text:
- kmj
                                           udskrift
                                                af
                            sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                               dom
afsagt den 15. april 2011
u-2-08
                                   breeders of denmark a/s
                                   (advokat joan vollertsen)
                                   mod
                                   landbrug & fødevarer/
                                   videncenter for svineproduktion
                                   (advokat søren tyge sørensen)
indledning
sagens spørgsmål er, om videncenter for svineproduktion (herefter vsp, men under sagen også
omtalt med den tidligere betegnelse ”dansk svineproduktion” eller ”dsp”) med rette har opkræ-
vet en bod hos breeders of denmark a/s (herefter breeders), der er omsætter af avlssvin i danavl-
avlssystemet. boden er pålagt den hollandske virksomhed fa. bouw bv på grundlag af denne
virksomheds angivelige overtrædelse af et aftalemæssigt forbud mod videresalg af et antal hos
breeders købte avlsorner af racen duroc eller sæd fra disse. bodsbeløbet er af vsp gjort gældende
mod breeders som kautionist for den bod, som er pålagt fa. bouw bv.
                                                 -2-
påstande
breeders of denmark har principalt nedlagt påstand om, at vsp skal anerkende ikke at være beret-
tiget til fra garantifonden at udbetale den ved brev af 14. maj 2008 opkrævede bod på oprindeligt
1.800.000 kr., efterfølgende nedsat til 540.000 kr. og nu nedsat til 480.000 kr., subsidiært at vsp skal
anerkende alene at være berettiget til fra garantifonden at udbetale en bod efter sø- og handels-
rettens skøn fastsat mindre bod end den af vsp ved brev af 14. maj 2008 opkrævede bod på oprin-
deligt 1.800.000 kr., efterfølgende nedsat til 540.000 kr. og nu nedsat til 480.000 kr.
vsp har påstået frifindelse.
parter og andre aktører i sagen
af en afgørelse af 20. december 2006 fra konkurrencestyrelsen (omtales nedenfor) fremgår om
nogle af aktørerne i sagen:
dansk svineprodukion har det faglige ansvar for forsøgs- og udviklingsopgaver vedrørende den
levende gris samt formidling af den indsamlede viden. dansk svineproduktion er opdelt i forskel-
lige afdelinger, herunder afdelingen for avl og opformering, som har ansvaret for udvikling og
drift af ”danavl-systemet”, og som indgår og administrerer aftalerne om avl, opformering og om-
sætning. dansk svineproduktion har 11 medlemmer [2 fra danske slagterier, 3 fra dansk land-
brug, 1 fra danske svineproducenter, 2 er valgt direkte som svineproducenter og 3 er fra de lokale
svineproduktionsudvalg].
danske slagterier er en fælles brancheorganisation for andelssvineslagterierne og en række til-
knyttede andelsselskaber og private virksomheder inden for svinebranchen.
dansk landbrug er danske landmænds hovedorganisation.
                                                -3-
danske svineproducenter er en organisation, der varetager de politiske interesser for de danske
svineproducenter.
s.e.a., salgs- og eksportforening for avlssvin [senere i dommen omtalt som sea og dbi], er en
erhvervsdrivende forening med begrænset ansvar, hvis formål er på bedst mulig måde at afsætte
medlemmernes avlssvin, ornesæd og embryoner til kunder i udlandet. sea køber og sælger da-
navl-avlssvin til udlandet under navnet danbred international *dbi+. sea’s medlemskreds består
af avlere og opformeringsejere samt ks-stationer, der deltager i danavl-systemet. størstedelen af
de avlere og opformeringsejere, der deltager i danavl-systemet, er medlemmer i sea (henholdsvis
86 % og 63 %). sea’s bestyrelse består af 9 medlemmer, hvoraf danske slagteriers bestyrelse ud-
peger 2 medlemmer (formanden for sea’s bestyrelse skal samtidig være medlem af danske slag-
teriers bestyrelse). de af danske slagterier udpegede bestyrelsesmedlemmer har ifølge vedtægter-
ne vetoret ved dispositioner af usædvanlig art eller stor betydning for sea eller for svinesektoren.
danske slagterier varetager sea’s administration.
den nuværende betegnelse for sagsøgte, ”landbrug og fødevarer”, kom til efter sagens anlæg
som følge af en fusion i 2009 mellem dansk landbrug, danske slagterier, landbrugsraadet, meje-
riforeningen og dansk svineproduktion. videncenter for svineproduktion (vsp) er en nav-
neændring af dansk svineproduktion (oktober 2009) og indgår som en særlig ”svineafdeling” i
landbrug & fødevarer. dansk svineproduktion hed på et tidligere tidspunkt landsudvalget for
svin.
oplysninger i sagen
breeders (”omsætteren”) og vsp (”landsudvalget”), på daværende tidspunkt landsudvalget for
svin, indgik i 2002 en ”aftale om omsætning af avlssvin”. af aftalen fremgår bl.a.:
      ”…
      1.0 baggrund
      1.1 landsudvalget har etableret og driver avlssystemet danavl og har i forbindelse hermed
      indgået aftale om avlssamarbejde og aftale om opformering med en række besætningse-
      jere (= danavl-besætninger).
      …
                                                  -4-
      1.3 ved denne aftale godkender landsudvalget, at omsætteren kan købe og sælge renra-
      cede avlssvin fra danavl-besætninger til de nedenfor nævnte købere på de nedenfor nævnte
      vilkår.
      2.0 købere
      2.1 omsætteren må videresælge renracede avlssvin til:
      a) danavl-besætninger, jfr. pkt. 1.1.
      b) svineproducenter i eu, som ikke sælger avlsdyr.
      2.2 ved renracede avlssvin forstås svin, som er registreret som renracede avlssvin i landsud-
      valget's databank for svineavl.
      2.3 til renracede avlssvin henregnes sæd og embryoner fra renracede avlssvin.
      3.0 videresalgsvilkår
      3.1 ved videresalget til de i pkt. 2.0 nævnte købere af de indkøbte renracede avlssvin er om-
      sætteren forpligtet til at sørge for:
      a) at det solgte dyr leveres med en af landsudvalget godkendt følgeseddel, hvoraf det blandt
      andet fremgår, at det solgte dyr er registreret som renracet avlssvin, og at det er køber for-
      budt at videresælge det solgte dyr, se de af landsudvalget fastsatte minimumsvilkår for føl-
      gesedler …
      4.0 videresalgsforbud
      omsætteren skal overgive sine købere kopi af de af landsudvalget fastsatte salgsvilkår, der
      bl.a. indeholder forbud mod, at omsætterens købere videresælger det købte dyr, jfr. pkt. 10.1
      c).
      …”
ifølge aftalens pkt. 9.0 ifaldt omsætteren i tilfælde af videresalg i strid med pkt. 2.0 en bod på 200
% af salgsprisen for de videresolgte dyr, beregnet efter nærmere retningslinier.
i 2005 klagede breeders til konkurrencestyrelsen over konkurrenten sea/dbi, som havde rettig-
heder, som breeders ikke havde; bl.a. kunne sea/dbi sælge avlssvin uden videresalgsforbud.
breeders’ klage angik både spørgsmålet om ligestilling mellem omsætterne af avlssvin og spørgs-
målet om mulighed for breeders til at opstalde orner af racen duroc på udenlandske ks-stationer
[stalde, hvor avlsorner opstaldes, og der foretages aftapning af sæd, der sælges i tuber].
konkurrencestyrelsens afgørelse af 20. december 2006
klagesagen blev af konkurrencestyrelsen den 20. december 2006 afgjort som en ”tilsagnsafgø-
relse”, således
                                                     -5-
   ”...
       • at det af dansk svineproduktion givne tilsagn gøres bindende, if. konkurrencelovens §
       16a, idet tilsagnet i tilstrækkelig grad imødekommer de betænkeligheder om dansk svine-
       produktions fulde administration af danavl-systemet, som konkurrencerådet har i relation
       til §§ 6, stk. 1, og 11, stk. 1, i konkurrenceloven samt ef-traktatens artikel 81 og 82
       • at tilsagnet gøres bindende indtil den 31. december 2010,
       • at der i lyset af tilsagnet ikke er nogen grund til, at konkurrencerådet griber ind,
       samt i konsekvens heraf
       • at de sager, som blev åbnet ved breeders of denmark's og porc-ex a/s' klager over dansk
       svineproduktions praksis i slutningen af 2005 hermed lukkes, jf. konkurrencelovens § 14, stk.
       1, 3. pkt.”
det følger af konkurrencestyrelsens resumé i sagen blandt andet:
        ”…
        19. dsp kan kræve, at omsætterne indsender købererklæring forud for levering. ved denne
        erklæring bekræfter køber at ville overholde dsps regler, herunder om ikke at videresælge
        renracede danavls-avlssvin eller afkom heraf til andet end nærmere angivne formål. målet
        er at fastslå købers ansvar for, at de renracede gener ikke uden videre kopieres af konkurre-
        rende avlssystemer.
        20. dsp kan kræve bod, hvis omsætterne videresælger renracede avlssvin til andre købere
        end nærmere opregnet eller såfremt de sælger krydsningsorner til ks-stationer. boden svarer
        til 2* prisen for de pågældende avlssvin. omsætter hæfter endvidere som selvskyldnerkauti-
        onist for sine køberes forpligtelse til at betale bod ved overtrædelse af forbudet mod videre-
        salg af renracede svin eller afkom heraf. konstateres det, at omsætters køber har overtrådt
        videresalgsforbudet, beregner dsp et bodsbeløb. såfremt køberne ikke betaler boden inden
        30 dage, trækkes det konstaterede bodsbeløb fra en garantifond på i alt 2 mio. kr., som er det
        maksimale bodsbeløb omsætter hæfter for. garantifonden er etableret af omsætterne i for-
        hold til deres omsætning. den omsætter, hvis køber har foranlediget trækket, skal fylde ga-
        rantifonden op over 3 år.”
af dsps tilsagn, som var grundlaget for konkurrencestyrelsens afgørelse, fremgår blandt andet:
        ”4. opstaldning af danavl-orner på ks-stationer
        4.1. alle danavl-omsættere stilles lige med hensyn til opstaldning af og salg af sæd fra
        danavl-orner på ks-stationer i og uden for danmark.
                                                 -6-
      4.2. hvor én danavl-omsætter meddeles ret til opstaldning af og salg af sæd fra danavl-or-
      ner på danske og/eller udenlandske ks-stationer, skal alle andre danavl-omsættere have ret
      til opstaldning af og salg af sæd fra danavl-orner på danske og/eller udenlandske ks-statio-
      ner på lige, ikke-diskriminerende vilkår.
      5. indsendelse af køber-erklæring til dsp samt videresalgsforbud, kaution og garanti-
      fonden
      5.1. alle danavl-omsættere stilles lige med hensyn til krav om indhentelse af køberer-klæ-
      ring ved salg af renracede danavl-avlssvin, begrænsninger i deres kunders videresalg af
      solgte renracede danavl-avlssvin og afkom heraf, kautionshæftelse for deres køberes over-
      holdelse af et forbud mod videresalg af renracede danavl-avlssvin og afkom heraf samt
      indbetaling til og udbetaling fra garantifonden.
      5.2. dsp er berettiget til at kræve. at danavl-omsætterne ved salg af renracede danavl-
      avlssvin indsender underskrevet køber-erklæring til dsp før levering …
      5.3. dsp er berettiget til at kræve indbetaling til garantifonden af alle danavl-omsættere,
      som eksporterer danavl-avlssvin.”
det fremgår af sagsfremstillingen i konkurrencestyrelsens afgørelse bl.a.:
      ”…
      30. i danmark er danavl-systemet det dominerende avlssystem. …
      31. danavl-systemet koordineres centralt af dansk svineproduktion …, som er tæt forbun-
      det med brancheorganisationen danske slagterier …, men selve produktionen og salget af
      avlsdyr og sæd sker decentralt hos svinebesætninger, ks-stationer … m.fl. …”
det fremgår af kapitlet ”markedsbeskrivelse” i konkurrencestyrelsens sagsfremstilling bl.a.:
      ”produktionen af svin
      …
      avlssystemer
      58. i et avlssystem sker en systematisk selektion og videreudvikling af svinegener inden for
      de udvalgte racer. …
      59. avlerne: avlsarbejdet foregår i besætninger, hvor der satses på at udvælge de bedste dyr
      inden for den enkelte race …
      60. opformering: ved at krydse en so og en orne fra forskellige racer opnår man, at de gode
      egenskaber fra flere racer kombineres.
      …
                                               -7-
     63. kunstig sædoverføring (ks): generne på handyrssiden kan udnyttes enten ved at placere
     en orne i sobesætningerne eller ved ks. anvendelsen af ks specielt inden for avlen er steget
     væsentligt.
     …
     danavl
     …
     67. danavl arbejder med 4 racer: landrace, yorkshire, duroc og hampshire. de to første er
     de typiske hundyrsracer, mens duroc og hampshire navnlig udnyttes på handyrssiden. …
     deltagerne i danavl-systemet, deres opgaver, kunder mv. er følgende:
     68. der er godt 40 avlere (hvoraf enkelte har flere besætninger) fordelt nogenlunde ligeligt
     på de 4 racer.
     …
     73. danavl-ks omsætter årligt 4,3 mio. sædportioner. …
     74. sæd til produktionsbesætninger koster omkring 30 kr./portion …
     …
     andre lande
     87. … også på de udenlandske markeder er interessen for danavl stigende. her findes dog
     en række andre store udbydere af svineavlsmateriale.
     …
     90. eksporten af sæd fra danske ks-stationer er beskeden. i 2004/05 blev der solgt ca. 6.000
     doser sæd til eksport mod 4,3 mio. doser til de danske besætninger. det hænger sammen
     med den korte holdbarhed kombineret med, at soen kun kan løbes i en kort periode (inden
     for 72 timer). dertil kommer transport og evt. myndighedsbehandling. …”
under konkurrencestyrelsens opsummering af breeders’ (og porc-ex’) klagepunkter fremgik om
klagepunktet ”sea’s videregående ret til at opstalde danavl-orner på ks-stationer i udlandet”:
     ”124. sea er den eneste danavl-omsætter, der har fået en generel tilladelse fra dsp til frit at
     opstalde orner fra danavl-besætninger på udenlandske ks-stationer, dvs. uden at være un-
     derlagt begrænsninger i, hvem sæden kan sælges til. klagerne har gjort gældende, at der er
     tale om ulovlig forskelsbehandling mellem sea og klagerne.
     125. klagerne har anført, at muligheden for at opstalde orner på udenlandske ks-stationer er
     vigtig, da udenlandske kunder, der køber sopolte fra danavl-systemet, herved samtidig får
     adgang til at købe sæd fra danavl-systemet hos en lokal ks-station. alternativt til at op-
     stalde orner på udenlandske ks-stationer, kan danavl-omsætterne enten levere sæden fra
     dan-mark, men denne løsning er forbundet med væsentlige veterinæromkostninger, fragt-
     omkostninger, forsendelsesrisiko og usikkerhed om holdbarhed, eller sælge orner til de
     udenlandske kunder, men dette er mange kunder ikke interesserede i.
     126. dsp har bekræftet, at der er fordele ved at opstalde orner på udenlandske ks-stationer,
     men har omvendt anført, at eksport af sæd fra danmark til fx usa lader sig praktisere. dsp
                                                 -8-
      har begrundet afvisningen af at tillade andre end sea frit at opstalde orner på udenlandske
      ks-stationer med ønsket om størst mulig kontrol med omsætningen af gener fra danavl-sy-
      stemet og sikringen af, at der via sædprisen betales avlsafgifter.
      127. ifølge dsp har sea fået tilladelse til frit at opstalde orner på udenlandske ks-stationer,
      da dsp via sea har mulighed for at kontrollere omsætningen af generne fra danavl-syste-
      met. dsp har dog efterfølgende trukket tilladelsen tilbage, da sea ikke foretog den fornødne
      kontrol.
      …
      styrelsens foreløbige vurdering
      147. på baggrund af klagerne har styrelsen over for dsp udtrykt betænkeligheder ved den
      praktisering af reglerne, som har udviklet sig over for danavl-omsætterne sideløbende med
      den stigende eksport. …”
udkast til det tilsagn, som dannede grundlag for konkurrencestyrelsens afgørelse, havde været fo-
relagt for klagerne, som havde fremført en række bemærkninger, der førte til præciseringer i det
endelige tilsagn. det blev bl.a. præciseret, at det er dansk svineproduktion, som skal godtgøre, at
der foreligger en overtrædelse af reglerne, der kan henføres til den pågældende omsætters køber.
det indgik herefter i konkurrencestyrelsens afgørelse, at alle danavl-omsættere som det absolutte
udgangspunkt blev stillet lige, og styrelsen bemærkede videre bl.a.:
      ”193. bestemmelserne om kautionshæftelse (og om garantifonden) betyder, at omsætterne
      tilskyndes til at udvise særlig agtpågivenhed og træffer de nødvendige forholdsregler for at
      sikre, at deres kunder i udlandet overholder forbudet mod videresalg. reglerne skyldes, at
      dsp har oplevet nogle tilfælde, hvor det har været særdeles vanskeligt at udrede, hvorvidt
      forbudet mod videresalg af renracede svin er blevet overholdt. det bemærkes samtidig, at
      der med tilsagnet sker en udvidelse af omsætternes muligheder for at sælge renracede avls-
      svin.
      194. det er herved forudsat, at det er dsp, der skal påvise, at videresalgsforbudet er over-
      trådt samt at tvister herom kan indbringes for en opmand inden for en rimelig frist. indtil
      denne har truffet afgørelse skal omsætter ikke betale bod. dsp skal være omsætteren be-
      hjælpelig med oplysninger mv. ved evt. retssag mod køber. danavl-omsætterens hæftelse
      for sin kundes betaling af boden er maksimeret til 2 mio. kr. pr. gang.”
aftale om omsætning
                                                 -9-
i forlængelse af konkurrencestyrelsens afgørelse indgik dansk svineproduktion (”dsp”) og bree-
ders (”omsætteren”) den 19. februar 2007 ”aftale om omsætning”, hvoraf det fremgår bl.a.:
       ”2.0 videresalg
       2.1 omsætteren må frit videresælge danavl-krydsningsavlssvin. dog må omsætteren ikke
       sælge krydsningsorner til ks-stationer.
       2.2 omsætteren må videresælge renracede danavl-avlssvin til:
       a)     danavl-besætninger
       b)     produktionsbesætninger
       c)     omsætter - opformeringsbesætninger.
       3.0 køber-erklæring og videresalgsforbud
       omsætteren skal ved førstegangssalg af renracede danavl-avlssvin eller ved genoptagelse
       af samhandelen med en tidligere kunde herom indhente dennes underskrift på en af dsp
       fastsat køber-erklæring og indsende den underskrevne erklæring til dsp, inden levering
       finder sted.
       4.0 videresalg
       4.1 omsætteren er forpligtet til at sørge for, at solgte renracede danavl-avlssvin leveres
       med en af dsp godkendt følgeseddel, hvoraf det blandt andet fremgår, at det er køber for-
       budt at videresælge det at ham indkøbte renracede dan-avl-avlssvin eller afkom heraf til
       andre købere end de i pkt. 2.2 nævnte.
       …
       5.0 orner på ks-station
       5.1 omsætteren har ret til at opstalde indkøbte renracede landrace og yorkshire danavl-
       orner – men ikke duroc orner - på ks-stationer på vilkår, at:
       …
       12.0 bod, hæftelse og sikkerhed
       12.1 videresælger omsætteren renracede danavl-avlssvin til andre købere end de i pkt. 2.2
       og pkt. 7.0 nævnte eller videresælger omsætteren krydsningsorner til en ks-station, ifalder
       omsætteren en bod på 200 % af salgsprisen for de videresolgte svin — dog minimum 200 %
       af følgende skalapriser:
       ..
       c) renracet orne og krydsningsorne, hvis solgt til kunstig sædoverføring (ks) = dkk 50.000
       …
       12.3
       omsætteren hæfter som selvskyldnerkautionist for sin købers forpligtelse til at betale bod i
       forbindelse med overtrædelse af forbudet mod videresalg af renracede danavl-avlssvin og
       afkom heraf i en periode på 2 år efter, omsætteren sidste gang har solgt renracede danavl-
       avlssvin til den pågældende køber.
       fastsættelse og opkrævning af bod samt udbetaling af bod fra garantifonden sker som be-
       stemt i regler for garantifonden.
       …”
                                                 - 10 -
til aftalen var udformet et sæt ’salgsvilkår’, som er udarbejdet af dansk svineproduktion, og som
skulle udleveres til omsætterens køberkunde:
       ”salgsvilkår
       1.0 hjemmel + anvendelse
       1.1 disse salgsvilkår er fastsat af dansk svineproduktion (= dsp) og anvendes ved salg af
       renracede danavl-svin - herunder sæd - til produktionsbesætninger.
       1.2 ord og betegnelser i disse salgsvilkår skal i øvrigt forstås som defineret i de tilsagn, dsp
       har afgivet over for konkurrencerådet, og som konkurrencerådet den 20/12 2006 har gjort
       bindende.
       2.0 brug af de købte danavl-avlssvin
       2.1 køber skal anvende de købte danavl-avlssvin i egen bedrift og må ikke uden skriftligt
       samtykke fra dsp videresælge eller på anden måde overlade tredjemand brugen af de købte
       avlssvin eller afkom heraf - herunder krydsningsafkom - i 2 år efter, at købers besætning
       sidste gang har fået tilført renracede danavl-avlssvin, herunder sæd, jf. dog pkt. 2.2.
       2.2 køber er berettiget til at sælge
       a) de købte danavl-avlssvin eller afkom heraf direkte til slagtning,
       b) afkom som smågrise til slagtesvineproduktion,
       c) afkom til en køber, der af dsp er godkendt som avls- eller opformeringsbesætning
       (=danavl-besætninger),
       2.3 dsp kan efter forudgående anmodning herom meddele samtykke til videresalg af afkom.
       dsp's eventuelle samtykke vil være betinget af, at den pågældende køber indgår aftale med
       dsp om brugen af de købte danavl-avlssvin og betaling af royalty herfor – enten som et en-
       gangsbeløb eller som en løbende afgift.
       …
       4.0 bod + forbud
       4.1 videresælger køber danavl-avlssvin i strid med pkt. 2.0, ifalder køber en bod på 200 % af
       købers salgspris for de(t) videresolgte danavl-avlssvin – dog minimum 200 % af følgende
       skalapriser:
       …
       c) renracet orne og krydsningsorne, hvis solgt til kunstig sædoverføring (ks) = dkk 50.000
       ..
       boden tilfalder dsp.
       …”
i sagen er fremlagt ”regler for genafgifter”. reglerne er fastsat af dansk svineproduktions besty-
relse under henvisning til aftale om omsætning. genafgifterne pålægges efter reglernes pkt. 1.2
”alle solgte danavl-avlssvin, herunder sæd – bortset fra danavl-avlssvin og sæd, der sælges til
                                                - 11 -
danavl-besætninger. genafgifterne tilfalder dansk svineproduktion. efter reglernes pkt. 3.1 op-
kræver bl.a. danavl-omsættere genafgifter ved salg af avlssvin og sæd til deres kunder. blandt
genafgifterne for perioden 1. oktober 2006 til 31. marts 2007 var fastsat 1 kr. per portion duroc-
produktionssæd og 350 kr. per duroc-orne.
af den købererklæring, som omsætterne skal sørge for, at deres købere underskriver, fremgår bl.a.:
       ”1.0 erklæring
       1.1 undertegnede køber erklærer,
       at     jeg ejer og driver en produktionsbesætning, dvs. en besætning som ikke sælger avls-
       svin og som hverken direkte eller indirekte ejes eller kontrolleres af eller har indgået organi-
       seret samarbejde med et andet avlssystem/avlsselskab end danavl,
       at     jeg fra nedennævnte adresse driver svineproduktion med de(n) race(r) og med den be-
       sætningsstørrelse, der ligeledes er angivet nedenfor.
       at     jeg ikke sælger renracede avlssvin eller afkom – herunder embryoner eller sæd - heraf,
       at     jeg er bekendt med og accepterer det forbud mod videresalg, der er indeholdt i de
       salgsvilkår, jeg samtidig hermed har fået overgivet.”
den foreliggende sag
breeders har i perioden fra den 18. april 2007 til 29. august 2007 med 3 leverancer leveret 37 orner
til den hollandske svineproducent, fa. bouw bv. fa. bouw bv har i alle tre tilfælde underskrevet
købererklæringer på tysk. på den første købererklæring af 18. april 2007 havde fa. bouw bv ved-
rørende et udfyldningsfelt ”vvvo nummer”, som ikke findes på den danske formular, udfyldt
”1733455, 1751578, 1736641”, og angivet størrelsen af bedriften til 2.600 produktionssøer og 12 or-
ner, som er af racen ”duroc”, svarende til det købte antal. på en købererklæring af 14. juni 2007
opgav fa. bouw bv sin besætning af søer til 2.800 stk. og antallet af købte duroc-orner var 15, og
på en købererklæring af 29. august 2007 var antallet af søer på ny 2.800, mens antallet af købte du-
roc-orner var 10. på begge erklæringer var ”vvvo nummer udfyldt med samme angivelser som
på den første erklæring.
i et brev af 19. december 2007 rettede vsp’s advokat henvendelse til breeders. af brevet fremgik
med henvisning til fa. bouw bv’s køb af de 37 duroc-orner tidligere på året bl.a.:
       ”…
                                               - 12 -
     for nogle uger siden erfarede dansk svineproduktion, at det hollandske avlsselskab hy-
     por/hendrix genetix tilbød salg af duroc-sæd (= ”deense duroc”) på selskabets hjemmeside.
     …
     landsudvalget for svin besøgte 15/11 2007 [hypors] ks-station, parvak, i brest. martin bouw
     deltog i besøget.
     der befandt sig i alt 22 danske duroc-orner på ks-stationen i brest og det blev oplyst, at der
     herudover stod 4 danske duroc-orner på en ks-filialstation i zwolle.
     en udleveret orneliste (= "sprongenlijst") viste, at der var opstaldet 22 danske duroc-orner på
     ks-stationen i brest og at disse orner er identiske med de duroc-orner breeders of denmark
     a/s har solgt og leveret til fa. bouw bv.
     straks efter besøget - den 16/11 2007 - ændrede [hypor] sin hjemmeside, således at den ikke
     længere averterede med salg af ''deense duroc-sæd" men nu "genex duroc-sæd". ks-sta-tio-
     nen i zwolle averterer dog fortsat (= i dag) med salg af "deense duroc-sæd".
     …
     jeg vedlægger kopi af mit brev af dags dato til fa. bouw bv med krav om betaling af bod på
     26 x 100.000 dkk for tilsidesættelse af det bekræftede videresalgsforbud.
     betales boden ikke inden udløbet af den fastsatte frist på 30 dage, vil breeders of denmark
     a/s blive afkrævet betaling som selvskyldnerkautionist, jf. aftale om omsætning, pkt. 12.4
     …”
der er fremlagt følgende print af 22. oktober 2007 fra hypors hjemmeside på internettet:
                                                - 13 -
i et brev af 30. januar 2008 til vsp’s advokat gav breeders’ advokat udtryk for, at hun gik ud fra, at
fa. bouw bv havde besvaret vsp’s advokats brev af 19. december 2007 om bod, og henviste til, at
fa. bouw bv overfor breeders havde ”nægtet at have videresolgt sæd, og på den baggrund kan jeg
meddele, at påkrav overfor min klient vil blive afvist”.
vsp’s advokat besvarede brevet dagen efter og oplyste, at man ikke havde hørt fra fa. bouw bv.
han anmodede derfor breeders’ advokat om at foranledige, at breeders inden 14 dage ”skaffer do-
kumentation for, at fa. bouw bv ikke har videresolgt de duroc-orner, firmaet har købt … og at der
ikke er solgt sæd fra disse orner.”
det fremgår, at fa. bouw bv (maarten bouw) i en telefax af 22. januar 2008 til vsp’s advokat havde
givet en redegørelse, hvoraf det bl.a. fremgik, at fa. bouw bv afviste enhver krænkelse af aftalen
med breeders. af redegørelsen fremgik yderligere:
       ”…
       on the 15th of november, danish pig production visited parvak … in best, to have a look at
       the purchased boars. no remarks were made about my corporation with parvak, the regis-
       tration of semen collection and distribution, or anything else.
       i attended the visit together with peter gerris, the manager of hypor … fons onland is the
       person who is buying for me the boars in denmark.
       during the visit we clearly stated that i have an agreement with parvak that they do house
       the boars, produce and distribute the semen for my farms in the netherlands. the boars are
       placed on the 2 studs of hypor al in the netherlands: the parvak stud in best and the hypor
       al staphorst stud near zwolle.
       i do not sell the boars to hypor; hypor is selling semen of the boars only to my farms, and is
       registrating this very precisely.
       i personally asked hypor to put the boars on their website, to make publicity for my farms: if
       hypor gets a question to deliver, they inform me and in that way i com in contact with po-
       tential new farms producing for me. i also want to underline that no semen of the boars has
       been used for breeding purposes, and that only slaughterpigs have been produced with the
       semen.
       i believe i informed you sufficiently, and that you are convinced now that the claim is not
       appropriate. i ask you to confirm this to me in written reaction.”
                                                - 14 -
vsp’s advokat sendte med brev af 11. februar 2008 kopi af fa. bouw bv’s erklæring til breeders
advokat, som vsp ikke kunne ”stille sig tilfreds med”, idet der ikke er nogen ”faglig sammenhæng
mellem det antal orner fa. bouw bv har købt og indsat på ks-station og det antal orner firmaet
har behov for til produktion af sæd til brug i egne besætninger.” vsp udbad sig derfor nærmere
dokumentation for datoer for sædopsamling og mængden af opsamlet sæd og indsendelse af føl-
gesedler for den solgte/udleverede sæd med nærmere specifikationer.
i sit svar af 12. februar 2008 bemærkede breeders’ advokat, at breeders gerne ville medvirke til at
indhente nødvendige oplysninger, men at det er vsp som skal bevise, at ”fa. bouw bv har videre-
solgt de duroc-orner, som [breeders] har solgt til fa. bouw bv, og at der er solgt sæd fra disse or-
ner.”
med brev af 26. februar 2008 sendte breeders advokat til vsp’s advokat en telefax af samme dag
fra et hollandsk firma recon, underskrevet af fons onland, med en liste over en række (31) pro-
duktionsbesætninger, som ”på kontrakt producerer og leverer den samlede produktion af 25 kg’s
smågrise til fa. bouw bv, der opfeder alle slagtesvinene i egne stalde. advokaten tilføjede, at den-
ne produktionsform efter det for hende oplyste havde været ”praktiseret de seneste 13 år, hvor
sea har leveret ornerne.” i fons onlands telefax var det anført: ” anbei finden sie die adresse von
betriebe die sperma von duroc eber bekommen. die betriebe produceren in auftrag von fa. bouw
mastferkel …”
af vsp’s advokats svar af 7. marts 2008 fremgik som vsp’s holdning til de foreliggende oplys-
ninger fra recon, at ”der i strid med videresalgsforbuddet er solgt sæd fra de opstaldede duroc-
orner til tredjemand.”
breeders har fremlagt en udateret erklæring fra hypor, ks-stationen parvak, sendt som telefax den
17. marts 2008, hvorefter parvak ”guarantees that semen from danish duroc boars which are de-
livered by fa. bouw to her ai facilities, exclusively will be distributed in charge of and under au-
thorisation from fa. bouw towards pig farms for the production of slaughterpigs. parvak guaran-
tees fa. bouw that no semen from danish duroc boars will be delivered to other farms.” erklæ-
                                                - 15 -
ringen er underskrevet af luc vanderbeule som “director hypor benelux”, og tillige af maarten
bouw på vegne fa. bouw bv.
efter et længere indsigelsesbrev af 15. april 2008 fra breeders’ advokat meddelte vsp i brev af 14.
maj 2008 til breeders’ advokat, at ”bestyrelsen for dansk svineproduktion” havde besluttet at på-
lægge fa. bouw bv en bod for uretmæssigt salg af danbred duroc-orner og sæd fra disse til tred-
jemand. boden var fastsat på skønsmæssigt grundlag, da man ikke havde fået svar på et spørgsmål
om antallet af solgte sæddoser. [regneeksemplerne i brevet hviler efter det oplyste på danske
normtal]. kravet på bod var opgjort til 1,8 mio. kr., som breeders blev anmodet om at søge betalt af
fa. bouw bv inden 30 dage. der var i brevet henvist til breeders’ hæftelse for bodsbeløbet i hen-
hold til aftale om omsætning pkt. 12.4.
ved brev af 4. juni 2008 rejste breeders’ advokat indsigelse mod beslutningen om bod og henviste
udover de tidligere anførte betragtninger bl.a. til, at dansk svineproduktions beslutning om at op-
kræve bod var ulovlig, ”idet beslutningen er truffet af steen petersen og formanden for dansk svi-
neproduktion lindhardt nielsen, og idet sidstnævnte er inhabil som følge af hans medlemskab af
bestyrelsen i danbred international (sea)”.
breeders udtog herefter stævning i sagen og indgav endvidere den 4. juni 2008 en ny klage til
konkurrencestyrelsen, der den 12. august 2010 traf afgørelse i sagen. af afgørelsen fremgår det
bl.a.:
       ”i forhold til anbringendet om, at de manglende regler [for omsætternes opstaldning af du-
       roc-orner på udenlandske ks-stationer] skulle være udtryk for misbrug af dominerende stil-
       ling har vsp med indførelsen af den nye danavl-strategi i 2009 liberaliseret reglerne og det
       er herefter tilladt at opstalde duroc-orner på udenlandske ks-stationer.
       da klagepunktet således ikke på nuværende tidspunkt har betydning for konkurrencesitua-
       tionen på markedet, og det derfor ikke ville tjene noget formål at udstede påbud herom har
       konkurrencestyrelsen ikke foretaget en materiel vurdering af, om der ville kunne have været
       udstedt et påbud efter konkurrencelovens § 11. …”
konkurrencestyrelsen har i et brev af 28. september 2010 forholdt sig til spørgsmålet om udløbet af
tilsagnsafgørelsen fra 20. december 2006. det fremgår af brevet blandt andet:
                                                 - 16 -
       ”…
       der er nu skabt klarhed over den organisatoriske opbygning, der bl.a. bevirker vandtætte
       skotter mellem videncenter for svineproduktion og omsætteren danbred international.
       den nye danavl strategi har medført ændringer der primært består af en liberalisering af
       danavl systemet og en forøgelse af afgifterne for salg af danavl-materiale. liberaliseringen
       giver bedre konkurrencemuligheder for aktørerne på markedet, og der er ikke umiddelbart
       diskriminerende elementer i afgiftsforhøjelsen.
       det er konkurrence- og forbrugerstyrelsens vurdering, at der ikke er behov for en revision
       eller forlængelse af de eksisterende tilsagn fra 2006. tilsagnene udløber derfor den 31. de-
       cember 2010. herefter vil videncenter for svineproduktion og resten af branchen være om-
       fattet af konkurrencelovens almindelige regler …”
følgesedler
vsp har fremlagt to følgesedler fra ”parvak”. der er enighed om, at de daterer sig til maj 2008, og
at de viser leverancer af 15, henholdsvis 14 tuber duroc-sæd til en aftager, der ikke står anført på
listen fra den 26. februar 2008 over 31 produktionsbesætninger, som angiveligt har kontrakt med
fa. bouw bv.
parternes fælles erklæring
parterne har i et bilag til brug for sagen erklæret følgende:
”parterne er enige om:
         a)   at breeders of denmarks hollandske kunde fa. bouw bv har købt dan-avl kryds-ning-
              sorner (= hd-orner /hampshire x duroc) af sea i 2001-2005 og af porc-ex a/s i 2005 -
              2006.
         b)   at hampshire-racen udgik af danavls avlsprogram i 2006, og det eneste faglige alter-
              native til en hd-krydsningsorne herefter var renracede duroc-orner.
         c)   at breeders of denmark ved 3 leverancer i 18.04.2007 til 29.08.2007 har leveret 37 orner
              til fa. bouw bv.
         d)   at fa. bouw bv har betalt genafgift med 350 kr. pr. orne.
         e)   at fa. bouw bv opstaldede 26 af de af sagsøger leverede 37 orner på ks-stationen hy-
              por/parvak.
         f)   at fa. bouw bv havde ret til at opstalde egne orner på ks-stationen hypor/parvak til
              produktion af sæd til brug i egen bedrift, jfr. videresalgsforbuddet.
         g)   at breeders of denmark har overholdt alle formkrav – herunder indhentet købererklæ-
              ring før levering.
                                                 - 17 -
        h)   at ks-stationen hypor/parvak har annonceret salg af "deense duroc" orner på virk-
             somhedens hjemmeside.
        i) at boden for uretmæssig overladelse af brug af købte danavl duroc-orner til en ks-
             station pr. 01.03.2009 er på dkr. 30.000.
        j) at proceduren for opkrævning af bod er fulgt.
        k) at sagsøger under sagens behandling i konkurrencestyrelsen i 2005 fremsatte krav om
             tilladelse til at opstalde duroc-orner på ks-stationer i udlandet og til at sælge duroc-
             sæd til produktionsbesætninger mod betaling af genafgift.
        l) at sea/dbi forud for november 2005 (som den eneste omsætter) havde tilladelse til at
             sælge orner til ks-stationer og sea/dbi var ikke underlagt et generelt forbud mod at
             sælge til købere, der videresolgte renracede svin, herunder sæd.
        m) at det fra september 2006 var tilladt omsætterne at opstalde krydsningsorner og renra-
             cede orner – men ikke duroc-omer – på udenlandske ks-stationer, og at der kunne
             sælges sæd til kernestyringsbesætninger mod betaling af avlsafgift pr. opstaldet orne.
        n) at det 01 03.2009 blev tilladt omsættere at opstalde duroc-orner på udenlandske ks-
             stationer og tilladt omsætterne at sælge duroc-sæd i doser til produktionsbesætninger
             mod betaling af dkr. 1,10 i genafgift pr. dose duroc-sæd.
        o) at vsp har bevisbyrden for, at der er sket overtrædelse af videresalgsforbuddet.
parterne er uenige om:
    1. hvorvidt fa. bouw bv's ks-station hypor/parvaks salg eller udlevering af sæd til produkti-
        onsbesætninger, der har haft aftale om levering af smågrise til fa. bouw bv er retmæssigt
        eller uretmæssigt i forhold til det pålagte og påtagne videresalgsforbud.
    2. antallet af "overskydende" orner i forhold til fa. bouw bv's besætning på 2.800 søer pr. 29.
        august 2007.”
hollandske vidner
to vidner fra holland, maarten bouw og fons onland, som breeders havde tilvarslet, mødte ikke
frem under hovedforhandlingen. parterne var enige om at gennemføre hovedforhandlingen uden
disse vidners forklaringer.
forklaringer
jan lembke jensen har forklaret, at han er landbrugsuddannet og uddannet agroøkonom. han har
beskæftiget sig med avl i besætninger i 18 år. han er medejer i breeders. duroc har bl.a. den egen-
skab, at smågrisene har en stor overlevelsesevne. før 2006 var der ingen kontrol med, hvem deres
kunder solgte til, hvilket var en ulempe ved systemet, men det er der nu med det nye system med
købererklæringer.
                                                 - 18 -
baggrunden for sagerne i konkurrencestyrelsen var, at de som omsætter gerne ville kunne stå for
opstaldning af ornerne på ks-stationerne. udviklingen er gået i retning af brug af ks-stationer, og
omfanget af orner, der sættes direkte ud i besætninger, er efterhånden meget begrænset. systemet
med salg af sæd i tuber giver en langt bedre udnyttelse af den enkelte orne. på ks-stationen bruger
man en attrap-so til at tappe ornen. mængden af sæd er forskellig fra orne til orne. efter tapning
skal sæden tjekkes af en dyrlæge, hvorefter den går videre til kunderne. der er efter hans opfat-
telse en meget begrænset misbrugsrisiko ved at lade de kontrollerede kunder i udlandet have du-
roc-orner stående.
efter konkurrencestyrelsens afgørelse i 2006 forsøgte de hos dansk svineproduktion at opnå tilla-
delse til opstaldning af duroc-orner, men det blev afslået. de gik derfor til konkurrencestyrelsen,
da de ikke kunne se saglige grunde til, at duroc skulle behandles anderledes end landrace og
yorkshire, hvor de havde en tilladelse. det eneste begrundelse de fik fra vsp, var, at det var en po-
litisk beslutning. i slutningen af maj eller starten af juni 2008 var han til formandsforetræde på
axelborg, hvor blandt andet lindhart nielsen deltog. emnet var både bouw-sagen, men der blev
også talt fremadrettet, hvor han kom med et forslag til, hvordan det fremover kunne foregå med
duroc. de har i 2010, efter at de nye regler for opstaldning i 2009 trådte i kraft, solgt 236.000 tuber
duroc-sæd. de har ca. 200 orner opstaldet.
de opkræver to typer afgifter hos deres kunder - en avlsafgift til dansk svineavl, som fordeles
mellem avlerne til brug for avlernes videreudvikling af racerne, og en genafgift til vsp. tallene
med de opkrævede afgifter går samtidig til begge afgiftsmodtagere.
kontraktproduktion, som er karakteriseret ved, at producenten køber afkommet, er næsten ikke
forekommende i danmark, men findes i alle andre eu-lande – i nogle lande i højere grad end i an-
dre – og er hyppig i f.eks. holland, belgien, frankrig, spanien og i visse dele af tyskland. aftaler-
ne kan gå på, at man i en periode på 6-12 måneder aftager alle smågrise på 30 kg med den ordning,
at man i produktionen har indsat en bestemt stukorne. en sådan ordning kan efter hans opfattelse
ikke stride imod videresalgsforbuddet. sædejeren aftager jo grisene.
                                                - 19 -
regneeksemplerne i vsp’s advokats brev af 14. maj 2008 om bod på 1,8 mio. kr. bygger på danske
normtal. i udlandet bruges ca. 3 tuber pr. løbning mod i danmark 2,12. en so har i runde tal 2,32
kuld per år. 10 % af søerne bliver ikke drægtige. i stedet for 6 tuber pr. so pr. år i danmark, bliver
tallet for udlandet knap 8. i danmark er tallet for en tubes indhold 1,8 milliarder sædceller. i tysk-
land skal en tube indeholde 2,5 milliarder. ved at fortynde kan man producere ca. 30 % flere tuber
sæd i danmark. tuberne er ens. der produceres, som anført i advokatens brev, 1950 tuber pr. orne
på dansk ks-station pr. år, mens en orne på udenlandsk ks-station kun producerer 1140 tuber pr.
år, svarende til et normtal på 95 om måneden. disse tal er 2010-tal baseret breeders’ egne orner,
stående på ks-stationer i tjekkiet, tyskland og belgien. breeders har ingen orner stående i hol-
land og har derfor ikke tal derfra. efter hans opfattelse er den periode på 2 måneder, som steen pe-
tersens regneark følger, alt for kort og dermed uegnet som beregningsgrundlag. efter hans opfat-
telse skal der i beregningerne indgå minimum 6 måneder.
i 2007 blev breeders kontaktet af fa. bouw, som skulle bruge ca. 30 søer a 3 leverancer. der var in-
tet usædvanligt i mængden af orner i forhold til antallet af søer. 35-40 orner til et so-antal på 3700
er ikke unormalt. han var ikke på bestillingstidspunktet klar over, at fa. bouw skulle bruge orner-
ne til kontraktproduktion. fa. bouw havde ikke ’springgaranti’, men havde selv taget risikoen. af
de leverede 37 orner var de 11 ikke aktive. breeders erstattede de 4, fordi sæden var død, men de 7
øvrige blev ikke erstattet. fa. bouw betalte 1.210 euro per orne inkl. alle afgifter, herunder avlsaf-
gift.
steen petersen har forklaret, at han i 1976 blev ansat i danske slagteriers fælleskontor direkte fra
landbohøjskolen. i 1982 blev han afdelingschef for produktionsudvikling i dansk svineavl, hvilket
han var, indtil han i 2009 tiltrådte en funktion som seniorkonsulent.
der har været en stærk tradition for avlsarbejde i danmark siden 1912, og landmændene har inve-
steret betydelige beløb i udviklingsarbejdet. svineproducenterne vil helst beholde resultatet af
avlsarbejdet i danmark. landmændene har modvilje mod at forære arvesølvet væk.
i gamle dage kunne en orne klare 25 søer ved naturlig brug, hvorimod de nu laver 30-50 portioner
ved et spring. i eu skal man normalt have en eu-godkendelse for at kalde sig ks-station. det er et
                                                - 20 -
krav til ks-stationerne, at de kan dokumentere to år tilbage, hvad hver orne har produceret, og
hvortil det er leveret. al sæd skal kunne ”traces”. på den måde kan man blandt andet gå tilbage,
hvis det viser sig, at en orne er syg.
det var nu afdøde torben vendelbo, der tog til holland, efter at de på hypors hjemmeside kunne
se, at ks-stationen solgte danske duroc-orner. beslutningen om, at breeders skulle opkræves bod,
blev taget på et bestyrelsesmøde den 23. april 2008. der afholdes ca. 10 bestyrelsesmøder om året,
og det er på disse, at beslutningerne træffes.
i opgørelsen af bodsbeløbet, som fremgår af vsp’s advokats brev af 14. maj 2008, er benyttet de
danske normtal. han har ikke noget grundlag for at bestride jan lembke jensens tal for udlandet.
tallet i hjælpebilaget på 4,9 doser har han fra holland. han ringede til den største producent i hol-
land, som oplyste, at de bruger 4,9 doser per so per år, og at ornernes produktionstid er 18,5 må-
neder. en forklaring på en forskel kan være, at man i danmark opererer med 2 milliarder sædcel-
ler per portion, samt at man i danmark bruger meget unge orner, der har en lille produkti-
onsvolumen.
genafgiften var vist 1 kr. i 2006-2007 og 1,30 kr. i 2008-2009. avlsafgiften bliver reguleret hver år
og indgår som et finansieringsgrundlag for avlerne.
forskellen mellem landrace og yorkshire på den ene side og duroc på den anden side, hvor det
efter punkt 5.1 i parternes ”aftale om omsætning” ikke var tilladt for omsætteren at opstalde or-
ner på ks-stationer, skyldtes, at de mente, at de havde rimeligt styr på de førstnævnte racer, og at
de havde set kedelige eksempler med duroc. de var ikke bare parate til at give los.
lindhart nielsen har forklaret, at han har været formand for dansk svineproduktion, nu viden-
center for svineproduktion, siden 1996. ifølge sea’s vedtægter skulle formanden for vsp være
medlem af bestyrelsen i sea. vidnet vidste, at sea solgte til holland.
det havde gennem alle årene været et samtaleemne, hvordan man skulle se på spørgsmålet om
danavl-gener som eksportartikel. den ene skole mente, at generne skulle holdes hjemme, den an-
                                                - 21 -
den at man lige så godt kunne sælge, hvis man samtidig holdt styr på, hvem man solgte til og på
hvilke vilkår.
det nye regelsæt i 2006 om tilladelse for omsætterne til at opstalde i eget navn på udenlandske ks-
stationer gjaldt ikke duroc-orner pga. usikkerhed med hensyn til, om processen kunne styres. en
styring kræver meget præcise regler. de skulle starte et sted, og de startede med de hvide orner. i
2009 kom duroc-ornerne med, hvilket var en følge af en ny - kommerciel - danavl-strategi.
der har tit været rygter om, at der blev ”snydt på vægten”. på årsmødet i 2005 informerede
landsudvalget for svin om en sag fra tyskland eller holland, hvor de havde fundet ud af, at der
ikke blev betalt afgifter. de havde ikke beviser på det tidspunkt.
på et ordinært bestyrelsesmøde 27. maj 2008 orienterede administrationen, det vil sige steen peter-
sen, om, at regelsættet var brudt i forbindelse med fa. bouw. der var enighed om, at der skulle
opkræves bod. bestyrelsen var ikke nede i materien eller i ”bevisets stilling” osv. de nikkede som
et ja til steen petersens redegørelse. beslutningen er med i et bestyrelsesreferat. erik larsen var og-
så til stede under mødet.
såvel han som erik larsen har været bestyrelsesmedlemmer i sea. han udtrådte selv vist nok i
2006-2007. han husker det ikke præcist. han mente, at det var vigtigt at være repræsenteret begge
steder, men der var nogen, der mente, at det ikke skulle være sådan. erik larsen udtrådte på et se-
nere tidspunkt. sea ”blev til noget andet”. formålsparagraffen blev lavet om. hans arbejde i sea,
som var en forening for alle producenter, var almindeligt bestyrelsesarbejde på det strategiske ni-
veau og dermed at medvirke til køre det som en god forretning og sørge for, at der kom penge til-
bage til svineproducenterne.
torben poulsen har forklaret, at han er svineproducent med salg af smågrise. han var tidligere
formand i producentforeningen landsforeningen danske svineproducenter og det ene af de tre
medlemmer fra landsforeningen, der sad i bestyrelsen i dansk svineproduktion. han indtrådte i
2007 og udtrådte i sommeren 2010. i bestyrelsen sad 3 repræsentanter fra slagterierne, 3 fra regio-
nerne, 3 fra landbrug & fødevarer og 3 fra dansk svineproduktion. formandskabet var lindhart
                                                - 22 -
nielsen og erik larsen, som begge tillige havde bestyrelsesposter i sea. i det udvidede formand-
skab sad også vidnet selv samt en af de regionsvalgte. bodssagen har været behandlet i det udvi-
dede formandskab, for hvilket jan lembke jensen havde foretræde i foråret 2008. de synspunkter,
som jan lembke jensen gav udtryk for, endte i hovedtræk med at blive det nye regelsæt.
der har aldrig været en egentlig beslutningsproces i bestyrelsen om boden. bestyrelsen modtog en
orientering, som ifølge vidnets notater var den 23. april 2008. men det var ikke et punkt på dags-
ordenen. han har ikke noteret, hvem der gav orienteringen. normalt ville det være lindhart niel-
sen.
bestyrelsen i landsforeningen af svineproducenter har flere gange påpeget overfor lindhart niel-
sen og erik larsen, at det var problematisk, at de pågældende sad i bestyrelsen begge steder. der
var et faktisk interessefællesskab, som også havde indflydelse på beslutningen om at pålægge bod.
han var med til at pålægge boden til sea. bodskravet var oprindelig 9 mio. kr., som ved dom blev
til 1 mio. kr. han ved ikke, om boden er betalt.
han ved ikke, hvorfor duroc-ornerne blev undtaget, da reglerne blev lavet om. der sker efter hans
opfattelse ikke noget ved at sælge ud, hvis der i form af afgifter kommer penge i kassen.
parternes synspunkter
breeders har til støtte for sin påstand, som svarer til en frifindelsespåstand i forhold til en beta-
lingspåstand fra vsp, anført, at det ubestridt er vsp, som skal bevise, at videresalgsforbuddet er
overtrådt. det fremgår af fa. bouws erklæring af 22. januar 2010 til vsp’s advokat, at der ikke er
sket noget videresalg, idet fa. bouw dels selv har søer og dels har kontraktproduktion, hvilket kan
lægges til grund. herudover foreligger der en garantierklæring fra fa. bouw og parvak. udskriften
fra hypors (parvaks) hjemmeside viser et billede af en orne, men nævner intet om salg eller lig-
nende, og der er givet en rimelig forklaring på billedet i fa. bouws nævnte erklæring. kontrakt-
produktionen har alene haft slutproduktet, det vil sige slagtesvin, for øje. der har ikke foreligget
nogen avlsmæssige aktiviteter, og der er ingen mistanker om misbrug af gener. der har været tale
om helt almindelig slagtesvineproduktion.
                                                - 23 -
det er en alt for snæver fortolkning af videresalgsforbudsbestemmelsen, at kontraktproducenten
skal forstås som en tredjemand. fa. bouw er ejer af ornerne, og fa. bouw bliver ejer af produktet.
en så snæver forståelse, som vsp hævder i denne sag, ville give nogle uacceptable og ikke tilsig-
tede konsekvenser. hvis f.eks. to landmænd med svineproduktion indgik et driftsmæssigt i/s, ville
man så kunne overlade ornerne til i/s’et. og kunne ornerne stå opstaldet på den anden gård.
man kan ikke bebrejde fa. bouw, som er den part, som er pålagt boden, at man ikke har forstået
kontrakten så snævert. fa. bouw har købt duroc-orner siden 2001 hos sea, der ikke var underlagt
restriktioner, men som havde monopol i udlandet. vsp havde indseende med forholdene, og det
må lægges til grund, at vsp har været fuldt ud klar over konstruktionen med kontraktproduktion.
det er under alle omstændigheder et spørgsmål, hvilken fortolkning af videresalgsklausulen som
kan gøres gældende overfor fa. bouw. fa. bouw havde også købt orner hos porc-ex i 2006 på
samme kontraktvilkår som senere. fa. bouw har med andre ord købt på samme vilkår gennem
årene, men forholdene blev først påtalt i 2007. både breeders og fa. bouw har regnet med, at alt
var i sin skønneste orden.
formålet med videresalgsklausulen er, som det fremgår af resumeet fra konkurrencestyrelsen af-
gørelse af 20. december 2006, pkt. 19, at de renracede gener ikke kopieres af konkurrerende avls-
systemer. tredjemandsklausulen må forstås i dette lys. hvis købererklæringen skulle forstås så
snævert, som vsp hævder, skulle formuleringen have været meget mere udtrykkelig. der henvises
til u 2011.263h.
vsp har endvidere ikke løftet bevisbyrden for, at der skulle være solgt sæd til tredjemand. det er
rigtigt, at den aftager af sæddoser, som fremgår af de fremlagte følgesedler, ikke fremgår af listen
over fa. bouws kontraktbesætninger, men denne liste er fra januar/februar 2008, og følgesedlerne
synes at være fra maj 2008. det kan derfor ikke udelukkes, at aftageren er kontraktpart. men under
alle omstændigheder er der ikke dokumentation for salg, udover hvad følgesedlerne viser, og så
må en eventuel bod beregnes på dette grundlag, dvs. på grundlag af 29 solgte tuber.
                                                  - 24 -
i tilfælde af, at retten måtte nå frem til, at kontraktsalg er omfattet af kontraktens videresalgsfor-
bud, og at der skal udmåles en bod, gøres det gældende, at dsp’s beregning er forkert. der er ikke
enighed mellem parterne om, hvor mange doser sæd en so skal bruge, eller om hvor meget sæd en
orne producerer. der er intet grundlag for at tilsidesætte jan lembke jensens forklaring, som lig-
ger til grund for breeders’ opgørelse. det kan således lægges til grund, at man i udlandet bruger 3
doser sæd per løbning og ikke kun to, som man gør i danmark, og en orne i udlandet producerer
1.140 portioner om året. her overfor står steen petersens forklaring og tal, der afviger meget fra
jan lembke jensens. der oplyses tal på grundlag af en opringning til en producent i holland, men
steen petersen er i besiddelse af samtlige relevante tal, som er indberettet til vsp som grundlag for
beregning af genafgifter. disse tal kunne være trukket ud af edb-systemet, men det har vsp fra-
valgt. hertil kommer, at en opgørelse baseret på kun 2 måneder er alt for usikker. bevisbyrden er
imod jan lembke jensen forklaring ikke løftet på dette grundlag. der henvises i øvrigt til breeders
påstandsdokument side 3, hvorefter en bod højst kan fastsættes til 120.000 kr., og det kræver, at et
antal på 2.800 søer lægges til grund, og ikke 3.300. hvis hjælpebilaget skal illustrere rimeligheden i
forholdet mellem bod og genafgifter, må det med i vurderingen, at af de oplyste afgiftsbeløb går
avlsafgiften til avlerne. hjælpebilaget er i det hele blot udtryk for, hvad vsp forestiller sig i hol-
land – intet andet. at tale om 10.000 søer er ganske udokumenteret.
skulle retten komme frem til, at der er grundlag for at pålægges breeders en bod, gøres det gæl-
dende, at en sådan må bortfalde eller nedsættes efter aftalelovens § 36. det må være en forudsæt-
ning for at kunne gøre aftalens bestemmelser om bod gældende mod breeders, at det ikke er bree-
ders’ konkurrent, sea, der bestemmer boden. efter torben poulsens forklaring var der ikke tvivl
om, at erik poulsen og lindhart nielsens dobbeltroller havde indflydelse på beslutningen om bod.
det er lidt vanskeligt at udrede, hvordan forløbet var, men steen petersen forelagde spørgsmålet
om bod, og det blev der nikket ja til. beslutningen blev formelt truffet af bestyrelsen. kon-
kurrencestyrelsen har givet udtryk for, at der skulle være vandtætte skotter mellem sea og vsp,
og det skulle naturligvis også have været tilfældet i bestyrelsen, når der skulle træffes beslutning
om en bod. da det offentligretlige habilitetsbegreb ikke kan overføres til det private område, er
breeders retlige anbringende, at det, jf. aftalelovens § 36, vil være urimeligt og i strid med redelig
handlemåde at følge en procedure, hvor sea er en del af beslutningsprocessen, når der er tale om
at pålægge breeders en bod.
                                               - 25 -
det gør endvidere en bod urimelig, jf. aftalelovens § 36, når det tages i betragtning, at det fra marts
2009 blev tilladt for omsætterne at opstalde duroc-orner på udenlandske ks-stationer mod en gen-
afgift på 1,10 kr. pr. dose solgt sæd. en sådan ordning har breeders efterspurgt siden 2005, og hav-
de de nugældende regler været gældende tidligere, havde der ikke været noget tema for denne
sag. breeders kunne så have opstaldet duroc-ornerne på ks-stationen og solgt sæd til fa. bouw og
dennes kontraktbesætninger. der er ikke oplyst noget sagligt argument for, at duroc-orner blev
undtaget fra muligheden for opstaldning. de mere fornemme racer, yorkshire og landrace, måtte
omsætterne gerne opstalde på ks-stationer. ved at have produceret 26.640 doser sæd om året med
den dagældende genafgift på 1 kr. og med fradrag af afgiften på 350 kr. pr. orne ville vsp have
opnået en merindtjening i genafgift på 13.300 kr. når vsp’s bodskrav på 480.000 kr., som oprinde-
ligt var 1,8 mio. kr., holdes op imod dette beløb, kan det konstateres, at der er et misforhold mel-
lem beløbene. der henvises til u2004.2400h.
i danmark findes kun danavl-systemet. ved at afskære breeders og andre omsættere fra at op-
stalde duroc-orner i udlandet, uden at der foreligger saglig begrundelse for, at forbuddet kun an-
gik duroc-racen, er der tale om et urimeligt forretningsvilkår. samhandelen med udlandet be-
grænses af vsp, der har en dominerende stilling på markedet. denne dominerende stilling må an-
ses for misbrugt. der henvises til konkurrencemyndighedernes afgørelse i fanø mejeri-sagen.
landbrug og fødevarer har anført, at det kan lægges grund, at fa. bouw købte 37 orner af bree-
ders, og at 26 i november 2007 var opstaldet på to hollandske ks-stationer. hvorfor denne ordning
blev lavet, og hvilken aftale fa. bouw havde med hypor, vides ikke. oplysningerne i sagen fra de
hollandske virksomheder må anses for facade og afvises. afgørende er, at fa. bouw på grund af
videresalgsforbuddet ikke kunne overlade brugsretten til de købte orner til andre. dette fremgår af
”salgsvilkår”, pkt. 2.1. og fa. bouw overlod netop brugsretten til ornerne til hypor (parvak), som
annoncerede på sin hjemmeside. denne annoncering må anses for en invitation til at købe sæd.
der er ikke angivet restriktioner eller lignende, og det er ikke muligt nu at få belyst forholdet, da
de hollandske vidner ikke mødte frem. hjemmesiden blev straks ændret. det nævnte forhold er
det ene element, der indikerer misbrug.
                                                 - 26 -
det andet element er følgesedlerne, som viser et direkte salg til tredjemand. de to følgesedler med
15 doser repræsenterer 4 orner, hvilket i sig selv giver grundlag for en bod på 120.000 kr. en bod
på dette grundlag er indiskutabel.
det tredje element er, at fa. bouw/hypor uomtvisteligt har solgt sæd til 31 besætninger, som skul-
le være fa. bouws samarbejdspartnere. men salget kan ikke anses for at være til eget brug, men
derimod til tredjemand. om de 31 besætninger vides intet – udover navn og adresse og køb i janu-
ar og februar. hvis aftalerne i stedet for ”kun” at producere til fa. bouw i stedet var ”nu og da”, er
der intet støttepunkt for påberåbelse af aftaletermen ”i egen bedrift”.
fa. bouw oplyste 3 bedriftsnumre på købererklæringen, hvor virksomheden skulle angive, hvem
man er som svineproducent. fa. bouw kunne have vedhæftet en fortegnelse over kontraktbesæt-
ninger, eller skrevet de besætninger, som firmaet samarbejder med, samt antallet af søer. der var
langt flere søer end det oplyste antal på 2.600/2.800 – måske mere end 10.000. men fa. bouw und-
lod at oplyse noget sådant.
betingelserne for at opkræve en bod er opfyldt. en bod kræver ikke en beslutning, men blot en
konstatering af, at videresalgsforbuddet er tilsidesat, hvorefter boden beregnes. dette fremgår af
konkurrencestyrelsen afgørelse i resumeet, pkt. 20, og der foreligger intet om, at boden skal beslut-
tes eller beregnes efter en bestemt fulgt procedure med møder eller lignende. det er i denne sam-
menhæng helt ligegyldigt, hvordan beslutningsprocessen er. beregningen af bodens størrelse er
sket på et grundlag, der involverer et skøn. det formelt rigtige ville have været at sige, at der er
solgt sæd til 31 besætninger, og at alle 26 orner har været i brug. boden vil på dette grundlag skul-
le beregnes til 26 x 30.000 kr. men der er i stedet fundet en mindelig løsning. det er meningsløst at
tale om overskydende orner etc. kunne man forestille sig at vurdere et overskydende antal orner
på måske fire i forhold til et antal søer på måske 6.000 – 9.000? det giver som anført ikke mening,
og udmålingen må i det hele foretages skønsmæssigt. det udøvede skøn er uangribeligt. der er ef-
ter flere parametre foretaget reduktioner i boden, og lempet i beregningerne, bl.a. reduktion i af-
giftsgrundlaget fra 100.000 kr. til 30.000 kr. der er ikke grundlag for yderligere lempelser. argu-
mentationen er grundlæggende den samme, om boden er 1,8 mio. kr. eller 480.000 kr. hjæl-
pebilaget er blot udarbejdet for at illustrere, at der ikke er et misforhold mellem boden og de beløb,
                                                     - 27 -
der skulle have været betalt i gen- og avlsafgifter. bilaget viser, at niveauet er rigtigt. bilaget ud-
trykker de oplysninger, der findes, og kunne ikke udarbejdes bedre. vsp havde regnet med at
kunne rette spørgsmål til to varslede hollandske vidner, som imidlertid ikke mødte frem.
breeders’ anbringender om relationen til sea må afvises. vsp (dansk svineproduktion) pålagde jo
oprindeligt sea (danbred international) en bod på mere end 9 mio. kr. ved københavns byrets
dom af 29. april 2010 blev boden som kautionsforpligtelse fastsat til lige under 1 mio. kr. vsp hav-
de ingen betænkeligheder ved at pålægge sea (danbred international) en bod. dertil kommer, at
der, hvis man vurderer den foreliggende situation efter forvaltningsloven, som har det mest ud-
byggede regelsæt om inhabilitet, ikke ville foreligge inhabilitet, jf. lovens § 3. der foreligger hver-
ken inhabilitet efter § 3, stk. 1, nr. 1 eller nr. 3, og inhabilitet ville under alle omstændigheder være
udelukket i medfør af § 3, stk. 2.
ved vurderingen af spørgsmålet om dominerende stilling må det undersøges, hvordan markedet
afgrænses. der har ikke været hindringer eller begrænsninger for breeders’ køb af duroc-orner i
danmark eller med hensyn til at eksportere disse. de restriktioner, der er, ligger uden for landets
grænser. breeders klagede allerede i 2005 til konkurrencestyrelsen over de manglende muligheder
for opstaldning i udlandet. konkurrencestyrelsen traf i 2006 tilsagnsafgørelsen uden at have be-
tænkeligheder ved den fortsatte begrænsning. tilsagnet udløb i 2010, men allerede den 1. marts
2009 indførtes de regler, som opfyldte breeders’ forventninger. det fremgår af konkurrencestyrel-
sens udtalelser, at der nu var sket ændringer på markedet, og at alle er behandlet ens. det bestri-
des, at regelsættet har haft væsentlig, endsige afgørende begrænsende betydning for breeders’ mu-
ligheder for at overleve i markedet. forholdet skal vurderes i lyset af de tidligere sager om mis-
brug. der skulle findes en facon, så den efterspurgte vare ikke kom på afveje.
sø- og handelsrettens afgørelse
det fremgår af parternes fælles erklæringsbilag, at parterne er enige om, at den hollandske køber
af duroc-orner hos breeders, fa. bouw bv, havde ret til at opstalde de købte orner på ks-station
som sket til produktion af sæd til brug i egen bedrift. det fremgår videre, at vsp har bevisbyrden
for, at videresalgsforbuddet er overtrådt.
                                                - 28 -
der er efter sagens oplysninger ikke grund til at betvivle, at de omhandlede 31 besætninger, omtalt
som fa. bouw bv’s kontraktbesætninger, og fa. bouws egen besætning var aftagere af sæd fra de
købte og opstaldede 26 duroc-orner, og at disse kontraktbesætninger i henhold til aftale med fa.
bouw leverede smågrise, der indgik i fa. bouw bv’s produktion af slagtesvin. der er udover fa.
bouw bv’s redegørelse i telefax af 22. januar 2008, hvor fa. bouw bv omtaler de 31 besætninger
som ”my farms”, og erklæringen, underskrevet af fa. bouw og hypor (parvak), ikke oplysninger i
sagen, der giver mulighed for en vurdering af forretningsgangen eller aftaleforholdet mellem kon-
traktbesætningerne og fa. bouw.
under disse omstændigheder, og idet retten finder, at de foreliggende, ufuldstændige oplysninger
i sig selv ikke udgør et tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at de aftalemæssige vilkår, som fa.
bouw påtog sig som køber af ornerne, er overtrådt, finder retten i det hele ikke, at vsp med hen-
visning fa. bouws kontraktproduktion har godtgjort grundlag for et kautionskrav mod breeders i
henhold til breeders’ aftale med vsp.
oplysningerne om parvaks hjemmeside med billedet af en duroc-orne giver ikke i sig selv grund-
lag for at anse videresalgsforbudet for overtrådt. de følgesedler fra maj 2008, der viser leverancer
af duroc-sæd fra parvak til en aftager, som ikke ses på listen over fa. bouw bv’s kontraktbesæt-
ninger, må på det foreliggende grundlag, hvor en antagelse herom ikke på begrundet måde er
imødegået af breeders, anses som dokumentation for salg af duroc-sæd til uvedkommende tred-
jemand. en sådan leverance giver et sådant grundlag for at antage, at der foreligger et bodskrav,
for hvilket breeders i henhold til ”aftale om omsætning” har påtaget sig en kautionsmæssig hæf-
telse, at vsp kan rette krav mod breeders. da der ikke findes at være grundlag for at bestemme
bortfald efter aftalelovens § 36 af et krav på bod på dette grundlag, og da ej heller breeders’ hen-
visning til de konkurrenceretlige omstændigheder kan føre til et andet resultat, fastsættes bree-
ders’ kautionsforpligtelse herefter til 120.000 kr., som beløbsmæssigt er ubestridt, og som herefter
indgår i breeders subsidiære påstand som nedenfor bestemt.
efter sagens omstændigheder finder retten efter en samlet vurdering, at hver part skal bære egne
sagsomkostninger.
                                                - 29 -
                                         thi kendes for ret:
landbrug & fødevarer/ videncenter for svineproduktion tilpligtes at anerkende at være berettiget
til fra garantifonden at udbetale en bod fastsat til 120.000 kr.
hver part bærer egne sagsomkostninger.
claus tønnesen                      claus forum petersen                      per sjøqvist
                                                  (sign.)
                                              ___ ___ ___
                                   udskriftens rigtighed bekræftes
                                   p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
- gia
                                        udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                            dom
afsagt den 17. november 2009
v‐113‐08
                                         1) peter opsvik
                                         2) stokke as
                                         (advokat per håkon schmidt)
                                         mod
                                         basson baby aps
                                         (advokat mads marstrand‐jørgensen)
indledning
denne sag vedrører spørgsmålet om, hvorvidt basson baby aps ved salg og markedsføring
af stolen lulu har krænket peter opsvik og stokke as’ rettigheder til tripp trapp‐stolen.
påstande
peter opsvik og stokke as (herefter stokke) har i påstandsdokument af 8. september 2009
nedlagt følgende påstande:
1.     basson baby aps (herefter basson) tilpligtes at anerkende at have krænket opsviks og
       stokkes rettigheder ved import og markedsføring af stolen som vist på bilag 6 og 6a.
                                                ‐2‐
2.    det forbydes basson at fremstille, importere, udbyde til salg, markedsføre eller oplagre
      med henblik derpå, eksportere eller på anden måde erhvervsmæssigt disponere over
      barnestole som vist på bilag 6 og 6 a.
3.    de af påstand 1 omfattede barnestole i bassons besiddelse udleveres for bassons
      regning til stokke til destruktion.
4.    basson tilpligtes at anerkende, at basson har overtrådt varemærkelovens § 4 ved at
      anvende betegnelsen ”stolen som vokser med barnet”.
5.    det forbydes basson at benytte betegnelsen ”stolen som vokser med barnet”.
6.    basson tilpligtes at anerkende, at basson har overtrådt markedsføringslovens §§ 1, 5 og
      18.
7.    i vederlag og erstatning tilpligtes basson at betale kr. 1.873.746,00 fra sagens anlæg den
      23. april 2008.
8.    basson tilpligtes til opsvik at betale godtgørelse med kr. 30.000 med renter fra sagens
      anlæg den 23. april 2008.
9.    basson idømmes en bøde på kr. 50.000.
10.   basson tilpligtes for egen regning at offentliggøre dommen i nærværende sag som
      nærmere bestemt af retten, såfremt opsvik og stokke får medhold i en eller flere af
      påstandene 1‐9.
opsvik og stokke har ved skrivelse af 18. september 2009 ændret påstand 7 således:
7.    i vederlag og erstatning tilpligtes basson at betale i alt kr. 1.873.746,00 med renter af
      864.298,00 fra den 23. april 2008 og af kr. 836.448,00 fra den 8. september 2009.
basson har nedlagt påstand om frifindelse, og at stokke tilpligtes at udslette dansk
varemærkeregistrering vr 2008 01056 fra varemærkeregistreret.
basson har protesteret mod ændringen i påstanden og gjort gældende, at opsvik og stokke
ikke skal tilkendes renter, da de ikke har påstået sig tilkendt renter før end ved brev af 18.
september 2009, subsidiært at opsvik og stokke alene tilkendes renter af 420.000 kr. fra
sagens anlæg, da dette var påstanden i stævningen.
                                                     ‐3‐
opsvik og stokke har over for bassons påstand om udslettelse af varemærket nedlagt
påstand om frifindelse.
sagen er anlagt den 23. april 2008 ved retten i helsingør og er i medfør af retsplejelovens §
225, stk.3, jf. stk. 2, nr. 3, henvist til sø‐ og handelsretten den 11. november 2008.
oplysningerne i sagen
tripp trapp‐stolen
møbelarkitekt peter opsvik er ophavsmand til barnestolen kendt som tripp trapp‐stolen.
tripp trapp‐stolen blev patentbeskyttet den 25. april 1974, og beskyttelsen er således
udløbet i 1994. rettighederne til stolen er givet i licens til det norske selskab stokke.
      tripp trapp‐stolen:
                                                 ‐4‐
tripp trapp‐stolen er oprindeligt markedsført under sloganet ”stolen som vokser med
barnet”. dette er sidenhen ændret til ”stolen der vokser med barnet”. siden 1993 har stokke
selv forhandlet stolen.
    stokke har fremlagt dokumentation for, at tripp trapp‐stolen løbende markedsføres
med forskellige annoncer i blade, der henvender sig til forældre. tripp trapp‐stolen har
været vist i annoncer i:
    ‐ vores børn; 15 annoncer fra 1993 til 2005.
    ‐ vi forældre; en annonce i 2003 og en i 2005.
    ‐ forældre og børn – mama; fire annoncer i alt i 2004, 2005, 2006 og 2007.
    ‐ nyt om børn; en gang i marts 2006.
    ‐ gravid; en annonce.
vores børn har haft et oplag på mellem 14.000 og 24.380, vi forældre et oplag på mellem
9.000 og 14.000, og forældre og børn et oplag på mellem 8.000 og 45.000.
      stokke indgav den 19. februar 2007 ansøgning til patent‐ og varemærkestyrelsen om
registrering af varemærket ”stolen der vokser med barnet” i klasse 20, som er møbler
herunder stole. patent‐ og varemærkestyrelsen anmodede om dokumentation for
indarbejdelse af varemærket den 11. februar 2008. den 26. marts 2008 blev varemærket
foreløbigt registreret. den 28. april 2008 har sagsøgte fremsat indsigelser mod registreringen.
lulu‐stolen
denne sag vedrørende lulu‐stolen blev indledt ved stokkes advokats henvendelse til basson
den 6. december 2007.
      lulu‐stolen har været udbudt til salg på bassons hjemmeside til 599 kr. som nedenfor
vist:
                                           ‐5‐
                             (bilag 6)
på bassons hjemmeside fremgår, at de har 92 forhandlere i hele danmark. en af disse
forhandlere har på sin hjemmeside som beskrivelse anført: ”stolen der vokser med barnet”.
     på lulu‐stolens papkasse er nederst trykt en række tegninger af en stol, der ligner
tripp trapp‐stolen:
                                                  ‐6‐
                                       (bilag 6 a)
parterne har før denne sag korresponderet om bassons salg af andre børnestole. i 1993
oplyste basson til sagsøger 1, at basson påbegyndte salget af en stol ved navn ”hauck”.
stokke modsatte sig dette salg, da de fandt at stolen var et plagiat af tripp trapp‐stolen.
ligeledes i 1998 ønskede basson at sælge en børnestol ved navn ”sit‐up”, som stokke
umiddelbart fandt lignede tripp trapp‐stolen.
andres brug af ”vokser med barnet” og andre barnestole
på internettet kan findes mange forskellige ting til børn, som bruger variationer af udtrykket
”vokser med barnet”, som eksempel herpå er:
      kørestol: opbygningen af stolen er meget fleksibel og kan vokse med barnet.
      stolen tamara: stolen som vokser med barnet.
      barnevogn: … der kan vokse med barnet.
      trælegetøj: der vokser med barnet.
      halsedisse: den ”vokser” med barnet.
      seng: prisbelønnet seng vokser med barnet.
      autostol: en stol der vokser med barnet.
                                                  ‐7‐
      seng: sengen kan trækkes ud og ”vokse” med barnet.
      legesæt: der vokser med barnet.
      babyslynge: der vokser med barnet.
      kørepose: en solid 3 i en løsning der vokser med barnet.
      cykel: cykler, der vokser med barnet.
      legebog: repertoiret af øvelser vokser med barnet.
      hat: hatten ”vokser med barnet”.
alle udsagnene og annoncerne fra internettet er printet i 2008.
under hovedforhandlingen har der været forevist barnestole med indstilleligt sæde og
fodstøtte, og i sagen er fremlagt markedsføringsmateriale vedrørende sådanne stole.
syn og skøn
skønsmanden, designer mdd søren nissen, har afgivet skønserklæring af 8. juni 2009,
hvoraf fremgår:
      ”…
      sagsøgers og stokkes spørgsmål.
      1)     skønsmanden bedes i hovedtræk beskrive ligheder og forskelle mellem de to stole:
      de to stole er noget forskellige i fremtræden til trods for, at de stort set er identiske i størrelse,
      form og funktion.
      ligheder:
      ensartet dimensionering i både materialer og størrelse l x h x b.
      ensartede skråt bagudrettede sidevanger, hvorimellem der spændes sæder og fodplader.
      ensartet støttekonstruktion i form af sprodser og metal rundstol med gevind og skruer til
      sammenspænding og fastgørelse ved samling af stolene.
      ensartet konstruktion af stolens ryg og frontbøjle, der ikke kan justeres i højden idet ryggene er
      fikserede med langhuller og/eller skruer.
      stolens hovedform, vinkler og hovedmål er nærmest identiske. det kan illustreres ved, at der
      kun er en breddeforskel på ½ cm.
      desuden er sikkerhedsstroppen mellem bøjle og siddeplade udformet identisk.
      forskelle:
      først og fremmest i monteringsmåde af sæde og fodplader. tripp trapp‐stolen har vandret
      fræsede spor (bilag 12). herimellem monteres og fastspændes sæde‐ og fodplader, som holdes
      sammen af metalrør fra vange til vange. metalrørene har gevind i hver ende og fastgøres og
      sammenspændes med skruer. vanger spændes derved sammen og fastholder sæde‐ og
      fodplader.
      på lulu‐stolen (bilag 12) spændes fod‐ og sideplade hver for sig ved hjælp af skruer gennem en
      skruerække i sidevangerne, en noget billigere konstruktion rent produktionsmæssigt. desuden
      har ryggen på lulu‐stolen en opadgående bue med et hul i, formentlig tænkt som et håndtag.
                                               ‐8‐
træsorterne er forskellige på de fremviste stole, henholdsvis lys bøg på tripp trapp og en lys
orientalsk træsort på lulu‐stolen, formodentlig gummitræ. de optræder for det ikke trænede
øje næsten ens.
2)       er lulu‐stolen fremstillet uden kendskab til tripp trapp?
det er efter min mening usandsynligt, at lulu‐stolen er fremstillet uden kendskab til tripp
trapp‐stolen. alle der måtte sætte sig for at fremstille en barnestol af den type (lulu) vil være
bekendt med tripp trapp‐stolen, hvis navn nærmest er et synonym for den type stole. desuden
understøttes den antagelse af, at der på forpakningen af lulu‐stolen ses en række gengivelser af
tripp‐trapp stolen.
3)       udgør lulu højstolen et nyt og selvstændigt værk?
nej, der kan efter min opfattelse ikke være tale om et selvstændigt værk, selvom man har
forsøgt at fjerne sig især visuelt fra tripp trapp‐stolen. dette forudsætter at lulu‐stolens
formgiver har kendskab til tripp trapp‐stolen.
4)       fremtræder lulu højstolen ud fra en helhedsvurdering som en efterligning af tripp
trapp‐stolen?
ja, i de fleste funktionsløsninger er der tale om en efterligning.
der er dog forskelle, for eks. fastgørelse af sæde‐ og benplade, mens formen på disse nærmest
er identiske. selv låsekuglen forneden i sikkerheds‐stroppen mellem bøjle og sædeplader er
visuelt identiske.
5)       skønsmanden bedes vurdere om sagsøgtes produkt kan antages at substituere sagsøgers
høje barnestol på markedet?
ja, til fulde.
sagsøgtes spørgsmål
a)       frembyder lulu højstolen for forbrugere en nærliggende mulighed for forveksling med
den af sagsøger markedsførte trip trap stol?
svar:
nej det vil den velorienterede og bevidste forbruger næppe gøre. stolens funktion og
udformning og størrelse er meget lig hinanden. derfor kan de nok forveksles af den ikke
møbelbevidste forbruger.
b)       fremtræder den i bilag ai og ah afbildede højstol ”tamara” som en efterligning af trip
trap stolen?
svar:
ja, på tilsvarende måde som lulu‐stolen. se beskrivelse i 1) og 2). dog er fastgørelsen af
sædeplade og fodplade i tamara‐stolen udført fuldstændig som på trip trap stolen, nemlig i
fræsede spor i sidevangerne sammenspændt og fastholdt med en metalstang med gevind og
skruer i enderne. en forskel mellem tamara og trip trap/lulu‐stolene er sikringsstropperne, er
                                                  ‐9‐
    udført anderledes på tamara, idet stroppen går gennem sædet og er fastgjort i en metalsprodse
    i mellemrummet mellem sæde‐ og fodplade.
    c)     såfremt spørgsmål 4 er besvaret bekræftende spørges, om lulu højstolen fremtræder som
    en nærmere liggende eller fjernere liggende efterligning af trip trap stolen?
    svar:
    såfremt der med spørgsmålet menes, om lulu‐stolen er en tættere efterligning af trip trap
    stolen end tamara stolen, vil jeg mene, at tamara er en tættere kopi, selvom der er
    gradsforskelle, som beror på måden hvormed sæde‐ og fodplade fastgøres, se b. de er ens i
    tripp trapp og tamara.
    konklusion: begge stole tamara som lulu opleves som temmelig tætte kopier af tripp trapp.
    d)     adskiller formsproget i lulu højstolen sig væsentligt fra formsproget i trip trap stolen
    og i bekræftende fald, på hvilke punkter?
    svar:
    formsproget på de to stole er forskelligt. den mest tydelige forskel i forhold til trip trap stolen
    ses i lulu‐stolens sidevanger, hvor trip trap stolen er formet som et slags l i ét forløb.
    lulustolen har et vandret omvendt t‐stykke, som visuelt er anderledes. der er ved denne
    konstruktion en mulig ”forbedring” rent stabilitetsmæssigt, selvom trip trap stolen aldrig har
    haft stabilitetsproblemer.
    der er også den visuelle og tekniske forskel på sæde‐ og fodpladens fastførelse, som beskrevet i
    b. lulu‐stolen er mere afrundet i sine former og bærer ikke indtryk af at være et bevidst design‐
    produkt, men snarer det man i designbranchen kalder ”værkfører‐design”, et begreb der bruges
    om efterligninger uden designmæssig kvalitet.
    e)     er det muligt, såfremt man vil benytte de konstruktionsprincipper, som fremgår af
    sagsøgers nu udløbne patenter, at udforme en højstol, der ikke fremtræder som en efterligning
    af trip trap stolen?
    svar:
    ja, det er det. man kan undlade at bruge de i patentet beskrevne elementer og konstruktioner.
    det har møbelarkitekten troels grum svendsen tegnet et glimrende eksempel på i sin barnestol
    amalie. men ellers kan de lade sig gøre ved andre designfilosofier om konstruktion og
    materialevalg.
    f)     må det henset til prisforskellen mellem de omtvistede stole antages, at sagsøgtes stol
    substituerer sagsøgerens stol i forholdet 1 : 1?
    svar:
    rent brugsmæssigt kan de to stole erstatte hinanden. der er ingen nævneværdig brugs og
    anvendelses forskelle. der er formentlig en prismæssig forskel på de to stole, hvor trip trap
    stolen nok vil være den dyreste. prisforskellene beror blandt andet på forskellige
    fabrikationssteder og træpriser.
    …”
opsvik og stokkes erstatningskrav
                                                ‐ 10 ‐
erstatningsbeløbet er opgjort på grundlag af bassons salg af 4.834 lulu stole ganget med
stokkes dækningsbidrag på en tripp trapp‐stol på 369 kr. erstatningsbeløbet udgør
hereefter 1.783.746 kr. godtgørelsesbeløbet i henhold til varemærkelovens § 44 er opgjort til 5
% af 1.783.746 kr. svarende til 90.000 kr. for markedsforstyrrelse påstås 30.000 kr.
forklaringer
carsten larsen har forklaret, at han arbejder hos stokke som country sales manager for de
nordiske lande og varetager blandt andet markedsføringen. han har været ansat hos stokke
siden 1990.
      stolen blev oprindeligt forhandlet af en sammenslutning af danske og norske
møbelforhandlere, men overgik til stokke, som havde mere fokus på babymarkedet. stolen
forhandles af babyforretninger og møbelhandlere, i alt 107 forhandlere i danmark.
      sloganet ”stolen som/der vokser med barnet” har været brugt siden 1972, da stolen
blev lanceret. ”som” og ”der” stammer fra henholdsvis den norske og danske variant af
sloganet. carsten larsen ved med sikkerhed, at sloganet er blevet brugt siden 1993, hvor han
overtog ansvaret for markedsføringen. der er ingen forhandlere af stolen, der kan vise stolen
uden at bruge dette slogan. det er et basalt krav fra stokkes side, at sloganet for tripp trapp‐
stolen indgår i al annoncering.
      antallet af annoncer varierer fra år til år, men der har altid været flere annoncer fra
stokke i hvert nummer af baby‐ og børnebladene, men ikke nødvendigvis en annonce for
stolen i hver udgave. stolen annonceres også på messer og ved displays i butikkerne. 50 % af
stokkes trykte markedsføring omhandler stolen og samlet omkring 70 % af stokkes samlede
markedsføring. stokkes markedsføringsomkostninger er gennemsnitligt ca. 1,7 mio.kr årligt.
      stokke sælger omkring 33.000 tripp trapp stole om året. i 1993 var tallet på omkring
20.000. der fødes mellem 65.000 og 67.000 børn i danmark om året.
      tripp trapp‐stolen er af høj kvalitet og er lavet i massivt bøg og med 7 års garanti.
stolen bliver designmæssigt betragtet som et designikon, og den har vundet mange priser,
blandt andet bo bedres designpris i år. stolen betragtes som et vartegn for skandinavisk
design.
      det skaber altid uro på markedet, når der kommer en efterligning som lulu‐stolen.
mest ved at forhandlerne gør opmærksom på, at der nu er en ny stol på markedet, men også
                                                ‐ 11 ‐
ved henvendelser fra slutbrugerne. når lulu‐stolen kombinerer sloganet med deres lignende
stol, medfører det endnu større risiko for forveksling hos slutbrugerne. tegningen på lulu‐
stolens kasse bidrager til forvirringen.
       stokke leder ikke på markedet efter eventuelle efterligninger af tripp trapp‐stolen,
men reagerer, hvis de støder på produkter, der ligner deres.
       tripp trapp‐stolen koster 1.299 kr. uden babysæt. babysættet, der koster 349 kr., skal
købes til stolen, før den er lovlig til børn fra 0 til 3 år, da der er kommet nye regler herfor.
nettofortjenesten pr. stol er i forbindelse med tidligere retssager opgjort til 369 kr. pr. stol,
men den er højere i dag.
       carsten larsen kan ikke udtale sig om, hvor mange flere tripp trapp stole, der ville
være solgt, hvis lulu‐stolen aldrig havde været på markedet.
uffe søndergaard har forklaret, at han og hans hustru indirekte ejer basson. han har arbejdet
med en gros salg af babyudstyr i 24 år.
       de har solgt forskellige slags højstole. på det skandinaviske marked ønsker
forbrugerne træmøbler, hvor man i mange andre europæiske lande bruger plastik‐ og
stålmøbler. der findes kun omkring 15‐20 forskellige højstole i træ på markedet. derfor har
de korresponderet med stokke, når de på en messe har set en stol i træ, som de har overvejet
at forhandle. de har i mange år solgt en stol i træ, hvor understellet af stolen kan vippes op
foran stolen og dermed bliver til et bord, men den stol opfylder ikke længere kravene til
åbningsafstand mellem siddeflade og ryglæn. derfor måtte de finde en ny højstol at
forhandle. de mødte på en messe en forhandler af træmøbler. denne havde en stol, som de
lavede et par ændringer af, så den opfyldte de danske krav, og en producent i indonesien
lavede herefter lulu‐stolen til basson. lulu‐stolen koster 600 kr. og kræver ikke ekstra udstyr
for at opfylde lovkravene til højstole til børn under 3 år.
       de har tidligere solgt tamara stolen i omkring 1½ år fra 2004. de modtog ikke
indsigelser fra tripp trapp i denne anledning. han ved ikke, om tamara stolen fortsat kan
købes på det danske marked. den dansk producerede danstol har eksisteret i mange år.
       trykket på lulu‐stolens papkasse havde han ikke bemærket, førend han under denne
sag blev gjort opmærksom herpå. han vil tro, at det er en leverandør, der har fået dette tryk
på kassen. han har aldrig bedt leverandøren trykke billeder af en tripp trapp stol på
                                              ‐ 12 ‐
kassen. når forbrugeren køber en lulu stol, ser forbrugeren ikke kassen, før end stolen er
købt, hvorfor dette tryk ikke kan have påvirket efterspørgslen. trykket blev fjernet, så snart
han blev opmærksom herpå.
      annoncen for lulu‐stolen er udarbejdet af en nu fratrådt medarbejder hos basson. uffe
søndergaard har ikke været opmærksom på, at udtrykket ”stolen som vokser med barnet”
blev anvendt.
skønsmand søren nissen har vedstået skønserklæringen og supplerende forklaret, at den
største forskel på stolene er, at tripp trapp‐stolen har vandrette fræsninger og en rundstok
forneden, samt at lulu‐stolen har et håndtag i ryggen. dette håndtag er dog unødvendigt, da
stolene kan bæres i selve rygstykket.
      tripp trapp‐stolen er et stilikon og helt unikt i sit enkle formsprog. tripp trapp‐stolen
er blevet et synonym for denne slags stole. opsvik var blandt de første, der tog
udgangspunkt i, hvordan barnet sad i forhold til bordet.
      udtrykket ”værkførerdesign” dækker over, at man vil lave en kopi af et originalt
produkt og så prøver at lave nogle forskelle, uden at man benytter designere hertil, og uden
at man tilføjer produktet forbedringer.
      til uddybning af svaret på spørgsmål 4 forklarede søren nissen, at lulu‐stolen også
formmæssigt ligger så tæt op ad tripp trapp‐stolen, at en forbruger vil kunne tro, at der var
tale om en tripp trapp stol.
      han finder, at der er stor lighed mellem lulu‐stolen og tripp trapp‐stolen. stor lighed
er større lighed end betydelig lighed. producenten af lulu‐stolen har gjort sig umage for kun
at have stor lighed med tripp trapp‐stolen.
      han er ikke bekendt med lovmæssige krav til baby‐højstole. hvis lulu‐stolen opfylder
disse krav, som tripp trapp‐stolen ikke opfylder, kan dette måske godt beskrives som en
konstruktiv forbedring
      den almindelige forbruger vil ikke kunne se forskel på de to stoles træsorter, men
lulu‐stolen er produceret af en meget billigere træsort.
parternes synspunkter
                                               ‐ 13 ‐
opsvik og stokke har gjort gældende, at slogan er beskyttet på samme måde som alle andre
varemærker. opsvik og stokke har brugt deres slogan siden 1972, først med som senere med
der. fra 1993, hvor stokke overtog forhandlingen af tripp trapp‐stolen, har stol og slogan
været markedsført i vores børn og tilsvarende blade mindst seks gange om året. denne
markedsføring har omfattet mindst 50.000 forbrugere. herudover er stol og slogan
markedsført på messer, udstillinger, i butikker og ved salg af 30.000 tripp trapp stole om
året. sloganet er således brugt i 16 år overfor stolens kernebrugere. det er på denne
baggrund helt ubetænkeligt at lægge til grund, at dette varemærke er tilstrækkeligt
indarbejdet til, at det kan opnå registrering. herudover er der ingen tvivl om, at sloganet er
taget i brug, og allerede derfor nyder det varemærkeretlig beskyttelse.
      sloganet er indarbejdet for denne indstillelige høje barnestol. sloganet har derfor
særpræg, hvorfor varemærkeregistreringen er gyldig.
      det materiale, som basson har fremlagt, vedrører brug af sloganet for andre varer end
barnestole. der er således ikke sket udvanding af varemærket, hvorfor stokke skal frifindes
for bassons påstand om udslettelse.
      tripp trapp‐stolen har en ganske særlig position på det danske marked. stolen er
særdeles velindarbejdet og genkendelig. stolen har været populær i snart en menneskealder
og er et stilikon. stolen har ophavsretlig beskyttelse og nyder derfor samlet en bred
beskyttelse mod efterligninger.
      opsvik og stokke har før fået medhold ved domstolene i, at tripp trapp‐stolen er
blevet krænket, og ”lulu” stolen er i højere grad en slavisk efterligning end de tidligere stole.
der er tale om en nærgående efterligning, selv om man fra siden kan se en lille forskel
mellem tripp trapp‐stolen og lulu‐stolen. lulu‐stolen efterligner grundformerne i tripp
trapp‐stolen og krænker derfor tripp trapp‐stolens design.
      basson krænker endvidere markedsføringslovens § 1, § 5 og § 18, da lulu bruger det
slogan, som tripp trapp har brugt for den lignende stol i mange år, og da lulu emballagen
har et billede af tripp trapp‐stolen. det har været hensigten, at lulu‐stolen skulle afsættes,
som om det var en ægte tripp trapp stol. dette er en grov overtrædelse af god
markedsføringsskik. markedsføringsloven er således selvstændig krænket.
      erstatningen skal udmåles 1 : 1, hvilket er i overensstemmelse med hidtidig praksis, da
der her ikke er tale om et meget dyrt produkt mod et meget billigt produkt. der er stor
                                                 ‐ 14 ‐
risiko for fuldstændig substitution. erstatningen må udmåles på grundlag af stokkes
nettofortjeneste på 369 kr. pr. stol. ud over erstatning tilkommer der opsvik og stokke et
vederlag efter varemærkelovens § 43. dette bør fastsættes til 5 % af nettofortjenesten.
endvidere har opsvik og stokke krav på erstatning for markedsforstyrrelse.
       opsvik har som ophavsmand til tripp trapp‐stolen krav på godtgørelse for bassons
grove krænkelse af opsviks rettigheder.
       basson kendte tripp trapp‐stolen og har derfor handlet med fortsæt. det var som
minimum uagtsomt af basson ikke at være opmærksom på, hvilket slogan tripp trapp‐
stolen markedsførtes under, samt at trykke billeder af tripp trapp‐stolen på lulu‐stolens
æske. på denne baggrund skal basson idømmes en bøde.
       stokke kunne ved sagens anlæg alene gætte på, hvor mange lulu stole basson havde
solgt. stokke fremsatte provokation til belysning heraf, men da basson først sent i
sagsforløbet oplyste, hvor mange stole der faktisk var solgt, skal der tilkendes renter som
påstået i den korrigerede påstand 7.
       opsvik og stokke har haft store omkostninger til førelse af denne sag.
sagsomkostninger på 150.000 kr. ville på denne baggrund være rimelige.
basson har gjort gældende, at stokkes slogan alene beskriver stolens egenskaber. patent‐ og
varemærkestyrelsen fandt ligeledes, at sloganet ikke har særpræg. sloganet anvendes
endvidere i omfattende grad af andre producenter af varer til børn. stokke vil alene kunne få
dette slogan registreret som varemærke, hvis det kan dokumenteres, at sloganet er
indarbejdet. dette gælder især, når man vælger at anvende et helt almindeligt ord eller
udtryk som sit slogan. stokke har alene dokumenteret en ganske sporadisk annoncering i
nogle blade, der henvender sig til et meget begrænset antal personer. dette er ikke
tilstrækkeligt til at skabe indarbejdelse, særligt når udtrykket ligeledes anvendes af så mange
andre producenter af børneprodukter, herunder børnemøbler inkl. stole. sloganet bruges
således af mange andre til præcist det samme.
       det bestrides ikke, at tripp trapp‐stolen nyder ophavsretlig beskyttelse som
brugskunst. brugskunst skal ud over at have nogle æstetiske designelementer opfylde nogle
praktiske og funktionsmæssige krav. disse praktiske og funktionsmæssige dele af det
ophavsretligt beskyttede værk skal andre produkter også kunne benytte. derfor skal alene
                                               ‐ 15 ‐
den æstetiske del af det ophavsretlige værk beskyttes, idet ophavsmænd ellers vil blive
tildelt monopol.
       ifølge praksis er brugskunst alene ophavsretligt beskyttet mod meget nærgående
efterligninger. lulu‐stolen er udformet anderledes end tripp trapp‐stolen og er derfor ikke
en nærgående efterligning.
       skønsmanden fastslår ikke klart, at lulu‐stolen krænker tripp trapp‐stolen.
skønsmanden skriver blandt andet, at lulu‐stolen ”har forsøgt at fjerne sig visuelt”, og at
formsproget er forskelligt. endvidere inddrager skønsmanden en målestok i form af den
”møbelbevidste” forbruger, som ikke er en objektiv målestok. der er i nyere retspraksis i
sager om brugskunst eksempler på tilsidesættelse af skønsmandens erklæring.
       tripp trapp‐stolen og lulu‐stolen skal sammenlignes, når tripp trapp‐stolen er påsat
det plastikrygstøtte, der skal være påsat, førend tripp trapp‐stolen er lovlig til målgruppen.
       erstatningskravet kan ikke opgøres som sket. der er ikke praksis for at gange antallet
af   solgte   produkter     med    dækningsbidraget;     tværtimod    fastsættes    erstatningen
skønsmæssigt. meget få forbrugere vil forveksle tripp trapp‐stolen med lulu‐stolen, og det
er derfor begrænset, hvilket salg stokke har mistet. såfremt lulu‐stolen ikke eksisterede på
markedet, ville forbrugerne købe en tilsvarende stol i samme prisleje.
       basson skal frifindes for påstanden om bøde, da denne sanktionsmulighed er tiltænkt
de særdeles grove krænkelser. basson har ikke forsøgt at lave en stol, der krænker tripp
trapp‐stolen.
       der foreligger heller ikke en overtrædelse af markedsføringsloven. tegningerne på
papæsken var en beklagelig fejl og blev fjernet straks.
       opsvik og stokke kan ikke tilkendes renter som påstået. principalt skal der ikke
tilkendes renter, da der ikke har nedlagt påstand herom. først ved en skrivelse i september
måned påstod opsvik og stokke sig tilkendt rente. subsidiært kan der maksimalt tilkendes
renter af 420.000 kr. fra sagens anlæg, da dette var sagsøgers påstand i stævningen.
sø‐ og handelsrettens afgørelse
lulu og tripp trapp‐stolen ligner hinanden til forveksling set forfra. betragtes stolene fra
siden ses den største forskel, idet lulu‐stolens ben ikke danner et ”l” men nærmere et ”t”.
til gengæld er selve sæde‐ og fodpladerne fuldstændig identiske, og de fleste af stolenes mål
                                               ‐ 16 ‐
er identiske. samlet set har stolene samme formsprog. lulu‐stolen er derfor en nærgående
efterligning af tripp trapp‐stolen og krænker dermed ophavsretten til tripp trapp‐stolen.
opsvik og stokke gives på denne baggrund medhold i påstandene 1 til 3.
       stokke har dokumenteret en kraftig markedsføring af tripp trapp‐stolens slogan
igennem en betydelig årrække. sloganet er grundigt indarbejdet på det danske marked,
særligt hos børnefamilier. selvom sloganet er beskrivende for en egenskab ved stolen, finder
retten, at det gennem indarbejdelse har opnået særpræg i relation til produktet barnestole.
det forhold, at andre bruger lignende udtryk for andre produkter, finder retten ikke
medfører udvanding af varemærket. basson krænker derfor stokkes varemærkeret ved at
bruge sloganet ”stolen som vokser med barnet” til lulu‐stolen. stokke gives derfor medhold
i påstandene 4 og 5.
       ved brug af stokkes slogan i markedsføringen og ved brug af tegningerne af tripp
trapp‐stolen       på   lulu‐stolens     emballage     har     basson  endvidere     krænket
markedsføringslovens § 1, § 5 og § 18.
       stokke har herefter krav på erstatning for bassons krænkelser. fastsættelse af
erstatning må ske på grundlag af et dækningsbidrag på 369 kr. pr. stol. når henses til
prisforskellen mellem produkterne finder retten, at ikke alle købere af lulu‐stolen, men dog
en betydelig del af dem, ville have købt en tripp trapp stol. ud over erstatning har stokke
krav på vederlag efter varemærkelovens § 43. salget af lulu‐stolen har endvidere skabt en
vis markedsforstyrrelse. det stokke tilkommende beløb i erstatning og vederlag samt i
erstatning for markedsforstyrrelse fastsættes skønsmæssigt til 1.250.000 kr., som basson skal
betale til stokke.
       idet retten finder, at der er tale om en åbenlys skrivefejl, at stævningen mangler
ordrerne ”med rente” i påstand 7, idet påstanden indeholder ”fra sagens anlæg til betaling
sker”, forrentes beløbet med renter af 420.000 kr. fra sagens anlæg, og det overskydende
beløb fra nedlæggelse af påstanden. det forhold, at en sagsøger har vanskeligt ved at opgøre
sin påstand på tidspunktet for sagsanlægget, findes ikke i en sag som den foreliggende at
kunne ændre på udgangspunktet for beregning af renter ved sagsanlæg.
       peter opsvigs ophavsret er krænket ved lulu‐stolen, hvorfor han tildeles en
godtgørelse herfor på 30.000 kr., jf. ophavsretslovens § 83, stk. 3.
                                                ‐ 17 ‐
      retten finder, at basson har handlet forsætligt og ikendes på denne baggrund en bøde
på 20.000 kr., jf. ophavsretslovens § 76.
      retten finder alene, at denne doms resultat skal offentliggøres ved, at bassons
forhandlere informeres om dommens resultat. dette skal ske for bassons regning.
      stokke frifindes for bassons selvstændige påstand.
basson skal i sagsomkostninger betale 195.000 kr., hvoraf 74.308 kr. er til dækning af afholdte
udgifter og 31.120 kr. til dækning af retsafgift.
                                       thi kendes for ret:
basson baby aps tilpligtes at anerkende at have krænket peter opsvik og stokke as
rettigheder ved import og markedsføring af stolen som vist på bilag 6 og 6a.
det forbydes basson baby aps at fremstille, importere, udbyde til salg, markedsføre eller
oplagre med henblik derpå, eksportere eller på anden måde erhvervsmæssigt disponere over
barnestole som vist på bilag 6 og 6 a.
de af påstand 1 omfattede barnestole i basson baby aps’ besiddelse udleveres for basson
baby aps’ regning til stokke as til destruktion.
basson baby aps tilpligtes at anerkende, at basson baby har overtrådt varemærkelovens § 4
ved at anvende betegnelsen ”stolen som vokser med barnet”.
det forbydes basson baby aps at benytte betegnelsen ”stolen som vokser med barnet”.
basson baby aps tilpligtes at anerkende, at basson baby aps har overtrådt
markedsføringslovens §§ 1, 5 og 18.
i vederlag og erstatning tilpligtes basson baby aps at betale 1.250.000 kr. til stokke as med
renter af 420.000 kr. fra den 23. april 2008 og 830.000 kr. fra den 8. september 2009.
                                               ‐ 18 ‐
basson baby aps tilpligtes til stokke as at betale godtgørelse med 30.000 kr. med renter fra
den 23. april 2008.
basson baby aps idømmes en bøde på 20.000 kr.
basson baby aps tilpligtes for egen regning at give meddelelse om dommens resultat til sine
forhandlere.
stokke as frifindes for den af basson baby aps nedlagte selvstændige påstand.
basson baby aps skal betale 195.000 kr. i sagsomkostninger til peter opsvik og stokke as.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
frits werner hansen                 mette christensen           carsten vagn jacobsen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                              udskriftens rigtighed bekræftes
                               p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark