text:
                             højesterets dom
                          afsagt torsdag den 22. marts 2018
sag 112/2017
(1. afdeling)
dansk folkeparti landsorganisationen
(advokat martin gräs lind)
mod
aladdin bouhania,
andres felipe valderrama pineda,
dounia righi,
helin al-hasnawi,
jason lorje,
javid aslami,
mohammed shaker,
seyed mohsen nourbakhsh soltani,
seyyit sahin,
sherin a. mahamad,
tina pia peirano,
zakaria abdul rahim,
zhanna tairova,
hakan mert og
zoraya nieto florez
(advokat martin cumberland for alle, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 23. oktober 2015 og af østre
landsrets 20. afdeling den 23. februar 2017.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: jon stokholm, vibeke rønne, jens peter
christensen, hanne schmidt, jens kruse mikkelsen, anne louise bormann og kristian
korfits nielsen.
                                               - 2 -
påstande
appellanten, dansk folkeparti landsorganisationen, har nedlagt påstand om frifindelse og
har endvidere over for de indstævntes påstand om tortgodtgørelse subsidiært påstået betaling
af et mindre beløb end 10.000 kr. til hver af de indstævnte.
de indstævnte har påstået stadfæstelse.
anbringender
parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender.
dansk folkeparti har til støtte for, at annoncen ikke indeholder ærefornærmende sigtelser i
straffelovens § 267’s forstand, anført navnlig, at der ikke er grundlag for at anse annoncen for
at indebære en sigtelse mod hver af de 685 personer for at være til fare for danmarks sikker-
hed og at være en potentiel terrorist. ordene ”den potentielle terrorist” viser, at der alene var
tale om en person, der var under mistanke. udsagnet om, at ”én på listen er til fare for dan-
marks sikkerhed” knytter sig tæt til pet’s vurdering. ordene ”er til fare” og ”kan være til
fare” vil blive opfattet på samme måde af den almindelige læser. udsagnene udgør alene 685
vage mistænkeliggørelser. det er i den strafferetlige litteratur antaget, at en udtalelse, der efter
sit indhold ikke vedrører en enhed som sådan, men derimod en ubestemt del af dens med-
lemmer, hyppigt vil være så vag, at den ikke med rimelighed kan siges at krænke en enkelt
persons ære. så meget desto mere må det være straffrit, når udsagnene i denne sag er rettet
mod en ubestemt person ud af 685 personer. det vil være i strid med intentionen bag straffe-
lovens § 269, stk. 1, jf. § 267, hvis udsagnene anses for at være en sigtelse mod hver af de 685
personer. bestemmelserne forudsætter, at det, for at der kan være tale om en sigtelse, skal
være teoretisk muligt at verificere et udsagn. hvis dansk folkeparti for at blive straffri skal
føre sandhedsbevis for, at hver enkelt af de 15 indstævnte personer er den person, der kan
være til fare for statens sikkerhed og en potentiel terrorist, vil det betyde, at der skal føres
sandhedsbevis for noget andet end udsagnenes indhold.
annoncen må efter sit indhold og grafiske opsætning mv. forstås som en politisk meningstil-
kendegivelse om den problematik, der forinden var blevet debatteret i folketinget under 1.
behandlingen af lovforslaget om meddelelse af indfødsret. under folketingsbehandlingen blev
det anført, at én af de personer, der var optaget på lovforslaget, var til fare for statens sikker-
                                                 - 3 -
hed. formålet med annoncen var at sætte fokus herpå og ikke at rette sigtelse mod hver enkelt
af de 685 personer. annoncen fremhæver bl.a. det problematiske i, at den daværende justits-
minister kendte navnet på den pågældende person, men ikke ville oplyse folketinget herom.
navnene på de 685 personer, der var optaget på lovforslaget, er optrykt med så små bogsta-
ver, at de for de fleste mennesker er ulæselige og opleves som grafisk blikfang. sammenhol-
des navnene optrykt i annoncen med tekststørrelsen af navnene i lovforslaget, er det tydeligt,
at navnene på de 685 personer ikke er det centrale i annoncen. ud fra en helhedsvurdering må
det stå klart for den almindelige læser af annoncen, at navnene er af underordnet betydning og
er kopieret fra lovforslaget. de udsagn, der er anvendt i annoncen, svarer til udtalelser, der
fremkom under debatten i folketinget.
hvis højesteret kommer til, at annoncen indebærer ærefornærmende sigtelser i straffelovens §
267’s forstand mod de 15 indstævnte personer, er sigtelserne straffri efter straffelovens § 269,
stk. 1. subsidiært bør straffen bortfalde efter straffelovens § 269, stk. 2, idet dansk folkeparti
havde anledning til at anse udsagnene i annoncen for sande.
de indstævnte har heroverfor anført navnlig, at annoncens udsagn om, at ”én på listen er til
fare for danmarks sikkerhed” og ”den potentielle terrorist”, er ærefornærmende sigtelser mod
hver enkelt af dem i straffelovens § 267’s forstand. som annoncen er affattet, må den forstås
således, at dansk folkeparti mener, at de indstævnte er eller kan være den pågældende per-
son. der er tale om beskyldninger om meget alvorlige strafbare forhold, og der foreligger in-
gen forbehold, gradbøjning eller nærmere nuancering. et udsagn om ”at være til fare” og ”kan
være til fare” vil ikke blive opfattet på samme måde. der er ikke tale om, at annoncen inde-
holder diffuse beskyldninger rettet mod en ubestemt eller løsere defineret personkreds, men
derimod om en konkretiseret påstand rettet mod 685 navngivne personer med angivelse af
deres bopælskommuner. der er således tale om en sigtelse mod en gruppe af personer, som
enkeltvis er entydigt identificeret. den forståelse af sigtelsesbegrebet i straffelovens § 267,
som dansk folkeparti argumenterer for, er særdeles indskrænkende og har hverken støtte i
teori eller praksis. forståelsen vil kunne udhule straffelovens § 267, idet alle udtalelser heref-
ter vil være tilladt, blot de er rettet mod én i en større gruppe.
det bestrides, at de ærefornærmende sigtelser, som udsagnene indebærer, er straffri efter
straffelovens § 269, stk. 1. der er heller ikke grundlag for at lade straffen bortfalde efter straf-
felovens § 269, stk. 2.
                                             - 4 -
supplerende sagsfremstilling
dansk folkeparti havde den 29. maj 2013 nedenstående helsidesannonce i ekstra bladet, jyl-
lands-posten og kristeligt dagblad. partiet offentliggjorde samme dag annoncen på sin
hjemmeside.
                                              - 5 -
højesterets begrundelse og resultat
hovedspørgsmålet i sagen er, om dansk folkeparti landsorganisationen har overtrådt straffe-
lovens § 267 ved de udsagn, som partiet fremsatte i en helsidesannonce i ekstra bladet, jyl-
lands-posten og kristeligt dagblad den 29. maj 2013 samt offentliggjorde på sin hjemmeside.
dansk folkepartis annonce blev bragt i forlængelse af den politiske debat, der fandt sted ved
folketingets 1. behandling den 25. april 2013 af et lovforslag om meddelelse af indfødsret og
før 2. behandlingen af lovforslaget den 30. maj 2013.
annoncen satte spørgsmålstegn ved rimeligheden af, at et flertal i folketinget ville meddele
indfødsret til en person, der kunne være til fare for statens sikkerhed, og at justitsministeren
ikke ville fortælle folketinget, hvem personen var. annoncen indeholdt udsagn om, at ”én på
listen er til fare for danmarks sikkerhed” og ”den potentielle terrorist ... er blandt de knap
700”. annoncen indeholdt en gengivelse af navn og bopælskommune for de 685 personer,
som var optaget på lovforslaget. annoncen angav ikke, hvem af de 685 personer de to udsagn
angik. spørgsmålet er, om der med udsagnene er rettet ærefornærmende sigtelser, jf. straffe-
lovens § 267, mod hver enkelt af de 15 indstævnte personer.
ved vurderingen heraf skal der som fastslået ved højesterets dom af 15. september 2015
(ufr 2016.151) lægges vægt på, hvordan en almindelig læser vil opfatte udsagnene ud fra
indhold og kontekst.
højesteret finder, at annoncen af en almindelig læser må opfattes som en politisk meningstil-
kendegivelse om, at der ikke bør meddeles indfødsret til en person, der er til fare for statens
sikkerhed, og ikke som en beskyldning mod hver enkelt af de 685 personer for at være til fare
for statens sikkerhed og en potentiel terrorist. højesteret har herved også lagt vægt på opsæt-
ningen af udsagnene i annoncens overskrifter og tekst samt på, at navnene på de 685 personer
ikke i sig selv fremstår som det centrale budskab. ud fra annoncens indhold og kontekst må
en almindelig læser forstå annoncen sådan, at udsagnene alene angår én ud af de 685 perso-
ner.
højesteret finder, at den mistænkeliggørelse af samtlige 685 personer, der ligger i udsagnene:
”én på listen er til fare for danmarks sikkerhed” og ”den potentielle terrorist … er blandt de
                                               - 6 -
knap 700”, for hver enkelt på listen er så vag, at den ikke kan anses for at krænke nogen en-
keltpersons ære, jf. straffelovens § 267.
højesteret frifinder herefter dansk folkeparti.
under hensyn til sagens udfald, karakter og omfang tilkendes dansk folkeparti sagsomkost-
ninger for byret, landsret og højesteret med i alt 221.440 kr. heraf er 210.000 kr. til dækning
af advokatudgifter og 11.440 kr. til dækning af retsafgift for landsret og højesteret.
sagsomkostningerne fordeles som nedenfor bestemt.
                                     thi kendes for ret:
dansk folkeparti landsorganisationen frifindes.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal statskassen for aladdin bouhania,
dounia righi, helin al-hasnawi, javid aslami, mohammed shaker, seyed mohsen nour-
bakhsh soltani, sherin a. mahamad, tina pia peirano, hakan mert og zoraya nieto florez
betale i alt 147.627 kr. til dansk folkeparti.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal andres felipe valderrama pineda,
jason lorje, seyyit sahin, zakaria abdul rahim og zhanna tairova (deres retshjælpsforsik-
ringer), subsidiært statskassen, hver især betale 14.762,60 kr. til dansk folkeparti.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt torsdag den 28. juni 2012
sag 12/2011
(2. afdeling)
hk danmark som mandatar for a
(advokat peter breum)
mod
retten i x-købing
(kammeradvokaten ved advokat niels banke)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 9. afdeling den 24. november 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, per walsøe, niels grubbe, hanne
schmidt og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, hk danmark som mandatar for a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, ret-
ten i x-købing, skal betale 25.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg.
retten i x-købing har påstået stadfæstelse.
anbringender
hk som mandatar for a har anført, at betingelserne for at anvende bevisbyrdereglen i ligebe-
handlingslovens § 16 a er opfyldt, idet a har påvist faktiske omstændigheder, som giver an-
ledning til at formode, at der ved besættelsen af de ledige stillinger ved retten i x-købing er
udøvet direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af hendes graviditet.
                                                - 2 -
de udtalelser om a, som de forskellige afdelinger ved retten i x-købing afgav, før hun blev
gravid, er alle positive og angiver, at hun er egnet til fastansættelse. stemningen ændrede sig
ifølge hendes forklaring for landsretten, efter at hun havde meddelt, at hun var gravid. de for-
hold vedrørende samarbejdsproblemer, som retten i x-købing har henvist til, er ikke nærmere
konkretiseret, og a bestrider disse forhold. det er ikke nærmere oplyst, hvordan retten i x-
købing vurderer de faglige og personlige kvalifikationer i forbindelse med ansættelse, og
hvilke oplysninger der er blevet indhentet i forbindelse med ansættelsessamtalerne. tre af de
fem ansøgere, der blev ansat i de ledige faste stillinger, havde ikke relevant erfaring med ar-
bejdet i retten, og de kan derfor ikke anses for bedre kvalificerede end a, jf. herved også, at
retspræsident b har udtalt, at det var vigtigt at få ledige stillinger besat hurtigt med dygtige
medarbejdere, der på kort og også på langt sigt fagligt og personligt kunne indpasses godt i
rettens opgaveløsning. det eneste af disse kriterier, som a ikke kunne opfylde, var, at hun på
sigt i en periode ikke kunne varetage opgaverne på grund af sin graviditet, hvilket der imid-
lertid netop ikke må lægges vægt på.
samlet set er disse forhold tilstrækkelige til at skabe formodning for, at a blev fravalgt til de
ledige stillinger, fordi hun var gravid.
retten i x-købing har ikke løftet sin bevisbyrde alene ved de ukonkrete og uunderbyggede
kritikpunkter vedrørende as samarbejdsevner.
påstandsbeløbet er nedsat til 25.000 kr. på baggrund af højesterets dom i ufr 2012 s. 511 om
godtgørelse for forskelsbehandling på grund af graviditet i forbindelse med afslag på ansæt-
telse.
retten i x-købing har anført, at a var ansøger til de ledige stillinger på lige fod med de øvrige
ansøgere, og at retten var forpligtet til at ansætte de bedst kvalificerede i stillingerne. rettens
ansættelsesudvalg fandt efter grundige drøftelser, at hun ikke var blandt de bedst kvalificerede
ansøgere.
a har ikke påvist omstændigheder, der giver anledning til at formode, at der er sket forskels-
behandling på grund af hendes graviditet, og bevisbyrdereglen i ligebehandlingslovens § 16 a
finder derfor ikke anvendelse. at flertallet af de fremlagte evalueringer fra hendes elevtid var
                                                 - 3 -
positive, giver ikke anledning til en sådan formodning, idet evalueringerne var almindelig
opfølgning og ikke møntet på senere ansættelse. positive evalueringer kan ikke give elever
sikkerhed for senere fast ansættelse i ansættelsesrunder, hvor ansøgerfeltet ikke er kendt på
forhånd. at retspræsident b i det fremlagte brev til hk har udtalt, at det var vigtigt at få le-
dige stillinger besat hurtigt med dygtige medarbejdere, der på kort og også på langt sigt fag-
ligt og personligt kunne indpasses godt i rettens opgaveløsning, er heller ikke en faktisk om-
stændighed, der giver anledning til at formode, at der er sket forskelsbehandling på grund af
graviditet. det fremgår således af sammenhængen, at det anførte om kort og langt sigt er
møntet på de problemer, som as personlighed kunne medføre, og som måske kunne løses på
længere sigt, men ikke på kort sigt.
hvis a får medhold i sit anbringende om, at bevisbyrdereglen skal anvendes, vil det i praksis
indebære, at bevisbyrden vender i alle tilfælde, hvor en af ansøgerne til en stilling er gravid,
og det ville give gravide ansøgere en uberettiget fortrinsstilling.
uanset hvilken bevisregel, der anvendes, er det efter bevisførelsen klart, at der ikke er sket
forskelsbehandling på grund af graviditet. efter de afgivne forklaringer fra medlemmer af
ansættelsesudvalget ligger det fast, at årsagen til, at a blev fravalgt, ikke var hendes gravidi-
tet, men at hk’s tillidsrepræsentant i ansættelsesudvalget, som ikke på forhånd vidste, at a
var gravid, udtrykte stor modvilje mod at ansætte hende på grund af manglende samarbejds-
evner. dette byggede hun på henvendelser fra flere kolleger, hvoraf nogle havde været kede
af det og grædende, når de havde talt med hende, idet de følte sig tromlet af a. der var i rea-
liteten tale om, at hk-repræsentanten i ansættelsesudvalget nedlagde veto mod at ansætte a.
før hk’s tillidsrepræsentant udtrykte modvilje, var rettens ledelse, som var bekendt med gra-
viditeten, positiv over for as ansøgning, hvilket var baggrunden for, at ansættelsesudvalget
henvendte sig til hende for at få afklaret, om hendes ansøgning var begrænset til en bestemt
afdeling. det blev overvejet, om samarbejdsproblemerne ville kunne løses ved, at afdelingsle-
der c, som var tættest på hende, påtog sig at være støtteperson for a, men da hun ikke kunne
afse tid til dette, blev det til sidst konkluderet, at indvendingerne fra hk’s tillidsrepræsentant
måtte føre til, at a ikke skulle tilbydes en af de ledige stillinger. dette ligger inden for det
skøn, som en arbejdsgiver må have i en ansættelsessituation.
                                                  - 4 -
supplerende sagsfremstilling
i retspræsident bs brev af 1. april 2009 til hk hedder det yderligere bl.a.:
       ”
          ● de ansøgere, som retten besluttede at ansætte, har følgende baggrund:
       ansøger                tiltrædelse          uddannelse           erfaring
       d                      ansat i forvejen i   kontoruddannet -     1997-1999 – told og skat
                              tidsbegrænset        maj 1999.            1999-2008 – landsskatteretten
                              stilling
       e                      ansat i forvejen i   kontoruddannet       mere end 10 års erfaring inden-
                              tidsbegrænset        indenfor domstolene. for domstolene
                              stilling
       f                      1. marts 2009        kontoruddannet -     2004-2006 – danske bank
                                                   maj 2008.            2006-2008 – finansforbundet
                                                                        2008-2009 – gastronomiet
       g                      9. marts 2009        kontoruddannet –     1998-1999 – advokatfirmaet
                                                   juli 2001            jonas bruun
                                                                        1999-2001 – lyreco danmark
                                                                        a/s
                                                                        2001-2007 – tdc forlag a/s
                                                                        2007-2008 – søndagsavisen
                                                                        a/s
       h                      1. april 2009        kontoruddannet       mere end 10 års erfaring inden-
                                                   indenfor domstolene  for domstolene. ”
højesterets begrundelse og resultat
det følger af ligebehandlingslovens § 2, at en arbejdsgiver bl.a. ved ansættelser ikke må for-
skelsbehandle ansøgere på grund af graviditet. hvis en person, der mener at være udsat her-
for, påviser faktiske omstændigheder, som giver anledning til at formode, at der er udøvet
direkte eller indirekte forskelsbehandling, påhviler det arbejdsgiveren at bevise, at ligebe-
handlingsprincippet ikke er blevet krænket, jf. ligebehandlingslovens § 16 a.
a blev ansat som elev ved retten i x-købing den 1. september 2007, og afslutningen af elev-
perioden blev fastsat til den 31. marts 2009. hun var gjort bekendt med, at hun ikke kunne
påregne beskæftigelse ud over elevtiden. da hun omkring afslutningen af elevforløbet i fe-
bruar 2009 ansøgte om en opslået fast stilling som kontormedarbejder ved retten i x-købing,
skete det således på lige fod med et stort antal andre ansøgere, som var kvalificerede til de
opslåede stillinger. hun fik afslag på ansøgningen, og de i alt 5 opslåede stillinger blev besat
med andre kontoruddannede ansøgere.
                                               - 5 -
fire dommere – per walsøe, niels grubbe, hanne schmidt og lars hjortnæs – udtaler heref-
ter:
som anført af landsretten havde a forud for, at rettens ansættelsesudvalg skulle tage stilling
til ansøgningerne, orienteret retspræsidenten og to andre medlemmer af ansættelsesudvalget
om, at hun var gravid. som ligeledes anført af landsretten var hovedparten af de elevevalue-
ringer, som i løbet af elevperioden var blevet afgivet af rettens forskellige afdelinger, generelt
positive over for a og med en positiv vurdering af hendes samarbejdsevner. vi finder imid-
lertid, at disse forhold ikke giver anledning til at formode, at retten ved sin beslutning om at
afslå as ansøgning om en stilling som kontormedarbejder har lagt vægt på hendes graviditet.
til støtte for, at bevisbyrdereglen i ligebehandlingslovens § 16 a skal anvendes, har a yderli-
gere anført, at de forhold vedrørende samarbejdsproblemer, som retten i x-købing har anført
som begrundelse for afslaget, ikke er nærmere konkretiseret og godtgjort, at det er uoplyst,
hvordan retten vurderer faglige og personlige kvalifikationer i forbindelse med ansættelse, og
hvilke informationer herom der er blevet indhentet i forbindelse med ansættelsessamtalerne,
at tre af de fem ansøgere, der blev ansat i de ledige faste stillinger, ikke havde erfaring med
arbejde ved domstolene og derfor ikke var bedre kvalificerede end hende, og at retspræsident
b efterfølgende over for hk har udtalt, at det var vigtigt at få de ledige stillinger besat hurtigt
med dygtige medarbejdere, der på kort og også på langt sigt fagligt og personligt kunne ind-
passes i rettens opgaveløsning.
heller ikke disse forhold kan i sig selv eller sammen med de ovenfor omtalte omstændigheder
føre til, at bevisbyrdereglen i § 16 a skal anvendes.
med henvisning til de forhold, som landsretten har anført vedrørende bevisbedømmelsen, fin-
der vi, at a ikke har godtgjort, at retten i x-købing har lagt vægt på hendes graviditet ved
beslutningen om ikke at tilbyde hende en af de ledige stillinger.
med denne begrundelse stemmer vi for at stadfæste dommen.
dommer peter blok udtaler:
                                               - 6 -
på ansøgningstidspunktet var a ansat som elev ved retten i x-købing med snarlig afslut-
ningsdag. elevvurderingerne af hende var for så vidt angår fire af de fem afdelinger, hvor hun
havde været ansat, særdeles positive, også med henblik på en eventuel fastansættelse efter
endt læretid. med disse bemærkninger og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, er
jeg med denne enig i, at a har påvist faktiske omstændigheder, som giver anledning til at
formode, at hendes graviditet var årsag eller medvirkende årsag til, at hun ikke blev ansat i en
af de fem ledige stillinger, jf. ligebehandlingslovens § 16 a.
af de grunde, der er anført af landsretten, er jeg imidlertid samtidig enig i, at retten i x-kø-
bing har godtgjort, at as graviditet ikke har haft indflydelse på, at hun ikke fik en af de ledige
stillinger.
med denne begrundelse stemmer også jeg for at stadfæste landsrettens dom.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal hk danmark som mandatar for a betale 25.000 kr. til
retten i x-købing.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
dom
afsagt den 5. november 2012 i sag nr. bs c6-2416/2010:
maren holding aps
2100 københavn ø
og
a
2100 københavn ø
mod
sydbank a/s
peberlyk 4
6200 aabenraa
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag vedrører spørgsmål om indgåelse af og efterfølgende tvangslukning af
terminsforretninger.
under sagen, der er anlagt den 29. december 2010, har maren holding aps påstået sydbank
a/s dømt til at betale 2.405.869,27 kr., subsidiært et efter rettens skøn mindre beløb, med
tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens anlæg til betaling sker.
a har påstået sydbank a/s dømt til at betale 189.800 kr., subsidiært et efter rettens skøn
mindre beløb, med tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens anlæg til betaling sker.
sydbank a/s har påstået frifindelse over for maren holding aps og frifindelse, subsidiært
frifindelse mod betaling af et mindre beløb end 189.800 kr. efter rettens nærmere skøn med
procesrente fra sagens anlæg til betaling sker, over for a.
oplysningerne i sagen
den 11. november 2005 indgik maren holding aps (herefter kaldet selskabet) og
sparekassen spartrelleborg, som siden blev overtaget af sydbank a/s (herefter kaldet
banken) en aftale om lånefinancierede investeringer, og parterne indgik i forlængelse heraf
den 31. maj 2006 en rammeaftale for terminsforretninger. selskabet indgik over en årrække et
antal terminsforretninger med schweiziske franc (chf), og efter en periode, hvor der ikke
blev indgået sådanne forretninger, blev selskabets stifter og anpartshaver a telefonisk
kontaktet af bankens valutachef, ken kürstein, som foreslog, at der på ny blev indgået
terminsforretninger med chf. banken indgik i forlængelse af samtalen 2 købsforretninger på
hver 1 mio. chf, og tvisten mellem selskabet og banken vedrører blandt andet, om as accept
angik købs- eller salgsforretninger. selskabet forlængede herefter terminsforretningerne
løbende og indgik en yderligere købsforretning på 2 mio. chf. den 13. juni 2007 lukkede
banken terminsforretningerne uden at selskabet blev anmodet om at foretage yderligere
indbetalinger til dækningen af tabet på overdækningen, og tvisten mellem selskabet og
banken vedrører tillige, om banken var berettiget hertil. sideløbende med selskabets
engagementer havde a et engagement hos banken, og han anmodede den 15. april 2008
banken om at indgå en salgsforretning med chf svarende til 1.8 mio. danske kroner. banken
meddelte den 20. april 2008, at man ikke ønskede at indgå terminsforretningen, og tvisten
mellem a og banken vedrører, om banken var berettiget hertil. samlet vedrører sagen, om
                                              - 2 -
bankens dispositioner har påført selskabet og a et erstatningsberettiget tab, og i givet fald,
hvorledes dette tab skal opgøres.
forklaringer
a har forklaret, at han er ansat på et reklamebureau, som han også er medejer af og som
primært laver reklamefilm. han stiftede i 2004 maren holding aps med det formål at
erhverve aktier i reklamebureauet. han fandt på et tidspunkt en sommerhus i sverige, og alle
talte om, at han skulle finansiere købet med valutalån. han ledte efter en bank, hvor han
kunne få en lav rente, og på venners anbefaling kontaktede han spartrelleborg. på et møde i
banken fik han at vide, at man ikke kunne tilbyde ham valutalån, men i stedet valutaterminer
med salgspositioner. det forudsatte imidlertid, at han lavede en investeringspakke, og dertil
skulle der optages et lån på 1 mio. kr. i friværdien i hans lejlighed. investeringspakken
indebar, at han kunne handle med 11 mio. kr., og "worst case" ville ifølge banken være, at han
tabte 1 mio. kr. det blev aftalt, at der skulle investeres i chf, som var den mest "rolige"
valuta, og ideen var at tjene på renteforskellen mellem danmark og schweiz. tilsvarende
kunne gøres med svenske kroner, men det krævede, at man var mere risikovillig.
sommerhuskøbet blev derefter finansieret men lå i lang tid på kassekreditten, for
investeringerne i chf afventede, at kursen steg. da kursen var 476, et historisk højt niveau,
blev investeringerne gennemført. efter at engagementet var underskrevet, blev han
præsenteret for kjeld børgesen, som købte obligationerne og derefter løbende, som
udgangspunkt hver fredag, holdt ham orienteret om salgsterminerne. han modtog
beholdningsoversigter og bekræftelser på indgåelse af terminsforretninger, svarende til dem,
som er fremlagt som bilag a og b. han mener, at han underskrev bekræftelserne løbende,
men det var ikke noget, som kjeld børgesen lagde vægt på. det skete, at kjeld børgesen
sendte ham en stak bekræftelser, som han blev bedt om at underskrive og returnere, fordi
regnskabsafdelingen krævede det. kjeld børgesen holdt øje med markedet for chf og
vurderede, om det var godt at blive i markedet eller om man i stedet skulle "lukke før tid" for
at undgå for store tab. som regel blev terminsforretningerne lukket med gevinst, og indtægten
blev sammen med renteindtægterne på obligationerne anvendt til at nedbringe kassekreditten
og for sommerhusets vedkommende til at nedbringe gælden i det. de kaldte det aktiv
gældspleje. han har aldrig indgået en købsposition, men kjeld børgesen fortalte, at hvis man
lukkede en terminsforretning før tid, så "lå man i køb" i den sidste tid ud. efter ca. 1 år fik han
at vide, at kjeld børgesen ikke længere var hans rådgiver, og det eneste han blev orienteret
om, var, at man lukkede bankens afdeling på kgs. nytorv. souschef søren henriksen
præsenterede ham efter "et lille tomrum, hvor han ikke var inde" for bankens nye valutachef,
ken kürstein, som skulle køre investeringspakken videre. på det tidspunkt lå chf lavt, og
der skete ikke meget. han havde været vant til, at banken kontaktede ham, når det var aktuelt
at gå ind i chf, og kjeld børgesen plejede at snakke om "spotkurs", som ændrede sig fra
minut til minut. på et tidspunkt, mens han var i sommerhuset, blev han ringet op af ken
kürstein, som blandt andet fortalte, at markedet var volatilt, og at han nu skulle "ind i chf
igen", for kursen på chf var høj igen. han havde en forventning om, at
terminsforretningerne, som typisk angik beløb på ½ - 1 mio. chf, blev trukket på hele
engagementet. han kan slet ikke huske at have modtaget bilag a og b før på et senere
tidspunkt, hvor han på anmodning fik dem tilsendt. det var først da han modtog
posteringsoversigten fra peter prüsse-nielsen, som var den i banken, der sendte ham
posteringsoversigter, og så, at der stod et minus ved valutaforretninger, at han blev
opmærksom på, at det var købsforretninger, banken havde indgået. han sendte samme dag,
den 25. september 2006, en mail til peter prüsse-nielsen, som dog ikke reagerede. ordene i
mailen "det ser jo bedre ud end tidligere" refererer til obligationskurserne. da han senere fik
                                               - 3 -
kontakt med peter prüsse-nielsen over telefonen og fik bekræftet, at der var indgået
købsforretninger, forstod han ikke konsekvenserne af det, eller om det var udtryk for, at
terminsforretningerne var lukket tidligere. han prøvede derefter at få fat i ken kürstein, og da
det ikke lykkedes, tog han fat i dennes overordnede, søren henriksen, som han sendte en mail
den 19. oktober 2006. han gik lidt i panik, men regnede med at der var tale om en fejl, som
ville blive rettet. det undrede ham, at han ikke blev ringet op, da kursen på det tidspunkt
raslede ned som forventet, for ved at indgå en ny købshandel på et lavere niveau, ville han jo
kunne sænke snittet og komme tættere på den reelle kurs. det er det, han i mailen mener med
"en modgående handel". det senere køb af 2 mio. chf er en sådan modgående handel. på det
tidspunkt, hvor han skrev mailen, havde han fået forklaret, hvordan tingene hang sammen, og
han havde haft utallige samtaler med banken og fået rådgivning fra flere, som bedre forstod,
hvordan tingene hang sammen. når han ringede til banken, blev han hele tiden stillet rundt og
fik mange forskellige reaktioner. søren henriksen sagde, at han ville undersøge sagen og
vende tilbage, men han fik aldrig en melding om, at det enten var et køb, "som man var glad
for", eller at der var sket en fejl. det tætteste, han kom på en holdning til sagen, var, at ken
kürstein sagde, at der ikke var noget at gøre ved det. en bekendt, som er bankmand, fortalte,
at telefonsamtaler om blandt andet terminsforretninger blev optaget, og han bad både
mundtligt og skriftligt om at få en udskrift af samtalen med ken kürstein. på det tidspunkt
begyndte han at anlægge den holdning, at terminsforretningerne var bankens og ikke hans, for
ingen sagde klart, at forretningerne var indgået på hans anmodning. søren henriksen
bekræftede, at samtalen med ken kürstein var optaget. senere fik han at vide, at det ikke var
tilfældet, fordi ken kürstein havde ringet ham op via bankens omstillingsanlæg, og senere
igen fik han at vide, at samtalen var blevet optaget men efterfølgende slettet. hvis
terminsforretningerne var blevet lukket på det tidspunkt, ville tabet alene have været på
80.000 kr., men han sagde til peter prüsse-nielsen, at terminerne skulle forlænges, indtil han
havde fået den samtale. han underskrev ingen bilag, for han opfattede det ikke som hans
handel. han og peter prüsse-nielsen talte sammen hver gang der var skæringsdag for en
terminsforretning, og i starten blev terminsforretningerne forlænget med 1 måned, for han
tænkte, at der måtte ligge en udskrift af samtalen inden da. i december 2006 blev der indgået
nye købspositioner, og det var først derefter, vist nok i begyndelsen af af 2007, at han havde
et møde med banken. på det tidspunkt havde han stadig ikke fået svar på, om banken havde
samtalen eller ej, og de advokater, som han talte med, forklarede, at han havde en
tabsbegrænsningspligt så længe der var en tvist med banken. det var i det lys, at han foretog
købsforretningen på de 2 mio. chf, for han fik at vide, at bunden var nået og ville ved købet
sænke snittet på sine positioner. på det tidspunkt rådførte han sig med andre, herunder en
bekendt, som var bankmand. ved handlen kom han "halvvejs i mål", og derved tættere på at
kunne lukke terminsforretningerne ned til omkring 0. peter prüsse-nielsen syntes, at det var
en god ide, og han foreslog banken, at de fandt ud af, om begge parter var interesseret i at
lukke engagementet. på det efterfølgende mødet, hvor ken kürstein, bent daugaard og søren
henriksen deltog, fik han at vide, at hans samtale med ken kürstein fandtes på en optagelse,
men det var også på det møde, at ken kürstein sagde, at der ikke var noget at komme efter.
han har løbende sagt, at han ikke havde bedt om, at der blev indgået de to købsforretninger,
og han har løbende, men forgæves, bedt de implicerede forklare, hvorfor han dog skulle indgå
købsforretninger. han fik ikke noget varsel, da terminsforretningerne blev lukket ned den 13.
juni 2007. faktisk var det noget han hørte fra sin svigerfar, som havde fået det at vide i anden
sammenhæng. peter prüsse-nielsen sendte ham en posteringsoversigt pr. e-mail den 11. juni
2007, dvs. 2 dage før han blev lukket ned. han fik jo løbende tilsendt posteringsoversigter og
så ikke, at det fremgik af oversigten, at han var i "gult lys". han havde på det tidspunkt fået at
vide, at optagelsen af samtalen med ken kürstein fandtes, og havde jo sagt, at positionerne
skulle forlænges, indtil han fik samtalen. han opfattede grundlæggende ikke handlerne som
                                               - 4 -
hans, så længe det var uafklaret, hvad han og ken kürstein havde aftalt. han skrev en mail til
søren henriksen den 14. juni 2007. der var herefter løbende telefonsamtaler mellem ham og
banken for at finde en løsning. han spurgte til optagelsen af telefonsamtalen hver gang han
lavede en aftale med peter prüsse-nielsen om forlængelse af terminsforretningerne. i
mellemtiden skete der ikke noget med det private engagement, og da kursen på chf faldt,
ville han gerne ind i chf, for at få så lav en rente som mulig på lånet i sommerhuset. han bad
derfor den 15. april 2008 banken om at indgå en salgsforretning med chf, men fik ingen
reaktion før den 20. april 2008, hvor søren henriksen svarede ham, at banken ikke ønskede at
fortsætte terminsforretningerne. han gik faktisk glip af en masse derved, også fordi hans lån
derefter blev konverteret til en højrente kassekredit med et månedligt rentetab på 6.000 kr. i
dag ligger alle hans engagementer stadig i sydbank, for ingen andre banker vil røre ham med
en ildtang. sydbank har lukket for hans netbankadgang, så han kan ikke følge udviklingen i
engagementerne på anden måde end gennem de opgørelser, som han løbende får tilsendt.
ken kürstein har forklaret, at han kom til spartrelleborg efter 10 år i bikubens
investeringsafdeling, og at han i banktrelleborg var ansat som investerings- og
finansieringsdirektør. han har medvirket til at indgå de to terminsforretninger, som bekræftes
ved de som bilag a og b fremlagte skrivelser til maren holding aps. banken havde et
engagement med as svigerfar, b, som opfordrede ham til at tage kontakt til a. han kan huske
de konkrete handler med selskabet, for han fik senere at vide, at a mente, at de havde aftalt, at
det var salgs- og ikke købsforretninger, der skulle indgås. det var ham, som ringede a op, og
efter at have talt lidt om markedet fortalte han, at det var rentabelt at gå fra danske kroner og
lave terminsforretninger i chf, og at trenden var til køb. banken havde indgået købshandler
for b, og han husker tydeligt, at b sagde, at vidnet skulle huske at ringe til a også. efter
samtalen med a blev handlerne indgået af peter prüsse-nielsen, som havde ansvaret herfor.
vidnet var kun handelsansvarlig. proceduren var, at back office fik besked om indgåede
handler og var ansvarlig for at bekræfte handlerne over for kunden. posteringsoversigterne,
som var bankens rapportering om status på kundens engagement, blev sendt ud ugentligt, og
hyppigere, hvis engagementet var i "rødt eller gult lys". de rammeaftaler, man laver med en
kunde, er til såvel køb som salg. det er først på handelstidspunktet, at det bliver afgjort, om
der skal købes eller sælges. der findes ikke i banken nedskrevne strategier herom. han har
ikke kendskab til den mail, som a sendte til søren henriksen den 19. oktober 2006. han
opfatter vendingen "en modgående handel" således, at hvis kunden har solgt 2 mio., køber
kunden 2 mio., altså gør det modsatte. han deltog i et møde sidst på efteråret i 2006, hvor den
fremtidige strategi med hensyn til blandt andet hyppigheden af handler, blev drøftet. han
husker ikke nærmere, hvad der blev snakket om, og kan ikke huske, om der blev snakket om
de 2 købshandler. det er hans opfattelse, at selskabet ved det efterfølgende køb af 2 mio. chf
har fordoblet enten gevinsten eller tabet. han var ikke involveret i nedlukningen af selskabets
engagementet, for det kørte i en anden afdeling. det er korrekt, at a flere gange bad om en
udskrift af den telefonsamtale, hvori købsforretningerne blev aftalt. banken havde indkøbt
optageudstyr for at kunne dokumentere handler, og han bad martin holm, som havde stået for
indkøb, opsætning og testning af udstyret, undersøge, om samtalen var blevet optaget. martin
holm vendte tilbage efter en uge og fortalte, at udstyret ikke optog samtaler, som var blevet
viderestillet fra en telefon til en anden, hvilket netop var, hvad han havde gjort. martin holm
fortalte samtidig, at han havde været i kontakt med tdc og andre, for at undersøge, om
samtalen kunne findes, men uden held. såvel købs- som salgsforretninger er spekulation i
renteforskellen mellem i dette tilfælde danske kroner og chf, og det altafgørende for, om
man lider et tab eller får en gevinst er, hvor meget spotkursen flytter sig. der er en vending i
branchen, som fint illustrerer at "forbedre snittet": "if you are in trouble then double, if you
are in shit then quit." han rådgav ikke a om den senere købsforretning på 2 mio. chf.
                                                - 5 -
parternes synspunkter
maren holding aps har til støtte for sin påstand gjort gældende, at a i en telefonsamtale med
ken kürstein gav sit samtykke til at "gå ind i chf", og at han havde en berettiget forventning
om at have indgået salgsforretninger med chf, hvilket støttes af, at selskabet aldrig tidligere
har indgået købsforretninger med chf hos banken. indgåelse af købsforretninger var en
fuldstændig ændring af den hidtidige investeringsstrategi, og a modtog ingen rådgivning
herom. den efterfølgende korrespondance med banken vidner da også om, at a ikke forstod,
hvad det indebar at indgå sådanne købsforretninger. a reagerer straks det går op for ham, at
der var sket en fejl, og der er således reklameret behørigt. banken har som følge af de
fejlagtige terminsforretninger påført selskabet et erstatningsberettiget tab. såfremt det findes
godtgjort, at banken med rette udførte købsforretninger med chf for selskabet, burde banken
som følge af tvisten vedrørende karakteren af terminsforretningerne have lukket disse ned for
at minimere et eventuelt tab. det kan ikke bebrejdes selskabet, at man forlængede de
eksisterende terminsforretninger og indgik en yderligere købsforretning, idet dispositionerne
blev foretaget for at begrænse tabet mest muligt, og fordi banken forholdt sig passiv. ved
efterfølgende i strid med investeringsaftalen at lukke selskabets terminsforretninger ned uden
at varsle selskabet med den virkning, at selskabet blev frataget muligheden for at foretage
yderlige indbetalinger, er tabet blevet væsentlig forøget.
a har til støtte for sin påstand gjort gældende, at han den 15. april 2008 bad banken om at
indgå en salgsforretning med chf svarende til 1.8 mio. kr. til kurs 471 i henhold til parternes
rammeaftale for terminsforretninger, og at banken har påført ham et erstatningsberettiget tab
ved ikke at indgå forretningen og efterfølgende uberettiget lukke hans terminsforretninger ned
og flytte engagementet til en højrente kassekredit.
sydbank har til støtte for sin påstand i forhold til maren holding aps gjort gældende, at det
med ken kürsteins forklaring og det efterfølgende forløb med forlængelse af de pågældende
købsforretninger og indgåelse af en yderligere købsforretning er godtgjort, at banken med
rette indgik købsforretninger med chf. måtte retten finde, at købsforretningerne blev indgået
med urette, kan tabet ikke overstige tabet pr. 25. september 2006, hvor selskabet modtog en
beholdningsoversigt med angivelse af valutaforretningerne og en angivelse af tabets størrelse,
subsidiært pr. 19. oktober 2006, hvor a rettede henvendelse til banken. et eventuelt tab kan
dog ikke medføre et erstatningsansvar for banken, idet selskabet valgte at forlænge
terminsforretningerne trods bankens anbefaling om at træde ud af disse, ligesom selskabet
fordoblede sin risiko ved at købe yderligere 2 mio. chf. banken var fuldt berettiget til at
lukke selskabets terminsforretninger uden forudgående varsel og uden at anmode om
yderligere sikkerhedsstillelse, idet engagementet var i "rødt lys". skulle retten finde, at
banken ikke var berettiget hertil, påhviler der ikke banken et erstatningsansvar, idet selskabet
blot ville have lidt et yderligere tab, hvis nedlukningen var sket med enten 5 dages bankvarsel
eller til terminsforretningernes udløb.
sydbank har til støtte for sin påstand i forhold til a gjort gældende, at denne ikke har
godtgjort at have lidt et tab, at der fra bankens side ikke er handlet ansvarspådragende,
ligesom der hverken er årsagsforbindelse eller adækvans mellem bankens handlinger og det
påståede tab.
rettens begrundelse og afgørelse
                                                - 6 -
retten finder, at det med ken kürsteins forklaring er godtgjort, at a gav sin accept til, at
banken i juli 2006 indgik 2 købsforretninger med chf for selskabet, hvilket bestyrkes af, at
banken efterfølgende sendte ordrebekræftelser herpå uden at modtage nogen reaktion fra
selskabet i den forbindelse. da selskabet i tiden herefter forlængede terminsforretningerne og
tillige indgik en yderligere købsforretning med chf, kan det ikke bebrejdes banken, at man
ikke lukkede terminsforretningerne ned, da man blev bekendt med, at selskabet var af den
opfattelse, at banken havde begået fejl. spørgsmålet er herefter, om banken var berettiget til at
lukke terminsforretningerne og investeringslånet uden forudgående varsel og uden at rette
henvendelse til selskabet med anmodning om yderligere sikkerhedsstillelse. selskabet modtog
2 dage før nedlukningen en beholdningsoversigt, hvoraf det af den beløbsmæssige opgørelse
fremgik, tabet af overdækningen oversteg 60%, uagtet at oversigten angav, at engagementet
var i "gult lys". da engagementet de facto var i "rødt lys", og da tabet af overdækningen
beløbsmæssigt androg en sådan størrelse, at banken med sit kendskab til selskabets økonomi
var berettiget til at vurdere, at selskabet ikke kunne stille tilstrækkelig sikkerhed tilstrækkeligt
hurtigt, har banken ikke pådraget sig et erstatningsansvar som følge af nedlukningen.
herefter, og da a ikke har godtgjort, at han ved bankens nægtelse af at indgå den ønskede
salgsforretning med chf svarende til 1.8 mio. kroner, har lidt et tab, tages bankens
frifindelsespåstande til følge.
sagsomkostningerne, som dækker udgiften til advokatbistand, kan passende fastsættes til
120.000 kr. inkl. moms, hvilket beløb efter de nedlagte påstande fordeles således, at maren
holding aps skal betale 100.000 kr. og a 20.000 kr.
thi kendes for ret:
sagsøgte, sydbank a/s, frifindes.
i sagsomkostninger skal sagsøgerne, maren holding aps og a, til sydbank a/s betale i alt
120.000 kr. af beløbet betaler maren holding aps 100.000 kr. og a 20.000 kr.
sagsomkostningerne, som forrentes efter rentelovens § 8 a, skal betales inden 14 dage.


text:
            som berigtiget den 18. december 2009 iht. retsplejelovens § 221, stk. 1.
                                           udskrift
                                                af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                            dom
afsagt den 18. juni 2009 af sø- og handelsretten sammensat af vicepræsident michael b. elmer og de
sagkyndige medlemmer bjarne egedal, anne marie hansen, claus jepsen og claus thorsgaard
n-1-07                               forbrugerombudsmanden
                                     (chefkonsulent katrine de neergaard)
                                     mod
                                     qxl ricardo danmark a/s
                                     (advokat michael hopp)
qxl ricardo danmark a/s (i det følgende: qxl) driver portalen www.qxl.dk, på hvilken
private og erhvervsdrivende kan udbyde varer til salg på auktion eller til fast pris.
      sagen angår navnlig spørgsmålet om qxls ansvar for, at købere får oplysning om de-
res fortrydelsesret efter forbrugeraftalelovens § 11, stk. 1, nr. 5, og § 12, stk. 2, nr. 2.
                                                    - 2 -
www.qxl.dk
efter at have registreret sig som bruger og ved afkrydsning at have erklæret at have læst og
accepteret qxls vilkår og betingelser kan en sælger oprette en salgsannonce ved i et skema
at indtaste en beskrivelse af varen (som ikke må indeholde e-mailadresser, telefonnumre,
links, navne eller adresser), angive varens stand, om og i givet fald i hvilket omfang sælgeren
yder garanti på varen, og vedhæfte et eller flere billeder. derefter vælger sælgeren, om varen
skal udbydes i auktion eller som køb nu-vare, indtaster start- og mindstepriser, varens la-
gerstatus, forsendelsesmåde, leveringsomkostninger og accepterede betalingsmåder. heref-
ter vælger sælgeren, hvornår udbuddet skal begynde, hvor længe det skal vare, og om auk-
tionen automatisk skal gentages, hvis varen ikke sælges første gang, ligesom sælgeren ved
afkrydsning erklærer at have læst og accepteret qxls vilkår og betingelser, der bl.a. inde-
holder følgende bestemmelser:
       ”5.1 handelsregler
       på qxl tjenesten har du mulighed for at deltage i handler, som er underlagt vore han-
       delsregler.
       6.8    sælgers vilkår og betingelser
       sælger er forpligtet til at informere alle faktiske eller potentielle købere om de aftalemæs-
       sige vilkår og betingelser, der finder anvendelse på handlen. en sælger, der handler som
       led i sit erhverv, skal til forbrugere give de oplysninger, som kræves i medfør af forbru-
       geraftaleloven, herunder oplysninger om fortrydelsesretten.
       6.8.1 fortrydelsesret
       hvis sælger er erhvervsdrivende, og handler som led i sit erhverv, og køber er forbruger,
       vil der i mange tilfælde være fortrydelsesret for forbrugeren. sælger skal overholde for-
       brugeraftalelovens regler om forbrugerbeskyttelse, herunder fortrydelsesretten. sælger
       skal oplyse om eventuel fortrydelsesret i noteringen, og skal også skriftligt oplyse køber
       om eventuel fortrydelsesret, når sælger kontakter køber, efter at auktionen er afsluttet.
       sælgers oplysninger skal overholde kravene i justitsministeriets bekendtgørelse nr. 972 af
       24. september 2004 …, se …
       8.1. qxls rolle
       qxl er ikke part i nogen handler og stiller alene de tekniske hjælpemidler, og et møde-
       sted, til rådighed i forbindelse med indledning eller gennemførelse af handlerne. vi er
       hverken sælger eller leverandør af de varer eller tjenester, der er anført i noteringerne, og
       er således ikke pålagt nogen af de juridiske forpligtelser, som gælder for sælgere af disse
       varer eller tjenester. qxl er ikke og kan ikke gøres ansvarlig for en sælgers adfærd eller
       for de varer eller tjenester, som sælger udbyder til salg eller levering – uanset om sælger
       er en enkeltperson eller en erhvervsdrivende.
       …”
                                                     - 3 -
handelsreglerne fastsætter bl.a. følgende:
       ”1.      introduktion
       … disse handelsregler er juridisk bindende og er en del af din aftale med qxl. …
       2.       bud
       … hvis dit bud falder heldigt ud, indgås der automatisk en aftale mellem dig og sælger,
       når auktionen afsluttes.
       købere kan i nogle tilfælde have fortrydelsesret, se her. …
       10.      køberes fortrydelsesret
       hvis varen eller tjenesteydelsen sælges af en erhvervsdrivende som led i sit erhverv til en
       forbruger, vil forbrugeren i de fleste tilfælde have ret til at fortryde handlen. der gælder
       dog undtagelser til fortrydelsesretten, bl.a. ved køb af transport og indkvartering, hvis
       det er aftalt, hvilken dag eller inden for hvilken periode tjenesteydelsen skal udføres.
                fortrydelsesretten løber i 14 dage, fra køberen har fået varen i hænde …
                det vil fremgå af noteringen, om sælger er momsregistreret, hvilket er en indikati-
       on for, at sælger er erhvervsdrivende og handler inden for sit erhverv. sælgere er forplig-
       tet til at oplyse om fortrydelsesretten, hvis aftalen er omfattet af fortrydelsesretten.
                du har ikke fortrydelsesret, hvis sælger enten ikke er erhvervsdrivende eller hand-
       ler uden for sit erhverv.
                læs mere om fortrydelsesretten her og på www.forbrug.dk. ”
for oprettelsen af annoncen og for tilvalg af særlige metoder til fremhævelse af denne betaler
sælgeren et gebyr, som afhænger af startprisen. munder annoncen ud i et salg, betaler sælge-
ren tillige et succesgebyr, der afhænger af den opnåede salgspris.
       når handel er sluttet, modtager køberen en e-mail bl.a. med bekræftelse på købet, stør-
relsen af det vindende bud, kontaktoplysninger vedrørende sælgeren og efter en for nylig
gennemført ændring tillige en mere generelt holdt information om, at køberen, hvis sælgeren
er erhvervsdrivende og har solgt varen inden for sit erhverv, som udgangspunkt og med en
lang række i mailen nærmere opregnede undtagelser har fortrydelsesret efter forbrugerafta-
leloven, og at sælgeren i givet fald har pligt til at give køberen oplysning herom.
forbrugerombudsmandens undersøgelse af internetauktioner, herunder qxl
forbrugerombudsmanden henvendte sig i november-december 2005 til en række større dan-
ske internetauktioner, herunder qxl, med henblik på at drøfte de praktiske og retlige
spørgsmål, der knytter sig til internetauktioner.
                                                  - 4 -
        ved sin gennemgang fandt forbrugerombudsmanden, at qxl ikke gav tilstrækkelige
oplysninger om fortrydelsesret, jf. forbrugeraftalelovens § 11, stk. 1, nr. 5, og § 12, stk. 2, nr.
2, og forbrugerombudsmanden redegjorde ved brev af 22. december 2005 til qxl for sine
kritikpunkter over for qxls hjemmeside, idet forbrugerombudsmanden anså qxl som
formidler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3.
        idet qxl ikke kunne anerkende at være formidler som nævnt i forbrugeraftalelovens §
3, stk. 3, har forbrugerombudsmanden den 20. september 2007 anlagt denne sag.
påstande
forbrugerombudsmanden har nedlagt påstande om, at qxl:
1. skal anerkende at være formidler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, ved salg
     på internetauktionssiden www.qxl.dk, når sælgeren er ikkeerhvervsdrivende, og købe-
     ren hovedsagelig handler uden for sit erhverv,
2. påbydes at afgive oplysninger om fortrydelsesretten efter forbrugeraftalelovens § 11, stk.
     1, nr. 5, og § 12, stk. 2, nr. 2, ved salg på internetauktionssiden www.qxl.dk, når qxl har
     optrådt som formidler efter forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3,
3. påbydes at modtage forbrugerens meddelelse om brug af fortrydelsesretten i forbindelse
     med køb foretaget på www.qxl.dk, jf. forbrugeraftalelovens § 19, stk. 1, når qxl i forbin-
     delse med handlen har optrådt som formidler efter forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, og
     sælger overfor forbrugeren har påtaget sig at hente varen,
4. skal anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens § 1 ved at undlade at
     opfylde sin oplysningspligt efter forbrugeraftalelovens § 11, stk. 1, nr. 5, og § 12, stk. 2,
     nr. 2, ved salg på internetauktionssiden www.qxl.dk i tilfælde, hvor qxl har optrådt
     som formidler efter forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, og
5. skal anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens § 1 ved at undlade at
     sikre, at erhvervsdrivende sælgere overholder forbrugeraftalelovens regler, herunder op-
     lysningspligten efter forbrugeraftalelovens § 11, stk. 1, nr. 5, og § 12, stk. 2, nr. 2, ved salg
     på internetauktionssiden www.qxl.dk, når køberen hovedsagelig handler uden for sit er-
     hverv.
                                             - 5 -
qxl har påstået afvisning af påstand 2-5, subsidiært og i øvrigt frifindelse.
forklaring
peter arps, administrerende direktør for qxl, har forklaret, at qxl startede i 2001 og er en
markedsplads, hvor køber og sælger kan mødes. qxl leverer platformen. qxl hverken ser
varerne eller har dem i besiddelse og involverer sig heller ikke i beskrivelsen og vurderingen
af varen. qxl har ikke mulighed for at se, om den konkrete vare er omfattet af reglerne om
fortrydelsesret. leverings- og betalingsbetingelserne beror alene på en aftale mellem sælger
og køber, og qxl har intet kendskab til, hvornår køberen modtager varen.
       qxl har 22 medarbejdere. der er registreret ca. 450.000 brugere, hvoraf ca. 250.000 be-
søger hjemmesiden hver uge. der oprettes ca. 150.000 auktioner om ugen. der er i øjeblikket
ca. 300.000 varer til salg på hjemmesiden. en auktion har normalt en løbetid på 10 – 14 dage.
der sælges årligt ca. 2,2 mio. varer gennem qxl, dvs. ca. 40.000 varer om ugen. heraf sælges
ca. 1/3 som led i sælgers erhverv. private sælger typisk brugte varer ved auktion, hvorimod
erhvervsdrivende oftest sælger til fast pris, såkaldt køb nu. gennemsnitssalgsprisen er ca.
100 kr.
       en gang om måneden udskrives en liste over privat registrerede brugere med en om-
sætning på mere end 50.000 kr. over de seneste 12 måneder. herefter ses der konkret på,
hvilke produkter der er blevet solgt, for at bedømme, om sælgeren i realiteten er erhvervs-
drivende, og i givet fald giver qxl brugeren meddelelse om, at den pågældende skal omre-
gistrere sig som erhvervsdrivende. reagerer brugeren ikke, foretager qxl uden videre om-
registreringen. det er en ret ny procedure, og derfor er der i øjeblikket ca. 1.100 brugere på
den nævnte liste hver måned, men tallet forventes at falde.
       skal qxl oplyse om fortrydelsesretten, vil det være nødvendigt at ansætte ca. 21 per-
soner yderligere, hvilket vil udgøre en meromkostning på 9 mio. kr.
parternes synspunkter
forbrugerombudsmanden har gjort gældende, at påstandene 2-5 ikke savner aktualitet og skal
realitetsbehandles. i forbindelse med sin undersøgelse af internetauktioner har forbruger-
                                                - 6 -
ombudsmanden meddelt qxl, at qxl efter forbrugerombudsmandens opfattelse er formid-
ler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, og at qxl derfor skal give købere på sine
internetauktioner oplysning om fortrydelsesretten i overensstemmelse med reglerne i lovens
§ 11, stk. 1, nr. 5 og § 12, stk. 2, nr. 2. qxl har imidlertid erklæret sig uenig heri og har ikke
under forhandlingerne med forbrugerombudsmanden erklæret sig indforstået med at give
købere på sine auktioner oplysning om deres fortrydelsesret i overensstemmelse med de
nævnte bestemmelser. dette er baggrunden for, at forbrugerombudsmanden har måttet an-
lægge denne sag. påstandene savner således på ingen måde aktualitet, idet det netop er
qxls manglende efterlevelse af forbrugeraftalelovens oplysningspligter, som har gjort sagen
nødvendig. særlig med hensyn til påstand 5 gøres det gældende, at påstanden er tilstrække-
lig bestemt til at kunne tages under påkendelse.
       qxl må anses for aktivt at medvirke til indgåelse af aftaler på sin hjemmeside, således
at qxl er formidler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, og således at disse aftaler
er forbrugeraftaler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 1. auktioner på qxls hjemmeside
indgås ved fjernsalg, jf. forbrugeraftalelovens § 4, idet de er baseret på, at de bydende ikke er
til stede, men afgiver deres bud ved brug af fjernkommunikation over internettet som led i
det system for fjernsalg, som qxl driver. auktionssalg via qxl er derfor ikke omfattet af
undtagelsen fra forbrugeraftalelovens anvendelsesområde i lovens § 2, stk. 1, nr. 4. gennem
sin hjemmeside stiller qxl en auktionsfacilitet til rådighed, som giver sælger adgang til et
professionelt og salgsfremmende fjernsalgssystem. auktionerne og aftaleindgåelsen er tilret-
telagt af qxl og foregår ved anvendelse af en af qxl udformet skabelon, hvoraf sælgers
kontaktoplysninger ikke må fremgå. når en auktion er afsluttet, og handel således er sluttet,
sender qxl køberen bekræftelse på købet og kontaktoplysninger vedrørende sælgeren. qxl,
der modtager vederlag for sin medvirken, har således en yderst aktiv rolle i forbindelse med
handlens indgåelse og handler som led i sit erhverv. det er uden betydning for anvendelsen
af formidlingsreglen i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, på qxls internetauktioner, at qxl
ikke selv handler med varer af den pågældende art og ikke selv har varen i besiddelse.
       som formidler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, påhviler det qxl at op-
fylde de forpligtelser, der følger af forbrugeraftalelovens § 11, stk. 5, og § 12, stk. 2, nr. 2, og
at modtage forbrugerens meddelelse om fortrydelsesret, jf. lovens § 19, stk. 1. idet qxl ikke
opfylder disse pligter, må retten tage påstandene 3-4 til følge. det bestrides i den forbindelse,
                                                - 7 -
at det skulle være nødvendigt, at qxl er bekendt med, hvornår fortrydelsesretten specifikt
skal regnes fra, når der skal gives oplysning om fortrydelsesret. qxl kan således i forbindel-
se med den enkelte handel give køber oplysning om fortrydelsesretten, og fra hvornår den
regnes, og samtidig give oplysning om, at der gælder visse undtagelser fra fortrydelsesret-
ten.
        qxl oplyser ikke købere om, at de har fortrydelsesret, når der er tale om ikke-
erhvervsdrivende sælgere, hvilket qxl er forpligtet til efter forbrugeraftalelovens § 11, stk.
1, nr. 5, og § 12, stk. 2, nr. 2, når qxl optræder som formidler efter forbrugeraftalelovens § 3,
stk. 3. qxl modtager heller ikke forbrugeres underretninger om, at de gør brug af deres ret
til at fortryde et køb efter forbrugeraftalelovens § 19, stk. 1. erhvervsdrivende, der overtræ-
der forbrugeraftalelovens bestemmelser om oplysningspligt mv., handler i strid med god
markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1. at grov eller oftere gentagen overtrædelse
af disse bestemmelser tillige er strafbar, jf. forbrugeraftalelovens § 29, stk. 1, er ikke til hinder
herfor, tværtimod.
        qxl skriver i sine vilkår og betingelser pkt. 8.1, at qxl ikke er og ikke kan gøres an-
svarlig for en sælgers adfærd eller for de varer eller tjenester, som sælger udbyder til salg el-
ler levering, uanset om sælger er en enkeltperson eller en erhvervsdrivende. qxl kan imid-
lertid ikke på denne måde fraskrive sig ansvaret for, at erhvervsdrivende sælgere overholder
deres pligt til at give oplysning om fortrydelsesretten. qxl bør tværtimod føre en vis kontrol
med, at også erhvervsdrivende sælgere overholder loven og herunder giver de foreskrevne
oplysninger om fortrydelsesretten, ligesom qxl er nødt til at føre kontrol med, at sælgere er
registreret korrekt som erhvervsdrivende, henholdsvis ikkeerhvervsdrivende. qxl fører
ganske vist ifølge direktør peter arps forklaring en vis kontrol med sælgere, der registrerer
sig som private, men som i realiteten må anses som erhvervsdrivende. kontrollen må imid-
lertid også gå den modsatte vej. dette er en følge af qxls pligt til at give købere vejledning
om deres fortrydelsesret og til at modtage underretning fra købere om, at de gør brug af de-
res fortrydelsesret, jf. påstand 2-3. idet qxl som erhvervsdrivende formidler har pligten til
at give købere vejledning om fortrydelsesretten og til at modtage meddelelse fra købere om
udnyttelse af denne ret, når sælgeren er ikkeerhvervsdrivende, må qxl for at efterleve kra-
vet om god markedsføringsskik og for ikke at overtræde forbrugeraftalelovens § 29, stk. 1,
føre kontrol med, at sælgere ikke med urette lader sig registrere som erhvervsdrivende med
                                              - 8 -
den virkning, at qxl med urette undlader at give denne vejledning mv. på tilsvarende måde
må qxl føre kontrol med, at også erhvervsdrivende sælgere overholder deres forpligtelser
efter forbrugeraftaleloven, idet qxl aktivt medvirker til handlernes indgåelse. e-
handelslovens § 16 er uden betydning for sagen.
qxl har gjort gældende, at påstand 2-5 savner aktualitet og derfor skal afvises som hypoteti-
ske. mellem qxl og forbrugerombudsmanden har der ganske vist været ført forhandlinger
om fortolkningen af formidlingsreglen i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, jf. påstand 1, men
der har ikke været nogen form for korrespondance eller agterskrivelse fra forbrugerom-
budsmanden vedrørende indholdet af påstand 2-5. forbrugerombudsmanden burde i over-
ensstemmelse med markedsføringslovens § 23 have søgt sagen løst ved forhandling. da der
ikke er nogen konkret tvist, har forbrugerombudsmanden ikke retlig interesse i at få de rej-
ste spørgsmål påkendt. påstand 5 er endvidere så ubestemt, at den ikke er egnet til at indgå i
en domskonklusion, og bør afvises.
       qxl er ikke formidler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3. qxl har ikke den
sagkundskab om de varer, der sælges, som er forudsætningen for at kunne være omfattet af
denne regel og for at kunne give oplysning om fortrydelsesretten. qxl har således på intet
tidspunkt i salgsprocessen varen i sin besiddelse og stiller heller ikke noget showroom til rå-
dighed for sælgerens fremvisning af varen. opgaven med at beskrive og vurdere varen på-
hviler i det hele sælgeren. qxl stiller således alene en teknisk facilitet i form af en software-
applikation til rådighed for parterne, og qxl kan sammenlignes med en elektronisk annon-
ceavis. det bestrides, at aftaleindgåelsen er tilrettelagt af qxl og foregår ved hjælp af en
skabelon udarbejdet af qxl.
       selv hvis qxl anses som formidler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, gøres
det gældende, at pligten til at give oplysning om fortrydelsesretten og til at modtage køberes
meddelelse om udnyttelse af fortrydelsesretten påhviler sælgeren og ikke qxl. qxl delta-
ger ikke aktivt i de pågældende handler og er ubekendt med tidspunktet for køberens mod-
tagelse af varen, så en fortolkning af forbrugeraftaleloven må naturligt føre til, at det fortsat
er sælgeren af varen, som skal stå herfor. efter forbrugeraftalelovens § 29, stk. 1, nr. 1, kan
alene grov eller oftere gentagen overtrædelse af oplysningspligten efter lovens kapitel 3
straffes med bøde, og da forbrugeraftaleloven er en særlig lov i forhold til den almindelige
                                              - 9 -
markedsføringslov, er der hermed taget endelig stilling til de retlige konsekvenser, som
overtrædelse af bestemmelserne i lovens kapitel 3 om oplysningspligt kan have, således at
forholdene ikke tillige kan bedømmes efter markedsføringsloven.
       qxl bør frifindes for påstand 5, idet qxl ikke har nogen pligt til at sikre, at erhvervs-
drivende sælgere overholder forbrugeraftalelovens regler, når køberen hovedsageligt hand-
ler uden for sit erhverv. pligten til at give oplysning om fortrydelsesretten påhviler den er-
hvervsdrivende sælger og ikke qxl, der i øvrigt i sine vilkår og betingelser og handelsreg-
ler giver information om fortrydelsesretten, ligesom qxl gør de bydende opmærksomme på
deres mulige fortrydelsesret i forbindelse med afgivelse af bud. qxl har således ikke noget
ansvar for, at erhvervsdrivende sælgere overholder forbrugeraftalelovens regler ved salg på
qxl, hvor der må gælde et princip om ansvarsfrihed for indholdet af informationen svaren-
de til e-handelslovens § 16. qxl har ikke pligt til at kontrollere hver enkelt auktion og er ik-
ke ansvarlig for indholdet af de udbudte auktioner, medmindre qxl konkret bliver gjort
opmærksom på f.eks. ulovlige handlinger. qxl har således ikke handlet i strid med mar-
kedsføringslovens § 1 ved at undlade at sikre, at erhvervsdrivende sælgere overholder for-
brugeraftalelovens regler ved salg på qxl.
sø- og handelsrettens afgørelse
det fremgår af sagen, at forbrugerombudsmanden har ført drøftelser med qxl om udform-
ningen af qxls hjemmeside, og at qxl ikke har villet følge forbrugerombudsmandens an-
modninger om at ændre udformningen heraf, således at den opfyldte de krav om oplysning
til ikkeerhvervsdrivende købere om deres fortrydelsesret, som påstandene under denne sag
er udtryk for. sagen findes således at have fornøden aktualitet. udformningen af påstand 5
findes endvidere ikke at være til hinder for, at denne påstand tages under påkendelse, idet
det efter påstanden, sammenholdt med parternes anbringender, er tilstrækkelig klart, hvad
retten skal tage stilling til. der findes herefter ikke grundlag for at afvise nogen af forbru-
gerombudsmandens påstande.
       efter forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, finder loven (tillige) anvendelse på aftaler om
varer mv., hvis aftalen er indgået eller formidlet for sælgeren mv. af en erhvervsdrivende,
samt på erhvervsdrivendes henvendelser med henblik på indgåelse af sådanne aftaler. be-
                                                - 10 -
stemmelsen er som affattet ved lov nr. 451 af 9. juni 2004, der byggede på betænkning nr.
1440 2004, afgivet af et udvalg under justitsministeriet med henblik på gennemførelse af
rdir 2002/65 om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne mv. forud for denne
lov var den tidligere lov nr. 139 af 29. marts 1978 blevet ændret bl.a. ved lov nr. 442 af 31. maj
2000 til gennemførelse af rdir 97/7 om fjernsalg mv.
       betingelsen om, at ”aftalen er indgået eller formidlet for sælgeren mv. af en erhvervs-
drivende” svarer i realiteten til § 1, stk. 4, i loven af 1978, og tilsvarende formuleringer findes
i købelovens § 4 a, stk. 2, og kreditaftalelovens § 1, stk. 2. forslaget til forbrugeraftaleloven af
1978 gengiver i bemærkningerne til § 1, stk. 4, overvejelserne i forbrugerkommissionens be-
tænkning iii om forbrugerens retsstilling og retsbeskyttelse (betænkning nr. 738 1975), side
16. heri angives som baggrund for bestemmelsen en tilsvarende bestemmelse i en svensk lov
sammen med tilsvarende norske overvejelser, og det angives, at der med bestemmelsen ikke
blot tænkes på tilfælde, hvor den erhvervsdrivende handler som fuldmægtig for sælgeren,
men også på tilfælde, hvor den erhvervsdrivende aktivt medvirker til købet og eksempelvis
stiller sin kontraktformular til disposition, selv om sælgeren personlig undertegner sig som
sælger, og det angives, at også køb på auktion vil kunne falde under reglerne under forud-
sætning af, at auktionen foranstaltes af en erhvervsdrivende.
       i betænkning nr. 845 1978, side 18 og 58, gengives de samme overvejelser i forbindelse
med forslaget til købelovens § 4 a, stk. 2, idet det omtales, at den erhvervsdrivende skal have
optrådt aktivt i forbindelse med købets afslutning. i lovforslaget til den senere gennemførte
lov nr. 147 af 4. april 1979, der indsatte § 4 a, stk. 2, i købeloven, gengives de samme betragt-
ninger, og det tilføjes, at ”der kan være grund til at præcisere, at reglen vil medføre, at køb af
genstande til privat brug på auktion må normalt anses for at være et forbrugerkøb, hvis auk-
tionen forestås af en erhvervsdrivende.”
       qxl er ubestridt erhvervsdrivende og modtager et vederlag for sin medvirken til
handlens indgåelse. det fremgår endvidere af qxls handelsregler pkt. 1, at disse handels-
regler er juridisk bindende og en del af sælgerens, henholdsvis køberens aftale med qxl. af
handelsreglernes pkt. 2 fremgår, at hvis et bud falder heldigt ud, ”indgås der automatisk en
aftale mellem dig og sælger, når auktionen afsluttes”. på denne baggrund må qxl antages at
optræde som fuldmægtig for sælgeren, idet køberens accept (ved at afgive sit bud) ellers ikke
ville indebære, at der blev sluttet aftale. qxl medvirker endvidere også på anden måde ak-
                                                 - 11 -
tivt ved aftaleindgåelsen, idet qxl stiller et system til rådighed for parterne, som indebærer,
at der indgås aftale om købet, uanset at sælgeren personligt på skærmbillederne angives som
sælger, ligesom qxl modtager betaling for sin medvirken.
       på denne baggrund må qxl anses for at være formidler som nævnt i forbrugeraftale-
lovens § 3, stk. 3, i forbindelse med salg på den omhandlede internetside, og qxl skal derfor
give ikkeerhvervsdrivende købere oplysning om deres fortrydelsesret i overensstemmelse
med lovens § 11, stk. 1, nr. 5, og § 12, stk. 2, nr. 2, og modtage køberes underretning om brug
af fortrydelsesretten, jf. lovens § 19, stk. 1. påstand 1-3 tages derfor til følge.
       erhvervsdrivende, der ikke overholder deres pligter efter forbrugeraftaleloven til at
give købere oplysning om deres fortrydelsesret efter de nævnte bestemmelser i forbrugeraf-
taleloven, handler i strid med god markedsføringsskik. det bemærkes herved, at det ikke
kan bringe erhvervsdrivendes overtrædelser af pligterne efter forbrugeraftaleloven i over-
ensstemmelse med god markedsføringsskik, at disse kun er belagt med straf i tilfælde, hvor
overtrædelsen er grov eller oftere gentagen, jf. forbrugeraftalelovens § 29. idet qxl ikke har
givet de nævnte oplysninger i de angivne tilfælde, tages påstand 4 til følge.
       qxl medvirker som nærmere omtalt ovenfor aktivt til handler, der indgås på qxls
hjemmeside. qxls virksomhed er således ikke begrænset til de former for behandling af in-
formation, som en tjenesteyder efter e-handelslovens §§ 14-16 kan foretage uden ansvar for
indholdet af informationen. for ikke at handle i strid med god markedsføringsskik og for ik-
ke ved uagtsomhed, jf. straffelovens § 19, 2. pkt., at gøre sig skyldig i overtrædelse af forbru-
geraftalelovens § 29, stk. 1, om grov eller oftere gentagen overtrædelse af pligten til at give
oplysning om fortrydelsesretten, må qxl sikre sig, at sælgere ikke med urette står registreret
hos qxl som erhvervsdrivende, med den virkning, at qxl undlader at give oplysning om
fortrydelsesretten. for ikke at handle i strid med god markedsføringsskik og for ikke ved
uagtsomhed at gøre sig skyldig i medvirken, jf. straffelovens § 23, jf. § 19, 2. pkt., til er-
hvervsdrivende sælgeres overtrædelse af forbrugeraftalelovens § 29, stk. 1, i forbindelse med
handler indgået på qxls hjemmeside må qxl ligeledes påse, at erhvervsdrivende sælgere
overholder deres forpligtelser efter forbrugeraftaleloven. idet qxl efter det oplyste ikke har
ført nogen kontrol hermed, tages påstand 5 til følge.
       i sagsomkostninger skal qxl betale forbrugerombudsmanden 10.000 kr., heraf 500 kr.
til dækning af retsafgift og resten til kompensation for den tid, som har været anvendt til
                                                - 12 -
forberedelse og deltagelse i retsmøder i sagen af den chefkonsulent hos forbrugerombuds-
manden, som er ansat til at forberede og føre forbrugerombudsmandens retssager.
                            thi kendes for ret
qxl ricardo danmark a/s:
1. skal anerkende at være formidler som nævnt i forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3, ved salg
    på internetauktionssiden www.qxl.dk, når sælgeren er ikkeerhvervsdrivende, og købe-
    ren hovedsagelig handler uden for sit erhverv,
2. påbydes at give oplysning om fortrydelsesretten efter forbrugeraftalelovens § 11, stk. 1,
    nr. 5, og § 12, stk. 2, nr. 2, ved salg på internetauktionssiden www.qxl.dk, når qxl ricar-
    do danmark a/s har optrådt som formidler efter forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3,
3. påbydes at modtage forbrugerens meddelelse om brug af fortrydelsesretten i forbindelse
    med køb foretaget på www.qxl.dk, jf. forbrugeraftalelovens § 19, stk. 1, når qxl ricardo
    danmark a/s i forbindelse med handlen har optrådt som formidler efter forbrugeraftale-
    lovens § 3, stk. 3, og sælger overfor forbrugeren har påtaget sig at hente varen,
4. skal anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens § 1 ved at have undladt
    at opfylde sin oplysningspligt efter forbrugeraftalelovens § 11, stk. 1, nr. 5, og § 12, stk. 2,
    nr. 2, ved salg på internetauktionssiden www.qxl.dk i tilfælde, hvor qxl ricardo dan-
    mark a/s har optrådt som formidler efter forbrugeraftalelovens § 3, stk. 3,
5. skal anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens § 1 ved at have undladt
    at sikre, at erhvervsdrivende sælgere overholder forbrugeraftalelovens regler, herunder
    oplysningspligten efter forbrugeraftalelovens § 11, stk. 1, nr. 5, og § 12, stk. 2, nr. 2, ved
    salg på internetauktionssiden www.qxl.dk, når køberen hovedsagelig handler uden for
    sit erhverv, og
6. skal inden 14 dage betale forbrugerombudsmanden 10.000 kr. i sagsomkostninger.
                            - 13 -
bjarne egedal                                  anne marie hansen
                      michael b. elmer
                       (retsformand)
claus jepsen                                   claus thorsgaard
                            (sign.)
                         ___ ___ ___
              udskriftens rigtighed bekræftes
              p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                       højesterets kendelse
                        afsagt fredag den 5. november 2010
sag 250/2010
a
(advokat tyge trier, beskikket)
mod
forsvarsministeriet
(kammeradvokaten ved advokat peter biering)
og
sag 255/2010
journalisterne charlotte aagaard, dagbladet information, niels northroup, ritzaus bureau,
og matias seidelin, politiken, kærer østre landsrets kendelse i sagen
a
(advokat tyge trier, beskikket)
mod
forsvarsministeriet
(kammeradvokaten ved advokat peter biering)
biintervenienter:
dr og tv 2 danmark a/s
i tidligere instans er afsagt kendelse af østre landsrets 16. afdeling den 10. juni 2010.
                                               - 2 -
i påkendelsen har deltaget fem dommere: asbjørn jensen, jytte scharling, poul dahl jensen,
henrik waaben og hanne schmidt.
påstande
kærende a har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse om dørlukning angående rapport
fra forsvarets auditørkorps og tolkens vidneforklaring omgøres, og at landsrettens kendelse
om nægtelse af edition i akter hos indkærede, forsvarsministeriet, om tolken omgøres, således
at forsvarsministeriet meddeles editionspålæg.
subsidiært har a nedlagt påstand om, at kendelsen om dørlukning begrænses til dele af audi-
tørrapporten og dele af tolkens vidneforklaring, hvor det sandsynliggøres, at den konkrete
oplysning vil indebære fare for skade på statens sikkerhed, og at kendelsen om nægtelse af
edition i tolkens akter ændres således, at forsvarsministeriet meddeles editionspålæg angå-
ende materiale, som ikke konkret sandsynliggøres at indebære konkret fare for statens sikker-
hed.
mere subsidiært har a påstået landsrettens kendelse ophævet, således at kendelse om dørluk-
ning afsiges under hovedforhandlingen forud for dokumentation af rapport fra forsvarets au-
ditørkorps og tolkens vidneforklaring.
de kærende charlotte aagaard, dagbladet information, niels northroup, ritzaus bureau, og
mathias seidelin, politiken, har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse omgøres således,
at dørene hverken lukkes under afhøringen af vidner eller under fremlæggelsen af dokumen-
ter.
forsvarsministeriet har påstået stadfæstelse, subsidiært hjemvisning til fornyet behandling ved
østre landsret.
anbringender
a har yderligere anført bl.a., at der er betydelig offentlig interesse om sagen, der vedrører øv-
righedsmyndighedens grænser og overholdelse af basale folkeretlige regler. der er derfor ikke
                                                  - 3 -
grundlag for at fravige hovedreglen om offentlighed i retsplejen, jf. også grundlovens § 65 og
den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6 og 10.
a har herved nærmere henvist til, at der ikke er grundlag for dørlukning i forbindelse med
fremlæggelse af auditørrapporten, som snart er 6 år gammel, idet rapporten alene er klassifice-
ret som ”fortrolig” og har været forevist udenrigspolitisk nævn, ligesom dele af den har væ-
ret omtalt i pressen. forsvarsministeriet har ikke sandsynliggjort et konkret hensyn til en
fremmed magt, der kan begrunde dørlukning, ligesom det ikke er sandsynliggjort, at personer
vil blive udsat for unødig krænkelse ved omtale af rapporten. de amerikanske myndigheder
har accepteret, at rapporten anvendes til ”official use”. dørene bør heller ikke lukkes i forbin-
delse med afhøringen af tolken, da han må tåle at afgive forklaring om sine arbejdsopgaver.
det er tolkens observationer, der er kernen i afhøringen, og ikke hans personlige og helbreds-
mæssige forhold. hvis auditørrapporten og tolkens forklaring indeholder private oplysninger,
vil det være tilstrækkeligt, at retten meddeler et referatforbud, eller der kan besluttes dørluk-
ning i forbindelse med de konkrete passager.
til støtte for påstanden om editionspålæg med hensyn til akter hos forsvarsministeriet om
tolken har a anført, at anmodningen omfatter forsvarsministeriets og tilhørende enheders
materiale vedrørende auditørundersøgelsen frem til januar 2005, herunder dialog og korres-
pondance med ministeriet, forsvarsledelsen mv., materiale vedrørende arbejdsskadesagen,
herunder orienteringer og indberetninger i forbindelse med udpegningen af bisidder for tol-
ken, og eventuel dokumentation, eksempelvis fotografier fra tolkens periode i afghanistan,
som der måtte være oplyst om til forsvarsministeriet eller forsvarsministeriets advokat. son-
dringen mellem arbejdsskadesagen og øvrigt materiale er tilfældig og uhensigtsmæssig og bør
ikke begrænse muligheden for edition, ligesom det ikke begrænser kæresagens genstand, at
landsretten omtaler editionsbegæringen som omfattende dokumenterne fra arbejdsskadesagen.
forsvarsministeriet har selv eksponeret tolken i offentligheden. det må antages, at tolkens
vidneforklaring vil være behæftet med nogen usikkerhed, og det er derfor særligt væsentligt
for retten at have dokumentation at forholde sig til.
med hensyn til den mere subsidiære påstand følger det af ordlyden af retsplejeloven, at ken-
delse om dørlukning træffes efter, at tilstedeværende presserepræsentanter har haft lejlighed
til at udtale sig i retsmødet, jf. bl.a. § 29 c. kendelsen kan i henhold til § 29 c, stk. 2, afsiges i
                                                - 4 -
begyndelsen af retsmødet eller i løbet af retsmødet, men ikke forud for retsmødet. såfremt
dørlukningen opretholdes, vil flere medier blive afskåret fra at gøre deres synspunkter ved-
rørende dørlukning gældende, idet der er medier, der ikke var bekendt med retsmødet om
dørlukning i østre landsret den 3. juni 2010.
charlotte aagaard, niels northroup og mathias seidelin har anført bl.a., at sagen har betyde-
lig offentlig og politisk interesse, og at det vil være umuligt for medierne at give et fyldest-
gørende billede af sagens substans, hvis dørene lukkes. princippet om offentlighed i retsplejen
er særligt vigtigt i sager, der vedrører offentlige myndigheders påståede fejl. de militære ope-
rationer, der er relevante for sagen, herunder tilbageholdelsen af fanger i kandahar, er for
længst ophørt, og der er allerede offentliggjort dokumenter vedrørende amerikanske myndig-
heders fangebehandling, herunder fangebehandlingen i kandahar detention facility. yder-
ligere omtale af disse forhold kan derfor ikke skade danmarks forhold til usa. sagen er af
stor principiel interesse og vil få konsekvenser for mediernes mulighed for at dække frem-
tidige sager vedrørende offentlige myndigheders påståede fejl.
forsvarsministeriet har yderligere anført, at landsrettens kendelse er udtryk for en grundig
afvejning af hensynet til offentlighed i retsplejen, sagens oplysning og de særlige beskyttel-
sesinteresser, herunder statens sikkerhed, forholdet til fremmede magter og personfølsomme
oplysninger.
forsvarsministeriet er i medfør af retsplejelovens § 298, jf. § 169, stk. 2, 3. pkt., berettiget til
at nægte at udlevere auditørrapporten, og landsretten har i medfør af § 298, jf. § 169, stk. 2, 2.
pkt., hjemmel til at afvise editionsbegæringen. der er på denne baggrund også som et mindre
indgribende middel mulighed for at betinge fremlæggelsen af rapporten af, at dørene lukkes.
hensynet til statens forhold til fremmede magter og hensynet til tredjemands liv eller helbred
begrunder, at forsvarsministeriet ikke kan pålægges at fremlægge rapporten, idet rapporten
bl.a. indeholder danske og amerikanske militærpersoners udsagn om forholdene i den ameri-
kanske fangelejr og auditørkorpsets vurdering heraf. offentliggørelse heraf kan skade dan-
marks forhold til usa både med hensyn til udenrigspolitiske forhold og det praktiske mili-
tære samarbejde. disse hensyn begrunder også dørlukning i forbindelse med fremlæggelse af
rapporten og afhøringer vedrørende denne. det er heller ikke muligt at fremlægge rapporten
på en meningsfuld måde i ekstraheret form og med anonymisering af navne.
                                                - 5 -
forsvarsministeriet har i den forbindelse for højesteret erklæret, at auditørrapporten under
forudsætning af dørlukning vil blive fremlagt i sin helhed.
uanset at afgørelsen om dørlukning er truffet forud for hovedforhandlingen, er hensynet til
offentlighed i retsplejen varetaget. repræsentanter for pressen har haft mulighed for forud for
landsrettens afgørelse at fremkomme med indsigelser i et offentligt retsmøde, der var annon-
ceret på sædvanlig måde på landsrettens hjemmeside på internettet. desuden har danmarks
radio og tv 2 fået tilladelse til at biinterveniere i kæresagen for højesteret. at afgørelsen er
truffet på forhånd, gør det muligt at tilrettelægge bevisførelsen i offentlige og ikke-offentlige
temaer, ligesom det gør det muligt for parterne at gennemgå auditørrapporten og skriftveksle
om betydningen heraf forud for hovedforhandlingen. retsplejelovens § 29 c, stk. 2, afskærer
heller ikke landsretten fra på forhånd at træffe afgørelse om dørlukning bl.a. under vidneafhø-
ringer, idet retten efter retsplejelovens § 173 har pligt og kompetence til at påse, at der tages
hensyn til vidnerne.
arbejdsskadesagens dokumenter indeholder ikke yderligere oplysninger om tolkens observa-
tioner, end de vidneforklaringer som tolken og dennes overordnede skal give. der er derfor
ikke grundlag for at meddele editionspålæg.
endelig bemærkes under hensyn til kæremålet iværksat af repræsentanter for dagbladet in-
formation, ritzaus bureau og politiken, at dørlukning under vidneafhøringen af de to menige
danske soldater er nødvendig bl.a. af hensyn til deres fremtidige virke.
højesterets begrundelse og resultat
spørgsmålet om edition
højesteret finder ligesom landsretten, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte forsvarsmini-
steriets vurdering af, at fremlæggelse af oplysninger i auditørrapporten om fortrolige/klassi-
ficerede efterretninger hidrørende fra fremmede magter eller om fortrolige drøftelser med så-
danne magter kan være til skade for danmarks forhold til fremmede magter, jf. retsplejelo-
vens § 169, stk. 2, 3. pkt. højesteret lægger endvidere til grund, at rapporten tillige indeholder
personfølsomme oplysninger vedrørende tolken, som ikke bør være omfattet af edition.
                                                   - 6 -
højesteret har ikke fuldt tilstrækkeligt grundlag for at tilsidesætte forsvarsministeriets oplys-
ning om, at det ikke er muligt at udskille de oplysninger, der enten er af fortrolig karakter om-
fattet af § 169, stk. 2, 3. pkt., eller er af personfølsom karakter, fra de øvrige dele af rapporten,
således at auditørrapporten på en anvendelig måde kan fremlægges i ekstraheret form.
højesteret finder herefter ikke grundlag for at meddele forsvarsministeriet pålæg om at
fremlægge auditørrapporten, jf. retsplejelovens § 298, stk. 1, jf. § 169, stk. 2, 2. og 3. pkt.
det fremgår af as processkrift af 8. oktober 2009 til østre landsret, at hans begæring om
edition bl.a. omfatter ”ii. den danske militære tolks redegørelse og øvrigt materiale til for-
svarets auditørkorps vedr. hans observationer”.
det fremgår af østre landsrets kendelse af 16. december 2009, at landsretten har besluttet
bl.a. ”at udskille spørgsmålet om edition i auditørrapporten (pkt. ii)”. landsretten behandlede
herefter ingen af de elementer, der indgik i pkt. ii i as begæring om edition. som følge heraf
måtte a med rette gå ud fra, at det, landsretten havde udskilt til senere afgørelse, ikke blot var
selve auditørrapporten, men også det øvrige skriftlige materiale, der er omfattet af begærin-
gens pkt. ii. ved kendelsen af 10. juni 2010 har landsretten imidlertid alene forholdt sig til
edition i selve auditørrapporten og ikke til det yderligere materiale, der er omfattet af begæ-
ringens pkt. ii. landsretten har således ikke taget stilling til edition med hensyn til det under-
liggende skriftlige materiale, herunder med oplysninger og forklaringer fra tolken.
på den baggrund hjemviser højesteret behandlingen af dette spørgsmål til landsretten.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten i den påkærede kendelse af 10.
juni 2010, at der ikke er grundlag for at meddele forsvarsministeriet pålæg om edition med
hensyn til dokumenterne i tolkens arbejdsskadesag.
der er ikke grundlag for at tage andre af as krav om edition under påkendelse i denne kære-
sag.
spørgsmålet om dørlukning
                                               - 7 -
for så vidt angår spørgsmålet, om afgørelse om dørlukning kan træffes forud for hoved-for-
handlingen, finder højesteret, at hverken ordlyden af retsplejelovens § 29 c, stk. 2, eller be-
stemmelsens forarbejder giver grundlag for at antage, at det er udelukket på forhånd at træffe
afgørelse om, at der skal ske dørlukning i et senere retsmøde, når der foreligger særlige hen-
syn, f.eks. til tilrettelæggelsen af hovedforhandlingen.
det er imidlertid en forudsætning herfor, at pressen har haft adgang til at varetage sine inte-
resser i overensstemmelse med retsplejelovens § 29 c, stk. 1.
det fremgår af østre landsrets retsbog af 3. juni 2010, at de foreliggende spørgsmål om dør-
lukning blev forhandlet i et offentligt retsmøde, hvor en række medierepræsentanter var mødt
og havde adgang til at udtale sig, og det er oplyst, at det pågældende retsmøde var bekendt-
gjort på sædvanlig måde på landsrettens hjemmeside.
herefter og under hensyn til det forventelige omfang og til karakteren af bevisførelsen finder
højesteret ikke grundlag for helt eller delvis at ophæve landsrettens kendelse om dørlukning
som følge af, at afgørelsen er truffet forud for den berammede hovedforhandling i januar
2011.
forsvarsministeriet har for højesteret erklæret, at auditørrapporten under forudsætning af
dørlukning vil blive fremlagt i sin helhed.
under hensyn til det oplyste om rapportens indhold tiltræder højesteret, at betingelserne for
dørlukning i retsplejelovens § 173, stk. 2, og § 29, stk. 1, nr. 2 og 3, er opfyldt under lands-
rettens behandling af auditørrapporten, herunder når der afgives vidneforklaringer vedrørende
denne.
højesteret tiltræder endvidere af de grunde, der er anført af landsretten, at dørene lukkes un-
der hele vidneafhøringen af den militære tolk og af de to menige soldater.
konklusion
spørgsmålet om edition i ”ii. den danske militære tolks redegørelse og øvrigt materiale til
forsvarets auditørkorps vedr. hans observationer” hjemvises til behandling ved landsretten. i
                                             - 8 -
øvrigt – og idet de trufne afgørelser om nægtelse af edition og om dørlukning ikke kan anses
for at stride mod grundlovens § 65 eller mod artikel 6 eller 10 i den europæiske menneske-
rettighedskonvention – stadfæster højesteret landsrettens kendelse.
                                       thi bestemmes:
spørgsmålet om edition i ”ii. den danske militære tolks redegørelse og øvrigt materiale til
forsvarets auditørkorps vedr. hans observationer” hjemvises til behandling ved landsretten.
i øvrigt stadfæstes kendelsen.
kæresagens omkostninger ophæves.