text:
                             højesterets dom
                             afsagt fredag den 8. juni 2018
sag 247/2017
(1. afdeling)
udlændingenævnet
(advokat karsten hagel-sørensen)
mod
a
og
b
(advokat gunnar homann, beskikket for begge)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i horsens den 6. april 2016 og af vestre landsrets
2. afdeling den 5. juli 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, poul dahl jensen,
henrik waaben, michael rekling og anne louise bormann.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
af udlændingenævnets afgørelse af 18. juni 2014 fremgår bl.a.:
       ”vurdering
       udlændingenævnet finder, at deres klient ikke kan gives opholdstilladelse i medfør af
       udlændingelovens § 9, stk. 1, nr. 1, litra c.
       udlændingenævnet har herved lagt afgørende vægt på, at deres klient og deres klients
       ægtefælle er i familie med hinanden, idet parret er fætter og kusine, at parret således er
       nært beslægtede i udlændingelovens forstand, og at aftalen om ægteskabet blev indgået
       af familien, da deres klient og dennes ægtefælle var ni til ti år gammel.
                                                - 2 -
       udlændingenævnet finder således, at det må anses for tvivlsomt om ægteskabet er ind-
       gået efter begge parters ønske, jf. udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt.
       det forhold, at deres klient og deres klients ægtefælle begge har anført, at de selv be-
       sluttede at indgå ægteskab, er ikke tilstrækkeligt til at afkræfte denne formodning, jf.
       udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt.
       udlændingenævnet har endvidere lagt vægt på, at deres klients ægtefælle gentagende
       gange har oplyst, at parrets familier havde arrangeret, at parret skulle giftes, da deres
       klients ægtefælle var ni til ti år gammel, at deres klient var blevet vred, da han hørte, at
       hun var blevet givet bort til en anden mand, idet hun var hans ære, at han herefter havde
       besluttet sig for at bortføre hende, og at deres klient og deres klients ægtefælle ikke ses
       at have haft et længerevarende og indgående bekendtskab ud over den familiemæssige
       relation forud for ægteskabet.
       det forhold, at de har anført, at deres klients ægtefælles fader ville have modsat sig
       ægteskabet, er ikke tilstrækkeligt til, at formodningen for tvangsægteskab herved kan
       anses for tilbagevist, da deres klient på dette tidspunkt allerede var blevet lovet bort.
       udlændingenævnet finder endvidere, at der ikke foreligger ganske særlige grunde, der
       afgørende taler for alligevel at give deres klient opholdstilladelse efter udlændingelo-
       vens § 9, stk. 1, nr. 1.
       udlændingenævnet finder, at det forhold, at deres klients ægtefælle er meddelt asyl i
       danmark, henset til at hun har forladt sin første ægtefælle, som hun blev tvunget til at
       gifte sig med af sin fader, at hun var ulykkelig i dette ægteskab og derfor blev gift med
       sin fætter, som hun oprindeligt var lovet bort til og som hun samlevede med i omkring
       to dage efter dette ægteskabs indgåelse, ikke kan fjerne formodningen for tvangsægte-
       skab eller anses for at være sådanne særlige omstændigheder, at deres klient og deres
       klients ægtefælle begge efterfølgende har haft et sådant forhold til hinanden, at de fri-
       villigt ønsker at leve sammen som ægtefæller. udlændingenævnet henviser herved til, at
       deres klients ægtefælle var ulykkelig i sit ægteskab, og at hendes udvej ud af dette æg-
       teskab var at flytte sammen med den mand, som hun oprindeligt var lovet bort til af fa-
       milien. ”
anbringender
udlændingenævnet har supplerende anført navnlig, at landsretten har fejlfortolket udlændin-
gelovens § 9, stk. 8, ved ikke at tillægge formålet med bestemmelsen og realiteten i a og bs
familiemønster afgørende betydning. det afgørende for anvendelsen af formodningsreglen i
udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., er, om ægtefællernes forældre i kraft af deres indbyrdes
relationer kan antages at have truffet bestemmelse om ægteskabet. opregningen i forarbejder-
ne af slægtsbegrundede relationer er ikke begrundet i genetiske overvejelser, men søger ved
den omfattende opregning at indkredse det familiemønster, som kendes i de kulturer, hvor ar-
rangerede ægteskaber traditionelt forekommer.
                                                - 3 -
ud fra en realitetsbetragtning af forholdene må det lægges til grund, at der foreligger et ægte-
skab mellem nærtbeslægtede, som er omfattet af udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., uanset
at den kvinde, der siden as tidligste barndom har fungeret som hans mor, ikke er hans biolo-
giske mor, men hans stedmor.
det følger af forarbejderne, at halvsøskende skal sidestilles med helsøskende. som landsret-
tens præmisser er formuleret, vil et barn, som vokser op i en familie med f.eks. en stedmor og
en biologisk far, blive stillet væsentligt anderledes end sine halvsøskende, som vokser op i
den samme familie med begge deres biologiske forældre.
sagen burde ikke have været hjemvist til udlændingenævnet, idet udlændingenævnet i sin af-
gørelse allerede udførligt har redegjort for, hvilke elementer der taler for og imod, at a og b
indgik ægteskabet efter egne ønsker.
a og b har supplerende anført navnlig, at de er enige i landsrettens fortolkning af udlændin-
gelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., hvorefter der ikke er grundlag for at udvide bestemmelsen til at
omfatte relationer svarende til relationen mellem dem. der er ikke oplysninger om, at a er
adopteret af sin stedmor.
højesterets begrundelse og resultat
b indrejste i danmark den 18. marts 2012 og søgte samme dag asyl. hun har ikke familie i
danmark. hun blev ved flygtningenævnets afgørelse af 11. april 2013 meddelt opholdstilla-
delse efter udlændingelovens § 7, stk. 2, idet flygtningenævnet lagde til grund, at hun i sit
hjemland, afghanistan, var blevet tvunget til at indgå ægteskab, at hun var flygtet fra dette
ægteskab, og at hun ved en tilbagevenden vil være i risiko for at blive udsat for asylrelevante
overgreb.
b forklarede under behandlingen af sin asylsag, at hun efter at være flygtet fra tvangsægte-
skabet og umiddelbart inden flugten til danmark, indgik ægteskab med sin fætter a, og at hun
under flugten var blevet adskilt fra ham. den 3. september 2013 søgte b og a om familiesam-
menføring i danmark. den 13. november 2013 afslog udlændingestyrelsen denne ansøgning,
og den 18. juni 2014 stadfæstede udlændingenævnet afgørelsen. det fremgår af udlændinge-
nævnets afgørelse, at nævnet bl.a. lagde afgørende vægt på oplysningen om, at ægtefællerne
er i familie med hinanden, idet de er fætter og kusine.
                                                 - 4 -
b og a indbragte udlændingenævnets afgørelse for byretten, som den 6. april 2016 frifandt
udlændingenævnet. dommen blev indbragt for landsretten, og under sagens behandling i
landsretten oplyste ægtefællerne, at de rettelig ikke er biologisk beslægtet, idet bs mors søster
er stedmor og ikke biologisk mor til a. det blev efterfølgende bekræftet ved en dna-analyse,
at b og a ikke er beslægtet i mødrende linje.
herefter angår sagen i første række, om ægtefællerne – selv om de ikke er biologisk beslæg-
tede – er omfattet af begrebet ”nærtbeslægtede eller i øvrigt nærmere beslægtede” i udlændin-
gelovens § 9, stk. 8, 2. pkt.
efter udlændingelovens § 9, stk. 8, 2. pkt., anses det – medmindre særlige grunde, herunder
hensynet til familiens enhed, taler derimod – for tvivlsomt, om et ægteskab er indgået efter
begge parters eget ønske, hvis ægteskabet er indgået mellem nærtbeslægtede eller i øvrigt
nærmere beslægtede.
ifølge forarbejderne til § 9, stk. 8, 2. pkt., omfatter gruppen af personer, som skal anses for
”nærtbeslægtede eller i øvrigt nærmere beslægtede”, slægtninge i ægtefællernes bedsteforæl-
dres ret op- og nedstigende linje og bedsteforældres søskendes ret op- og nedstigende linje.
højesteret finder, at det herved udtømmende er defineret, hvilke biologiske slægtninge som er
omfattet af begrebet ”nærtbeslægtede eller i øvrigt nærmere beslægtede”. højesteret finder, at
det, der er anført i det følgende afsnit i forarbejderne om, at ”gruppen omfatter bl.a. bedstefor-
ældres børn…”, må anses som eksempler på slægtninge, som alle hører til den gruppe, der ud-
tømmende er defineret i afsnittet forinden.
af forarbejderne fremgår endvidere, at adoptivbørn sidestilles med biologiske børn. heraf
følger, at bl.a. efterkommere af bedsteforældres adoptivbørn er omfattet af bestemmelsen.
for så vidt angår personer, som ikke er biologisk beslægtet, fremgår det endvidere, at stedfor-
ældre og deres slægtninge i ret op- og nedstigende linje anses som nærtbeslægtede i relation
til § 9, stk. 8, 2. pkt. stedforældres søskendes børn og forældres søskendes stedbørn er deri-
mod ikke medtaget som en del af den gruppe, der er omfattet af bestemmelsen.
                                                   - 5 -
endelig fremgår det af forarbejderne, at halvsøskende skal sidestilles med helsøskende. høje-
steret finder ud fra ordlyden af § 9, stk. 8, 2. pkt., og sammenhængen med forarbejdernes øv-
rige beskrivelse af kredsen af beslægtede, at dette må forstås som en præcisering af angivel-
sen af gruppen af biologiske slægtninge, således at ikke kun efterkommere af bedsteforældres
helsøskende er omfattet, men også efterkommere af bedsteforældres halvsøskende. derimod
finder højesteret, at der ikke er holdepunkter for at antage, at der herved er tilsigtet en udvi-
delse af den gruppe af personer, som er omfattet af bestemmelsen uden at være biologisk be-
slægtede.
højesteret finder, at der i bestemmelsens forarbejder er sket en præcis, objektiv afgrænsning
af de grupper, der skal anses for omfattet af begrebet ”nærtbeslægtede eller i øvrigt nærmere
beslægtede”, og der er ikke holdepunkter for, at der ud fra en konkret vurdering af, om der har
været en nær social relation mellem ægtefællernes slægter, kan foretages en indskrænkning
eller udvidelse af de grupper, som er omfattet af bestemmelsen – heller ikke ved en formåls-
fortolkning. højesteret tiltræder derfor, at der som anført af landsretten ikke er grundlag for at
udvide bestemmelsen til at omfatte personer, som indgår ægteskab med deres stedforældres
søskendes børn eller med deres forældres søskendes stedbørn.
b og a er ikke biologisk beslægtet eller beslægtet gennem adoptionsforhold. de er heller ikke
omfattet af forarbejdernes angivelse af stedforældre eller disses slægtninge i ret op- og nedsti-
gende linje. højesteret tiltræder derfor, at formodningsreglen i udlændingelovens § 9, stk. 8,
2. pkt., ikke finder anvendelse.
da udlændingenævnet i sin afgørelse som nævnt har lagt til grund, at b og a var fætter og
kusine, og derfor har truffet afgørelsen efter § 9, stk. 8, 2. pkt., tiltræder højesteret, at sagen
skal hjemvises til udlændingemyndighederne til fornyet behandling.
udlændingemyndighederne må herefter som anført af landsretten efter udlændingelovens § 9,
stk. 8, 1. pkt., tage stilling til, om det efter de foreliggende oplysninger, herunder om bag-
grunden for ægteskabet og grundlaget for at give b asyl i danmark, må anses for tvivlsomt,
om ægteskabet er indgået efter hendes og as eget ønske, og i givet fald om ganske særlige
grunde taler for, at der skal gives tilladelse til familiesammenføring.
                                               - 6 -
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom, således at sagen hjemvises til fornyet behand-
ling ved udlændingemyndighederne.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal udlændingenævnet betale 50.000 kr. til statskassen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
dom
afsagt den 15. august 2012 af retten i odense, 12. afdeling.
rettens nr. 12-4608/2012
politiets nr. 2300-72299-00010-11
anklagemyndigheden
mod
b
denne sag er behandlet som tilståelsessag.
retsmødebegæring er modtaget den 7. juni 2012 og tillægsretsmødebegæring nr. 1 er modta-
get den 14. august 2012.
b er tiltalt for overtrædelse af
                                                 1.
straffelovens § 235, stk. 2,
ved den 19. august 2011 på x-vej 79 i middelfart på sin computer at have været i besiddelse
af 1.450 stk. utugtige fotografier samt 45 stk. utugtige film af personer under 18 år.
                                                 2.
straffelovens § 232, og § 264d, alt jf. § 23, samt delvis straffelovens § 235, stk. 1, jf. § 23,
ved i sommeren 2011 i middelfart, uden personernes samtykke, at have lagt billeder af 2, 1,
a, 3, 4, 5, 6, 7 og 8, hvoraf 2 og 6 begge var under 18 år, på hjemmesiden cumonprinted-
pics.com hvor billeder blev manipuleret, således at de kom til at fremstå som utugtige eller
pornografiske, og blev udbredt til brugerne af internetsiden, hverunder med henblik på at bru-
gerne af internetsiden fik udløsning på billederne og lagde nye billeder heraf på internetsiden,
hvilket alt var egnet til at krænke de ovenfor nævnte pigers blufærdighed, ligesom sigtede i
flere tilfælde videregav kontaktoplysninger på de piger, som fremgik af billederne, til brugere
af internetsiden, hvorefter pigerne modtog henvendelser, flere af seksuel karakter, fra ukendte
brugere af internetsiden.
                                             3. (5+6)
straffelovens § 232, § 264d, samt delvis § 235, stk. 1, alt jf. § 23, til dels forsøg herpå, jf. §
21,
ved i sommeren 2011 i middelfart, uden personernes samtykke, at have lagt billeder af 9, som
var under 18 år, og 10 på hjemmesiden cumonprintedpics.com, hvor billederne blev, eller
med henblik på at billeder skulle blive manipuleret, således at de kom til at fremstå som utug-
tige eller pornografiske, og blev udbredt til brugerne af internetsiden, herunder hvor bille-
                                                  - 2 -
derne blev anvendt, eller med henblik på at billederne blev anvendt, til at brugerne af internet-
siden fik udløsning på billederne og lagde nye billeder heraf på internetsiden, hvilket alt var
egnet til at krænke de ovenfor nævnte personers blufærdighed og hvorved billederne af de
pågældende fik en sådan karakter, at de åbenbart kan forlanges unddraget offentligheden.
påstande
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om fængselsstraf.
tiltalte har erkendt sig skyldig.
2, 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 og 10 har påstået, at tiltalte skal betale dem hver 50.000 kr. i tortgodtgø-
relse.
a har påstået, at tiltalte skal betale 100.000 kr. i tortgodtgørelse.
tiltalte har principalt påstået erstatningskravene henskudt til civilt søgsmål, subsidiært udmå-
ling af en langt mindre tortgodtgørelse.
sagens oplysninger
b, har til forhold 1 forklaret, at det er rigtigt, at der lå 1450 utugtige fotografier og 45 utugtige
film af personer under 18 år på hans computer. han er enig i kategoriseringen af materialet,
han har hentet på nettet gennem ca. et år. han har selv kunnet finde tingene og downloaded
dem, og han har ikke delt materialet med nogen.
tiltalte har til forhold 2 og 3 forklaret, at de forurettede er nogle piger, som han ved, hvem er,
men som han ikke kender nærmere. han har lagt deres billeder ind på hjemmeside cumon-
printetpics.com. han har fundet deres billeder og hentet dem fra facebook, hvilket kræver, at
man er "venner", hvilket han har været. til at begynde med blev han "venner" med dem, fordi
han vidste, hvem de var, men ikke for at hente billederne. det var først noget, han begyndte
på senere. hjemmesiden fandt han for et-to år siden. hjemmesidens formål er, at de enkelte
brugere kan hente billeder, som de så onanerer sig til udløsning på, og så ligger de billedet ind
igen nu med sæd på. der er også nogle brugere, der manipulerer med de indlagte billeder,
således at de oprindeligt uskyldige billeder får et pornografisk indhold. der kan anføres
kommentarer til billederne. det startede med, at han lagde et billede af en enkelt pige ind, og
så tog det efterhånden overhånd. han havde ikke på forhånd og har ikke efterfølgende talt
med pigerne, der næppe ville være glade for at blive lagt ind på lige netop den hjemmeside.
han har lagt alle billederne ind i uredigeret form, idet han dog har lagt ét billede ind med sæd
på. han var godt klar over, at andre brugere ville manipulere med billederne, så de fik porno-
grafisk karakter. billederne er så at sige lagt ind på hjemmesiden til fri afbenyttelse. det var
egentlig ikke for at skade pigerne og deres renomé, men han syntes, det var spændende at
lægge billeder ind af piger, som han vidste, hvem var. det var kun billeder af kønne piger,
han lagde ind. han har muligvis skrevet sammen med andre brugere om mulighederne for
manipulation af billederne. sammen med billederne lagde han pigernes rigtige fornavne ind.
for to af pigernes vedkommende har han anført fulde navn og kontaktoplysninger, herunder
emailadresser. han tænkte ikke over, hvad de andre brugere skulle bruge de oplysninger til. i
et vist omfang har han videregivet disse oplysninger efter anmodning fra andre brugere. han
overvejede ikke konsekvenserne. en medbruger ville gerne sende et brugt eller manipuleret
billede til den pågældende pige, og det gjorde han så, efter tiltalte havde givet ham kontakt-
                                                 - 3 -
oplysningerne. han tænkte ikke på, hvordan hun ville opleve det hele. der er ikke på hjem-
mesiden noget pointsystem. det er hjemmesidens formål, at billeder blev lagt ind på hjemme-
siden for at blive brugt eller manipuleret. tiltalte syntes, at det var mest spændende selv at
lægge billeder ind. det hele løb løbsk for ham i sommeren 2011. han var godt klar over, at tre
af pigerne var under 18 år. han tænkte ikke umiddelbart over, at den efterfølgende manipula-
tion ville gøre billederne til børnepornografi, men han er godt klar over problemet. han ved
ikke hvor mange brugere, der er på hjemmesiden. m er mor til en af pigerne, og tiltalte har
ikke lagt et billede af m ind på hjemmesiden. han er af en medbruger blevet spurgt om et
billede af hende. hans brugernavn på hjemmesiden er "llgudenll". det er ikke ham, der har
lagt billedet i bilag 3 til forhold 5 ind på hjemmesiden. han har heller ikke medvirket til, at en
anden bruger har lagt dette billede ind på hjemmesiden. der er nok nogle af medbrugerne af
hjemmesiden, der har dyrket ydmygelsen af de pornoficerede piger. han har et eller andet
sted godt vidst, at det ikke var i orden, det han gjorde, men det fyldte ikke så meget for ham.
at kalde pigerne for "sluts" og lignende er en del af gamet, og tiltalte har også selv kaldt
nogle af pigerne for "sluts". han har lagt mange billeder ud af de enkelte piger, ikke blot et af
hver. efterfølgende har han bedt om at få slettet materialet, men hans forespørgsel til admini-
strator var forgæves. han har ikke billederne liggende andre steder end på en lukket side på
imagevenue.
han har videre på sin forsvarers spørgsmål forklaret, at han ikke ved, hvem 4 eller 8 er, men
de to må være blevet bragt ind på hjemmesiden, fordi de har optrådt på et billede, hvor en af
de andre piger har været på. han vil meget gerne undskylde det, han har gjort.
tiltalte er ikke tidligere straffet.
tiltalte har supplerende til § 808-undersøgelsens resumé og konklusion forklaret, at han igen
er uden arbejde, idet der manglede ordrer i udgangen af juni, men han har en forventning om
at komme tilbage i september. han går fortsat ca. en gang om måneden hos familierådgivnin-
gen, og de aftaler en ny tid fra gang til gang, så han ved ikke, hvor længe han skal forblive i
forløbet.
rettens begrundelse og afgørelse
efter sin erkendelse, der støttes af sagens øvrige oplysninger, findes tiltalte skyldig, herunder i
forhold 2 og 3 i medvirken til udbredelse af børnepornografi, idet det må have stået ham klart,
at hans udlægning af billeder af tre piger under 18 på en hjemmeside med netop det formål
ville medføre en pornoficering af billederne.
straffen fastsættes til fængsel i fire måneder, jf. straffelovens § 232, jf. § 23, § 235, stk. 1, jf.
§ 23, § 235, stk. 2, og § 264 d, jf. § 23.
der er ved strafudmålingen vedrørende forhold 1 lagt vægt på materialets omfang og i forhold
2 og 3, at der er tale om 11 forurettede, heraf tre under 18, der ikke kan vide sig sikre på, at de
sædplettede og/eller manipulerede billeder ikke dukker op igen et eller andet sted på nettet, og
at tiltalte ikke blot lagde ét billede ud af hver pige.
af de samme grunde tages erstatningskravene til følge som nedenfor bestemt.
thi kendes for ret:
                                                 - 4 -
tiltalte b skal straffes med fængsel i fire måneder.
tiltalte skal betale sagens omkostninger.
tiltalte skal inden 14 dage til 2, 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 og 10, alle c/o advokat ib gorm pedersen,
algade 6, tinghuset, 5500 middelfart betale dem hver 25.000 kr. med tillæg af procesrente
fra den 15. august 2012.
tiltalte skal inden 14 dage til a, c/o advokat ib gorm pedersen, algade 6, tinghuset, 5500
middelfart betale 50.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 15. august 2012.


text:
                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 12. januar 2012
sag 128/2011
(2. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat michael juul eriksen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i esbjerg den 7. oktober 2010 og af vestre lands-
rets 10. afdeling den 16. februar 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: asbjørn jensen, lene pagter kristensen, niels
grubbe, marianne højgaard pedersen og henrik waaben.
påstande
dommen er anket af anklagemyndigheden med påstand om, at der i sagens forhold 1 tillige
sker domfældelse for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, og § 260, stk. 1, nr. 1. an-
klagemyndigheden har endvidere nedlagt påstand om skærpelse af straffen samt om udvisning
af tiltalte med indrejseforbud, subsidiært betinget udvisning.
t har påstået formildelse samt stadfæstelse af frifindelsen for udvisning.
anbringender
anklagemyndigheden har navnlig anført, at den begåede vold for så vidt angår slagene med
bælte i sig selv må henføres til straffelovens § 245, stk. 1, som vold af særlig rå og brutal ka-
rakter. endvidere må den begåede vold samlet set anses for at være mishandling omfattet af §
245, stk. 1. ved vurderingen heraf må der lægges vægt på både volden og forholdene vedrø-
rende ulovlig tvang samt på, at volden er udøvet vilkårligt og mange gange i en lang periode,
der må antages at omfatte størstedelen af drengenes opvækst. det forhold, at der har været
                                                  - 2 -
længere perioder, hvor t ikke har udøvet vold mod drengene, kan ikke begrunde, at volden
ikke anses som mishandling. der må endvidere lægges vægt på, at t har haft en overlegen
stilling i forhold til drengene, og at han som deres far har været en af de primære omsorgsper-
soner.
mishandlingen og forholdene vedrørende ulovlig tvang må anses for en fortsat forbrydelse
med den virkning, at der ikke er indtrådt forældelse for nogen del af overtrædelserne.
ved strafudmålingen må der ud over voldens og tvangens karakter, omfang og varighed tages
hensyn til straffelovens § 81, nr. 11, til at drengene har overværet vold begået mod deres
brødre, og til den påvirkning, volden har medført for drengene. endvidere må overtrædelserne
af straffelovens § 123 og § 266 tages i betragtning.
der bør efter karakteren og alvoren af kriminaliteten ske udvisning i medfør af udlændingelo-
vens § 49, stk. 1, jf. § 22, stk. 6, idet de i § 26, stk. 1, nævnte forhold ikke taler afgørende
derimod. udvisning er endvidere bydende nødvendig af hensyn til den offentlige sikkerhed og
vil derfor ikke stride mod de regler, der gælder for en statsborger fra et andet eu-land, der har
haft ophold her i de 10 forudgående år, jf. eu-opholdsdirektivets artikel 28, stk. 3, litra a, jf.
artikel 27.
t har navnlig gjort gældende, at afgørelsen af, om de begåede voldshandlinger er omfattet af
straffelovens § 244 eller af § 245, stk. 1, er et integreret led i bevisvurderingen, der ikke kan
prøves af højesteret.
de enkelte voldsforhold indebærer isoleret set ikke overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1,
og der er ikke udøvet vold med en sådan kontinuitet og grovhed, at der foreligger mishand-
ling, jf. samme bestemmelse. der kan derfor alene dømmes for vold i medfør af straffelovens
§ 244.
der er ikke tale om en fortsat forbrydelse, og forhold vedrørende vold og tvang er derfor for-
ældet i medfør af straffelovens § 93, stk. 1, nr. 2, i det omfang de er begået før den 7. juni
2005. det samme gælder forhold vedrørende trusler mod hustruen, h, jf. straffelovens § 266.
                                                 - 3 -
straffen for overtrædelserne af straffelovens §§ 244, 123 og 266 bør formildes, subsidiært
stadfæstes.
der må ske frifindelse for udvisning i medfør af både udlændingelovens § 26 og § 2, jf. eu-
opholdsdirektivets artikel 28, stk. 3, litra a, jf. artikel 27.
supplerende sagsfremstilling
i en udtalelse af 29. juli 2010 fra udlændingestyrelsen hedder det bl.a.:
       ”den 14. marts 1991 blev t meddelt tidsbegrænset opholdstilladelse med mulighed for
       varigt ophold, efter den dagældende bestemmelse i udlændingelovens § 9, stk. 1, nr. 2,
       gyldig indtil den 22. februar 1996. denne opholdstilladelse blev den 1. marts 1996
       meddelt tidsubegrænset.
       …
       t har således – når den i udlændingelovens § 27, stk. 5 nævnte periode fratrækkes – haft
       lovligt ophold i danmark i ca. 19 år og 3 måneder.”
højesterets begrundelse og resultat
den begåede vold og tvang (forhold 1)
højesteret tiltræder, at de forhold af vold, som landsretten har fundet bevist, ikke isoleret set
er omfattet af straffelovens § 245, stk. 1, da de ikke er af særlig rå, brutal eller farlig karakter.
selv om voldsforholdene således isoleret set er omfattet af straffelovens § 244, finder høje-
steret, at der har foreligget mishandling, jf. § 245, stk. 1. der er herved lagt vægt på, at faren
mange gange har slået drengene med flad hånd i ansigtet og på kroppen, revet dem i ørene og
i nakken, skubbet hårdt til dem og revet dem ned af en stol, at han i nogle tilfælde har slået
dem med knyttet hånd på kroppen og i ansigtet og med bælte på kroppen, som afstraffelse har
givet dem peber i munden og i flere tilfælde har tvunget a til at sidde med sine knæ oven på
sine hænder på et flisegulv med voldsomme smerter til følge. det er endvidere taget i betragt-
ning, at volden og tvangen er udøvet af faren i hjemmet gentagne og mange gange i en lang
periode frem til anholdelsen i 2010. landsretten har ikke angivet, hvor lang perioden har va-
ret, men efter bevisresultatet og de forklaringer, der ligger til grund herfor, må perioden anta-
ges at have været på i hvert fald 10 år og har således omfattet størstedelen af drengenes op-
vækst. det kan på denne baggrund ikke føre til en anden bedømmelse, at volden generelt har
haft en karakter, der ikke gav anledning til andet end røde mærker og rifter. det samme gæl-
                                                - 4 -
der det forhold, at der – også ud over ferier og efterskoleophold – har været længere perioder,
hvor der ikke er udøvet vold, idet voldsudøvelsen har været fast tilbagevendende i hele perio-
den.
fortsat forbrydelse og forældelse
højesteret finder, at den begåede mishandling og tvang, jf. straffelovens § 245, stk. 1, og §
260, stk. 1, nr. 1, omfatter en række ensartede og – uanset de længere perioder uden vold –
kontinuerlige handlinger med en sådan indre sammenhæng, at de må anses for en fortsat for-
brydelse begået indtil anholdelsen den 7. juni 2010 med den virkning, at ingen del af overtræ-
delserne er forældet, jf. straffelovens § 94.
strafudmåling
straffen skal herefter fastsættes efter straffelovens § 245, stk. 1, § 260, stk. 1, nr. 1, § 123 og §
266. mishandlingen i form af simpel vold og tvang overvejende tiltænkt som afstraffelse med
henblik på opdragelse har indebåret hyppig vold mod alle tre drenge begået af deres far i en
meget lang periode, der har omfattet størstedelen af deres opvækst. højesteret finder, at straf-
fen bør fastsættes til fængsel i 1 år og 3 måneder.
udvisning
t er portugisisk statsborger og har haft lovligt ophold her i landet i mere end 10 år. højesteret
finder, at udvisning af ham ikke er bydende nødvendig af hensyn til den offentlige sikkerhed
og derfor vil være i strid med eu-opholdsdirektivets artikel 28, stk. 3, litra a. allerede af
denne grund tiltræder højesteret, at han er frifundet for påstandene om udvisning.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at straffen fastsættes til fængsel i 1 år og 3
måneder.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret.


text:
                     højesterets kendelse
                        afsagt tirsdag den 30. august 2016
sag 192/2016
a kærer bortvisningen af ham fra et retsmøde i sagen:
anklagemyndigheden
mod
t
kæren angår bortvisningen af a fra et retsmøde i en straffesag i østre landsrets 6. afdeling
den 18. december 2015, hvor a var mødt op som tilhører.
ved kendelse af 24. juni 2016 afviste højesteret kæremålet under henvisning til, at kære-
fristen måtte anses for overskredet. som følge af nye oplysninger blev denne kendelse op-
hævet ved kendelse af 29. august 2016 og sagen fremmet til realitetsbehandling.
i pådømmelsen har deltaget tre dommere: vibeke rønne, hanne schmidt og jan schans
christensen.
påstande
a har nedlagt påstand om, at han ikke burde have været bortvist fra retsmødet.
landsretten har henholdt sig til beslutningen.
sagsfremstilling
den 18. december 2015 blev a bortvist fra et retsmøde i en straffesag i østre landsrets 6.
afdeling, hvor han var mødt op som tilhører.
                                                - 2 -
a har foruden at kære beslutningen om bortvisning til højesteret klaget over bortvisningen til
den særlige klageret, der afsagde dom den 24. maj 2015.
i klagerettens dom hedder det bl.a.:
      ”a har anført, at han ønskede at overvære retsmødet som tilskuer. landsdommer b
      burde ikke have truffet beslutning om at tilkalde vagtpersonale, hvorved hun fik ham
      fjernet fra retssalen, uden først at bede ham gå og uden at oplyse, hvorfor han ikke
      havde lov til at overvære retsmødet. han og landsdommer b kunne ikke høre, hvad hin-
      anden sagde, og hun burde have bedt ham om at gentage sig selv. han forstyrrede på
      ingen måde retshandlingen, hvorfor det var malplaceret og absolut grundløst, at han
      blev ført ud af retslokalet.
      …
      landsdommer b har i anledning af klagen til østre landsrets præsident afgivet en ud-
      talelse dateret den 5. januar 2016. hun har over for klageretten henholdt sig til denne
      udtalelse, som er tiltrådt af landsdommer c, der ligeledes deltog som dommer i retsmø-
      det den 18. december 2015. af udtalelsen fremgår følgende:
             ”den 18. december 2015 behandlede 6. afdeling kl. 9.30 i et offentligt retsmøde
             en straffesag under medvirken af domsmænd, hvor jeg var retsformand. der var
             tale om en bevisanke, hvor der ud over tiltalte skulle afgives forklaring af tre vid-
             ner. under afhøringen af det sidste vidne kom en person til stede og satte sig på
             tilhørerpladserne. den pågældende person medbragte en pose eller taske og
             havde, fra han trådte ind i retslokalet, et påfaldende udtryk i øjnene og en bemær-
             kelsesværdig gang, og der opstod en utryg stemning i retslokalet, som påvirkede
             rettens medlemmer og ikke mindst det vidne, der blev afhørt, og den tiltalte.
             efter samråd med mine kolleger rettede jeg som retsformand en forespørgsel til
             den pågældende person for at få afklaret, om han havde tilknytning til sagen. den
             pågældende talte ikke dansk og svarede på engelsk, og jeg var ikke umiddelbart i
             stand til at høre, hvad der blev sagt. herefter spurgte jeg forsvareren og tiltalte,
             om tiltalte havde nærmere kendskab til personen, hvilket blev besvaret benæg-
             tende. forsvareren spurgte derfor den pågældende om baggrunden for dennes til-
             stedeværelse, hvorefter vedkommende svarede, at han var tilhører. herefter fort-
             satte retsmødet, og afhøringen af vidnet blev genoptaget. der var dog fortsat en
             utryg stemning, og vidnet havde svært ved at koncentrere sig om at afgive forkla-
             ring.
             da tilhøreren begyndte at fremtage noget fra den medbragte pose eller taske og
             efterfølgende tillige rejste sig og langsomt begyndte at lyne sin jakke op, valgte
             jeg efter samråd med mine kolleger at tilkalde afdelingens protokolfører med hen-
             blik på at få bistand af vagtpersonalet. hensigten var, at vagtpersonalets tilstede-
             værelse skulle skabe fornøden ro og sikkerhed i retslokalet, og at vagtpersonalet
             om nødvendigt skulle føre tilhøreren ud af retslokalet. vagtpersonalet tog venligt
             og roligt den pågældende person med uden for retslokalet. der blev ikke forinden
                                           - 3 -
        formelt truffet afgørelse om, at den pågældende skulle føres ud af retslokalet. det
        var dog min og mine kollegers opfattelse, at det ikke var forsvarligt at gennemføre
        retsmødet under den pågældendes tilstedeværelse. ved udøvelsen af et sådant
        skøn bør der efter forholdene, hvor enhver uden sikkerhedskontrol kan gå ind i en
        retssal, være en bred margin for skønsudøvelsen – både fra rettens og vagtperso-
        nalets side.
        det bemærkes, at domsmændene tillige gav udtryk for, at de syntes, at det var en
        korrekt beslutning, at vedkommende blev ført ud af retslokalet.”
udtalelsen er fremsendt til den særlige klageret som bilag til et brev af 19. januar 2016
underskrevet af landsdommer b og landsdommer c, hvori bl.a. er anført følgende:
        ”yderligere bemærker vi, at det fremgår af klagen, at døren til retslokalet efterføl-
        gende blev forsynet med skiltning om ”lukkede døre”. en sådan beslutning blev
        ikke truffet under retsmødet, og vi havde ikke kendskab til, hvad der foregik uden
        for retssalen, efter at a havde forladt denne. episoden har efterfølgende været
        drøftet med sektionspersonalet blandt andet med henblik på at forbedre kommuni-
        kationen i forbindelse med eventuel dørlukning.”
a, som har været forelagt udtalelserne fra landsdommer b og landsdommer c, har i
brev modtaget i klageretten den 26. januar 2016 fastholdt klagen bl.a. med henvisning
til, at han ikke har overtrådt nogen sikkerhedsforskrifter, ligesom han ikke har gjort no-
get for at gøre de tilstedeværende i retssalen usikre.
klageretten har anmodet den anklager og den forsvarer, som mødte i straffesagen den
18. december 2015, om deres eventuelle bemærkninger til klagen og til landsdommer
bs udtalelse.
den mødende anklager bo bjerregaard har som svar herpå i en erklæring af 29. februar
2016 anført følgende:
        ”sendes tilbage til den særlige klageret med bemærkning om, at jeg som mø-
        dende anklager i det retsmøde den 18. december 2015, som klagen udspringer af, i
        hovedtræk kan tilslutte mig landsdommer bs beskrivelse af det faktiske forløb
        under retsmødet, herunder at der efter klagerens ankomst opstod en utryg stem-
        ning i retslokalet.
        jeg har ikke kendskab til, hvad der foregik uden for retslokalet, efter at klageren
        havde forladt dette.”
advokat karoline normann, der var mødt som beskikket forsvarer for den tiltalte i den
sag, som a ønskede at overvære, har i brev af 4. marts 2016 bl.a. anført følgende:
        ”klageren kom ind i retslokalet midt i et vidnes forklaring og det skabte i første
        omgang lidt uro i lokalet – ikke mindst for vidnet og min klient, der blev tydeligt
        påvirket. herefter opstod der uklarhed i forhold til klagers eventuelle tilhørsfor-
                                                 - 4 -
             hold til sagen og bevæggrunden for ønsket om at være til stede. han oplyste
             imidlertid, at han blot var tilhører, men hans tilstedeværelse havde utvivlsomt for-
             andret stemningen i retslokalet, og der bestod en tydelig usikkerhed blandt de til-
             stedeværende. jeg forstod, at retsformanden havde tilkaldt vagtpersonalet, idet der
             kom personale og bad klager om at følge med.
             i lyset af, at både min klient og vidnet syntes at fokusere mere på, hvem klager var
             og hvorfor han var til stede, forekom det hensigtsmæssigt, at forhandlingerne
             kunne fortsætte, mens personalet i mellemtiden undersøgte situationen vedrørende
             klager nærmere.” ”
anbringender
a har navnlig anført, at bortvisningen er en afgørelse, han kan kære, jf. retsplejelovens § 968
a, stk. 4. betingelserne i retsplejelovens § 28 b for at nægte ham adgang til retsmødet var ikke
opfyldt, og der blev ikke afsagt kendelse om dørlukning, jf. retsplejelovens § 29. det var der-
for uberettiget, at han blev bortvist fra retsmødet.
landsretten har henholdt sig til sine udtalelser af 5. og 19. januar 2016 gengivet i klagerettens
dom.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 151, stk. 1, 1. pkt., er det retsformandens ansvar at sørge for, at for-
handlingen foregår med orden og værdighed. af § 151, stk. 2, følger videre, at retsformanden
bl.a. ved ”uorden, hvorved forhandlingerne forstyrres”, kan lade vedkommende fjerne fra
retslokalet. beslutningen om at fjerne a fra retslokalet blev ikke ført til retsbogen, og hjemlen
for afgørelsen er ikke oplyst. højesteret lægger imidlertid til grund, at beslutningen blev truf-
fet i medfør af retsplejelovens § 151, stk. 1 og 2.
sagen angår herefter i første række, om en retsformands beslutning om bortvisning af en til-
hører fra et offentligt retsmøde er en afgørelse, der kan kæres af den bortviste, jf. retsplejelo-
vens § 968 a, stk. 4, jf. § 968, stk. 1. er det tilfældet, er spørgsmålet i anden række, om be-
slutningen var i strid med retsplejelovens § 151.
højesterets behandling af kæremålet
beslutningen om bortvisning fra retsmødet var specifikt rettet mod a og var begrundet i as
adfærd. højesteret finder, at beslutningen under disse omstændigheder havde karakter af en
                                               - 5 -
afgørelse over for a, som han var berettiget til at kære uden procesbevillingsnævnets tilla-
delse, jf. retsplejelovens § 968 a, stk. 4.
beslutningen om bortvisning
det fremgår af retsformandens udtalelser af 5. og 19. januar 2016, som er tiltrådt af en af de
øvrige medvirkende dommere, og som understøttes af udtalelser fra den mødende anklager og
forsvarer, at as tilstedeværelse og adfærd i retslokalet gav anledning til en utryg stemning,
som bl.a. påvirkede det vidne, der var ved at afgive forklaring. herefter finder højesteret, at
beslutningen om at fjerne a fra retssalen lå inden for det skøn, der tilkom retsformanden, jf.
retsplejelovens § 151, stk. 1 og 2. det bemærkes herved, at a efter det oplyste ikke havde
tilhørsforhold til sagen eller dens parter.
højesteret tiltræder herefter afgørelsen om bortvisning af a.
                                         thi bestemmes:
landsrettens beslutning om at fjerne a fra retssalen var berettiget.


text:
hft
                                        udskrift
                                            af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
dom
afsagt den 10. marts 2011
p-35-10
                                  bladet dansk beton
                                  (advokat erik hovgaard)
                                  mod
                                  trykkeriselskabet 1918 a/s u/konkurs
                                  v/ kurator ulrik holsted-sandgreen
                                  (advokat ulrik holsted-sandgreen v/ advokatfuldmæg-
                                  tig simon lagrelius)
indledning
sagen drejer sig om, hvorvidt bladet dansk beton er berettiget til at få udbetalt indeståendet
på to af trykkeriselskabet 1918 a/s under konkurs tilhørende konti som separatist, jf. kon-
kurslovens § 82.
                                                     -2-
påstande
bladet dansk beton har nedlagt påstand om, at trykkeriselskabet 1918 a/s under konkurs
skal anerkende bladet dansk betons separatistkrav til indeståendet på kontiene 0249556 og
4180876545, begge i danske bank a/s, med henholdsvis 235.841,48 kr. og 40.886,74 kr. op-
gjort pr. konkursdagen.
trykkeriselskabet 1918 a/s under konkurs har påstået frifindelse.
oplysningerne i sagen
trykkeriselskabet 1918 a/s (i det følgende ”trykkeriselskabet”) blev erklæret konkurs den 3.
september 2009 på baggrund af en egen indgiven konkursbegæring. i perioden frem til den
3. september 2009 drev selskabet trykkerivirksomhed under navnet paritas grafik a/s. tryk-
keriselskabet indgik den 31. august 1994 aftale med en række foreninger om udgivelsen af
bladet dansk beton:
      ”…
      2. aftalen
      udgiverne udgiver bladet dansk beton i henhold til vedhæftede samarbejdsaftale mel-
      lem udgiverne.
      paritas grafik leverer i den forbindelse følgende ydelser:
      a.     deltager i møderne i redaktionsudvalget og rådgiver dette
      b.     fremstiller og udgiver bladet, der skal udkomme én gang hvert kvartal til den
             15.02, 15.05, 15.08 og 15.11.
      c.     træffer aftaler med annoncører.
      d.     træffer aftaler med abonnenter
      e.     forestår den daglige administration af bladets drift.
      f.     foretager alle løbende ind- og udbetalinger og udarbejder regnskab. der opstilles
             et regnskab efter hvert nummer der udgives. regnskabet skal fremsendes til par-
             ternes senest den sidste dato i udgivelsesmåneden. det akkumulerede regnskab
             sammenlignes med budgettet. endvidere opstilles et endelig årsregnskab der revi-
             deres af en statsautoriseret revisor ansat af udgiverne. årsregnskabet skal være
             udarbejdet senest den 10. januar efterfølgende år og revideret senest 10. februar.
      g.     udarbejder i samarbejde med redaktøren og udgiverne det årlige budget for bla-
             dets drift senest den 1. oktober det foregående år.
      budgettet for det kommende år skal være godkendt af parterne senest 2 måneder før
      budgetårets begyndelse. budgetåret følger kalenderåret.
      …
      3. økonomi
                                                    -3-
      i forbindelse med godkendelsen af det kommende års budget træffes en årsaftale omfat-
      tende:
      a. fastlæggelse af honorar for udgivelse af bladet.
           udgivelsen omfatter:
           alle nødvendige arbejder vedrørende produktion, distribution og administration af
           bladet. bladets administration omfatter bl.a.: sekretariatsfunktion, regnskabsføring,
           ind- og udbetalinger, momsregnskab, aftaler med annoncører, deltagelse i redaktio-
           nens møder, oprettelse og vedligeholdelse af forsendelsesregister.
           forsendelsesregisteret er udgiverens ejendom.
      …”
der blev aldrig oprettet et særskilt cvr-nr. for bladet dansk beton. til brug for administra-
tion af aftalen havde trykkeriselskabet to konti i danske bank a/s. paritas grafik a/s er an-
ført som kontohaver af begge konti. de to konti er navngivet ”dansk beton, og blev alene
anvendt til administration af bladet. på tidspunktet for trykkeriselskabets konkurs var der et
indestående på de to konti på i alt 296.738 kr., hvilket beløb er genstand for nærværende sag.
      faktura til kunder mv. blev udfærdiget på brevpapir med ”dansk beton, brøndbytof-
ten 11, 2605 brøndby” angivet som afsender. på de vedlagte girokort var beløbsmodtageren
angivet som ”dansk beton, c/o paritas grafik, brøndbytoften 11, 2605 brøndby”.
      indbetalinger på de to konti blev løbende bogført af trykkeriselskabet. bogføringsbilag
mv. blev udleveret til kpmg, statsautoriseret revisionspartnerselskab, til brug for udarbej-
delse af årsregnskabet i overensstemmelse med administrationsaftalen.
      i årsregnskaberne for 2007 og 2008 har revisor erklæret, at regnskabet gav et retvisende
billede af bladets aktiver og passiver, og at resultatet af bladets aktiviteter var i overens-
stemmelse med administrationsaftalen af 31. august 1994. i årsregnskabet for 2009 medtog
revisor følgende bemærkning i sin konklusion:
             ”bladet dansk beton er tidligere administreret af selskabet paritas grafik, hvilket
      selskab der i 2009 gik konkurs. bladet dansk beton havde eget regnskab og bankkonti
      og i forbindelse med konkursen blev bladet dansk betons konti inddraget i konkursboet.
      bladet dansk beton har derfor stævnet kurator for frigivelse af bankkonti i alt kr.
      296.738. såfremt bladet dansk beton ikke får medhold heri vil det fortsættende admini-
      strationsselskab erstatte kravet til bladet dansk beton inden udgangen af 2010. …”
samme dag, som der blev afsagt konkursdekret, indgik konkursboet en aftale med moder-
selskabet c & e holding aps om overdragelse af trykkeriselskabets aktiver. overdragelses-
                                                   -4-
aftalen var betinget af, at danske bank a/s frafaldt ethvert anmeldelseskrav i konkursboet.
administrationsaftalen af 31. august 1994 er ikke omtalt i overdragelsesaftalen.
       bladet dansk beton anmodede via sin advokat ved brev af 29. september 2009 om at få
indeståendet pr. konkursdagen på de to omhandlede konti udbetalt. ved brev af 8. oktober
2009 afviste kurator, at bladet dansk beton var berettiget at udtage indeståendet som separa-
tist.
       den 30. oktober 2009 sendte bladet dansk beton via deres advokat en e-mail til danske
bank a/s. af det i e-mailen vedhæftede brev fremgår blandt andet, at advokaten ønsker op-
lysninger om "hvorledes kontiene har været klausuleret i danske bank a/s, ligesom jeg skal
bede dem oplyse, om danske bank a/s har været i en position, hvor man kunne foretage
modregning i indestående på kontiene til opfyldelse af trykkeriselskabet 1918 a/s' skyld til
danske bank a/s og i givet fald om en sådan modregning er forsøgt".
       danske bank a/s besvarede henvendelsen pr. e-mail den 2. november 2009 således:
       "...
       ifølge bankens juridiske afdeling har vi ikke mulighed for at give oplysning om kontie-
       ne, uden godkendelse af kontohaver, som jo nu er konkursboet.
              fornyet henvendelse herom bedes derfor ske med samtykke fra boet.
       ...".
kurator foretog fordringsprøvelse den 4. februar 2010, hvortil kurator havde indstillet bladet
dansk betons krav til afvisning. bladet dansk beton var indkaldt. kurator fastholdt ved for-
dringsprøvelsen sin indstilling.
       den 5. marts 2010 indleverede bladet dansk beton stævning mod konkursboet til skif-
teretten.
forklaringer
carsten gram har forklaret, at han har været direktør i trykkeriselskabet, tidligere paritas
grafik a/s, fra starten af 1990’erne og frem til selskabets konkurs. trykkeriselskabet var et
trykkeri, som blev etableret i 1918. c & e holding aps erhvervede i starten af 1990'erne akti-
erne i trykkeriselskabet. han ejer sammen med sin hustru anparterne i c & e holding aps.
c & e holding aps ejer også andre selskaber, som driver virksomhed med grafisk-, digital-
og internetvirksomhed. de øvrige selskaber er ikke gået konkurs. koncernen benytter dan-
                                                -5-
ske bank a/s som bankforbindelse. koncernens samlede skyld til banken er på omkring 7
mio. kr., hvilket beløb koncernselskaberne hæfter solidarisk for.
       i 1994 indgik trykkeriselskabet en aftale om administration og drift af bladet dansk
beton. de overtog aftalen fra et reklamebureau i middelfart, og fik i den forbindelse over-
draget bankkonti, redaktionelle værktøjer og et set up. trykkeriselskabet anvendte på det
tidspunkt forstædernes bank som bankforbindelse, i hvilken bank der blev oprettet en
driftskonto til brug for udgivelsen af bladet. der eksisterede allerede en girokonto i bikuben,
som de overtog. da der ikke var noget krav om, at der skulle oplyses et cvr-nr., blev der ik-
ke oprettet et for bladet dansk beton. han vidste ikke, hvorfor de aldrig fik oprettet et cvr-
nr. renterne blev indberettet til skat på trykkeriselskabets cvr-nr., og blev efterfølgende
indregnet som en indtægt i årsregnskabet for bladet dansk beton. det var revisionen som
varetog kontospecifikationerne, og han kunne derfor ikke forklare under hvilken post i års-
regnskabet renteindtægterne var medregnet.
       trykkeriselskabet havde en selvstændig bogføringskreds til brug for administrationen
af bladet dansk beton. de kaldte bogføringskredsen beton-regnskabet. regnskabet blev ud-
leveret til revisor, som gennemgik det og som kom med sine bemærkninger. derefter blev
årsregnskabet lavet og skrevet under. den 10. februar hvert år skulle det reviderede årsregn-
skab foreligge fra revisor, så det kunne være klar til det første møde i det nye år, som skulle
afholdes senest den 15. februar. årsregnskabet skulle revideres, da det var udgivernes mid-
ler, som blev håndteret. bladet dansk beton løb ikke økonomisk rundt af sig selv, og modtog
derfor tilskud fra udgiverne, så det gik i nul. revisor skulle derfor kontrollere, at regnskabet
faktisk var retvisende. der blev afholdt mindst fire redaktionsmøder om året, hvor de frem-
tidige numre af bladet blev planlagt, og hvor der blev udarbejdet et regnskab for det senest
udgivne nummer. det tilskud, som udgiverne indskød, blev beregnet løbende på baggrund
af allerede indbetalte indtægter og forventede kommende indtægter, så bladet løb rundt
uden tab. bladets regnskaber og kontoudtog blev løbende kontrolleret af redaktionsudval-
get, som tillige kontrollerede, at pengene stod på bladets konto, og dermed også at trykkeri-
selskabet ikke sammenblandede deres egen økonomi med bladets.
       trykkeriselskabet havde til sidst et stort mellemværende med danske bank a/s, og lå-
nemulighederne var udtømt. de drøftede derfor muligheden for en konkurs med efterføl-
gende overdragelse af aktiverne til moderselskabet med banken. både han og danske bank
                                                 -6-
a/s havde den opfattelse, at det ville have været tyveri, hvis trykkeriselskabet havde rådet
over indeståendet på de omhandlede konti. overdragelsesaftalen mellem trykkeriselskabet
og c & e holding aps indeholder intet om dansk beton, da det ikke var trykkeriselskabets
ejendom. han havde ikke adgang til at flytte de omhandlede konti, og det var hans opfattel-
se, at indeståendet utvivlsomt tilhørte dansk beton, hvilket aldrig var et tema i forhandlin-
gerne.
       i forbindelse med administrationen af bladet dansk beton kunne han godt betale reg-
ninger mv. fra de omhandlede konti, men udgifterne skulle først godkendes på et redakti-
onsmøde. det var ikke nødvendigt, at udgiverne skriftligt gav deres samtykke. han gik ud
fra, at udgiverne selv kunne have rådet over kontiene, hvis de overfor banken kunne doku-
mentere, hvem de var.
       det er ham personligt, som skal erstatte bladet dansk beton deres tab, såfremt bladet
taber sagen.
parternes synspunkter
bladet dansk beton har overordnet gjort gældende, at de har status som separatist, og derfor
i medfør af konkurslovens § 82 er berettiget til at få udleveret indeståendet på de i sagen
omhandlede konti.
       det er udgangspunktet i konkurslovens § 82, at alt der på konkurstidspunktet tilhører
tredjemand, skal udleveres til den berettigede. med hensyn til pengebeløb, er det afgørende
at den berettigede kan bevise, at beløbet har været fuldstændig adskilt fra det konkursramte
selskabs øvrige midler.
       det fremgår af administrationsaftalen fra 1994, at trykkeriselskabet var forpligtiget til
at "foretage alle løbende ind- og udbetalinger og udarbejde regnskab”. deraf følger, at tryk-
keriselskabet var forpligtiget til at holde deres egne midler adskilt fra bladet dansk betons
midler. i modsat fald ville det have været formuleret som, at trykkeriselskabet var forpligti-
get til at "registrere" ind- og udbetalingerne.
       der har aldrig været sammenblanding af det konkursramte selskabs midler og bladets
midler. dette blev kontrolleret 4 gange om året, når redaktionsudvalget på redaktionsmø-
derne gennemgik regnskabet fra det senest udgivne blad, konti og posteringer. derudover
                                                 -7-
var det på baggrund af trykkeriselskabets posteringer, at der blev udarbejdet og konsolide-
ret et regnskab, som efterfølgende blev revideret af en statsautoriseret revisor. revisor afgav
hvert år en blank erklæring, hvoraf fremgik at administrationsaftalen var blevet overholdt.
       den strenge kontrol hindrede ikke direktøren i faktisk at kunne have tilegnet sig mid-
lerne, men i så fald ville han have gjort sig skyldig i tyveri. tilsvarende situation gør sig gæl-
dende ved en advokats råden over klientkontomidler. i den situation er der fast praksis for,
at klienten efterfølgende opnår en separatiststatus i advokatens konkursbo.
       det må kunne lægges til grund, at det nu konkursramte selskab selv har opfattet mid-
lerne på de omhandlede konti som separerede og som tilhørende bladet dansk beton. i mod-
sat fald kunne trykkeriselskabet, som havde en dårlig økonomi, have brugt midlerne til at
betale deres kreditorer.
       derudover må det kunne lægges til grund, at danske bank a/s, som har et betydeligt
tilgodehavende i koncernen, tillige havde opfattelsen af, at indeståendet på de to konti i sa-
gen tilhørte bladet dansk beton. i modsat fald ville banken have udnyttet deres modreg-
ningsadgang. såfremt konkursboet får medhold, vil de øvrige kreditorer blive uberettiget be-
riget, idet danske bank a/s burde have modregnet, og konkursboet dermed under ingen
omstændigheder burde være kommet i besiddelse af midlerne.
       sammenfattende har de to konti, navngivet ”dansk beton”, alene været anvendt til
ind- og udbetalinger vedrørende driften og administrationen af bladet dansk beton. det nu
konkursramte selskab har ikke haft ret til at råde over midlerne på de to konti. dertil kom-
mer, at midlerne var separeret fra trykkeriselskabets øvrige midler, og at separationen var
sikret ved, at navngivningen af kontiene.
       bladet dansk beton har dermed løftet bevisbyrden for, at midlerne har været adskilt på
en sådan måde, at dansk beton har opnået separatiststatus.
konkursboet har overordnet gjort gældende, at bladet dansk beton ikke er berettiget til at få
udleveret indeståendet på de i sagen omhandlede konti i medfør af konkurslovens § 82.
       det fremgår ikke af administrationsaftalen fra 1994, at trykkeriselskabet var forpligti-
get til at holde midlerne vedrørende drift og administration af bladet dansk beton adskilt fra
trykkeriselskabets øvrige midler. danske bank a/s, som er trykkeriselskabets primære
bankforbindelse, havde hverken sikkerhed eller pant i de omhandlede konti. uagtet at tryk-
                                                -8-
keriselskabet ikke valgte at gøre brug deraf, kunne de have disponeret over de pågældende
konti til dækning af udgifter, mv.
      uden vidneforklaring fra danske bank a/s er det ikke dokumenteret, at danske bank
a/s har undladt at modregne, fordi de var af den opfattelse, at indeståendet tilhørte dansk
beton. det fremgår af e-mailen fra danske bank a/s til dansk betons advokat, at danske
bank a/s har den opfattelse, at det er det konkursramte selskab, og nu konkursboet, som er
kontohaver, ligesom det af overdragelsesaftalen mellem det nu konkursramte selskab og c &
e holding aps, at danske bank a/s har forpligtiget sig til ikke at anmelde et krav i kon-
kursboet. danske bank a/s har som bank til et konkursramt selskab en ret til modregning,
men ikke en pligt, og det må kunne lægges til grund, at danske bank a/s valgte ikke at
modregne, fordi de indirekte, via overdragelsesaftalen, havde forpligtiget sig til ikke at an-
melde krav i konkursboet.
      ved vurderingen af om dansk beton har status som separatist, er det afgørende, at
trykkeriselskabet har haft muligheden for at råde over de omhandlede konti i strid med
administrationsaftalen. det er underordnet, at de valgte ikke at gøre det.
      det følger af konkurslovens § 32, at konkursmassen omfatter ”skyldnerens formue ved
afsigelsen af konkursdekretet”. pengebeløb på en bankkonto registreret hos et konkursramt
selskab er omfattet af konkursmassen, medmindre der kan føres bevis for, at kontohaver har
været afskåret fra at råde over indeståendet.
      det må kunne lægges til grund, at danske bank a/s ikke var vidende om, at pengene
tilhørte dansk beton; dels har dansk beton aldrig har givet danske bank a/s besked om, at
det alene var udgiverne af bladet dansk beton, som kunne råde over midlerne på de om-
handlede konti, og dels har det altid har været en fra trykkeriselskabet tilknyttet person,
som benyttede de omhandlede konti. derudover har de omhandlede konti altid tilhørt tryk-
keriselskabet, og alene været navngivet "dansk beton". dansk beton har dermed ikke foreta-
get den fornødne sikringsakt til at beskytte sin ret.
      situationen kan ikke sammenlignes med en advokats uberettigede råden over klient-
kontomidler, da dette område er nøje reguleret, og derfor udenfor sammenligning.
                                                 -9-
sø- og handelsrettens afgørelse
det er under sagen ubestridt, at de omhandlede konti i danske bank a/s, kontonummer
02499556 og 4180876545, udelukkende har været anvendt til ind- og udbetalinger vedrøren-
de administration af dansk beton, og at begge konti har været navngivet ”dansk beton”.
       det fremgår af kontoudtog fra de omhandlede konti, at trykkeriselskabet er kontoha-
ver, og uagtet at kontiene var navngivet ”dansk beton” har skifteretten lagt til grund, at kon-
tiene reelt tilhørte trykkeriselskabet, men blev brugt til at administrere bladet i overens-
stemmelse med administrationsaftalen.
       det er tillige ubestridt, at den mellem parterne indgåede administrationsaftale ikke ud-
trykkeligt indeholder en bestemmelse om, at trykkeriselskabet var pligtig at holde bladets
midler afsondret fra selskabets øvrige midler. carsten gram har for skifteretten forklaret, at
såfremt han havde rådet over indeståendet på kontoen til brug for andet end bladet, ville det
være tyveri. carsten gram har tillige forklaret, at han kunne betale regninger mv. fra de på-
gældende konti uden udgivernes skriftlige samtykke.
       skifteretten har på den baggrund lagt til grund, at trykkeriselskabet ikke på noget
tidspunkt har udøvet en faktisk råden over de pågældende konti uden udgivernes mellem-
komst, og at det i så fald ville have været i strid med det interne forhold mellem trykkerisel-
skabet og udgiverne af bladet. derudover har skifteretten lagt til grund, at trykkeriselskabet
har holdt sine og bladets midler adskilt.
       det følger af konkurslovens § 32, at alt hvad der tilhører konkursboet på tidspunktet
for et selskabs konkurs kan inddrages under konkursmassen. det følger af konkurslovens §
82, at hvad der tilhører tredjemand eller af andre grunde ikke kan inddrages i konkursmas-
sen, skal udleveres til den berettigede.
       for at pengebeløb ikke inddrages under konkursmassen i medfør af konkurslovens §
32, må det kræves at pengene, helt frem til konkurstidspunktet, har været holdt adskilt fra
skyldnerens formue, og at skyldneren har været forpligtiget dertil, således at skyldneren fak-
tisk har været afskåret fra at råde over midlerne.
       på baggrund af administrationsaftalens ordlyd har skifteretten lagt til grund, at trykke-
riselskabet ikke var forpligtiget til at holde sine og bladets midler adskilt. skifteretten har
derudover lagt vægt på direktør carsten grams forklaring, hvorefter han uden udgivernes
                                                  - 10 -
skriftlige samtykke kunne betale regninger mv. fra de omhandlede konti. på den baggrund
har skifteretten lagt til grund, at trykkeriselskabet således ikke var faktisk afskåret fra at rå-
de over indeståendet på de pågældende konti.
       indeståendet på kontonummer 02499556 og 4180876545 i danske bank a/s tilfalder så-
ledes konkursmassen, jf. konkurslovens § 32, og konkursboet frifindes for bladet dansk be-
tons påstand.
bladet dansk beton skal til trykkeriselskabet betale sagens omkostninger, som under hen-
syntagen til sagens omfang og resultat kan fastsættes til 30.000 kr.
                                          thi kendes for ret:
trykkeriselskabet 1918 a/s under konkurs v/ kurator advokat ulrik holsted sandgreen fri-
findes for bladet dansk betons påstand.
i sagsomkostninger betaler bladet dansk beton inden 14 dage til trykkeriselskabet 1918 a/s
under konkurs v/ kurator advokat ulrik holsted-sandgreen 30.000 kr. sagsomkostningsbe-
løbet forrentes i medfør af rentelovens § 8 a.
                                    henriette fabritius tengnagel
                                                (sign.)
                                             ___ ___ ___
                                   udskriftens rigtighed bekræftes
                           p.j.v. sø- og handelsretten, den 10. marts 2011