nyt for alle aktørerne. fallenten
           (     sagsøgte       ) har således hele tiden handlet i god tro ift. betalingen til     person 2
                    .
           idet der ikke er optaget aktionærlån, at overførslen på ca. 559.000 kr. var retmæssig, at det er
           godtgjort, at regnskabet ligger på en cloud-server, at kurator selv er skyld i, at sagen ikke er
           oplyst korrekt, at der kun er én gældspost i gældbogen og at udbetalingerne til person 2
                      er sket i god tro, er det    sagsøgtes      opfattelse, at der ikke er grundlag for at
           idømme konkurskarantæne, subsidiært at eventuel konkurskarantæne skal være på mindre
           end 3 år …”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat:
det er ubestridt, at              sagsøgte       har været registreret som selskabets direktør i den pe-
riode, som er omfattet af konkurslovens regler om konkurskarantæne, jf. konkurslovens §
157, stk. 1.
på baggrund af de foreliggende oplysninger, herunder                        sagsøgtes          forklaring under
sagen, lægger retten til grund, at der ikke er indleveret årsrapport for 2015, ligesom kura-
tor ikke har modtaget et fuldstændigt bogføringsmateriale. kurator har først i forbindelse
med            sagsøgtes          advokats processkrift, afgivet den 17. december 2017, modtaget op-
lysninger om, hvor regnskabsmaterialet måtte befinde sig.                         sagsøgte        findes derfor
ikke at have godtgjort, at han har overholdt bogføringslovens og årsregnskabslovens reg-
ler om bl.a. tilrettelæggelse af bogføring med registrering af alle transaktioner samt opbe-
varing af regnskabsmateriale og udarbejdelse af årsregnskab mv.
for så vidt angår beløbet på 750.000 kr., lægger retten efter                       sagsøgtes        forklaring,
som er i overensstemmelse med de angivne omstændigheder omkring overtagelsen fra
virks. 1 ,  til grund, at beløbet var indgået ved en fejl på selskabet konto, hvorfor hævningen
af beløbet ikke kan antages at udgøre et ulovligt anpartshaverlån. derimod mangler der
dokumentation for berettigelsen af de omhandlede overførsler til                         sagsøgtes         ægte-
                                               - 19 -
fælle, hvad enten overførslerne er sket som tilbagebetaling af lån eller for arbejde, som ik-
ke er angivet over for skat. det er i denne forbindelse uden betydning, at          sagsøgte
      og hans ægtefælle ikke er jurister eller havde forstået konsekvensen af rekonstrukti-
onen.
henset til ovenstående finder retten, at        sagsøgte      har tilsidesat de pligter, der på-
hviler ledelsen i medfør af lovgivningen, og som følge heraf har påført kreditorerne, her-
under skat, ikke ubetydelige tab. det bemærkes i denne forbindelse, at uanset om det
måtte antages, at skats tab som påstået af kurator reelt er større end det anmeldte krav,
så findes det samlede krav i boet på ca. 346.000 kr. efter retspraksis at være af en sådan
ikke ubetydelig størrelse, at det sammen med sagens øvrige omstændigheder kan danne
grundlag for at pålægge       sagsøgte       konkurskarantæne.
på denne baggrund finder retten, at          sagsøgte       har udvist groft uforsvarlig forret-
ningsførelse, og derfor fremover er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksom-
hed.
herefter, og under hensyn til den udviste handlemåde og omstændighederne i øvrigt,
finder retten, at det er rimeligt at pålægge         sagsøgte      konkurskarantæne, jf. kon-
kurslovens § 157, stk. 1 og 2.
karantæneperioden fastsættes til tre år, idet der henset til nyere retspraksis ikke findes at
være grundlag for at fravige udgangspunktet herom, jf. konkurslovens § 158, stk. 1, 1. pkt.
det bemærkes i denne forbindelse, at kurator allerede indgav processkrift den 24. april
2017.
omkostningerne er fastsat under hensyn til sagens karakter og omfang og det hermed
forbundne arbejde.
efter resultatet skal    sagsøgte        erstatte statskassens udgifter som nedenfor bestemt,
jf. konkurslovens § 165, stk. 1 og stk. 2.
                                               - 20 -
                                      derfor bestemmes:
     sagsøgte       pålægges konkurskarantæne i tre år.
der tillægges kurator, advokat michael serring, et vederlag på 30.000 kr. med tillæg af
moms i alt 37.500 kr., og der tillægges       sagsøgtes      beskikkede advokat, advokat sø-
ren locher, et salær på 30.000 kr. med tillæg af moms i alt 37.500 kr.
     sagsøgte       skal inden 14 dage erstatte statskassens udgifter med sagens førelse med
i alt 75.000 kr. inklusiv moms.
sagen sluttet.
retten hævet.
                                            dommer
                                             (sign.)
                                         ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                   sø- og handelsretten, den