text:
dom
afsagt den 25. januar 2012 i sag nr. bs 5-169/2011:
a
mod
advokatnævnet
kronprinsessegade 28
1306 københavn k
sagens baggrund og parternes påstande
sagen er behandlet under medvirken af 3 dommere.
advokatnævnet har i en kendelse af 2. februar 2011 pålagt advokat a en bøde på 20.000 kr.
for tilsidesættelse af god advokatskik ved ikke at sikre sig, at en købesum blev deponeret og
alene kunne frigives efter hans klients accept. sagen drejer sig om prøvelse heraf.
a har principalt nedlagt påstand om, at advokatnævnets kendelse af 2. februar 2011 ophæves
og subsidiært nedlagt påstand om, at den af advokatnævnet i kendelse af 2. februar 2011
fastsatte sanktion ændres i formildende retning.
advokatnævnet har nedlagt påstand om, at advokatnævnets kendelse af 2. februar 2011
stadfæstes.
oplysningerne i sagen
i advokatnævnets kendelse hedder det blandt andet:
       ”…
       kendelse
       sagens parter:
       i denne sag har firma 1 v/ b (herefter kaldet klager) klaget over advokat a, thisted
       (herefter kaldet indklagede).
       sagens tema:
       klagen vedrører indklagedes adfærd i forbindelse med køb af en maskine.
       datoen for klagen:
       klagen er modtaget i advokatnævnet den 20. oktober 2010.
       sagsfremstilling:
       i forbindelse med at klager i foråret 2010 ønskede at købe en maskine i udlandet, rettede
       klager henvendelse til indklagede og anmodede om bistand.
       klager og indklagede aftalte, at klager skulle indbetale købesummen på 18.500 euro til
       indklagedes kontor, og at indklagede herefter skulle deponere den på sælgers konto, og
       at købesummen alene kunne frigives ved indklagedes accept. dette for at sikre, at klager
       kunne besigtige maskinen, førend endelig betaling ville ske.
                                         - 2 -
da maskinen ankom til danmark, var den behæftet med fejl og mangler, og indklagede
hævede handlen og anmodede om at få returneret købesummen.
det viste sig efterfølgende, at indklagede havde overført købesummen direkte til sælgers
konto, og sælger ønskede ikke at tilbagebetale penge til klager.
indklagede har derfor over for klagers nye advokat erkendt, at der er begået en fejl fra
indklagedes side, og at indklagede erkender at være erstatningsansvarlig, i det omfang
fejlen vil påføre klager et økonomisk tab.
parternes påstande og anbringender:
klager:
klager har påstået, at indklagede har tilsidesat god advokatskik ved ikke at varetage
sagen med fornøden omhu.
klager har til støtte herfor gjort gældende, at indklagede ikke som aftalt deponerede
købesummen, således at pengene først ville blive frigivet, når maskinen kom til
danmark og svarede til det købte.
indklagede:
indklagede har påstået sagen afvist, idet indklagede har gjort gældende, at sagen drejer
sig om et muligt erstatningsansvar, der henhører under domstolene.
indklagede har subsidiært påstået frifindelse og har til støtte herfor anført, at der ikke fra
indklagedes side foreligger nogen tilsidesættelse af god advokatskik - der er begået en
erkendt fejl, men dette er noget ganske andet end en tilsidesættelse af god advokatskik.
advokatnævnets behandling:
sagen har været behandlet på et møde i advokatnævnet med deltagelse af 7
medlemmer.
nævnets afgørelse og begrundelse:
nævnet finder ikke anledning til at afvise klagen, hvorfor klagen realitetsbehandles.
nævnet finder, at indklagede har tilsidesat god advokatskik, jf. retsplejelovens § 126,
stk. 1, ved ikke at sikre sig, at købesummen blev deponeret og alene frigivet efter
indklagedes accept.
nævnet pålagde i 2002 indklagede en bøde på 5.000 kr. i 2005 tildelte nævnet
indklagede en irettesættelse, i 2006 pålagde nævnet indklagede to bøder på hver 5.000
kr., og i 2009 pålagde nævnet indklagede en bøde på 10.000 kr.
på denne baggrund og under hensyntagen til de tidligere sanktioner pålægger nævnet i
medfør af retsplejelovens § 147 c, stk. 1, indklagede en bøde til statskassen på 20.000
kr.
indklagede kan indbringe nævnets afgørelse af adfærdsklagen for retten inden 4 uger
efter modtagelsen af kendelsen, jf. retsplejelovens § 147 d.
                                               - 3 -
       herefter bestemmes:
       nævnet pålægger indklagede en bøde på 20.000 kr.
       …”
i en e-mail af 18. marts 2010 fra advokatsekretær c til advokat a er der anført følgende:
       ”…
       jeg har via fax fra fruen til b modtaget oplysning om iban nr. og swift kode for ulster
       bank i dublin.
       er det så meningen, at jeg snarest muligt skal anmode sparekassen thy om, at overføre
       eur 18.500,00 med følgende deponeringstekst:
       ”the amount is payment of invoice no. 7062.
       the amount can only be released to kildare sand & gravel ltd. sand & gravel
       contractors when laywer mr. a, firma 2, thisted, denmark, has confirmed, that release
       is acceptable.”
       …”
advokat a har i en sms af 19. marts 2010 til advokatsekretær c svaret:”ja gør det.”
ved brev af 19. marts 2010 fra advokat a blev sparekassen thy anmodet om at overføre
eur 18.500 til kontonummer … i ulster bank, og om at anføre, at beløbet skulle deponeres
på kontoen med deponeringsteksten som påtegning.
deponeringsteksten blev senere ændret, da teksten ikke kunne stå i sparekassens
overførselsformular. i e-mail af 19. marts 2010 fra advokatsekretær c hedder det herom: ”hej
…. tror du denne tekst kan bruges: payment of invoice no. 7062. can only be released to
kildare sand & gravel ltd. when laywer a has confirmed it.”
i et dokument om overførsel til udlandet af 19. marts 2010 fra sparekassen thy til firma 2
thisted i/s fremgår, at beløbet er overført til den nævnte konto. i dokumentet er den nye
deponeringstekst angivet ved overskriften betalingsformål.
efterfølgende har advokat a konstateret, at beløbet var blevet overført direkte til sælgernes
bankkonto, og at sælgeren ikke ønskede at tilbagebetale pengene.
i brev af 24. august 2010 fra advokat a til … aalborg a/s har advokat a erkendt, at der er
sket en fejl på hans kontor vedrørende deponeringen. i brevet anfører han blandt andet herom,
at ”i det omfang at fejlen medfører et tab for b er jeg således enig i, at mit kontor er
erstatningspligtig.
forklaringer
a har forklaret, at han har været advokat for firma 1 ved b og bs familie i flere omgange.
han har i forbindelse med en bilhandel rådgivet b om, at det ville have været fornuftigt, hvis
købesummen var blevet deponeret. vedrørende nærværende sag blev han på et tidspunkt
kontaktet af b, der havde købt en maskine. de drøftede forskellige betalingsmuligheder, og
det endte med, at de aftalte, at han skulle deponere købesummen i sælgers bank. han fik
herefter købesummen indbetalt og skulle herefter oprette en deponeringskonto på almindelige
                                                 - 4 -
vilkår. et af vilkårene var, at beløbet kun måtte udbetales til sælgeren med hans accept. da det
praktiske arbejde hermed skulle udføres, var han på ferie i italien. så vidt han husker, havde
han forinden udarbejdet et udkast til deponeringsteksten. han antog, at hans sekretær var helt
på det rene med, at der skulle laves en deponeringskonto. han kan dog ikke huske, om han
udtrykkeligt har sagt det til hende. han godkendte deponeringsteksten fra italien, og fejlen
opstod herefter, idet hans sekretær ikke sikrede sig, at beløbet blev overført til en
deponeringskonto. det var hans sekretær, der udarbejdede brevet af 19. marts 2010, efter at
han havde godkendt deponeringsteksten. brevet blev sendt i hans navn, men han har ikke set
det, før det blev sendt, idet han var i italien. han bestrider ikke, at der er lavet en fejl. efter
anlægget blev leveret og købet senere hævet, konstaterede han, at beløbet ikke var blevet
indsat på en deponeringskonto. han erkendte i den forbindelse overfor b, at han var
erstatningsansvarlig, såfremt b måtte lide et tab. han er senere blevet dømt i byretten til at
betale et beløb til b. han har anket dommen, idet b efter hans opfattelse ikke har
dokumenteret, at han har lidt et tab, da det er blandt andet ikke fastslået, om b var berettiget
til at hæve købet. han har ikke givet b det indtryk, at b kunne få det deponerede beløb
tilbage, blot b fremsatte indsigelser. hvis der var tvist herom, måtte denne afgøres, inden det
deponerede beløb kunne frigives. han er enig i, at b lagde stor vægt på deponeringen. det er
ikke normalt at få bankkontonummeret oplyst af sælgeren ved en deponering af et beløb til
fordel for en køber. det normale er selv at sikre, at beløbet indsættes på en deponeringskonto.
parternes synspunkter
a har i et påstandsdokument blandt andet anført følgende:
       ”…
       anbringender
       det gøres gældende, at der er tale om en kontormæssig ekspeditionsfejl og at forholdet
       ikke er i strid med god advokatskik.
       subsidiært gøres det gældende, at den fastsatte sanktion står i misforhold til fejlens
       karakter.
       …”
advokatnævnet har i et påstandsdokument blandt andet anført følgende:
       ”…
       jeg gør til støtte for min påstand overordnet gældende,
       at       sagsøgeren har gjort sig skyldig i tilsidesættelse af god advokatskik ved i
                forbindelse med indbetaling af en købesum for en maskine ikke at sikre sig, at
                købesummen blev deponeret til fordel for sælger og dermed ikke udbetalt til
                sælgers frie rådighed uden klagerens accept.
       jeg gør videre gældende,
       at       der ikke kun er tale om en ren ekspeditionsfejl eller
                bagatelagtig fejl,
       at       også fejl efter omstændighederne kan være i strid med god
                                                - 5 -
                advokatskik,
      at        den skete fejl har påført klageren gene og (risiko for) formuetab, og at fejlen
                derfor har haft betydning for klageren, og
      at        der er udvist manglende omhu ved udførelsen af en opgave for
                klageren.
      …
      sanktionen er passende fastsat, når antallet af de sanktioner, som sagsøgeren tidligere er
      tildelt, tages i betragtning, og jeg påpeger i den forbindelse, at der er knyttet
      gentagelsesvirkning til sagsøgtes afgørelser.
      …”
parterne har under proceduren gjort de citerede anbringender gældende.
rettens begrundelse og afgørelse
efter advokat as forklaring, e-mail af 18. marts 2010 fra advokatsekretær c og sms af 19.
marts 2010 fra advokat a lægges det til grund, at advokat a godkendte deponeringsteksten,
og at han herefter overlod det praktiske arbejde med at oprette en deponeringskonto til sin
advokatsekretær. det lægges endvidere til grund, at fejlen herefter opstod ved, at beløbet blev
overført til sælgerens bankkonto og ikke til en deponeringskonto.
retten finder, at fejlen må karakteriseres som en forholdsvis grov ekspeditionsmæssig fejl, og
at etablering af en deponeringskonto må anses at være en rutineopgave for en
advokatsekretær, når deponeringsteksten er godkendt. retten finder i denne sammenhæng, at
det burde have stået advokatsekretæren klart, at beløbet skulle indbetales på en
deponeringskonto, uanset om advokat a udtrykkeligt måtte have anmodet hende herom.
a forsøgte at rette fejlen, da han opdagede den, og han har erkendt, at det påklagede forhold
skyldes en fejl, som han hæfter for.
efter en samlet vurdering af karakteren af fejlen og omstændighederne herved finder retten
ikke på denne baggrund, at a har tilsidesat god advokatskik.
as principale påstand tages derfor til følge som nedenfor bestemt.
efter de nedlagte påstande, sagens karakter og forløb og udfaldet af sagen skal
advokatnævnet til a betale 10.500 kr. i sagsomkostninger. beløbet skal dække as udgift til
retsafgift med 500 kr. og udgift til advokat med 10.000 kr. excl. moms.
thi kendes for ret:
advokatnævnets kendelse af 2. februar 2011 ophæves.
sagsøgte, advokatnævnet, skal inden 14 dage til sagsøgeren, a, betale 10.500 kr. i
sagsomkostninger.


text:
- pej
                                          udskrift
                                              af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                             dom
afsagt den 17. august 2012
v-5-11
                                    tryg forsikring a/s
                                    (advokat pia kirstine voldmester)
                                    mod
                                    repono holding ab
                                    (advokat lisbet andersen)
                                    og
                                    trygg-hansa försäkeringsaktiebolag
                                    (advokat lisbet andersen)
indledning
sagens spørgsmål er, om varemærket ”trygg hansa” <fig>, som ejes af repono holding
ab, og som trygg-hansa försäkringsaktiebolag har brugsretten til, som følge af manglende
reel brug skal ophæves helt eller delvist. varemærket er registreret i vareklasse 36: forsik-
ringsvirksomhed, finansiel virksomhed, valutarisk virksomhed, ejendomsmæglervirksom-
hed.
                                               -2-
påstande
tryg forsikring a/s (herefter tryg) har nedlagt følgende påstande:
principalt:
1. repono holding ab og trygg-hansa försäkringsaktiebolag skal anerkende, at varemær-
keregistrering vr 1993 03993 trygg hansa skal ophæves.
subsidiært:
2. repono holding ab og trygg-hansa försäkringsaktiebolag skal anerkende, at varemær-
keregistrering vr 1993 03993 trygg hansa skal begrænses til "forsikringsvirksomhed,
nemlig forsikring af fritidshuse beliggende i sverige".
mere subsidiært:
3. repono holding ab og trygg-hansa försäkringsaktiebolag skal anerkende, at varemær-
keregistrering vr 1993 03993 trygg hansa skal begrænses til "forsikringsvirksomhed,
nemlig forsikring af fritidshuse beliggende i udlandet".
repono holding ab og trygg-hansa försäkringsaktiebolag (i dommen samlet omtalt som
trygg-hansa) har nedlagt følgende påstande:
principalt over for trygs påstand 1:
frifindelse mod, at varemærkeregistrering nr. vr 1993 03993 trygg hansa begrænses til
"forsikringsvirksomhed"' i klasse 36.
subsidiært over for trygs påstand 1:
frifindelse mod, at varemærkeregistrering nr. vr 1993 03993 trygg hansa begrænses til
"forsikringsvirksomhed, nemlig forsikring af fast ejendom" i klasse 36.
mere subsidiært over for trygs påstand 1:
                                                 -3-
frifindelse mod, at varemærkeregistrering nr. vr 1993 03993 trygg hansa begrænses til
"forsikringsvirksomhed. nemlig forsikring af fritidshuse" i klasse 36.
over for trygs påstande 2 og 3 påstås frifindelse.
oplysningerne i sagen
parterne og varemærket
repono holding ab er et svensk selskab, der er ejet af seb-koncernen.
trygg-hansa försäkringsaktiebolag er et svensk forsikringsselskab, som tidligere var ejet af
seb-koncernen, men som i 1999 blev solgt til codan forsikring a/s, nu codan a/s. trygg-
hansa havde fra 1995 til 2000 en filial i danmark.
tryg er efter det oplyste det største forsikringsselskab i danmark.
det omtvistede varemærke (”varemærket”), der blev registreret den 28. maj 1993, ses neden-
for:
ophævelsessag
i brev af den 3. november 2005 til patent- og varemærkestyrelsen fremsatte tryg begæring
om administrativ ophævelse af varemærket under anbringende af, at det ikke var blevet an-
vendt i overensstemmelse med brugspligtreglen i varemærkelovens § 25. patent- og vare-
mærkestyrelsen fandt, at mærket i den relevante 5-års periode var blevet brugt for visse tje-
nesteydelser, og styrelsen traf den 3. december 2008 afgørelse om begrænsning af registre-
ringen af varemærket til ”forsikringsvirksomhed, nemlig forsikring af fritidshuse” i klasse
36. af afgørelsen fremgår det bl.a.:
                                                 -4-
      ”…
      hertil kommer, at [trygg-hansa] også efter ophævelsesbegæringens indgivelse den 5.
      november 2005 har annonceret i børsen og berlingske tidende den 16. og 17. november
      2005. udgifterne hertil androg henholdsvis kr. 54.759,00 og 59.602,00. dette bidrager li-
      geledes til det indtryk, at [trygg-hansa] har anvendt det angrebne mærke ud fra et re-
      elt ønske om at udvide markedsandelen i forhold til det det forholdsvis begrænsede
      markedssegment for fritidshusforsikringer for danskere med fritidshus i sverige.
      endelig viser de indsendte fakturaer og forsikringsbreve til forsikringstagere i dan-
      mark fra perioden 20. marts til 21. april 2006, at [trygg hansa]efter ophævelsesbegæ-
      ringens indgivelse har anvendt sit mærke på en måde, der må anses for at være i over-
      ensstemmelse med det, der inden for forsikringsbranchen må anses for at være be-
      grundet i at fastholde markedsandele, nemlig ved at opkræve årspræmier for allerede
      eksisterende forsikringer.”
ved kendelse af 27. oktober 2009 stadfæstede ankenævnet for patenter og varemærker sty-
relsens afgørelse af 3. december 2008. ankenævnets afgørelse blev den 22. december 2009
indbragt for sø- og handelsretten, hvor sagen behandles under sagsnummer v-02-10. be-
handlingen af sagen er udsat på afgørelsen af nærværende sag.
tryg rettede ved brev af 17. august 2010 henvendelse til trygg-hansas advokat og anførte, at
der efter trygs opfattelse ikke var gjort reel brug af mærket ”igennem de sidste 4 år og 9 må-
neder, jf. varemærkelovens § 25, stk. 1.”, og at den manglende brug med henvisning til va-
remærkelovens §§ 28 og 29 ville blive retsforfulgt. tryg anlagde herefter den 21. januar 2011
nærværende sag om ophævelse af varemærket. der er mellem parterne enighed om, at den
5-års periode, der er relevant for rettens afgørelse, er fra den 18. november 2005 til den 18.
november 2010.
brug af trygg-hansa varemærket
trygg-hansa har fremlagt forskelligt materiale som dokumentation for brugen af mærket.
vedr. perioden 25. juni 2001 til 15. september 2005, dvs. forud for den her omhandlede peri-
ode 18. november 2005 til 18. november 2010, har trygg-hansa fremlagt 16 breve vedrørende
indtrufne skader, navnlig på køretøjer, til forsikringsselskaber, politimyndigheder, kunder
mv. i danmark. på alle brevene ses varemærket for oven til venstre. materialet indgik i den
tidligere ophævelsessag ved patent- og varemærkestyrelsen.
                                                 -5-
trygg-hansa har endvidere – for tiden august-november 2005, dvs. umiddelbart op til star-
ten af den her omhandlede periode – fremlagt fire større annoncer, indrykket i henholdsvis
berlingske tidende og børsen. annoncerne, som også indgik i den tidligere ophævelsessag
ved patent- og varemærkestyrelsen, og som havde overskriften ”trine, huskede du at slukke
for kaffemaskinen i stugan?”, henvender sig til danskere med fritidshus i sverige. i annon-
cens undertekst præsenterer trygg-hansa sig som et af sveriges største forsikringsselskaber
med 1,8 mio. kunder og som en del af codan-koncernen. af annoncens brødtekst fremgår
bl.a.:
       ”trygg-hansa har forsikret svenskerne siden 1828. og vi vil meget gerne gøre vores
       bedste for, at også danskere med fritidshus i sverige føler sig trygge. vi ved, hvor me-
       get huset betyder for dig og din familie. og vi kender de farer, huset kan blive udsat
       for. derfor giver vi dig konkrete råd om, hvordan du kan komme skaderne i forkøbet.
       og vi kan tilbyde dig en fritidshusforsikring, som dækker dit fritidshus i sverige og be-
       skytter de hyggelige stunder med familien. kontakt os på telefon 70 11 90 90 og hør
       mere om, hvordan du sikrer de fritidshus bedst muligt.”
som eksempler på brug af varemærket inden for den relevante 5-års periode har trygg-
hansa fremlagt 5 forsikringsbreve vedr. forsikring af fritidshuse i sverige, ”fritidshusför-
säkring”, med tilhørende fakturaer, stilet til trygg-hansas kunder i danmark (bilag e). af
den fortrykte ”information om fritidshusförsäkring” fremgår bl.a., at ”svensk lag tillämpas
på avtalet. finansinspektionen är tillsynsmyndighet för trygg-hansa.” uddrag fra eksem-
pler på forsikringsbreve med tilhørende faktura ses nedenfor:
                                              -6-
                                   forsikringsbrev (bilag e)
                                       faktura (bilag e)
som bilag m har trygg-hansa for senere tidspunkter end bilag e (2009-2011)fremlagt 36 for-
sikringsbreve samt en enkelt faktura. forsikringsperioderne, som de 37 eksempler angår,
ligger omkring den relevante periodes afslutning, og for 11 tilfældes vedkommende ligger
periodernes starttidspunkt efter den 18. november 2010. brevene sendes ud 30-45 dage før
ikrafttrædelsestidspunktet. varemærket fremtræder på samme måde som vist på forsik-
ringsbrevet ovenfor.
                                                 -7-
trygg-hansa har endvidere fremlagt 15 aktive forsikringspolicer for trygg-hansas danske
kunders fritidshusforsikringer i sverige. et uddrag fra en sådan police med varemærket ses
nedenfor:
                                          police (bilag l1)
af bilaget ses bl.a. anført den konkrete fornyelsesperiode (1. juli 2009 til 1. juli 2010) samt
tegningstidspunktet (15. juli 2005). nogle af tegningstidspunkterne i henhold til policerne
ligger mange år tilbage, fx 1973, 1976 og 1977.
trygg-hansa har fremlagt svensk ”ansvarsrapport 2008/09”, benævnt i overskriften på for-
siden som ”vårt bidrag till samhället”, som udarbejdes samtidig med årsrapporten. på rap-
portens forside ses varemærket i højre hjørne. rapporten indeholder en række mindre fotos,
bl.a. et af to børn, der bærer refleksveste med varemærket påtrykt. et lille foto viser en liv-
böja (redningskrans) med ”trygg-hansa” påtrykt. teksten under fotoet er sålydende:
                                                   -8-
”sedan 1954 har vi skänkt livböjar till alla svenska kommuner, segelklubbar och hamnar.
hittills har vi delat ut totalt ca. 500.000 livböjar och varje år bidrar de till att rädda i ge-
nomsnitt 11 liv i sverige”.
”ansvarsrapporten” svarer i alt væsentligt til codans ”ansvarlighedsrapport 2008/09”, der
bærer overskriften ”vores bidrag til samfundet”. de ovenfor omtalte fotos genfindes i den
danske udgave, herunder også den citerede billedtekst på dansk. i rapporten gives en række
oplysninger, der relaterer sig til trygg-hansa, bl.a.: ”men hos codan og trygg-hansa ønsker
vi også at være med til at håndtere andre samfundsmæssige udfordringer …”.
der er endelig fremlagt en folder fra codan ”vores bidrag til samfundet” med underover-
skriften ”fra ansvarlighedsrapporten 2008/09”. i brochuren genfindes de to fotos og den
ovenfor sidst citerede tekstpassage.
forklaringer
steffen lundgren kristensen, har forklaret, at han er chef for corporate identity og group
marketing hos tryg med ansvar for den nordiske markedsføringsstrategi, herunder også va-
remærker. det er ham, der håndterer livbøje-mærket. tryg har brugt livbøje-mærket igen-
nem de seneste år. mærket havde tidligere været brugt i norge gennem ca. 60 år af vesta,
som tryg siden er fusioneret med. livbøjen er et symbol på tryghed. da selskabet skiftede
navn til tryg, inkluderede de brugen af livbøjen i markedsføringen danmark, norge og fin-
land, men ikke sverige.
tryg var klar over, at trygg-hansa havde anvendt en livbøje som varemærke før år 2000,
som var det år, hvor trygg-hansa lukkede sin filial i danmark. derved opstod der mulighe-
der for tryg, der i 2005, samtidig med selskabsnavnene, ansøgte om varemærkebeskyttelse.
trygg-hansa rejste indsigelse, hvorefter trygg-hansas annoncer i børsen og berlingske ti-
dende i august og november 2005 kom til. tryg oplevede imidlertid ikke trygg-hansa som
aktive i markedet og er kun stødt på varemærket i trygg-hansas regi i forbindelse med an-
noncerne.
                                                  -9-
i forhold til fritidshusforsikringer er det typisk sådan, at kunden tegner forsikring i det land,
hvor huset ligger. det kan skyldes de lokale markedsmæssige og juridiske forhold. tryg vil
selv typisk anbefale en dansk kunde, som ønsker en forsikring for et svensk hus, at anvende
deres svenske søsterselskab. konsulentfirmaet metria ab har dette forår gennemført en un-
dersøgelse, der viser, at 6.863 danskere ejer fritidshus i sverige. det generer i princippet ikke
tryg i en markedsføringsmæssig sammenhæng, at trygg-hansa sender forsikringsbreve ud
til kunder i danmark.
parternes synspunkter
tryg har anført, at trygg-hansa har bevisbyrden for, at der er gjort reel brug af varemærket
her i landet inden for den brugsperiode, den 18. november 2005 til den 18. november 2010,
som parterne er enige om. det gøres gældende, at trygg-hansas dokumentation ikke er til-
strækkelig til at løfte bevisbyrden.
det er efter varemærkelovens § 25 en betingelse, at der er gjort reel brug af varemærket her i
landet. tryg bestrider ikke, at varemærket har været brugt, som det er fremgået af doku-
mentationen, men det bestrides, at der har været tale om reel brug. der er ikke dokumenta-
tion for, at trygg-hansa har haft markedsmæssig aktivitet med brug af varemærket eller
gjort bestræbelser med henblik på at sikre sin position inden for det danske marked.
der foreligger ikke retspraksis, som på nogen klar måde udmønter, hvad der skal forstås ved
”reel brug her i landet”. det kan dog udledes, at der lægges vægt på, at fakturaer knytter sig
til varer, der fysisk bevæger sig ind i landet. i modsætning hertil står de forsikringer, som
tegnes hos trygg-hansa. forsikringerne angår svenske sommerhuse, som jo ikke flyttes til
danmark.
det gøres gældende, at dokumentation, der ikke vedrører den relevante periode, eller som
ikke vedrører fastholdelse eller erhvervelse af nye markedsandele, ikke er relevant for sagen.
tvivl om dokumentationens rækkevidde må komme trygg-hansa til skade. de løse policer
og breve, som trygg-hansa har fremlagt i sagen, fjerner ikke tvivlen om antallet af trygg-
                                                  - 10 -
hansa kundeforhold eller om, hvordan trygg-hansa har kommunikeret med kunderne. det
er i stedet overladt til advokaterne at udrede trådene. tryg ville gerne have spurgt en repræ-
sentant fra trygg-hansa om brugen af varemærket i danmark, og tryg har opfordret trygg-
hansa til at indkalde en sådan partsrepræsentant.
de oplysninger, som ikke skal indgå i vurderingen, er dem, der vedrører tiden før den rele-
vante periode, henholdsvis dem der ligger efter periodens afslutning, herunder annoncerne i
børsen og berlingske tidende.
det advarselsbrev, som tryg den 17. august 2010 sendte til trygg-hansa, indebærer, at den
3-måneders periode, der løb fra trygg-hansas modtagelse af brevet den 18. august 2010 og
frem til 5-års periodens udløb den 18. november 2010, ikke tæller med, og trygg-hansas
kundehenvendelser i denne periode skal derfor lades ude af betragtning. der henvises til va-
remærkelovens § 28, stk. 3. hvis retten ikke er enig med sagsøgeren heri, er det materiale,
der ligger indenfor denne periode, alene 3 forsikringsbreve i bilag m. denne divergens er
uden nogen afgørende betydning.
trygg-hansas svenske ”ansvarsrapport” er henvendt til svenske kunder og siger intet om
brug af varemærket i danmark. codans ”ansvarlighedsrapport” med fotos af varemærket,
identiske med dem i den svenske rapport, siger ikke noget om varemærkeretlig brug i dan-
mark. illustrationerne fremtræder i øvrigt under codans mærke.
det antal kundeforhold, som trygg-hansa har kommunikeret med i den relevante periode,
kan opgøres til 31 stk., og hvis 3-måneders perioden 18. august – 18. november 2012 medta-
ges, 34 stk. trygg-hansa har opgjort antallet til 46 stk. uanset hvilket tal retten tager ud-
gangspunkt i, er antallet ikke stort, sammenholdt med kundepotentialet på 6.863 danske eje-
re af fritidshus i sverige. antallet svarer til en markedsandel på under en halv procent og er
ikke tilstrækkeligt til at statuere reel brug, når det tages i betragtning, at varen ikke følger
med. i de afgørelser, som trygg-hansa har påberåbt sig med hensyn til antal af fakturerin-
ger, må det netop påpeges, at der fulgte varer med faktureringerne. tallet afspejler også den
kendsgerning, at trygg-hansa ikke har haft nogen egentlig markedsføringsindsats i dan-
                                                 - 11 -
mark. det er et spørgsmål, om trygg-hansas kundebreve overhovedet er sendt til kunder
her i landet. dette kunne have været afklaret med en revisorerklæring.
det bestrides, at der foreligger en konkurrencesituation mellem parterne. tryg og codan er
danske konkurrenter, og fx moderna forsäkringar og trygg-hansa er svenske konkurrenter.
trygg-hansa udbyder ikke forsikringsydelser her i landet og konkurrerer derfor ikke med
tryg.
opsummerende kan der anføres en række gode grunde til, at der ikke er grundlag for at sta-
tuere reel brug af varemærket i danmark: forsikringerne fra trygg-hansa udbydes ikke i
danmark. forsikringsmarkederne er ekstremt nationalt opdelte - forsikring af svenske huse
sælges af et svensk selskab, uanset hvor ejeren bor. det viser ikke reel brug her i landet, at
trygg-hansa er forsikringsselskab for danske kunder med fritidshus i sverige. trygg-han-
sas tidligere filial i danmark blev købt af codan, og filialen lukkede. al kundekontakt sker
fra sverige. aftalerne er underlagt svensk ret. genstanden for trygg-hansas tjenesteydelse
ligger i sverige, forbliver i sverige, og ydelsen udføres i sverige. alle breve og policer er ud-
formet på svensk. produktet er svensk, og der er ikke gjort noget særligt for de danske kun-
der. det er udelukkende en praktisk foranstaltning, hvis brevene bliver sendt til de danske
kunders hjemmeadresse. der er ingen dokumentation for at trygg-hansa har gjort en aktiv
indsats for at få kunder. kundeforholdene, hvoraf nogle er gamle, er opstået tilfældigt – eller
måske ved, at kunder har henvendt sig til codan, som så har viderehenvist til ”sin svenske
fætter”. der er i øvrigt ikke påvist omstændigheder, der understøtter, at brugen er reel.
fremsendelse af policer med varemærket udgør ikke i sig selv reel brug.
til støtte for den subsidiære påstand om begrænsning af varemærkets omfang gøres det
gældende, at varemærket ikke kan opretholdes i videre omfang, end det er brugt. det vil si-
ge, at mærket ikke kan opretholdes for fast ejendom og ej heller for fritidshuse. brug kan
højst anses for gjort for så vidt angår fritidshuse beliggende i sverige, og varemærkets om-
fang i registreringsmæssig henseende skal derfor begrænses i overensstemmelse med denne
brug. denne begrænsning er anvendelig og kan ikke anses for at være for snæver. spørgs-
målet om at finde nærmeste overbegreb hviler på en helt konkret vurdering og er ikke nød-
                                                - 12 -
vendiggjort i dette tilfælde, hvor kategorien må anses for velafgrænset. hertil kommer, at in-
tet tyder på, at trygg-hansa skulle have planer om en udvidelse af aktiviteterne. mere sub-
sidiært må varemærket begrænses til fritidshuse i udlandet.
trygg-hansa har anført, at er der er gjort reel brug af varemærket. det bestrides ikke, at va-
remærket kun er blevet brugt for en del af klasse 36, og f.eks. ikke for bank og finansiering.
det relevante spørgsmål i sagen er derfor alene, hvilken begrænsning der skal ske af regi-
streringens omfang.
kravene til brugspligten er opfyldt i 5-års perioden 18. november 2005 til 18. november 2010.
efter praksis stilles der ikke bestemte krav til kvantiteten, hvilket parterne synes at være eni-
ge om; der skal foretages en helhedsvurdering med hensyn til, hvor meget der skal til, for at
kravet til reel brug er opfyldt. af afgørelsen u2004.2774s fremgår, at anvendelse i et enkelt
tilfælde kan være tilstrækkeligt. det bemærkes, at patent- og varemærkestyrelsen og anke-
nævnet for patenter og varemærker i forgængeren til nærværende sag, v-2-10, for en tidli-
gere 5-års periode fandt, at der var tale om reel brug af varemærket.
parterne er ikke helt enige om opgørelsen af antallet af kunder, som trygg-hansa har haft
kontakt med i perioden – ved udsendelse af fakturaer, forsikringsbreve og policer. trygg-
hansa mener, at tallet i udgangspunktet er 46 (bilag e, l og m). 9 af disse er sendt ud efter
18. november 2010, og hvis disse trækkes fra, er der 37 tilbage. trygs opgjorte antal på 31 kan
ikke passe, men det gøres gældende, at denne lille divergens er uden egentlig betydning.
trygg-hansa har anvendt varemærket for salg af tjenesteydelser, nemlig forsikringer, til
kunder i danmark. det er uden nogen form for betydning, at de forsikrede ejendomme er
beliggende i sverige. ydelserne er solgt til danskere, og varemærket er i det anførte omfang
brugt i danmark. der er, hvilket er ubestridt, sket et reelt faktureret salg i perioden.
det foreliggende retsområde er direktivbestemt, og den fælleseuropæiske retstilstand regu-
leres af eu-domstolen, hvis afgørelser er retningsgivende. om ”reel brug” henvises til eu-
domstolens afgørelse af 11. marts 2003 (sag c-40/01 – ansul), præmis 36, 37 og 39.
                                                  - 13 -
hvor små krav, der efter omstændighederne stilles til antallet af kunder, for at der kan være
tale om reel brug, illustreres af eu-domstolens afgørelse af 27. januar 2004 (sag c-259/02 – la
mer), præmis 23 og 24, hvoraf det fremgår, at varemærkets anvendelse af blot en enkelt kun-
de kan være tilstrækkeligt til at godtgøre reel brug. der henvises endvidere til dommen
u2002.1583s (carmen). af general courts afgørelse af 29. september 2011 (sag t-415/09 –
fishbone) blev 33 fakturaer med varemærket anset for tilstrækkeligt.
med denne retspraksis må det ligge klart, at omfanget af trygg-hansas brug af varemærket
er fuldt tilstrækkelig til, at der er tale om reel brug. der er efter retspraksis ingen krav til no-
gen bestemt dokumenttype, og der er ingen krav om, at der skal foreligger annoncering.
selvom brugen af varemærket i 5-års perioden som anført må være fuldt tilstrækkelig, gøres
det gældende, at der ikke kan bortses fra de fire dagbladsannoncer, som trygg-hansa ind-
rykkede lige op til 5-årsperiodens start – den seneste den 17. november 2005, dagen før star-
ten. det er lige friskt nok af tryg at starte en sag på grundlag af en periodestart dagen efter
indrykningen af annoncen. det gøres gældende, at annoncerne må indgå i den helhedsvur-
dering, der skal foretages ved afgørelsen af, om brugspligten er opfyldt. der henvises til la
mer-dommen, præmis 31.
som det også skete i patent- og varemærkestyrelsens afgørelse af 3. december 2008 vedrø-
rende den tidligere 5-årsperiode, bør også fakturaer og forsikringsbreve efter periodens ud-
løb indgå i vurderingen af spørgsmålet om reel brug. ved at udsende fakturaer til eksiste-
rende kunder, har trygg-hansa fastholdt markedsandele for så vidt angår disse.
efter en helhedsvurdering, hvori også codans ”ansvarlighedsrapport” og brochure indgår,
er det helt ubetænkeligt at fastslå, at der er sket reel brug af varemærket. fakturaerne og for-
sikringsbrevene er i sig selv tilstrækkeligt. trygg-hansa har fortsat en kundekreds, som bli-
ver plejet, og kundekredsen er blevet udvidet. i den tidligere sag var kundeantallet 27, nu er
det 46. det krav om, at brugen af varemærket skal være ekstern, og at brugen skal skabe eller
bevare en omsætningsmulighed (rettens 2. afdelings dom af 8. juli 2005 i sag t-203/02 - vi-
tafruit, stadfæstet af eu-domstolen ved dom af 11. maj 2006, sag c-416/04 p)), er opfyldt i
                                                  - 14 -
nærværende sag. også længden af perioden, hvor varemærket har været brugt, nemlig
mindst 10 år, taler for resultatet. der henvises til retten i 1. instans’ afgørelse af 10. septem-
ber 2008 (sag t-325/06 boston scientific).
det forekommer oplagt, at varemærket ikke kan slettes. konsekvensen ville være, at trygg-
hansa ikke længere havde nogen varemærkeret. parterne er væsentlige konkurrenter, og
hvis varemærket slettes, vil tryg, som gerne selv vil bruge mærket, givetvis som næste skridt
søge at standse trygg-hansa brug af mærket.
med hensyn til den begrænsning af varemærkets registrering, som skal ske, henvises til ret-
ten i 1. instans’ afgørelse af 14. juli 2005(sag t-126/03 – ”aladdin”), præmis 50, hvorefter der
ved begrænsningen skal tages hensyn til varemærkeindehaverens legitime interesse i for
fremtiden at kunne udvide sortimentet af tjenesteydelser. det gøres på den baggrund gæl-
dende, at begrænsningen, som påstået af trygg-hansa, skal ske til ”forsikringsvirksomhed” i
klasse 36. subsidiært bør der ske begrænsning til ”forsikringsvirksomhed, nemlig forsikring
af fast ejendom” i klasse 36, eller mere subsidiært således, at der sker begrænsning til alene
”fritidshuse”, således som patent- og varemærkestyrelsen mente for så vidt angår perioden
forud for nærværende 5-års periode. sidstnævnte begrænsning er anvendelig, om end den
efter trygg-hansas opfattelse egentlig er for snæver. det er uden betydning, hvor de fritids-
huse ligger, for hvilke der tegnes forsikring. tjenesteydelsen er den samme.
til støtte for, at begrænsning bør ske til et overbegreb, når selve brugen har angået et snæ-
vert område, henvises til aladdin-dommen og u2007.1609s (smil). en begrænsning af va-
remærkets registrering til alene at angå fritidshuse i sverige, er for snæver. der må fokuseres
på omsætningskredsen, ikke tjenesteydelsen. at imødekomme trygg-hansas mere subsidi-
ære påstand om ”fritidshuse i udlandet” vil indebære en endnu højere grad af tilfældighed.
særlig med hensyn til varemærkelovens § 28, stk. 3, gøres det gældende, at trygs anbrin-
gender savner mening. trygs advarselsbrev af 17. august 2010 er uden betydning. 5-års peri-
oden løb til den 18. november 2010. det må i øvrigt erindres, at trygg-hansas brug af mær-
ket ved periodens udløb havde stået på i 10 år.
                                                  - 15 -
sø- og handelsrettens afgørelse
trygg-hansas virksomhed i danmark har i den foreliggende 5-års periode den 18. november
2005 til den 18. november 2010 alene bestået i forsikringsvirksomhed for så vidt angår dan-
skeres fritidshuse i sverige. efter oplysningerne om antallet af danskejede fritidshuse i sve-
rige må kundepotentialet på dette felt anses for at være meget begrænset.
i modsætning til den tidligere brugsperiode, om hvilken patent- og varemærkestyrelsen traf
afgørelse den 3. december 2008, har trygg-hansa ikke haft indrykket annoncer i den forelig-
gende periode. trygg-hansas tidligere annoncer var imidlertid indrykket kort før begyndel-
sestidspunktet for den foreliggende 5-års periode, de to sidste af annoncerne dagen før. med
annoncerne markedsførte trygg-hansa sig fremadrettet som forsikringsselskab inden for det
nævnte kundepotentiale, f.eks.: ”… og vi vil meget gerne gøre vores bedste for, at også dan-
skere med fritidshus i sverige føler sig trygge. … og vi kan tilbyde dig en fritidshusforsik-
ring, som dækker dit fritidshus i sverige …”.
den foreliggende dokumentation vedr. brugen af varemærket i danmark i 5-års brugsperio-
den viser, at trygg-hansa har sendt forsikringsbreve/ policer/opkrævninger til et antal dan-
ske kunder, der har tegnet forsikring hos trygg-hansa for deres fritidshuse i sverige. der er
mellem parterne omtrentlig enighed om antallet af kundeforhold i 5-års perioden, og der er
enighed om, hvilket retten kan tiltræde, at denne divergens er uden betydning for sagens af-
gørelse. antallet, ca. 35, er efter det foreliggende under alle omstændigheder højere end an-
tallet, ca. 25, i den tidligere periode, som patent- og varemærkestyrelsen traf afgørelse om.
det er rettens vurdering, at trygg-hansa efter tjenesteydelsens art og aftagerforholdene på
markedet for tjenesteydelsen må anses for i perioden at have gjort erhvervsmæssigt relevant
og tilstrækkelig brug af varemærket med henblik på at fastholde eller erhverve markedsan-
dele for tjenesteydelsen. retten finder herefter, at trygg-hansa har gjort reel brug af vare-
mærket i den foreliggende periode.
                                                   - 16 -
under de anførte omstændigheder finder retten ikke grundlag for at tage trygs principale
påstand om ophævelse af varemærkeregistreringen til følge.
med hensyn til spørgsmålet om begrænsning af varemærkets registrering, jf. varemærkelo-
vens § 28, stk. 4, må afgørelsen tage udgangspunkt i den erhvervsmæssige brug, som trygg-
hansa i perioden faktisk har gjort af mærket. brugen har entydigt knyttet sig til den forsik-
ringsydelse, som det svenske trygg-hansa har udbudt i danmark. denne ydelse har været
specifikt målrettet danskeres forsikringstegning af fritidshuse i sverige og må betegnes som
klart afgrænset. dette er tillige illustreret af teksten i de annoncer, som trygg-hansa indryk-
kede i danske dagblade kort før den foreliggende 5-års periode.
trygg-hansas forsikringsvirksomhed i danmark har ikke ændret sig gennem den periode,
om hvilken der har været forelagt oplysninger for retten, og der foreligger ingen indikationer
for, at den i sverige hjemmehørende forsikringsvirksomhed skulle have planer om at udvide
sit udbud af tjenesteydelser på det danske marked. der er ikke i øvrigt påberåbt - og ses ej
heller at foreligge - oplysninger eller omstændigheder, som kunne give anledning til, at der
til varetagelse af relevante hensyn til trygg-hansa virksomhed skulle foretages en anden og
lempeligere begrænsning af varemærkeregistreringen end udvist ved trygg-hansas faktiske
virksomhed i danmark.
det er herefter rettens opfattelse, at trygg-hansas varemærkeregistrering skal begrænses til
”forsikringsvirksomhed, nemlig forsikring af fritidshuse i sverige”, jf. varemærkelovens §
28, stk. 4. trygs subsidiære påstand tages herefter til følge.
efter sagens udfald og omstændigheder skal ingen af parterne betale sagsomkostninger til
den anden part.
                                         thi kendes for ret
                                               - 17 -
repono holding ab og trygg-hansa försäkringsaktiebolag skal anerkende, at varemærke-
registrering vr 1993 03993 trygg hansa skal begrænses til "forsikringsvirksomhed,
nemlig forsikring af fritidshuse beliggende i sverige".
ingen af parterne betaler sagsomkostninger til den anden part.
kai w. bested                        claus forum petersen              villy rasmussen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                               p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark