text:
h0066001 - asn
                                      udskrift
                                          af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
den 28. juli 2006 blev af retten i sagen
h-66-05
wm-data danmark a/s
(advokat jacob tøjner
v/ advokat claes christensen)
   mod
neoprocess a/s
(advokat ole østergaard)
afsagt sålydende
                                        d o m:
indledning og påstande
sagen vedrører spørgsmålet, om neoprocess a/s´ (neoprocess) ansættelse af
it-konsulenterne niels kodal og kenneth minck er en overtrædelse af et ansæt-
telsesforbud aftalt mellem neoprocess og wm-data danmark a/s (wm-data), og
om en eventuel overtrædelse af forbuddet skal udløse betaling af konventional-
bod.
wm-data har nedlagt påstand om, at neoprocess betaler 1.500.000 kr. med
tillæg af rente i henhold til renteloven fra 24. juli 2005, subsidiært med tillæg af
procesrente fra den 16. august 2005.
                                           - 2 -
neoprocess har påstået frifindelse.
sagens omstændigheder
wm-data er en svenskejet, børsnoteret virksomhed med ca. 750 medarbejdere i
danmark. virksomheden indgår i wm-koncernen, der tillige er repræsenteret i
sverige, norge og finland. virksomheden beskæftiger sig med levering af it-
konsulentydelser, herunder softwareudvikling og –tilpasning blandt andet inden
for microsoft business solutions økonomiprogram axapta.
neoprocess er en dansk it-konsulentvirksomhed, der leverer konsulentydelser
inden for blandt andet axapta. virksomheden er beliggende i odense og har 21
ansatte.
den 13. oktober 2004 indgik wm-data og neoprocess en konsulentrammeaftale,
som dækkede konsulentydelser leveret af wm-data til neoprocess. standard
konsulentvilkårene til aftalen indeholdt en konkurrenceklausul, hvoraf blandt
andet fremgår:
”5.15. konkurrenceklausul
5.15.1.       kunden [neoprocess] forpligter sig til, ikke uden wm-datas samtykke, ak-
              tivt at ansætte eller på anden måde tilknytte wm-datas konsulenter. nær-
              værende bestemmelse gælder indtil 12 måneder efter en delaftales ophør.
              i tilfælde af overtrædelse af nærværende bestemmelse, betaler kunden
              wm-data en konventionalbod på kr. 750.000,- per gang. sådan konventio-
              nalbod forfalder til umiddelbar betaling.
…”
samme dag blev der indgået en delaftale om et konkret samarbejde mellem par-
terne om levering af it-konsulentydelser vedrørende microsoft-programmet
axapta til kunden carefarm a/s i odense. af delaftalens punkt 3 fremgår blandt
andet:
”3. eventuel beskrivelse af rammerne for leverancen
projektet omfatter leverance af axapta projekt til carefarm a/s, odense.
wm-data er underleverandør til neoprocess a/s på dette projekt, som henholdsvis leve-
randør af konsulenter til udvalgte områder, samt hele udviklingsopgaven for så vidt disse
foregår i axapta.
                                           - 3 -
fra wm-data varetages håndteringen af denne opgave af mikkel schausen som salgsan-
svarlig og kim j. nielsen som teamleder.
følgende konsulenter er tilknyttet projektet:
karsten boelsmark jensen
kim nielsen
bo jørgensen
følgende udviklere er tilknyttet projektet:
udpeges senere.....
…
konkurrenceklausul:
wm-data og neoprocess forpligter sig til ikke at ansætte hinandens medarbejdere uden
modpartens accept, i hele aftalens løbetid og herefter ikke indtil 12 måneder efter afta-
lens ophør.
…”
den 3. maj 2005 blev der indgået en ny delaftale indeholdende mindre ændrin-
ger blandt andet vedrørende timeafregning og kørsel. desuden blev det i afta-
lens punkt 3 tilføjet, at kaspar hasson var udpeget som udvikler. der blev ikke
foretaget ændringer vedrørende konkurrenceklausulen.
parterne er enige om, at hverken niels kodal eller kenneth minck arbejdede på
carefarm-projektet.
i januar 2005 søgte neoprocess gennem et rekrutteringsbureau nye medarbej-
dere. lars bøgebjerg, en medarbejder hos wm-data, reflekterede på annoncen.
da neoprocess blev opmærksom på lars bøgebjergs ansættelsesforhold, kontak-
tede administrerende direktør i neoprocess, søren skovbølling, salgschef mikkel
schausen hos wm-data, for at få virksomhedens accept af, at man trods det af-
talte ansættelsesforbud, kunne ansætte den pågældende. mikkel schausen hen-
viste søren skovbølling til divisionsdirektør anker pallesen, der i en e-mail af 28.
januar 2005 meddelte sit samtykke under nærmere angivne betingelser.
den 8. juni 2005 købte wm-data med virkning fra den 10. juni 2005 axapta-
divisionen i it-virksomheden munk it a/s (munk it). munk it var beliggende i
odense. af overdragelsesaftalen fremgår blandt andet, at aktiviteten omfatter 24
medarbejdere, hvis navne fremgår af et bilag til aftalen. niels kodal og kenneth
                                            - 4 -
minck var anført på dette bilag. af aftalens pkt. 9 fremgår, at de i bilaget nævnte
medarbejdere overtages af wm-data pr. overtagelsesdagen
den 9. juni 2005 blev der afholdt informationsmøde i odense, hvor medarbej-
derne hos munk it blev orienteret om overdragelsen og dennes betydning for
deres ansættelsesforhold. det blev herunder oplyst, at medarbejderne i fremti-
den skulle arbejde i kolding.
i et brev af 9. juni 2005 rettede kenneth minck henvendelse til søren skovbøl-
ling. af brevet fremgår blandt andet :
”ansøgning om ansættelse hos neoprocess
hej søren.
i fortsættelse af vores tidligere samtaler omkring ansættelse hos neoprocess vil jeg gerne
henvise til det mundtlige tilbud i gav mig tilbage i april 2005 og som du bekræftede tele-
fonisk i slutningen af maj. som du sikkert er bekendt med, så har munk it solgt sin axap-
ta-division til wm data. det betyder for det første, at jeg fremover ville skulle arbejde i
kolding og for det andet vil jeg hellere arbejde i en mindre organisation, hvor jeg kan
være med til at påvirke og udvikle virksomheden.
derfor vil jeg gerne ansøge om en stilling som axapta-konsulent/-arkitekt hos neopro-
cess.   …….
jeg har brug for en hurtig afklaring, da jeg skal melde tilbage til wm data og munk it
inden månedens udgang. jeg har allerede aftalt møde med wm data for at høre hvad de
kan tilbyde og vil i den forbindelse gerne mødes med dig for at have det komplette over-
blik før jeg beslutter mig endegyldigt
…”
den 10. juni afholdt administrationschef hos wm-data ole ulsøe et møde i kol-
ding med medarbejderne fra munk it.
i brev af 12. juni 2005 skrev niels kodal følgende til heine krog iversen, der var
den anden direktør i og medejer af neoprocess:
”job hos neoprocess
hej heine.
da vi sidste gang afholdt pokeraften sagde du, at i stadig ville have brug for flere udvik-
ler-ressourcer i den næste periode. kan jeg komme i betragtning til et disse jobs?
                                               - 5 -
vi har lige fået at vide i torsdags, at vi fra på onsdag i næste uge skal til at arbejde hos
wm data i kolding. munk it har solgt hele vores division til wm og vi kommer til at høre
til kolding. det har jeg ikke lyst til, så jeg vil meget gerne ansøge om en stilling som ud-
vikler hos neoprocess.
…
jeg vil meget gerne komme til en personlig samtale indenfor de nærmeste dage, da jeg
har brug for at vide, hvor jeg står, da jeg gerne vil kunne meddele wm om jeg er med
eller ej. hvis vi kan blive enige om en aftale vil jeg meget gerne med på jeres stjernehold.
…”
i brev af 23. juni 2005 opsagde niels kodal sin stilling overfor wm-data.
i enslydende breve modtaget hos wm-data den 24. juni 2005 og hos munk it
den 27. juni 2005 opsagde kenneth minck sin stilling.
det er ikke oplyst, hvornår niels kodal og kenneth minck indgik endelig aftale
med neoprocess, men der er enighed om, at det skete efter den 12. juni 2005
og inden den 17. juni 2005.
forklaringer
anker pallesen har forklaret, at han har været ansat i wm-data i 13 år, de se-
neste år som divisionsdirektør.
konsulentrammeaftalen er en standardaftale, der har været i brug de sidste 5 år.
i hans division er der 300 samarbejdspartnere, som har skrevet under på en
standardkontrakt indeholdende et ansættelsesforbud, som gælder samtlige med-
arbejdere i wm-data. konventionalboden er ligeledes sædvanlig. grunden til, at
man har sådanne aftaler, er, at man ønsker at forhindre, at wm-datas samar-
bejdspartnere ”prikker” deres medarbejdere. wm-data er en vidensvirksomhed,
som kun er noget værd i kraft af sine medarbejdere. udgifterne til rekruttering
af en ny it-konsulent udgør ca. 100.000 kr. hertil kommer, at en nyansat sjæl-
dent har den fornødne viden, navnlig om kunderne, og derfor skal oplæres. i den
første tid kan der derfor ikke kræves fuld betaling for konsulentens arbejde hos
kunden.
den 8. juni 2005 købte wm-data axapta-divisionen hos munk it. han var med til
at forhandle overdragelsesaftalen, og under forhandlingerne blev både niels ko-
dal og kenneth minck nævnt, da de var nogle af de dygtigste og mest attraktive
medarbejdere hos munk it. samme dag havde han et møde med nogle munk-
                                         - 6 -
medarbejdere, herunder kenneth minck, som skulle være ”ambassadører” for
wm-data i forbindelse med overtagelsen af munk it. kenneth minck gav da ud-
tryk for, at han ville med.
den 9. juni 2005 blev der afholdt orienteringsmøde for medarbejderne, hvor de
fik at vide, at hvis de ikke ønskede at komme med wm-data til kolding, var det i
orden. der var ikke tale om, at man ville tvinge dem.
han ringede samme aften til søren skovbølling og fortalte om overtagelsen af
munk it. stemningen var god under samtalen. han har samarbejdet med søren
skovbølling længe. søren skovbølling sagde, at wm-data havde gjort en dårlig
handel, og at munk it´s kunder og medarbejdere ville forsvinde. han gav ikke
under samtalen overfor søren skovbølling udtryk for, at det ville være i orden,
hvis neoprocess ansatte medarbejdere omfattet af overdragelsen. han kan have
sagt, at det var indkalkuleret i prisen, at nogle medarbejdere ville forsvinde. han
kan ikke huske, at søren skovbølling skulle have sagt, at medarbejdere fra munk
it var på vej over til neoprocess.
den 10. juni blev der holdt et møde i kolding med medarbejderne. de medar-
bejdere, der ikke ville med over, ville få deres sædvanlige opsigelse.
i januar 2005 havde man accepteret, at neoprocess ansatte lars bøgebjerg, der
da var ansat hos wm-data. søren skovbølling var bekendt med, at accepten ikke
var udtryk for en generel tilladelse til, at neoprocess kunne ansætte wm-data-
medarbejdere. på baggrund af forløbet i januar var søren skovbølling endvidere
bekendt med, at henvendelse skulle ske til ham i lignende situationer.
søren skovbølling har forklaret, at han stiftede neoprocess sammen med hei-
ne krog iversen i august 2004. han ejer nu 100 % af aktierne, men heine krog
iversen var medejer i juni sidste år. der har været kraftig vækst i virksomheden,
og de har rekrutteret medarbejdere igennem hele perioden.
i maj 2005 indgik de en ny delaftale vedrørende carefarm-projektet. baggrun-
den for den nye aftale var, at de medarbejdere, wm-data stillede til rådighed for
projektet, ikke havde de fornødne kompetencer. ansættelsesforbuddet i delafta-
len er wm-datas standard. inden indgåelse af aftalen sikrede de sig dog, at den
også varetog neoprocess´ interesser. han mener, at ordlyden af den anden del-
aftale er den samme som af den første. delaftalen vedrører efter hans opfattelse
alene carefarm-projektet.
                                        - 7 -
i januar 2005 søgte neoprocess nye medarbejdere gennem et rekrutteringsfir-
ma. de fik i den anledning en henvendelse fra lars bøgebjerg. i forbindelse med
forhandlingen om ansættelsen med anker pallesen var det vigtigt for ham at
understrege, at han ikke havde handlet aktivt i forhold til lars bøgebjerg, da
man ikke rekrutterer hinandens medarbejdere på et projekt. han ville sikre sig,
at de kunne fortsætte det gode samarbejde med wm-data. han undersøgte ikke
i den forbindelse samarbejdsaftalen og tænkte ikke på ansættelsesforbuddet.
det var vigtigt for anker pallesen, at det ikke var en medarbejder fra carefarm-
projektet, som blev ansat af neoprocess.
det er rigtigt, at anker pallesen fortalte ham om købet af munk it. han mener,
at han i den forbindelse fortalte anker pallesen, at der var medarbejdere og
kunder på vej fra munk it til neoprocess. det er rigtigt, at han sagde, at købet
vil smuldre, fordi kunder og medarbejdere allerede var på vej væk. anker palle-
sen svarede hertil, at det var inkluderet i prisen, og at han håbede, at søren
skovbølling ville opføre sig pænt.
i august 2004 var han i dialog med kenneth minck, hvor han tilbød ham ansæt-
telse som konsulent hos neoprocess. kenneth minck afslog, da han mente, at
neoproces var for lille en virksomhed. kenneth minck blev herefter ansat hos
munk it. i april 2005 gav de på ny kenneth minck et mundtligt ansættelsestil-
bud. kenneth minck ringede til ham den 9. juni 2005 om aftenen, lige efter at
han havde talt med anker pallesen, og ønskede tilbuddet om ansættelse bekræf-
tet. de holdt på kenneth mincks foranledning møde samme aften. kenneth minck
fortalte, at wm-data havde oplyst, at han havde frist til den 1. juli til at meddele,
om han ville arbejde for wm-data. i så fald skulle der udarbejdes en ny ansæt-
telseskontrakt. wm-data havde videre oplyst, at han kunne betragte sig som
opsagt, hvis han ikke skrev under på en ny kontrakt inden 1. juli. de indgik ikke
om aftenen aftale om ansættelse, men først den 17. juni. han ved, at kenneth
minck skulle til møde hos wm-data inden den 17. juni.
ole ulsøe har forklaret, at han er administrationschef i wm-data. personalead-
ministration hører under hans arbejdsområde. de ca. 800 ansatte i wm-data har
alle en standardansættelseskontrakt, dog er der for enkelte foretaget mindre
justeringer. han har været med i ca. 10 virksomhedsoverdragelser.
den dag, wm-data købte munk it, blev der afholdt et informationsmøde. han
deltog på mødet og informerede blandt andet medarbejderne om standardan-
sættelsesaftalerne i wm-data. han oplyste endvidere, at der ville blive afholdt
                                         - 8 -
opfølgningsmøder for medarbejderne. på det efterfølgende opfølgningsmøde blev
den enkelte medarbejders vilkår drøftet med en leder. overtagelsen af munk it
var speciel, fordi medarbejdernes arbejdssted blev ændret fra odense til kol-
ding. de ville ikke tvinge nogen til at flytte med, og han gjorde derfor meget ud
af at tydeliggøre for medarbejderne, at de, der ikke ønskede at tage til kolding,
kunne betragte sig som opsagt. det blev gjort klart for medarbejderne, at de var
ansat hos wm-data og ikke hos munk it.
kim nielsen har forklaret, at han i 3 år har været team-chef i wm-data. han
har ansvaret for personale, ansættelser, løn og planlægning. han var niels ko-
dals chef. han havde møde med niels kodal den 10. og 13. juni. på mødet den
13. juni drøftede de niels kodals kompetencer, opgaver, efteruddannelse, løn og
praktiske forhold. niels kodal skulle blandt andet have kompensation for den
øgede transporttid, som flytningen til kolding ville medføre. niels kodal sagde
ikke noget om, at han ikke ville fortsætte hos wm-data. de blev enige om de
fremtidige ansættelsesvilkår. der blev sendt en ny ansættelseskontrakt samme
dag eller dagen efter. niels kodal ringede den 15. juni 2005 om morgenen, hvor
han havde første arbejdsdag i kolding. han opsagde sin stilling, da han havde
sagt ja til et job hos neoprocess og ikke ønskede den daglige kørsel til kolding.
han var overrasket over, at opsigelsen kom så hurtigt, men han var klar over, at
alle medarbejderne hos munk it var utilfredse med den forøgede transporttid.
han ringede herefter til heine krog iversen, fordi han ønskede, at niels kodal
skulle starte så hurtigt som muligt hos neoprocess, så wm-data ikke skulle bru-
ge ressourcer på at integrere ham i virksomheden. det var en kort samtale med
heine krog iversen, hvor de ikke drøftede ansættelsesforbuddet, som han var
bekendt med. han følte ikke, at han kunne forhindre, at niels kodal forlod wm-
data. han ved ikke, om han havde fuldmagt til at acceptere en overtrædelse af
ansættelsesforbuddet. på mødet med niels kodal den 13. juni oplyste han ikke,
overfor hvem niels kodal i givet fald skulle sige op.
mikkel schausen har forklaret, at han er salgschef hos wm-data. det er ham,
der har udfærdiget og underskrevet aftalerne udarbejdet i forbindelse carefarm-
projektet. neoprocess var løbende på jagt efter nye medarbejdere, og man hæf-
tede derfor delaftalen på den oprindelige samarbejdsaftale for at beskytte wm-
datas medarbejdere. de var enige om indsættelsen af ansættelsesforbuddet,
hvis formulering blev drøftet med søren skovbølling og heine krog iversen. del-
aftalen var en præcisering af konsulentrammeaftalen. den oprindelige aftale blev
indgået den 13. oktober 2004, mens en ny delaftale blev indgået den 3. maj
2005, da behovet for konsulenter havde ændret sig. med formuleringen ”hinan-
dens medarbejdere” i delaftalen, menes der alle medarbejdere, og ikke kun de,
                                        - 9 -
der arbejdede på det pågældende projekt. delaftalen er en del af konsulent-
rammeaftalen, og retsvirkningen af overtrædelse af ansættelsesforbuddet frem-
går derfor af konsulentrammeaftalen.
i januar 2005 ringede søren skovbølling til ham og fortalte, at de via et rekrut-
teringsbureau var blevet sat i forbindelse med en ansøger fra wm-data, lars
bøgebjerg. den pågældende arbejdede ikke på carefarm-projektet. da han ikke
havde personaleansvar, henviste han søren skovbølling til anker pallesen. han
gav i den forbindelse udtryk for, at han ikke kunne tage stilling til en sådan hen-
vendelse.
heine krog iversen har forklaret, at han var medejer af neoprocess i somme-
ren 2005. han hørte om wm-datas overtagelse af munk it fra søren skovbølling,
der havde oplysningerne fra anker pallesen. han blev orienteret samme dag,
som overdragelsen fandt sted, eller den næste.
han havde igennem lang tid haft kontakt til niels kodal, som han har arbejdet
sammen med hos munk it. de mødtes blandt andet til pokeraftener. da niels
kodal er dygtig, havde han mange gange forsøgt at overtale ham til at lade sig
ansætte hos neoprocess.
niels kodal ringede til ham kort tid efter, at han var blevet orienteret om salget
af munk it, og sagde, at der efter salget var sket væsentlige ændringer i hans
ansættelse. han spurgte, om der var mulighed for, at han kunne begynde hos
neoprocess. de afholdt efterfølgende et møde, hvor de hurtigt blev enige om, at
niels kodal skulle begynde hos dem den 1. august 2005. de underskrev en an-
sættelseskontrakt den samme uge, og det kan godt passe, at de blev enige den
13. juni.
han blev efterfølgende ringet op af kim nielsen, som han kendte i forvejen. kim
nielsen sagde, at neoprocess havde ”trukket det længste strå”, og ville herefter
høre, om de kunne tage niels kodal lidt før. de enedes om, at niels kodal skulle
begynde den 1. juli 2005. han regnede med, at kim nielsen, der var blevet præ-
senteret som chef for kolding afdelingen, kunne ansætte og afskedige folk. de
drøftede ikke samarbejdsaftalen.
niels kodal fortalte ham, at de fået at vide, at hvis de ikke ønskede at flytte med
til kolding, var de at betragte som opsagt. han mente derfor ikke, at der kunne
opstå nogen konflikt med wm-data.
                                        - 10 -
de har ikke haft indflydelse på formuleringen af samarbejdsaftalen, da det var
en standardaftale. der blev efterfølgende lavet en præcisering af aftalen, hvor
det hold, der arbejdede på carefarm-projektet, blev ”låst fast”, så man ikke re-
krutterede hinandens medarbejdere. det var endvidere et mål, at aftalen skulle
gøres mere gensidig.
niels kodal har forklaret, at han arbejder som seniorudvikler hos neoprocess.
han arbejder hovedsageligt med axapta-opgaver.
han har arbejdet hos munk it, siden han var i praktik der i 2003. han havde
kontakt med og kendte flere ansatte hos neoprocess. neoproces ville gerne an-
sætte ham, men han følte, at han havde en forpligtelse over for munk it til at
blive.
han deltog i informationsmødet den 9. juni 2005 og fik der at vide, at hans ar-
bejdsplads i fremtiden ville ligge i kolding. den 10. juni deltog han i et møde i
kolding, hvor de fik oplyst, at hvis medarbejderne ikke inden den 1. juli 2005
havde tilkendegivet, at de ville med til kolding, så kunne de betragte sig som
opsagt. hans første tanke den 9. juni var, at han nu ville arbejde for neoprocess.
i løbet af weekenden skrev han en ansøgning, og om mandagen ringede han til
heine krog iversen.
heine krog iversen var interesseret, og de aftalte at mødes om mandagen eller
tirsdagen. dagen efter dette møde opsagde han mundtligt sin stilling over for
kim nielsen.
samme dag, som han mødtes med heine krog iversen, havde han også et møde
med kim nielsen, hvor de afstemte forventningerne til en ansættelse hos wm-
data, men de aftalte ikke noget, og han fik ikke noget udkast til ansættelseskon-
trakt. han sagde til kim nielsen, at han overvejede at skifte til neoprocess.
kim nielsen blev skuffet over opsigelsen, og de enedes om, at han skulle skifte
så hurtigt som muligt til neoprocess. han skiftede den 1. juli og skulle forinden
afslutte sine opgaver. han afsluttede opgaverne i kolding eller ude hos kunder-
ne.
han var forvirret over handlingsforløbet, hvor ingen vidste, om han var opsagt.
han sendte derfor enslydende opsigelser til munk it og wm-data. han overveje-
de ikke at meddele wm-data, at han betragtede sig som opsagt.
                                       - 11 -
der er ikke mange attraktive jobmuligheder for ham i odense, da der udover
neoprocess kun er to små it-huse. han ville dog også kunne få job hos en kun-
de.
kenneth minck har forklaret, at han er produktchef hos neoprocess. i 2004
blev han ansat hos munk it, hvor han arbejdede med axapta-opgaver.
han har kendt søren skovbølling og heine krog iversen siden 2001. i maj 2005
talte han med søren skovbølling om ansættelse hos neoprocess. på daværende
tidspunkt ville han gerne blive hos munk it, men han afviste ikke et senere skif-
te. han hørte om overdragelsen af munk it den 7. eller 8. juni, idet han deltog i
et møde med bl.a. anker pallesen, kim nielsen og helge munk. tanken var, at
han skulle være frontløber for at motivere medarbejderne til ansættelse hos vm-
data. han skulle også udpege 2-3 ansatte, som ikke skulle med over. den 9. juni
var han med til mødet i odense, hvor salget blev offentliggjort, og den 10. juni
deltog han i endnu et møde i kolding. på dette møde fik de oplyst, at de kunne
betragte sig som opsagt, hvis ikke de ville med til kolding.
den 9. juni kontaktede han søren skovbølling. på dette tidspunkt vidste han
endnu ikke, hvad wm-data kunne tilbyde, og han sagde derfor til søren skovbøl-
ling, at han også gerne ville tale med wm-data. de aftalte et møde i den følgen-
de uge, måske den 16. juni. han deltog inden den 16. juni i et opfølgningsmøde
med kim wolters fra wm-data, som han meddelte, at han også forhandlede med
andre. han blev ikke tilbudt nogen kompensation for rejsetid, og han fik ikke
nogen ny ansættelseskontrakt. herefter holdt han møde med søren skovbølling,
og de blev enige om en ansættelsesaftale. han ved ikke, om han har sagt til sø-
ren skovbølling, at han var opsagt. han betragtede sig som værende i opsagt
stilling. umiddelbart efter samtalen ringede han til helge munk og herefter til
kim wolters. der var ingen, der fortalte ham, hvor han skulle sige op. han op-
sagde ansættelsen mundtligt den 16. eller 17. juni over for kim wolters og helge
munk. han skrev to opsigelser, da han var i tvivl om, hvor han var ansat, og da
kim wolters ikke havde kunnet fortælle ham, hvem der kunne modtage en opsi-
gelse. anker pallesen ringede derefter til ham, og han var til et møde med anker
pallesen, hvor han blev spurgt om, hvorfor han ikke ville med over i vm-data.
han svarede, at det handlede om afstand og manglende mulighed for kompeten-
ceudvikling. han blev tilbudt et pænt beløb, hvis han ville blive i vm-data, men
han ville ikke ”føle sig købt”. han vurderede desuden neoprocess som en mere
attraktiv arbejdsplads. anker pallesen sagde, at han ville gøre alt for at få ham
tilbage.
                                        - 12 -
efter opsigelsen overvejede han, om han skulle arbejde for munk og nægte at
tage til kolding. efter råd fra sin organisation valgte han af loyalitetsgrunde at
gøre arbejdet færdigt og arbejde i kolding. han arbejdede i vm-data regi indtil
sommerferien.
der er ikke andre it-virksomheder i odense, hvor han ville kunne arbejde. end
neoprocess. han ville dog kunne få job hos en kunde.
parternes argumenter
wm-data har gjort gældende, at konsulentrammeaftalen indeholder et forbud
mod, at neoprocess uden wm-datas samtykke aktivt kunne ansætte eller på
anden måde tilknytte wm-datas konsulenter. dette forbud blev yderligere skær-
pet ved indgåelsen af delaftalerne af 14. oktober 2004 og 3. maj 2005. ansæt-
telsesforbuddet må, når man sammenholder konsulentrammeaftalen med delaf-
talerne, fortolkes som gældende alle medarbejdere i de to virksomheder. afta-
lerne indeholder således en skærpet loyalitetspligt i kontraktforholdet.
det må afvises, at bestemmelsen om konventionalbod ikke finder anvendelse
ved overtrædelse af delaftalens konkurrenceklausul. det ville være ulogisk, hvis
en overtrædelse ikke skulle være sanktioneret. mikkel schausen og heine iver-
sebn har endvidere forklaret, at delaftalen alene var en præcisering af rammeaf-
talen. bestemmelsen om konventionalbod finder derfor anvendelse på alle over-
trædelser.
forbuddet i konsulentrammeaftalens bestemmelse gælder ikke kun rekruttering
eller headhunting. neoprocess var ikke bundet af de ansættelsestilbud, de tidli-
gere havde givet niels kodal og kenneth minck. det tilbud, som henholdsvis sø-
ren skovbølling og heine krog iversen gav de to medarbejdere på møderne, var
derfor udtryk for en aktiv handling omfattet af forbuddet i konsulentaftalen. de
afgivne tilbud havde klar betydning for, at niels kodal og kenneth minck opsagde
deres stilling hos sagsøger. selvom det var vigtigt for dem at undgå den forøge-
de transporttid, ville de med stor sandsynlighed have fortsat deres ansættelse
hos wm-data, hvis de ikke havde fået tilbudet fra neoprocess. søren skovbølling
og heine iversen var endvidere bekendt med vm-datas køb af munk-it, samt at
niels kodal og kenneth minck ikke havde besluttet sig med hensyn til fortsat
ansættelse hos vm-data.
virksomhedsoverdragelsesaftalen omfattede niels kodal og kenneth minck, hvil-
ket understøttes af forklaringerne fra ole ulsøe og anker pallesen. det må afvi-
                                         - 13 -
ses, at det var nødvendigt, at medarbejderne i munk it positivt skulle give til-
sagn om, at de ønskede ansættelse hos wm-data. udarbejdelsen af nye ansæt-
telseskontrakter var alene udtryk for et ønske om at ensarte de ansattes kon-
trakter.
niels kodals og kenneth mincks handlinger, blandt andet deres deltagelse i indi-
viduelle personalemøder og udførelse af arbejde i kolding for wm-data, under-
bygger endvidere antagelsen om, at de var ansat hos wm-data. medarbejderne
skulle give meddelelse til wm-data, såfremt de ikke ønskede at flytte til kolding,
for at de kunne betragte sig som opsagt. da neoprocess ansatte niels kodal og
kenneth minck, havde de to medarbejdere imidlertid ikke meddelt, at de ikke
ville acceptere flytningen til kolding, men var tværtimod indgået i drøftelser med
wm-data om nye vilkår på individuelle møder. ingen af dem sad derfor i opsagt
stilling, da neoprocess ansatte dem.
selv hvis det lægges til grund, at niels kodal og kenneth minck sad i opsagt stil-
ling, da de blev ansat hos neoprocess, er ansættelsesforbuddet alligevel over-
trådt. efter formålet med bestemmelsen er der ikke grundlag for at fortolke
denne indskrænkende til kun at omfatte medarbejdere, der sad i uopsagt stilling.
wm-data har endvidere ikke samtykket i ansættelserne. efter de afgivne forkla-
ringer er det ikke godtgjort, at kim nielsen gav afkald på at håndhæve ansættel-
sesforbuddet i telefonsamtalen med heine krog iversen. kim nielsen tog alene
stilling til de ansættelsesretlige forhold og havde ikke fuldmagt til at meddele et
sådant afkald, hvilket neoprocess var bekendt med på baggrund af hændelses-
forløbet i januar 2005 omkring ansættelsen af lars bøgebjerg.
hvis der ikke skal betales konventionalbod, så skal der betales erstatning. tabet
er svært at gøre op. neoprocess har imidlertid ved sin underskrift på rammeafta-
len tiltrådt, at 750.000 kr. er en rimelig erstatning.
det bestrides, at aftalelovens § 36 finder anvendelse, navnlig under henvisning
til at der er tale om erfarne forretningsdrivende, og til at ansættelsesforbud med
tilhørende konventionalbod er sædvanligt inden for branchen.
til støtte for rentepåstanden gøres det gældende, at boden forfalder til umiddel-
bar betaling, og at der er givet rentepåkrav, jf. rentelovens § 3, stk. 2.
neoprocess har gjort gældende, at delaftalen kun vedrører carefarm-projektet,
og det dermed kun er medarbejdere, der var beskæftiget på dette projekt, der
                                        - 14 -
er omfattet af delaftalens ansættelsesforbud. det er ubestridt, at hverken niels
kodal eller kenneth minck arbejdede på carefarm-projektet, og forholdet skal
derfor afgøres efter rammeaftalens bestemmelser.
en overtrædelse af delaftalens ansættelsesforbud vil i øvrigt ikke kunne begrun-
de et krav om betaling af konventionalbod, da delaftalen ikke selv indeholder
bestemmelse om, at overtrædelse udløser en sådan bod, og da delaftalen ikke
indeholder en henvisning til rammeaftalens bestemmelse om konventionalbod.
da det som anført er rammeaftalens bestemmelser, der regulerer forholdet, er
det kun aktiv rekruttering, der indebærer en overtrædelse af forbuddet. det er
ikke godtgjort, at neoprocess har handlet aktivt. tværtimod må det efter forkla-
ringerne og på baggrund af niels kodals og kenneth mincks skriftlige ansøgnin-
ger lægges til grund, at det var niels kodal og kenneth minck, der efter salget af
munk it kontaktede neoprocess.
det gøres videre gældende, at niels kodal og kenneth minck ikke var ansatte i
wm-data og derfor af den grund heller ikke omfattet af konsulentrammeaftalen
og delaftalerne. virksomhedsoverdragelsesloven regulerer ikke det foreliggende
problem, da formålet med loven alene er at regulere lønmodtagernes retsstilling.
anvendelsesområdet for virksomhedsoverdragelsesloven skal ikke udstrækkes til
at forhindre medarbejdere i at tage ansættelse hos konkurrerende virksomheder.
wm-datas påståede ret kan derfor ikke udledes af virksomhedsoverdragelseslo-
ven. niels kodal og kenneth minck skulle positivt tilkendegive, at de var ansat
hos wm-data for at blive omfattet af ansættelsesforbuddet. en sådan positiv til-
kendegivelse foreligger ikke.
hvis det alligevel antages, at niels kodal og kenneth minck var ansat i wm-data
som følge af virksomhedsoverdragelsen, må det lægges til grund, at de sad i
opsagt stilling. på mødet den 10. juni fik de oplyst, at de ikke var forpligtet til at
tåle, at deres arbejdssted blev ændret til kolding, og at de derfor, med mindre
de inden 1. juli 2005 accepterede ansættelse i vm-data, kunne betragte sig som
opsagt. niels kodal og kenneth minck accepterede ikke, og de sad derfor den 10.
juni i opsagt stilling. da de ikke selv havde givet anledning til opsigelsen, følger
det af princippet i aftalelovens § 38, at ansættelsesforbuddet er uvirksomt.
det må endvidere antages, at wm-data har accepteret ansættelsen af niels ko-
dal. kim nielsen var bekendt med parternes samarbejdsaftale, og ifølge heine
krog iversens forklaring sagde kim nielsen, at neoprocess havde trukket det
længste strå, hvilket må forstås som en accept af ansættelsen. det er ikke godt-
                                        - 15 -
gjort, at kim nielsen ikke havde den fornødne fuldmagt til at meddele samtykke,
tværtimod var han teamchef og havde været med til at udarbejde samarbejdsaf-
talen.
wm-data har ikke dokumenteret at have lidt noget tab ved ansættelsen, hvorfor
en eventuel erstatning ville skulle sættes til 0 kr. hvis alternativet hertil er beta-
ling af en konventionalbod på 750.000 kr. pr. overtrædelse, vil det medføre et
urimeligt resultat, såfremt der gives wm-data medhold i påstanden. aftalelovens
§ 36 finder anvendelse i erhvervsforhold. en konventionalbod af den påståede
størrelse er urimelig, navnlig set i lyset af, at de pågældende medarbejdere ikke
arbejdede på det projekt, der var anledningen til, at man indgik delaftalen, at
neoprocess ikke havde foretaget sig noget aktivt for at ansætte de to, og at det
for neoprocess fremstod som tvivlsomt, om de var ansat hos wm-data.
rettens begrundelse og resultat
konkurrenceklausulen i konsulentrammeaftalen fastslår, at ”kunden forpligter sig
til ikke uden wm-datas samtykke, aktivt at ansætte eller på anden måde tilknyt-
te wm-datas konsulenter.”
af delaftalerne fremgår det af punkt 3 under overskriften ”eventuel beskrivelse
af rammerne for leverancerne” blandt andet at, ” projektet omfatter leverance af
axapta projekt til carefarm a/s, odense… følgende konsulenter er tilknyttet pro-
jektet: karsten boelsmark jensen, kim nielsen, bo jørgensen…”
delaftalerne vedrører efter deres ordlyd specifikt carefarm-projektet og nævner
med navn de medarbejdere hos wm-data, der var tilknyttet projektet. læst i
sammenhæng med konsulentrammeaftalen må det have formodningen imod sig,
at man med delaftalerne har tilsigtet at udvide rammeaftalens forbud mod an-
sættelse af wm-datas konsulenter til at gælde samtlige medarbejdere i de to
virksomheder, herunder 800 wm-medarbejdere, uanset deres arbejdsområde.
mikkel schausens forklaring om, at ansættelsesforbuddet i delaftalerne skulle
omfatte alle medarbejdere, er ikke tilstrækkelig til at afkræfte denne formod-
ning.
retten er derfor enig med neoprocess i, at delaftalernes ansættelsesforbud kun
omfatter de medarbejdere, der arbejdede på carefarm-projektet.
niels kodal og kenneth minck arbejdede ikke på carefarm-projektet. om ansæt-
telsen af dem kan udløse betaling af konventionalbod, skal derfor afgøres efter
                                       - 16 -
konsulentrammeaftalens konkurrenceklausul. rammeaftalens ansættelsesforbud
er derfor kun overtrådt, hvis neoprocess aktivt har ansat niels kodal og kenneth
minck.
2 dommere - claus jepsen og claus thorsgaard larsen:
den omstændighed, at neoprocess efter at være blevet bekendt med wm-datas
overtagelse af medarbejderne hos munk it, indgik i forhandlinger med to med-
arbejdere herfra og fremsatte tilbud om ansættelse, udgør en aktiv ansættelse,
også selvom forhandlingerne fandt sted på baggrund af en henvendelse fra med-
arbejderne. de pågældende medarbejdere var som følge af aftalen om virksom-
hedsoverdragelse ansat hos wm-data fra den 10. juni 2005, og det var ikke nød-
vendigt for at etablere et ansættelsesforhold, at medarbejderne positivt gav til-
sagn om, at de ville arbejde for wm-data. neoprocess var endvidere bekendt
med, at de to medarbejdede samtidig forhandlede ansættelsesvilkår med vm-
data og først kunne anse sig for opsagte, når de gav meddelelse om, at de ikke
ønskede ansættelse hos vm-data. neoprocess har således aktivt ansat niels ko-
dal og kenneth minck.
under henvisning til behovet for en effektiv beskyttelse mod rekruttering af virk-
somhedens medarbejdere er der ikke er grundlag for en indskrænkende fortolk-
ning af rammeaftalens ansættelsesforbud. dette omfatter derfor også medarbej-
dere, der sad i opsagt stilling. neoprocess var derfor afskåret fra at indgå ansæt-
telsesaftale med niels kodal og kenneth minck til efter en opsigelsesperiodes
udløb.
det kan ikke anses for godtgjort, at kim nielsen på wm-datas vegne har accep-
teret ansættelsen af niels kodal og dermed frafaldet at håndhæve ansættelses-
forbudet. neoprocess har derfor overtrådt ansættelsesforbudet ved ansættelsen
af begge medarbejdere og skal betale konventionalbod.
under henvisning til at den aftalte konventionalbod er usædvanlig høj for bran-
chen, findes den imidlertid at burde nedsættes til 250.000 kr. pr. overtrædelse i
medfør af aftalelovens § 36.
disse dommere stemmer derfor for at pålægge neoprocess at betale 500.000 kr.
med tillæg af renter fra den 24. juli 2005
en dommer - mette christensen:
neoprocess havde gennem en lang periode forud for vm-datas overtagelse af it-
munk tilbudt niels kodal og kenneth minck ansættelse. efter salget af munk it
                                            - 17 -
må det efter forklaringerne, der understøttes af de skriftlige ansøgninger, lægges
til grund, at initiativet til de forhandlinger, der førte til ansættelsen af både niels
kodal og kenneth minck, udgik fra de pågældende medarbejdere og ikke fra
neoprocess. neoprocess var bekendt med salget af munck it, men også at med-
arbejderne kunne betragte sig som opsagt, såfremt de ikke ønskede ansættelse
hos vm-data. overdragelsen af munk it indebar også en væsentlig ændring af
arbejdsstedet, hvilket niels kodal og kenneth minck ikke var pligtig at tåle, hvor-
for de var berettiget til at hæve ansættelsesforholdet umiddelbart i forbindelse
med overdragelsen. det var da også tilkendegivet dem, at de kunne betragte sig
som opsagte, hvis de ikke ønskede at flytte til kolding. det forhold, at begge
medarbejdere af loyalitetsgrunde valgte at færdiggøre deres arbejde, findes ikke
at kunne tillægges betydning.
under disse omstændigheder, hvor wm-data er årsag til, at ansættelsesforholdet
kan bringes til ophør, findes niles kodal og kenneth mink, findes disse medar-
bejdere ikke at være omfattet af konkurrenceklausulen, ligesom neoprocess ikke
findes aktivt at have ansat dem, hvorfor sagsøgte frifindes.
der afsiges dom efter stemmeflertallet.
sagsomkostningerne 40.000 kr. er fastsat under hensyntagen til dommens re-
sultat.
                                     thi kendes for ret
neoprocess a/s skal inden 14 dage til wm-data danmark a/s betale 500.000 kr.
med tillæg af rente fra den 24. juli 2005 samt 40.000 kr. i sagsomkostninger og
12.520 kr. til dækning af retsafgift.
                                      mette christensen
claus jepsen                                                    claus thorsgaard larsen
                                            (sign.)
                                         ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                              p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
 -
                                   udskrift
                                       af
                    sø- og handelsrettens dombog
                                  ──────────
den 24. februar 2000 har retten i sag
h-0013-99
dansk bolicia frugt aps
(advokat peter juel thykier)
   mod
løjberts aps
(advokat erik svanvig)
afsagt følgende
                                    d o m:
sagen drejer sig om, hvorvidt sagsøgte, løjberts aps, har overtrådt en konkurrenceklausul,
som sagsøgte aftalte med sagsøgeren, dansk bolicia frugt aps, i forbindelse med sagsøgtes
salg af sin virksomhed til sagsøgeren.
sagsfremstilling
sagsøgte havde gennem flere år drevet virksomhed på københavns engros grønttorv som
                                               - 2 -
salgskommissionær og grossist inden for frugt, grøntsager og kartofler. selska bets bestyrelse
bestod af john løjbert og michael løjbert. john løjbert var direktør, og selskabet tegnedes af
den samlede bestyrelse eller af et bestyrelsesmedlem i forening med en direktør.
     ved købekontrakt af 15. januar 1998 solgte sagsøgte virksomheden til sagsøgeren med
overtagelsesdag den 1. februar 1998. sagsøgtes direktør og eneanpartshaver, evan møller,
havde på købstidspunktet arbejdet på grønttorvet i ca. 12 år.
     som led i handlen overtog sagsøgeren de stadepladser på grønttorvet, som sagsøgte og
direktør john løjbert havde lejet. købesummen udgjorde 1.250.000 kr., heraf for
stadepladserne 600.000 kr., for driftsinventar- og materiel 600.000 kr. og for varelager 50.000
kr. ifølge kontrakten skulle sagsøgeren have udleveret alle kundekartoteker,
leverandørkartoteker, prislister, salgs- og leveringsbetingelser samt leverandøraftaler. det var
endvidere aftalt, at sagsøgtes medarbejder michael løjbert skulle fortsætte som medarbejder
hos sagsøgeren.
     ifølge købekontraktens § 9 har parterne aftalt følgende konkurrenceklausul:
"sælger samt dennes direktør hr. john løjbert er i en periode af fem år fra overtagelses-
tidspunktet at regne uberettiget til at udøve konkurrerende virksomhed og/eller indirekte
deltage i en sådan i en radius af 10 km fra københavns engros grønttorv.
     i tilfælde af overtrædelse af konkurrenceklausulen ifalder sælger og/eller dennes direktør
for hver overtrædelse, der finder sted, en bod på kr. 100.000,00. erlæggelse af konventional-
bod lovliggør ikke fortsat overtrædelse af konkurrenceklausulen og afskærer ikke køber fra, i
overensstemmelse med dansk rets almindelige erstatningsregler, at kræve et dokumenteret
højere tab erstattet...."
     af købekontraktens § 11 om "sælgers bistand" fremgår, at john løjbert erklærede sig
indforstået med i fornødent omfang at præsentere bolicia frugt for de relevante leverandører
og kunder m.v. og at være bolicia frugt behjælpelig den første tid efter overtagelsen.
     købekontrakten, der er konciperet af sagsøgerens advokat, er underskrevet af john løjbert
og michael løjbert for sagsøgte, ligesom john løjbert skrev under på, at han tiltrådte aftalen.
     i forbindelse med salget udsendte sagsøgte denne skrivelse til sine kunder og leverandører:
".....
det er med stor beklagelse, at jeg har besluttet at sælge [selskabet] pr. 1.2.1998. men mit
helbred er efterhånden så dårligt, at jeg næsten har mistet hele min førlighed.
     samtidig er det mig en stor glæde at kunne meddele, at køber er en branchekendt herre,
                                               - 3 -
nemlig evan møller tidligere ansat hos nord grønt og europa frugt.
     min søn michael løjbert fortsætter hos evan møller. firmanavnet vil forblive uændret og det
er mit store håb, at alt vil kunne fortsætte uændret, og at overgangen vil blive så gnidningsløst
som muligt.
     det er med oprejst pande, at jeg forlader grønttorvet efter 34 års virke, og samtidig med
stolthed, at jeg afleverer en sund og god forretning til evan møller. jeg havde blot håbet, det
var under andre omstændigheder.
     med venlig hilsen john løjbert."
på et tidspunkt efter overtagelsen præsenterede john løjbert i overensstemmelse med
kontraktens § 11 evan møller for forskellige avlere. der opstod imidlertid uenighed mellem
evan møller og john løjbert.
omkring årsskiftet 1998/1999 erfarede sagsøgeren, at en avler kåre bentsen i lundby strand,
odense, havde solgt eller givet et parti ærter i kommission til john løjbert i august 1998, og at
john løjbert havde videresolgt dette parti til peter skov hansen, som var handlende på
grønttorvet.
     i den anledning skrev sagsøgerens advokat den 27. januar 1999 til john løjbert og
opfordrede ham til omgående at standse al konkurrerende virksomhed i strid med den aftalte
konkurrenceklausul og anmodede ham samtidig om at betale en konventionalbod på 100.000
kr. for handlen med ærterne.
     john løjbert besvarede henvendelsen i et brev af 30. januar 1999, hvori han bestred at
have overtrådt konkurrenceklausulen og bl.a. anførte følgende:
".....
jamen jeg vil overhovedet ikke afvise, at jeg har haft kontakt med ... [kåre bentsen]. det skal
blot frem, hvordan henvendelsen skete. du skriver, at jeg har købt og solgt ærter fra kåre
bentsen, det er helt forkert. her er en version af det virkelige skete. i ca. juli/august fik jeg en
opringning fra kåre, om jeg kunne skaffe ham en kontakt ude på grønttorvet i københavn. han
kunne ikke sælge sine ærter hos sin normale aftager (gasa odense) og priserne var også
meget dårlige. jeg ringede til peter skov, som er den eneste, jeg kender godt nok. han afviste
først, da han sagde, at "markedet" var meget dårligt. jeg fik ham overtalt helt klart for kåres
skyld, da jeg altid har haft et godt samarbejde med ham. jeg vil kraftigt bemærke, at ærterne
ikke er købt, de er sendt i kommission (dvs. sælges bedst muligt og for avlers regning minus
15 %). jeg har på ingen måde drevet nogen form for handel med disse ærter. jeg har
udskrevet en faktura på det beløb, som oplyst af peter skov, og derefter sendt pengene til
                                               - 4 -
kåre bentsen. jeg vil bemærke, at kåre selv har kørt ærterne over til københavns grønttorv,
og selv læsset dem af på peter skovs stade. jeg kan bevise, at der ingen fortjeneste har
været, ved at fremvise faktura. dette er en ren og skær tjeneste.
....."
     skrivelsen var vedlagt følgende faktura fra sagsøgte til kåre bentsen:
".....
løjberts aps:...
kåre bentsen,...
100/4 kilo ærter x 8,00 kr.       3.200,00 kr.
                  == 15%        480,00 kr.
                         2.720,00 kr.
....."
endvidere var skrivelsen vedlagt følgende faktura fra sagsøgte til peter skov hansen:
".....
løjberts aps...
peter skov.....
3-8-98.
100 ks,4 kilo ærter x 8,00 kr.       -----3.200,00 kr.
solgt i kommission for kåre bentsen - 15%       480,00 -
                                2.720,00 kr.
                      + 25 % moms       680,00 -
                                3.400,00 kr.
....."
påstande
under anbringende af, at sagsøgte har overtrådt konkurrenceklausulen i kontraktens § 9, har
sagsøgeren under denne sag nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale 100.000 kr. i
                                                - 5 -
konventionalbod med tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens anlæg den 8. februar 1999.
sagsøgte har nedlagt påstand om frifindelse.
forklaringer
evan møller har forklaret, at han arbejdede på grønttorvet i nogle virksomheder, der handlede
med bl.a. sagsøgte, før sagsøgeren købte virksomheden. han forhandlede hele kontrakten med
john løjbert. michael løjbert deltog ikke i salgsdrøftelserne på noget tidspunkt.
     john løjbert havde gennem årene oparbejdet en tæt kontakt til avlerne. efter overtagelsen
ydede john løjbert hjælp fra sin lejlighed. senere flyttede john løjbert i sit sommerhus,
hvorfra john løjbert ringede til avlerne. john løjbert var ikke inde på grønttorvet. i starten var
der ikke så meget at lave på grund af årstiden. han var på besøg hos avlerne med john løjbert
i alt to gange. de besøgte ikke kåre bentsen. john løjbert blev ikke ansat hos sagsøgeren, og
han fik hverken fast løn eller feriepenge. michael løjbert blev bortvist fra virksomheden
omkring august 1998.
     konkurrenceklausulen i kontraktens § 9 kom i stand på hans forlangende. det var john
løjbert indforstået med. på et tidspunkt lagde han mærke til, at de varer, der normalt skulle
komme til ham, stod til salg hos andre på grønttorvet, bl.a. hos peter skov hansen. om-
sætningen i forretningen var lavere, end den burde være. nogle af hans avlere leverede
endvidere ikke til ham. han kunne se et mønster i det. han begyndte herefter at annoncere
efter avlere via landboforeningen på fyn og fik på den måde kontakt med avleren kåre bent-
sen, som han ikke tidligere havde været i kontakt med. det var kåre bentsen, der fortalte
ham, at han havde handlet med john løjbert og leveret varer til peter skov hansen på
grønttorvet i løbet af sommeren. han handlede efterfølgende med kåre bentsen.
     på et tidspunkt blev han bekendt med, at john løjbert havde sendt rundskrivelser til
avlerne, hvori løjbert bl.a. skrev, at han var en plattenslager. skrivelserne havde den virkning,
at avlerne blev tilbageholden de og bange for at få noget i klemme over for john løjbert.
resultatet blev, at avlerne ikke ville levere til ham, og at sagsøgeren er på vej mod konkurs på
grund af manglende omsætning.
john løjbert har forklaret, at han var direktør og bestyrelsesmedlem i det sagsøgte selskab på
salgstidspunktet. hans søn, michael løjbert, der er 20 år, har imidlertid ejet anparterne i
selskabet som eneejer siden stiftelsen den 1. juni 1990. baggrunden herfor var, at han havde
problemer med greve kommune vedrørende skatten for 1982. det har altid været ham selv,
                                                - 6 -
der har taget sig af selskabets økonomi, men han inddrog michael mere og mere i forretningen.
    han havde ingen advokat under forhandlingerne vedrørende salg af virksomheden, som han
selv førte. han blev ikke spurgt om, hvem der ejede selskabet, men han lagde på den anden
side heller ikke skjul på det. konkurrenceklausulen, herunder dens rækkevidde og bodens
størrelse, blev ikke drøftet nærmere. han forstod betydningen af konkurrenceklausulen. han
læste selvfølgelig kontrakten igennem. han var meget syg på daværende tidspunkt. han
modtog ikke vederlag for at acceptere konkurrenceklausulen. han havde ingen
konkurrenceklausul i sin direktørkontrakt med det sagsøgte selskab.
    efter overtagelsen kørte han rundt til avlerne med evan møller. han fungerede som sælger
for virksomheden. han solgte over telefonen. han sendte fax ud til kunderne om morgenen og
ringede dem op bagefter. det var evan møller, der fastsatte priserne. i starten havde han ikke
så meget arbejde, men senere arbejdede han ca. 3 - 4 timer om dagen. han har aldrig fået
betaling for sit arbejde.
    han havde samhandel med kåre bentsen inden salget af virksomheden. efter salget ringede
kåre bentsen til ham og spurgte, om han kunne sælge nogle ærter. han gjorde kåre bentsen
bekendt med, at virksomheden var solgt, og at der var en konkurrenceklausul, men svarede, at
han skulle se, hvad han kunne gøre. en søndag, hvor peter skov hansen var på besøg hos ham
i sommerhuset, spurgte han til, hvordan ærtemarkedet så ud på grønttorvet. peter skov
hansen svarede, at det så dårligt ud. han sagde derefter til peter skov hansen, at han havde
en avler, der gerne ville sælge ærter. et par dage efter blev han ringet op af kåre bentsen.
efter at have talt med peter skov hansen på ny meddelte han kåre bentsen, at han kunne af-
levere sine ærter til peter skov hansen.
    han har ikke tjent penge på handlen. det var en ren vennetjeneste. han udstedte de to
fakturaer på sagsøgtes brevpapir, fordi han ikke selv er momsregistreret. det er en fejl, at der
ikke er beregnet moms på fakturaen til kåre bentsen. han sendte en check på 3.400 kr. til
kåre bentsen. halvdelen af de 200 kasser ærter, som kåre bentsen leverede, blev smidt ud.
de 480 kr. i fakturaer- ne til peter skov hansen og kåre bentsen er det beløb, som peter skov
hansen tog i provision for at sælge varerne. fakturaerne er bogført.
    foreholdt strafansvaret for falsk forklaring for retten har john løjbert bestemt fastholdt, at
han sendte 3.400 kr. til kåre bentsen.
michael løjbert har med betydelig usikkerhed afgivet forklaring om sin erhvervelse af
anparterne i det sagsøgte selskab, som han mener fandt sted "i 1990'erne". han deltog ikke i
forhandlingerne om salget af virksomheden, og han læste ikke købekontrakten igennem, men
skrev den under. han havde ikke noget kendskab til salget af ærter eller til kåre bentsen.
                                               - 7 -
kåre bentsen har forklaret, at han i sommeren 1998 havde en overproduktion af ærter. prisen
for salg til gasa var for lav. han tog kontakt til john løjbert, med hvem han tidligere havde
gjort forretning, for at høre, om han kunne sælge 200 kasser ærter for ham. john løjbert
spurgte ham, om ikke han havde modtaget en fax, hvoraf fremgik, at virksomheden var
afviklet. det havde han ikke. john løjbert sagde, at han ikke kunne sælge ærterne, som
situationen var, men at han alligevel ville tage kontakt til peter skov hansen. john løjbert
nævnte ikke noget om nogen konkurrenceklausul. john løjbert sagde til ham, at det var en
vennetjeneste. john løjbert ringede tilbage og sagde, at peter skov hansen ville prøve at
sælge ærterne i kommission. han afleverede selv varerne på grønttorvet på peter skov
hansens stadeplads.
    da der var gået en måned, kontaktede han john løjbert og spurgte til afregningen. han tog
kontakt til john løjbert, fordi han havde lavet aftalen gennem denne, men han kunne lige så
godt have kontaktet peter skov hansen. han modtog fakturaen på de 2.720 kr. fra sagsøgte.
han undrede sig ikke over, at fakturaen var udstedt af sagsøgte. de havde ikke aftalt en fast
pris. de havde aftalt, at han skulle betale 15 % for at få solgt varerne, men han kender ikke
noget til, om de 15 % skulle trækkes hos john løjbert.
    det er hans opfattelse, at de 480 kr. er tilgået john løjbert. han modtog selv et beløb på
2.720 kr. fra john løjbert. beløbet er incl. moms. han måtte derfor trække moms ud af beløbet
på de 2.720 kr. han fik ikke nogen forklaring på, hvad der var blevet af de 100 kasser ærter,
som ikke var afregnet.
    han kontaktede john løjbert på et senere tidspunkt for at høre, om han kunne sælge flere
kasser ærter. john løjbert svarede, at det ikke kunne lade sig gøre ud fra markedsforholdene,
og at peter skov hansen ville tage kontakt til ham. han mener, at han sidst handlede med
john løjbert i efteråret 1997.
    han kom i kontakt med evan møller via en annonce, som evan møller havde indrykket. efter
at de havde talt sammen i telefonen om hans salg af ærter til john løjbert, var evan møller på
besøg på gartneriet i slutningen af november eller slutningen af december 1998. han indledte
senere et samarbejde med evan møller, der imidlertid sluttede, fordi evan møller ikke opfyldte
kontrakten.
anbringender
sagsøgerens advokat har gjort gældende, at sagsøgte har drevet konkurrerende virksomhed i
strid med konkurren- ceklausulen. parterne har indgået en gyldig aftale, og john løjbert
                                               - 8 -
forstod rækkevidden af konkurrenceklausulen. efter såvel kåre bentsens forklaring, evan
møllers forklaring og john løjberts egen forklaring må det lægges til grund, at john løjbert
aktivt fungerede som mellemmand ved salget af kåre bentsens ærter. det er uden betydning,
om den konkurrerende virksomhed har været ud ført som en vennetjeneste, eller om der har
været fortjeneste på transaktionen. anpartsselskaber kan imidlertid ikke udøve vennetjenester,
ligesom de to fakturaer peger kraftigt i retning af, at john løjbert har oppebåret en fortjeneste
for ydelsen. den konkurrerende virksomhed er endvidere udført inden for klausulens geo-
grafiske område. der er leveret varer til grønttorvet og solgt varer fra grønttorvet.
    der er reelt fuldstændig identitet mellem sagsøgte og john løjbert. det er john løjbert
alene, som dispone- rer i selskabet, og som reelt ejer dette. dette fremgår ligeledes af den
rundskrivelse, der blev sendt til selskabets kunder og leverandører i forbindelse med salget.
john løjbert forpligter ved sin handlemåde selskabet i henhold til stillingsfuldmagten, uanset
om han måtte have overskredet sin bemyndigelse.
    der er ikke grundlag for at lade konventionalboden bortfalde eller nedsætte. hverken
aftalelovens § 36 eller § 38 eller dennes analogi finder anvendelse. konkurrenceklausulen er
afbalanceret både i forhold til udstrækningen og i forhold til bodens størrelse, der svarer til 8 -
9 % af købesummen.
    funktionærlovens § 18 finder ikke anvendelse, da john løjbert aldrig har været ansat hos
sagsøgeren, og idet nærværende sag er anlagt mod selskabet løjbert aps, der som sælgende
selskab er forpligtet af kontraktsbestemmelsen. det bestrides, at sagsøgeren har udvist
retsfortabende passivitet. evan møller har reageret, da han blev bekendt med den
konkurrerende virksomhed, hvilket fandt sted i slutningen af november eller slutningen af
december 1998.
sagsøgtes advokat har gjort gældende, at konkurrenceklausulen er ugyldig, da
funktionærlovens § 18 ikke er iagttaget. john løjbert var i realiteten ansat hos sagsøgeren, jf.
bl.a. købekontraktens § 11 og john løjberts forklaring om omfanget af det udførte arbejde.
det bestrides, at john løjbert har indtaget en særlig betroet stilling hos sagsøgeren, og at han
har modtaget vederlag. da konkurrenceklausulen derfor ikke kan håndhæves overfor john
løjbert, kan den ikke påberåbes overfor sagsøgte.
    såfremt retten måtte lægge til grund, at forholdet ikke er omfattet af funktionærlovens §
18, gøres det gældende, at der ikke foreligger en kvalificeret overtrædelse af
konkurrenceklausulen. der er ikke foretaget konkurrerende virksomhed. der er tale om en
vennetjeneste. konkurrenceklausulen må endvidere fortolkes indskrænkende i relation til,
hvornår der er tale om konkurrerende virksomhed. der er tale om ét salg, og det kan ikke
                                                 - 9 -
betegnes som konkurrerende virksomhed. den omtvistede virksomhed er endvidere udøvet
uden for klausulens geografiske område.
     sagsøgeren har udvist retsfortabende passivitet. det er et almindeligt princip, at der ved
konstateret illoyalitet skal reageres prompte, hvilket ikke er sket. sagsøgte er først blevet
præsenteret for den påståede krænkelse ved forkyndelsen af stævningen. det må endvidere
lægges til grund, at john løjbert har handlet på egne vegne og ikke på vegne sagsøgte. det
gøres subsidiært gældende, at john løjbert har handlet uden for sin fuldmagt. der er ikke
mulighed for identifikation. sagsøgte hæfter derfor ikke over for sagsøgeren for john løjberts
adfærd.
     aftalelovens § 38 eller dennes analogi finder anvendelse. konkurrenceklausulen går videre
end påkrævet. også af denne grund må klausulen fortolkes indskrænkende. det gøres
endvidere gældende, at boden skal bortfalde eller nedsættes væsentligt i henhold til afta-
lelovens § 36. der er ikke lidt konkret skade, og bodens størrelse forekommer tilfældig.
sø- og handelsrettens afgørelse
retten lægger ved afgørelsen til grund, at john løjbert som indehaver af stadepladser m.v. på
københavns engros grønttorv har udøvet sin forretning som salgskommissionær og grossist
gennem det sagsøgte selskab. retten må efter de afgivne forklaringer sammenholdt med
oplysningerne om den udøvede forretningsvirksomhed lægge til grund, at det sagsøgte selskab
i realiteten er ledet af og ejet af john løjbert, og at der ikke var nogen realitet i, at sønnen
michael løjbert skulle være indehaver af anparterne i selskabet.
     det var derfor naturligt, at der i forbindelse med overdragelsen af forretningen blev aftalt
en konkurrenceklausul såvel for det sagsøgte selskab som for john løjbert personligt.
     sagen angår således spørgsmålet om, hvorvidt det sagsøgte selskab skal betale den aftalte
konventionalbod i anledning af det påståede salg af ærter, som john løjbert lod det sagsøgte
selskab foretage for kåre bentsen i sommeren 1998.
     sagen, der er rettet mod det sagsøgte selskab, giver således ikke anledning til at tage
stilling til, om john løjbert i medfør af funktionærlovens § 18 kan forlange
konkurrenceklausulen tilsidesat i forhold til ham. retten må endvidere forkaste anbringendet
om, at konkurrenceklausulen skal tilsidesættes helt eller delvist i forhold til det sagsøgte
selskab, der som erhvervsdrivende påtog sig denne forpligtelse til ikke at udøve konkurrerende
virksomhed i forbindelse med afhændelsen af virksomheden til sagsøgeren.
     konkurrenceklausulen i købekontraktens § 9 må efter sit indhold fortolkes således, at den
har til formål at beskytte køberen (sagsøgeren) mod, at sælgeren (sagsøgte) konkurrerer på
                                              - 10 -
det samme marked. uanset om aftalen med kåre bentsen rent fysisk måtte have været
indgået uden for klausulens geografiske område (10 km fra københavns engros grønttorv), må
det afgørende efter rettens opfattelse være, at den har haft konkurrencemæssig virkning inden
for dette område, nemlig på københavns engros grønttorv.
    efter john løjberts forklaring og ved vidnet kåre bentsens forklaring samt ved de fremlagte
fakturaer findes det godtgjort, at john løjbert lod det sagsøgte selskab handle ærter med kåre
bentsen.
    john løjberts forklaring om, at handlingen skulle være lovlig som en vennetjeneste,
forkastes. der er udfærdiget fakturaer såvel til kåre bentsen som til peter skov hansen. kåre
bentsen har forklaret, at han modtog 2.720 kr., hvoraf han måtte betale moms. fakturaen til
peter skov hansen må endvidere forstås således, at det sagsøgte selskab fra denne modtog et
beløb på 3.400 kr. for ærterne, heraf moms 680 kr.
    under de foreliggende omstændigheder har retten ik ke noget grundlag for at tilsidesætte
størrelsen af den bod, som parterne har aftalt i kontrakten.
                       thi kendes for ret:
sagsøgte, løjberts aps, skal inden 14 dage til sagsøgeren, dansk bolicia frugt aps, betale
100.000 kr. med tillæg af sædvanlig procesrente fra den 8. februar 1999 til betaling sker samt
sagens omkostninger med 15.000 kr.
ole jahn             elmer.        jørgen sieverts
                                      (sign.)
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                        p. j. v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 27. marts 2012
sag 335/2009
(1. afdeling)
a
(advokat henrik qwist, beskikket)
mod
tryg forsikring a/s
(advokat lars bøgh mikkelsen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i glostrup den 2. april 2008 og af østre landsrets
13. afdeling den 22. september 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, jon stokholm, jens peter
christensen, hanne schmidt og jan schans christensen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, tryg forsikring a/s, skal anerkende,
at forsikringsselskabets erstatningsansvar for hans trafikuheld den 23. oktober 1985 ikke er
forældet.
tryg forsikring a/s har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
ved brev af 3. november 2004 bekræftede tryg forsikring a/s, at selskabet havde modtaget
as brev af 28. september 2004 vedrørende trafikuheldet. i brevet bemærkede tryg forsikring,
at det var længe siden, at sagen var blevet afsluttet, hvorfor selskabet ikke længere var i be-
                                                - 2 -
siddelse af sagens akter. samtidig udbad tryg forsikring sig kopi af de relevante sagsakter,
før selskabet tog stilling. brevet sluttede således:
       ”jeg må dog tage forbehold for, om der er årsagssammenhæng mellem dine gener og
       uheldet.
       endvidere skal jeg gøre dig opmærksom på, at sagen med stor sandsynlighed er foræl-
       det.”
efter at have gennemgået de modtagne sagsakter meddelte tryg forsikring ved brev af 22.
september 2005 a, at selskabet ikke kunne anerkende at betale erstatning. det siges afslut-
ningsvis i brevet:
       ”det er i øvrigt min opfattelse, at et eventuelt krav efter trafikuheldet er forældet, da der
       er gået mere end fem år siden arbejdsskadestyrelsen meddelte dig, at trafikuheldet ikke
       var en arbejdsskade og der er gået mere end 5 år siden du fik tilkendt pension.
       …”
på foranledning af a blev sagen forelagt for tryg forsikrings skadechef, som ved e-mail af
29. september 2005 til a fastholdt afgørelsen, og som bl.a. anførte, at sagen efter tryg forsik-
rings opfattelse var forældet.
på as foranledning indvilligede tryg forsikring i inden endelig stillingtagen at sende sagen
til udtalelse i arbejdsskadestyrelsen. tryg forsikring meddelte a dette ved brev af 7. decem-
ber 2005, hvor det bl.a. hedder:
       ”jeg gør opmærksom på, at jeg fortsat ikke finder det dokumenteret, at trafikuheldet har
       medført gener, der berettiger til erstatning for nedsat erhvervsevne og/eller méngodtgø-
       relse, men jeg vil afvente endelig stillingtagen til dette, til jeg modtager arbejdsskade-
       styrelsens vejledende udtalelse.
       endvidere gør jeg opmærksom på, at der er stor sandsynlighed for, at kravet er forældet
       efter 1908-loven, idet du i mere end 5 år har været vidende om, at et eventuelt krav
       skulle rejses mod motoransvarsforsikringen, idet arbejdsskadestyrelsen i 1998 meddelte
       dig, at uheldet ikke var omfattet af arbejdsskadeloven.”
da arbejdsskadestyrelsens udtalelse forelå, meddelte tryg forsikring ved brev af 18. april
2007 a, at man ikke var enig i arbejdsskadestyrelsens vurdering af følgerne af uheldet. tryg
forsikring bad i brevet om at blive kontaktet inden tre måneder, såfremt a ønskede at under-
                                                - 3 -
søge mulighederne for en forligsmæssig løsning, men fastholdt samtidig forbeholdet om for-
ældelse.
anbringender
a har anført, at hans erstatningskrav ikke er undergivet 5-årig forældelse, idet kravet er om-
fattet af undtagelsesbestemmelsen i 1908-lovens § 1, stk. 1, nr. 5, da skaden er bevirket ved
forbrydelse, for hvilken der under offentlig straffesag er blevet pålagt straf.
hans erstatningskrav er endvidere ikke forældet, da han på grund af utilregnelig uvidenhed
om sit krav ikke har anlagt sag for sent.
tryg forsikring har i øvrigt fortabt retten til at gøre forældelse gældende, da selskabet i for-
bindelse med hans anmodning den 28. september 2004 om erstatning for færdselsuheldet har
realitetsbehandlet sagen og taget stilling til spørgsmålet om erstatningsgrundlag uden klart at
gøre forældelse gældende på en tilstrækkelig tydelig måde over for ham som forbruger.
selv om tryg forsikring allerede i forbindelse med hans henvendelse i september 2004
mente, at sagen var forældet, påbegyndte selskabet sagsbehandling og fortsatte denne helt
frem til, at selskabet den 18. april 2007 meddelte ham, at selskabet ikke var enig i arbejds-
skadestyrelsens udtalelse af 1. marts 2007. heller ikke i den forbindelse afviste tryg forsik-
ring endeligt at udbetale erstatning, men meddelte ham, at såfremt han ønskede at forhandle
forlig, kunne hans advokat kontakte tryg forsikring inden tre måneder.
tryg forsikring har end ikke efter 2½ års sagsbehandling taget endelig stilling til, om hans
erstatningskrav mod selskabet er forældet.
det forhold, at tryg forsikring i april 2007 forbeholdt sig at gøre forældelse gældende, så-
fremt parterne ikke udenretligt kunne nå til enighed, er ikke tilstrækkeligt til, at selskabet nu
kan afvise sagen som forældet.
da tryg forsikring reelt har genoptaget sagsbehandlingen og ikke på tilstrækkelig tydelig
måde har fastholdt over for ham, at sagen var forældet, er selskabet afskåret fra at gøre foræl-
delse gældende. tryg forsikring har således bibragt ham den opfattelse, at forældelse ikke
                                                - 4 -
længere ville blive gjort gældende, og har anerkendt erstatningsansvaret og været villig til at
forhandle om opgørelsen af erstatningen.
tryg forsikring har med henvisning til retspraksis anført, at as eventuelle erstatningskrav er
forældet i medfør af 1908-lovens § 1, stk. 1, nr. 5.
forældelsesfristens begyndelsestidspunkt skal regnes fra skadestidspunktet, og der er ikke
grundlag for at suspendere forældelsen i medfør af 1908-lovens § 3. en eventuel suspension
som følge af utilregnelig uvidenhed om et eventuelt yderligere krav kan under ingen omstæn-
digheder udstrækkes til et tidspunkt, der ligger senere end 5 år før udtagelsen af stævning den
16. juli 2007.
tryg forsikrings kulancemæssige velvilje over for at se på sagen og søge denne løst til trods
for, at kravet var forældet, kan ikke afskære selskabet fra at påberåbe sig allerede indtrådt
forældelse, navnlig ikke når selskabet allerede i brevet af 3. november 2004 samtidig med-
delte et udtrykkeligt forbehold om, at ”sagen med stor sandsynlighed er forældet”.
tryg forsikring havde den 1. oktober 2004 ikke modtaget oplysninger i den afsluttede sag i
18 år og havde således ikke tilstrækkeligt grundlag for at vurdere sagen, herunder forældel-
sesspørgsmålet. selskabet tilbød derfor at indhente relevante oplysninger, men meddelte som
anført samtidig et udtrykkeligt forbehold i relation til forældelse.
højesterets begrundelse og resultat
sagen drejer sig om, hvorvidt a er afskåret fra at gøre krav på erstatning for personskade efter
et færdselsuheld gældende mod tryg forsikring på grund af forældelse. færdselsuheldet skete
den 23. oktober 1985, og a anlagde erstatningssag den 17. juli 2007.
efter § 1, stk. 1, nr. 5, i forældelsesloven af 1908 er krav på erstatning for skade tilføjet uden
for kontraktsforhold undergivet en forældelsesfrist på 5 år, medmindre skaden er resultatet af
en forbrydelse, for hvilken der under offentlig straffesag pålægges straf. efter retspraksis skal
en overtrædelse af straffebestemmelser i straffeloven eller særlovgivningen have en vis alvor-
ligere karakter for at udgøre en forbrydelse i nr. 5’s forstand, jf. højesterets dom af 30. juni
1969 (ufr 1969 s. 710).
                                                - 5 -
i forbindelse med færdselsuheldet blev skadevolder dømt for uagtsomt at have overtrådt færd-
selsloven ved under venstresving at have overset en modkørende bil ført af a og straffet med
en bøde på 800 kr. samt frakendt førerretten betinget i 3 år.
højesteret tiltræder, at der under de foreliggende omstændigheder ikke er tale om et forhold,
som er omfattet af begrebet ”forbrydelse” i § 1, stk. 1, nr. 5, i forældelsesloven af 1908. 5-års
reglen i lovens § 1, stk. 1, finder derfor anvendelse.
den 5-årige forældelse suspenderes af utilregnelig uvidenhed, jf. 1908-lovens § 3. arbejds-
skadestyrelsen anførte i sit brev af 11. september 1998 til a, at styrelsen havde truffet afgø-
relse om, at færdselsulykken ikke var omfattet af arbejdsskadeforsikringsloven, og at dette
betød, at a ikke havde ret til erstatning eller andre ydelser efter loven. højesteret tiltræder, at
det på dette tidspunkt måtte stå a klart, at han kunne have et krav mod tryg forsikring i an-
ledning af færdselsuheldet.
efter at tryg forsikring modtog as brev af 28. september 2004 påtog selskabet sig ved brev
af 3. november 2004 at undersøge sagen. det var på dette tidspunkt omkring 18 år siden, sa-
gen var blevet afsluttet i tryg forsikrings regi, og selskabet var ikke længere i besiddelse af
sagsakterne. fremskaffelsen af sagsakterne og de supplerende oplysninger var nødvendig for,
at tryg forsikring kunne tage stilling til as krav om erstatning. i brevet til a gjorde selskabet
udtrykkeligt opmærksom på, at ”sagen med stor sandsynlighed er forældet”. forbeholdet om,
at sagen meget vel kunne være forældet, blev ikke i det efterfølgende forløb frafaldet, men
tværtimod fastholdt og gentaget.
tryg forsikrings sagsbehandling har under disse omstændigheder ikke givet a grundlag for at
gå ud fra, at selskabet ville betale erstatning, uanset om et eventuelt krav måtte være forældet.
det fremsatte forligstilbud til lukning af sagen kan heller ikke føre til, at tryg forsikring har
mistet retten til at gøre forældelse gældende.
as krav om erstatning er herefter forældet, og højesteret stadfæster dommen.
                                               - 6 -
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 25.000 kr. til tryg forsikring a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.