text:
                             højesterets dom
                        afsagt fredag den 9. november 2012
sag 376/2010
(2. afdeling)
hotel trouville a/s under konkurs,
anpartsselskabet af 22. juli 1942 aps under konkurs
og
ksx 2 aps under konkurs
(advokat rené offersen for alle)
mod
advokat ole lund-thomsen
(advokat karsten gudmand-høyer)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 5. afdeling den 17. december 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, jytte scharling, henrik waaben, lars
hjortnæs og kurt rasmussen.
påstande
appellanterne, hotel trouville a/s under konkurs, anpartsselskabet af 22. juli 1942 aps
under konkurs og ksx 2 aps under konkurs, har gentaget deres påstande, idet beløbene dog
er ændret til henholdsvis 11.941.283,55 kr., 14.594.661,59 kr. og 3.950.901,00 kr.
indstævnte, advokat ole lund-thomsen, har påstået stadfæstelse, subsidiært frifindelse mod
betaling af et mindre beløb.
anbringender
konkursboerne har til støtte for, at advokat ole lund-thomsen ikke var berettiget til at over-
føre ca. 30,5 mio. kr. til nashwood limited inc. og ladoga investment inc., supplerende an-
ført, at der for højesteret er fremlagt yderligere dokumentation for, at der af søstrene char-
                                               - 2 -
lotte jensen pauly og camilla baretta jensen blev overført værdier for ca. 32,7 mio. kr. til
nashwood. der er således samlet fra søstrene jensen og deres far, ole lindberg jensen, ble-
vet overført i hvert fald 70 mio. kr. til nashwood og ladoga til brug ved finansieringen af
trouville-projektet.
det bestrides, at omkostningerne ved det samlede trouville-projekt kan opgøres, som advokat
ole lund-thomsen har gjort, og byggeomkostningerne har maksimalt udgjort 87,5 mio. kr.
statsautoriseret revisor carsten bjørn nielsens forklaring for højesteret kan ikke føre til en
anden vurdering, idet den ikke har støtte i regnskabsmaterialet.
advokat ole lund-thomsen har supplerende anført, at det heller ikke efter bevisførelsen for
højesteret kan lægges til grund, at der af søstrene jensen eller ole lindberg jensen er overført
værdier til nashwood og ladoga til brug ved finansieringen af trouville-projektet.
ejerne af ejerlejlighederne hæfter solidarisk for de udgifter, som otin aps har haft ved om-
bygningsarbejdet, og det kan efter forklaringen afgivet for højesteret af statsautoriseret revi-
sor carsten bjørn nielsen lægges til grund, at de samlede udgifter til ombygningen udgjorde
ca. 191 mio. kr. hertil kommer prisen for ejendommen på ca. 30 mio. kr. efter at otin har
modtaget indtægter på ca. 166 mio. kr., har selskabet konstateret et tab på ca. 55 mio. kr.
dette tab har otin ikke faktureret til selskaberne som ejere af ejerlejlighederne.
supplerende sagsfremstilling
for højesteret er der fremkommet yderligere oplysninger.
af et brev af 25. august 1997 fra bg bank i luxembourg til bg bank i danmark fremgår, at
der for en klient (”one of our clients”) ydes en garanti på 26 mio. kr. i forbindelse med et lån
på 30 mio. kr., som otin skulle optage i bikuben girobank i dublin.
i en telefax af 2. marts 1998 fra bg bank i luxembourg til ole lindberg jensen hedder det:
       ”nashwood limited inc.:
       efter en fornyet gennemgang af engagementet kan vi meddele, at vi kan frafalde den
       personlige hæftelse fra døtrene.
                                               - 3 -
       den nye formulering fremgår af vedlagte erklæring, hvoraf det fremgår, at hæftelsen er
       begrænset til et beløb svarende til de midler nashwood har deponeret hos os.”
i et brev af 22. oktober 2001 fra dexia nordic private bank i luxembourg (tidligere bg bank
i luxembourg) til bg bank i lyngby hedder det:
       ”our guarantee for dkk 26.000.000 dated 25 august 1997 – your customer otin aps
       please be advised that we have transferred dkk 30.000.000 value 25.10.2011 to you in
       order to repay loan number 66823.
       the amount is paid under the above-mentioned guarantee, which should be released and
       returned to us.”
i et brev af 15. november 2001 fra dexia nordic private bank i luxembourg til søstrene jen-
sen hedder det:
       ”re: guarantee for dkk 26.000.000 in favour of bg bank, denmark issued on your
       behalf.
       please be informed that bg bank in denmark has released the above guarantee.
       we have therefore cancelled the guarantee liability booked on your account no. 516732
       for dkk 26.000.000 as per today.
       you have no further liabilities towards dexia nordic private bank luxembourg s.a.
       after today.”
der er fremlagt a conto begæring af 8. oktober 2003 på 70 mio. kr. med tillæg af moms fra e.
mark jensen & søn til otin. beløbet er faktureret for udført arbejde på byggesagen.
i to fakturaer af henholdsvis 5. december 2003 og 1. maj 2004 fra otin til anpartsselskabet af
22. juli 1942 er anført følgende:
       ”faktura 1204
       vedr.: lejlighed 3.1 résidence trouville, kystvej 20, hornbæk
       udført ombygningsarbejde på ovennævnte byggesag                  kr. 10.620.000,00
                                                                               inkl. moms.”
                                                - 4 -
       ”faktura 010504
       vedr.: résidence trouville, kystvej 20, hornbæk
               lejl. 3.1
       slutregning vedr. ombygningsarbejde på ovennævnte byggesag
       inkl. moms                                                            kr. 3.400.000,00
       ...”
forklaringer
statsautoriseret revisor carsten bjørn nielsen har supplerende forklaret, at entreprisesummen
for istandsættelsen af hotel trouville i første omgang udgjorde ca. 83 mio. kr. med tillæg af
moms. forholdsvis tidligt i entreprisen blev man dog klar over, at entreprisesummen blev lidt
større. den samlede sum udgjorde efter hans hukommelse ca. 118 mio. kr. inkl. moms. han
baserer entreprisesummen på de ca. 83 mio. kr. på det aftalegrundlag, han så i forbindelse
med sin revision af otin. hotellet blev erhvervet for ca. 30 mio. kr., og herefter var det pla-
nen, at man ville istandsætte det for ca. 100 mio. kr. ifølge det prospekt, han havde set, skulle
lejlighederne efter istandsættelsen sælges enkeltvis for samlet ca. 200 mio. kr.
for så vidt angår de 70 mio. kr. med tillæg af moms, som e. mark jensen & søn fakturerede
til otin, har han fået refereret, at told og skat var af den opfattelse, at e. mark jensen skulle
sende a conto fakturaer i takt med, at entreprisen blev udført. e. mark jensen vidste godt, at
der ikke var penge i otin på daværende tidspunkt, og han har forstået det således, at beløbet
på 70 mio. kr. med tillæg af moms var et forlig, der blev indgået mellem e. mark jensen og
told og skat. han deltog ikke i det møde, der blev afholdt mellem e. mark jensen og told og
skat, og han kender ikke baggrunden for mødet. fakturaen på de i alt 87,5 mio. kr. var en a
conto faktura. det var således meningen, at den sidste regning skulle udstedes, når entreprisen
var færdig.
han har op til bevisoptagelsen gennemgået otins regnskaber fra 1998 og frem til 2007. heraf
fremgår, at otins samlede omkostninger, der kan henføres til trouville-projektet, udgjorde
73.826.000 kr. af de ca. 73 mio. kr. er 18.364.000 kr. faktureret videre til de selskaber, der
ejede lejlighederne. det, otin således mangler at fakturere, er ca. 55 mio. kr., hvilket er det
beløb, otin har tabt. selskaberne har udover de 18.364.000 kr. betalt ca. 118 mio. kr. for en-
                                               - 5 -
treprisen til otin eller den, der måtte have transport i beløbet. det vil sige, at selskaberne i alt
har betalt ca. 136 mio. kr. for entreprisen.
han har ikke medvirket ved udarbejdelsen af opgørelsen af 14. april 2009 fra advokat ole
lund-thomsen om udgifterne efter fordelingstal. ole lindberg jensen fortalte ikke ham noget
om, at finansieringen til henholdsvis erhvervelsen og ombygningen af hotel trouville var
kommet fra ole lindberg jensen, hans selskaber, døtrene eller deres selskaber. han havde på
fornemmelsen, at det var ole lindberg jensen, der stod bag nashwood. i forbindelse med
forberedelsen af mødet med told og skat i 2000 spurgte han ole lindberg jensen, om det var
ham, der stod bag nashwood. det fortalte ole lindberg jensen, at det ikke var. ole lindberg
jensen ville ikke fortælle navnet på ejeren af nashwood. han spurgte, om det var en nærtstå-
ende, hvilket ole lindberg jensen afkræftede. på mødet med told og skat blev ole lindberg
jensen bedt om at oplyse navnet på ejeren, og han fortalte først da, at det var sigrid jensen.
han spurgte, om det var noget familierelateret, hvilket ole lindberg jensen oplyste, at det
ikke var.
han deltog ikke i finansieringsprocessen. han har set den dokumentation, der forelå herom i
forbindelse med revisionen af otin. han kunne deraf konstatere, at finansieringen af ombyg-
ningen kørte igennem nashwood. det fremgik ikke af den dokumentation, han så, at ole
lindberg jensens selskaber, ole lindberg jensens døtre, eller disses selskaber stod bag finan-
sieringen af ombygningen. anskaffelsessummen på 30 mio. kr. blev fremskaffet af otin, der
lånte pengene i banken. det fremgik ikke af papirerne, at pengene skulle komme fra ole
lindberg jensen, hans selskaber, døtrene eller deres selskaber. ole lindberg jensen har ikke
over for ham oplyst, at der skulle være gået penge fra ole lindberg jensen, hans selskaber,
døtrene eller deres selskaber til nashwood i forbindelse med finansieringen af anskaffelsen af
hotel trouville.
årsagen til, at man ikke kan se nogen gæld til otin af selskabernes regnskaber, er, at den
gæld, som man måtte få i forbindelse med ombygningen af lejlighederne, var aftalt til at være
maksimeret til det, man måtte få ind for salg af lejlighederne. man skulle således betale for
ombygningen af lejlighederne, men først når de blev solgt. forpligtigelsen, der lå for ombyg-
ningen, kunne først gøres op, når der var en salgssum fra lejligheden. den gæld, der fremgår
af de konkursramte selskabers regnskaber, er gælden til stifterne – hovedsagelig fra anskaffel-
                                              - 6 -
sen af selskaberne. alle lejlighederne i hotel trouville blev solgt ud i ksx-selskaber. han
var revisor for alle selskaberne. alle selskaberne blev behandlet ens i forhold til den byrde,
der lå i at betale ombygningen. måden man valgte at gøre det på i de selskaber, otin ejede,
var, at man sendte en regning til selskaberne, således at disse kunne lukkes som solvente. ta-
bet lå derfor hos otin.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om de tre selskaber som følge af advokat ole lund-thomsens dispositioner har
lidt et tab, som konkursboerne har krav på at få erstattet af advokaten.
der er mellem parterne uenighed om, hvorvidt søstrene charlotte jensen pauly og camilla
baretta jensen i forbindelse med købet af hotel trouville indskød et sikkerhedsdepot med
værdipapirer til en værdi af ca. 32,7 mio. kr., og om faderen, ole lindberg jensen, herudover
indskød op mod 40 mio. kr. i projektet. der er endvidere uenighed om, hvilken betydning
sådanne indskud i givet fald har i forhold til spørgsmålet om berettigelsen af advokat ole
lund-thomsens overførsel af provenuerne fra selskabernes salg af de omhandlede lejligheder
til nashwood limited inc. og ladoga investment inc., som efter det oplyste begge ejes af
sigrid jensen.
efter bevisførelsen lægger højesteret til grund, at søstrene jensen på et tidspunkt i forløbet
overførte deres værdipapirdepot i bg bank international s.a., luxembourg, med en værdi på
ca. 32,7 mio. kr. til nashwood, hvor det under en eller anden form blev anvendt i forbindelse
med finansieringen af trouville-projektet. højesteret finder det derimod ikke godtgjort, at ole
lindberg jensen har tilført projektet yderligere midler.
højesteret finder, at konkursboerne ikke har godtgjort, at søstrene jensen efter overførslen af
depotet til nashwood havde ejendomsret til dette depot eller i øvrigt havde et tilbagebeta-
lingskrav mod otin aps. under alle omstændigheder må det i mangel af nærmere oplysninger
om projektets finansiering antages, at frigivelse af depotet afhang af, om der efter projektets
færdiggørelse og efter salget af lejlighederne var dækning for udgifterne ved det samlede
projekt.
                                               - 7 -
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, og som er bestyrket ved stats-
autoriseret revisor carsten bjørn nielsens forklaring for højesteret, at det må anses for godt-
gjort, at det samlede trouville-projekt resulterede i et betydeligt underskud, som i hvert fald
overstiger det beløb på ca. 32,7 mio. kr., som søstrene jensen har overført til nashwood. end-
videre tiltræder højesteret af de grunde, som landsretten har anført, at de selskaber, der ejede
de enkelte lejligheder, herunder de konkursramte selskaber, hæftede solidarisk for hele om-
bygningen.
højesteret finder det på denne baggrund ikke godtgjort, at de tre selskaber har lidt et tab som
følge af, at advokat ole lund-thomsen som advokat for og direktør i selskaberne i henhold til
transporterklæringen af 27. august 1999 foretog de omhandlede betalinger af i alt ca. 30,5
mio. kr. hidrørende fra indtægter fra salget af selskabernes lejligheder.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal hotel trouville a/s under konkurs, anpartsselskabet
af 22. juli 1942 aps under konkurs og ksx 2 aps under konkurs solidarisk betale 500.000
kr. til advokat ole lund-thomsen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                       afsagt onsdag den 30. november 2011
sag 295/2009
(2. afdeling)
a,
b,
c og
d (tidligere …)
(alle mødte selv)
mod
politidirektøren for østjylland,
rigsadvokaten og
justitsministeriet
(kammeradvokaten ved advokat henrik nedergaard thomsen for alle)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 2. afdeling den 15. september 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, niels grubbe, marianne højgaard
pedersen, henrik waaben og michael rekling.
påstande
appellanterne, a, b, c og d, har nedlagt følgende påstande:
påstand 1:
politidirektøren for østjylland skal anerkende, at denne har krænket as rettigheder efter arti-
kel 2 i den europæiske menneskerettighedskonvention (svarende til påstand 1 for landsret-
ten).
påstand 2:
rigsadvokaten og justitsministeriet skal anerkende, at disse har krænket as rettigheder efter
artikel 2 i den europæiske menneskerettighedskonvention (svarende til påstand 2 for lands-
retten).
                                                 - 2 -
påstand 3:
politidirektøren for østjylland skal anerkende, at denne har krænket bs rettigheder efter arti-
kel 2 i den europæiske menneskerettighedskonvention (svarende til påstand 3 for landsret-
ten).
påstand 4:
rigsadvokaten og justitsministeriet skal anerkende, at disse har krænket bs rettigheder efter
artikel 2 i den europæiske menneskerettighedskonvention (svarende til påstand 4 for lands-
retten).
påstand 5:
politidirektøren for østjylland skal anerkende, at denne har krænket c og ds rettigheder efter
artikel 2 og subsidiært efter artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention (sva-
rende til påstand 7 for landsretten).
påstand 6:
rigsadvokaten og justitsministeriet skal anerkende, at disse har krænket c og ds rettigheder
efter artikel 2 og subsidiært efter artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention
(svarende til påstand 8 for landsretten).
påstand 7:
politidirektøren for østjylland, rigsadvokaten og justitsministeriet skal betale 120.000 kr. til
a eller et mindre beløb efter højesterets skøn med tillæg af procesrente fra sagens anlæg
(svarende til påstand 9 for landsretten).
påstand 8:
politidirektøren for østjylland, rigsadvokaten og justitsministeriet skal betale 120.000 kr. til
b eller et mindre beløb efter højesterets skøn med tillæg af procesrente fra
sagens anlæg (svarende til påstand 10 for landsretten).
påstand 10:
politidirektøren for østjylland, rigsadvokaten og justitsministeriet skal betale 70.000 kr. til c
eller et mindre beløb efter højesterets skøn med tillæg af procesrente fra sagens anlæg (sva-
rende til påstand 13 for landsretten).
                                                  - 3 -
påstand 11:
politidirektøren for østjylland, rigsadvokaten og justitsministeriet skal betale 70.000 kr. til d
eller et mindre beløb efter højesterets skøn med tillæg af procesrente fra sagens anlæg (sva-
rende til påstand 14 for landsretten).
de indstævnte, politidirektøren for østjylland, rigsadvokaten og justitsministeriet, har på-
stået stadfæstelse og har gentaget deres subsidiære påstande.
j har ikke anket landsrettens dom.
sagen vedrørende ks anke af landsrettens dom er efter hans udeblivelse fra hovedforhandlin-
gen i højesteret udskilt til særskilt behandling og udsat med henblik på stillingtagen til, om
sagen skal afvises.
anbringender
appellanterne har gentaget deres anbringender og har bl.a. anført, at det efter bevisførelsen
må lægges til grund, at det skud, der dræbte e, er afgivet af politiassistent h. skuddet må an-
tages at være afgivet af denne mod den grønne jeep, efter at jeepen var bakket efter sammen-
stødet med politibilen. bl.a. på grund af bilernes placering efter sammenstødet er det ikke
muligt, at skuddet – der ramte e i venstre isse med retning mod højre, lidt nedad og lidt
fremad – kan være afgivet af politiassistent g, mens han stod bag eller ved højre fordør på
politibilen, således som han har forklaret. det må endvidere lægges til grund, at politiassistent
h tilsigtet afgav skuddet gennem den grønne jeeps højre forreste siderude. endelig må det
lægges til grund, at skuddet gennem den grønne jeeps forrude skete, mens jeepen befandt sig
på det sted, hvor den stadig stod, da der kom yderligere politi til stede.
for så vidt angår skuddene ind i kabinen på den sorte mercedes har appellanterne navnlig
anført, at det må lægges til grund, at de to skud gennem forruden skete, efter at bilen var bak-
ket efter sammenstødet med politibilen, og på et andet sted end det, der er lagt til grund under
statsadvokatens undersøgelse, idet knust glas hidrørende fra denne bil er fundet et andet sted.
for så vidt angår skuddet afgivet af politiassistent g, der dræbte f, er der ikke noget grundlag
for at antage, at dette skete af frygt for, at f rakte ud efter et våben.
vedrørende forløbet af efterforskningen og retssagen har appellanterne bl.a. anført, at der er
blevet slettet i lydfiler, og at der er lydfiler med telefonsamtaler bl.a. med statsadvokaten og
om tilkaldelse af repræsentanter for politiassistenternes faglige organisation, som de ikke har
fået udleveret. forberedelsen af højesteretssagen har været kritisabel, navnlig fordi appellan-
                                                 - 4 -
terne burde have fået tilladelse til at gennemføre et syn og skøn om, hvorvidt projektilet vs
3.1., der dræbte e, var afskudt fra politiassistent gs eller fra politiassistent hs pistol.
de indstævnte har gentaget deres anbringender og har bl.a. anført, at der ikke for højesteret er
fremkommet nye beviser, som kan føre til en ændret vurdering af omstændighederne omkring
skudafgivelserne. der er ikke noget grundlag for at tilsidesætte statsadvokatens og rigsadvo-
katens vurderinger, herunder at begge de dræbende skud blev afgivet af politiassistent g un-
der omstændigheder som forklaret af ham. det er appellanterne, der skal bevise, at skuddene
blev afgivet under andre omstændigheder, og denne bevisbyrde har appellanterne ikke løftet.
appellanterne har – efter afslutningen af de strafferetlige efterforskninger – fået adgang til alt
det materiale indgået i undersøgelsen, som de har efterspurgt, herunder har de fået adgang til
alle lydfiler bortset fra samtaler omfattende personer, der ikke har relation til sagen.
supplerende sagsfremstilling
i en kriminalteknisk erklæring af 16. januar 2002 fra rigspolitichefen afdeling a, kriminal-
teknisk afdeling, våbensektionen, hedder det bl.a.:
       ”vs 3.1. …
                   et deformeret projektil kal. 7,65 mm,
                   med spor efter et riffelgangssystem
                   med 6 højresnoede riffelgange og
                   felter, vægt 4,72 gram.
       sikret i forbindelse med obduktion af: e…
       ad vs 3.1.
       projektilet kal. 7,65 mm er undersøgt, hvor det er fundet deformeret i forparten som
       følge af anslag mod hårdt materiale. projektilkappe og projektilkerne er således ikke
       skilt, men let flækket i forparten og sammenhængende med større diameter for forparten
       end bagpart, hvilket antyder, at projektilet har ramt et hårdt materiale.
       projektilets forpart er i øvrigt fundet uregelmæssigt i overfladen.
       der er ikke erkendt formelet eller splintret glas på det undersøgte projektil, men små
       vævs- og knoglerester, såfremt projektilet forud for anslag har ramt glas kan glasset
       være fjernet fra projektilet i forbindelse med anslag og gennembrydning af den ramtes
       kranie.
       det bemærkes, at projektilet på grund af de tilførte skader har en ringere identifikati-
       onsværdi.
       sektionen har efterfølgende som forsøg foretaget skydning mod splintfrit glas med
       samme tykkelse, 3,9 mm, som sideruder i den aktuelle vogn 2 [den grønne jeep], hvor
       der bag ved glasset er placeret tørt fyrretræ som projektilfang.
       …
                                                 - 5 -
       ved hjælp af sektionens specialmikroskop er projektilet vs 3.1. sammenholdt med de
       aktuelle pistoler ktvs 01-00993-01, vs 1.1. og 1.2. [pistolen benævnt vs 1.1. er poli-
       tiassistent gs pistol. pistolen benævnt vs 1.2. er politiassistent hs pistol.]
       der er ved sammenligningen med projektil fra pistolen vs 1.1. fundet nøje overens-
       stemmelse med hensyn til antal riffelgange og felter samt bredden og stigningen i
       samme, ligeledes er der udfundet individuelle, specifikke særkendetegn i form af sam-
       menfaldende, parallelle skrabespor i såvel riffelgangssporene som feltsporene, men ikke
       i et antal, der efter sektionens praksis fastlægger en fuld og endelig identifikation, men
       på grund af de ovennævnte sammenfaldende spor i riffelgange og felter må det som
       konklusion af den foretagne sammenligning anses sandsynligt, at det undersøgte pro-
       jektil vs 3.1. er affyret fra den undersøgte pistol vs 1.1.
       der er ved sammenligningen mellem projektilet vs 3.1. og projektil fra pistolen vs 2.1.
       [må antages at være en skrivefejl for vs 1.2.] ikke konstateret de samme sammenfal-
       dende, specifikke skrabespor i projektilerne.”
i processkrifter afgivet til højesteret anmodede appellanterne bl.a. om, at det skulle pålægges
de indstævnte at fremlægge en ny undersøgelse af projektilet vs 3.1. hvis de indstævnte ikke
var i besiddelse af en sådan undersøgelse, ønskede appellanterne de indstævnte pålagt at fore-
tage undersøgelsen, eventuelt i udlandet. de indstævnte protesterede mod begæringen og op-
lyste, at man ikke var i besiddelse af en ny undersøgelse af det pågældende projektil. den 28.
marts 2011 besluttede ankeudvalgets formand ikke at imødekomme begæringen om pålæg til
de indstævnte om undersøgelse af projektilet vs 3.1. sagen blev udsat to uger til den 11. april
2011 på appellanternes stillingtagen til, om de ville fremsætte begæring om syn og skøn eller
lignende vedrørende projektilet vs 3.1. ankeudvalgets formand bemærkede, at appellanterne
i givet fald inden samme frist måtte udarbejde skønstema og fremkomme med forslag til
skønsmand.
appellanterne begærede herefter syn og skøn vedrørende projektilet benævnt vs 3.1 og fore-
slog ”met intelligence bureau, new scotland yard” i london udmeldt som skønsmand. i ap-
pellanternes forslag til skønstema af 10. april 2011 hedder det bl.a.:
       ”appellanterne ønsker projektilet vs.3.1 undersøgt, så det fuldstændig kan fastlægges,
       hvilken af de to pistoler vs.1.1 eller vs.1.2, projektilet stammer fra.
       gennemførelse:
       scenarie 1) det optimale vil være, at begge pistoler bliver fremsendt til skønsmanden,
       så en prøveafskydning vil kunne foretages af ham. endvidere fremsendes et antal patro-
       ner, type rws 7,65 mm til brug ved prøveafskydningen.
       skulle ovenstående ikke kunne lade sig gøre ønsker vi.
       scenarie 2) de projektiler, som kriminalteknikerne har afskudt og efterfølgende brugt
       til sammenligningerne fremsendes. endvidere medsendes projektilet vs.2.2, som
       dræbte f. dette som kontrol for prøveskuddet fra pistolen vs.1.1.”
                                               - 6 -
de indstævnte protesterede mod begæringen og anførte i den forbindelse bl.a., at det på nuvæ-
rende tidspunkt ikke er teknisk muligt at gennemføre den undersøgelse, som appellanterne
ønsker gennemført. de henviste herved til deres redegørelse i et tidligere processkrift gående
ud på, at den begærede undersøgelse forudsætter, at der kan foretages en sammenligning af
afskudte patronhylstre fra et gerningssted med bestemte, skarpe ikke afskudte patroner, og at
en sådan sammenligning ikke kan foretages, da politiet ikke længere er i besiddelse af de ikke
afskudte patroner.
den 10. juni 2011 besluttede ankeudvalget ikke at imødekomme begæringen om syn og
skøn, da undersøgelsen efter det oplyste ikke kunne foretages.
efter fornyet henvendelse fra appellanterne med anmodning om genoptagelse af beslutningen
fastholdt ankeudvalget den 4. august 2011 beslutningen.
appellanterne har under hovedforhandlingen afspillet nogle lydfiler vedrørende telefonkom-
munikation mellem polititjenestemænd.
højesterets begrundelse og resultat
spørgsmålet om afvisning af appellanternes anerkendelsespåstande
højesteret finder, at appellanterne, a, b, c og ds, anerkendelsespåstande 1-6 er så generelt
formuleret, at de er uegnede til at blive taget under pådømmelse som selvstændige påstande,
og højesteret tiltræder derfor, at påstandene er blevet afvist. det bemærkes herved, at påstan-
dene vil blive prøvet som anbringender til støtte for betalingspåstandene, påstand 7, 8, 10 og
11.
spørgsmålet om justitsministeriet er rette sagsøgte
politidirektøren for østjylland og rigsadvokaten er statslige myndigheder under justitsmini-
steriet, og det er statskassen, som den økonomiske forpligtelse vil påhvile, hvis appellanterne
får medhold i deres betalingspåstande. højesteret frifinder herefter ikke justitsministeriet med
den begrundelse, at ministeriet ikke er rette sagsøgte.
målestokken for bedømmelsen af begivenhedsforløbet
efter retsplejelovens § 1020 a, stk. 2, skal statsadvokaten iværksætte efterforskning, når en
person er afgået ved døden som følge af politiets indgriben. de afdøde var ubevæbnede, da de
blev skudt af politiet, og det er derfor afgørende for bedømmelsen, om det var absolut nød-
vendigt at anvende skydevåben som sket. det er ikke myndighederne, der har bevisbyrden
                                                - 7 -
for, at der ikke er sket overtrædelse af menneskerettighedskonventionens artikel 2, jf. herved
dom af 4. august 2001 i sag 24746/94, hugh jordan mod storbritannien, præmis 113, men en
fyldestgørende begrundelse fra myndighedernes side for nødvendigheden er påkrævet, jf. her-
ved hugh jordan-dommen præmis 124.
skudafgivelserne
statsadvokatens efterforskning i medfør af retsplejelovens § 1020 a, stk. 2, er i overensstem-
melse med retsplejelovens § 1020 b, stk. 2, sket med bistand fra rigspolitichefen, herunder
rigspolitichefen afdeling a, kriminalteknisk afdeling. kriminalteknisk afdeling har vedrø-
rende undersøgelsen af projektilet vs 3.1. udtalt, at projektilet på grund af skader har en rin-
gere identifikationsværdi. afdelingen har konkluderet, at det må anses for sandsynligt, at
projektilet er afskudt fra politiassistent gs pistol, og at der ikke er konstateret de samme
sammenfaldende, specifikke skrabespor i forhold til politiassistent hs pistol. appellanterne
har ikke anført kritik af den måde, som denne undersøgelse er gennemført på. højesteret fin-
der, at der ikke er grundlag for at kritisere efterforskningen på dette punkt. højesteret finder
endvidere, at det ved kriminalteknisk afdelings undersøgelse er tilstrækkeligt belyst, fra hvil-
ken pistol projektilet vs 3.1. blev afskudt, og at der således ikke er grundlag for at gennem-
føre en yderligere teknisk undersøgelse herom ved syn og skøn.
højesteret tiltræder, at det efter bevisførelsen lægges til grund, at både det skud, der dræbte e
som fører af den grønne jeep, og det skud, der dræbte f som fører af den sorte mercedes, blev
afgivet af politiassistent g. af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at
der ved begge skudafgivelser var tale om en nødværgesituation, som er omfattet af straffelo-
vens § 13, stk. 1, og at den europæiske menneskerettighedsdomstols kriterier for ansvarsfri
anvendelse af skydevåben er opfyldt, jf. artikel 2, stk. 2, i den europæiske menneskerettig-
hedskonvention.
vedrørende skuddet gennem den højre forreste siderude i den grønne jeep tiltræder højeste-
ret, at det efter bevisførelsen lægges til grund, at skuddet blev afgivet af politiassistent h. af
de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at der ikke er grundlag for at til-
sidesætte politiassistent hs forklaring om, at skuddet blev afgivet utilsigtet. i forhold til d
tiltrædes det, at dette skud derfor ikke er en krænkelse af artikel 2 eller 3 i den europæiske
menneskerettighedskonvention, og at skuddet ikke udgør et ansvarsgrundlag for politidirektø-
ren for østjylland.
                                               - 8 -
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at der ikke er grundlag for et
godtgørelseskrav for c.
efterforskningen i medfør af retsplejelovens § 1020 a
højesteret er enig med landsretten i, at den blotte mulighed for, at politiassistenterne i nogle
få timer kunne samstemme deres forklaringer, inden de blev afhørt af statsadvokaten, er uhel-
dig. efter en samlet vurdering finder højesteret imidlertid ikke grundlag for at fastslå, at
statsadvokatens undersøgelse som følge heraf har været uegnet til at afdække spørgsmålet om
at indlede strafferetlig forfølgning mod politiassistenterne, herunder bedømme om der havde
fundet magtanvendelse sted i strid med artikel 2 i den europæiske menneskerettighedskon-
vention.
med denne bemærkning og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder høje-
steret, at der ikke i forbindelse med gennemførelsen af efterforskningen i medfør af retspleje-
lovens § 1020 a er sket krænkelse af menneskerettighedskonventionen. justitsministeriet og
rigsadvokaten har af disse grunde heller ikke i øvrigt pådraget sig ansvar i forbindelse med
efterforskningen.
samlet resultat
på den anførte baggrund stadfæster højesteret landsrettens dom.
sagsomkostninger
højesteret finder, at der foreligger sådanne særlige grunde, at appellanterne ikke skal betale
sagsomkostninger for højesteret til de indstævnte, jf. retsplejelovens § 312, stk. 2.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes, således at anerkendelsespåstandene 1-6 afvises, og politidirek-
tøren for østjylland, rigsadvokaten og justitsministeriet frifindes for betalingspåstandene 7,
8, 10 og 11.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til nogen anden part.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                    - 1 -
v009500g - kga
                                  udskrift
                                      af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                 ____________
den 2. december 2005 blev af retten i sagen
v-95-04
swell 1 a/s (tidl. amokka a/s)
(advokat jens jakob bugge)
  mod
fakta a/s
(advokat henrik holm-nielsen)
afsagt sålydende
                                    d o m:
indledning og påstande
sagen drejer sig om hvorvidt fakta a/s’ markedsføring af kaffeprodukter mv. i
en tilbudsavis i oktober 2003 har krænket swell 1 a/s’ rettigheder i henhold til
varemærkeloven og markedsføringsloven, herunder om fakta a/s på bindende
måde har bekræftet at have krænket rettighederne, og om swell 1 a/s har krav
på erstatning eller vederlag.
swell 1 a/s, tidl. amokka a/s, (amokka) har nedlagt påstand om at fakta a/s til
amokka skal betale 500.000 kr. med procesrente af 50.000 kr. fra sagens anlæg
den 7. juli 2004 til den 30. november 2004 og af 500.000 kr. fra den 30. no-
vember 2004.
                                        - 2 -
fakta a/s (fakta) har nedlagt påstand om frifindelse.
sagsfremstilling
amokka blev stiftet i 1998. i begyndelsen drev amokka en café på østerbro.
senere udvidede selskabet med to specialforretninger i københavn med detail-
salg af kaffe, te, chokolade og dertil relaterede produkter, ligesom man også
solgte produkter gennem forretninger som bahne, inspiration, illum, magasin
m.fl. amokka påbegyndte også virksomhed inden for firmagaver, salg af varer
over internettet og catering til virksomheder.
virksomheden er i to tempi i 2004 og 2005 solgt ved en overdragelse af aktiver-
ne til scanomat.
fakta har 323 dagligvarebutikker og omsætter årligt for ca. 6,7 mia. kr.
amokka er indehaver af det registrerede ordmærke ”amokka” i danmark og eu.
varemærket er bl.a. registreret i klasserne 21 (opbevaringsbeholdere mv.) og 30
(kaffe, te, konfekture). amokka er endvidere indehaver af et registreret figur-
mærke der forestiller en nøgen eller letpåklædt kvinde med kaffebønner som bh
eller bryster. figurmærket er bl.a. registreret i klasserne 30 og 42 (nice) og bl.a.
for klasse 05.07.01 (vienna): ”grain, seeds.” med følgende bemærkning: ”note:
including coffee beans.”
der er for retten forevist eksempler på amokkas produkter samt dokumenteret
bilag indeholdende et betydeligt antal eksempler på amokkas anvendelse af kaf-
febønner, herunder kaffebønner sat sammen som blomsterblade, og af kvinden
med kaffebønner som bh eller bryster i forskellige stillinger. disse figurer an-
vendes i varierende grad på hovedparten af amokkas produkter.
                                     - 3 -
i oktober 2003 udsendte fakta en tilbudsavis gældende for perioden mandag
den 20. oktober til søndag den 26. oktober (uge 43). forsiden og side 2 så såle-
des ud:
                                       - 4 -
tilbudsavisen blev trykt i 1,8 mio. eksemplarer.
i brev dateret den 20. oktober 2003 rettede chas. hude a/s på vegne amokka
henvendelse til coop danmark a/s der ejer fakta. af brevet fremgår bl.a. føl-
gende:
                                        - 5 -
”de anmodes derfor om straks at ophøre med enhver anvendelse af min klients
kendetegn i forbindelse med salget og annonceringen af de pågældende produk-
ter samt i øvrigt at fjerne og destruere alt annoncemateriale der måtte blive
anvendt i butikkerne i forbindelse med salget af de pågældende produkter.
samtidig skal jeg bede dem oplyse i hvor stort et antal eksemplarer den pågæl-
dende annonce- og tilbudsavis er udsendt, med henblik på en vurdering af om-
fanget af den utilbørlige udnyttelse der har fundet sted af mine klienters regi-
strerede selskabsnavn, varemærke og kendetegn samt med henblik på fastsæt-
telsen af et rimeligt vederlag og erstatning for den skade som krænkelsen har
medført for min klient…”
juridisk direktør for coop danmark a/s, advokat per sjøqvist, besvarede chas.
hude a/s’ henvendelse i et brev dateret den 24. oktober 2003. af brevet fremgik
følgende:
”fakta a/s har i tilbudsavisen for uge 43/2003 anvendt ordet ”amokka” i tilbuds-
avisens kaffetemaudsagn:
                            helt amokka på 5 minutter
                                    hilsen mona
                                fakta-medarbejder
fakta a/s har ikke i øvrigt anvendt ordet på eller i forbindelse med bestemte
produkter.
fakta a/s har ingen butiksskilte, displays eller andre lignende reklamemateria-
ler, hvor ordet forekommer…
fakta a/s anerkender, at man gennem sprogbrugen i monas kaffetemaudsagn i
tilbudsavisen er kommet til at begå en krænkelse af din klients varemærkeret.
krænkelsen skyldes manglende kendskab til din klients varemærke, og vil ikke
blive gentaget.
fakta a/s beklager den skete krænkelse og beder dig videregive beklagelsen til
din klient.”
                                         - 6 -
i et brev af 6. november 2003 anmodede advokat jens jakob bugge på vegne
amokka advokat per sjøqvist om yderligere oplysninger med henblik på at vur-
dere ”hvilket licensvederlag, som vil være rimeligt henset til krænkelsen.”
brevet blev besvaret af advokat henrik holm-nielsen på vegne fakta ved brev af
den 19. november 2003. af besvarelsen fremgik bl.a., at ”…[a]nerkendelsen af,
at fakta a/s ’gennem sprogbrugen i monas kaffetemaudsagn i tilbudsavisen er
kommet til at begå en krænkelse af din … klients varemærkeret’ … ikke ved-
stås…”
amokka og internettet
en søgning på ordet ”amokka” på internetsøgemaskinen google foretaget den
18. juli 2004 resulterede i 2.570 hits. af hits nr. 221-230 vedrørte de 8 amokka.
et hit vedrørte en anmeldelse af filmen ”vi ta’r skraldet” i hvilken der bl.a. anfør-
tes følgende:
”… og så går det ellers totalt amokka med korruption, kidnapning og kortslutning
– til lyden af et totalt svedigt soundtrack.”
endelig vedrørte et hit en henvisning til internetportalen gaffa.dk’s debatsider,
hvor der i et indlæg på siden bl.a. fremgik: ”[j]anet flasher bryst og folk går
amokka”.
der er i øvrigt for retten forelagt et betydeligt antal eksempler på anvendelse af
ordet ”amokka” på internettet, herunder men ikke begrænset til anvendelse af
ordet i internetdebatfora.
omsætningstal
i oktober kvartal 2002 var amokkas omsætning 5.979.178 kr. i oktober kvartal
2003, hvor faktas tilbudsavis udkom, var amokkas omsætning 5.010.465 kr.,
eller ca. 16,2 % lavere.
tallene dækker over betydelige forskelle de enkelte varegrupper imellem:
                                      - 7 -
udvalgte       pro-  oktober kvartal     oktober kvartal    ændring i pro-
duktgrupper          2002 (kr.)          2003 (kr.)         cent
kaffe                         1.299.825           1.058.926         -18,53 %
the                             299.101             211.733         -29,21 %
chokolade                     1.991.038           1.279.839         -35,72 %
emballage i alt                  10.268              18.133          76,59 %
tilbehør i alt                  142.985             196.428          37,38 %
særlige     amokka
produkter i alt               1.010.833             859.243         -15,00 %
omsætning i alt               5.979.178           5.010.465         -16,20 %
i perioden fra den 1. oktober 2001 til den 30. september 2002 realiserede
amokka en samlet omsætning på ca. 13,61 mio. kr. i perioden fra 1. oktober
2002 til 30. september 2003 faldt omsætningen en smule til 13,58 mio. kr. det
følgende år – fra 1. oktober 2003 til 30. september 2004 – faldt omsætningen
med ca. 16,3 % til 11,37 mio. kr.
også på årsbasis dækker tallene over betydelige variationer de enkelte vare-
grupper imellem:
udvalgte       pro-  omsætning       1.  omsætning       1. ændring i pro-
duktgrupper          oktober 2002 til    oktober 2003 til   cent
                     30.    september    30.    september
                     2003 (kr.)          2004 (kr.)
kaffe                         3.019.166           2.717.134         -10,00 %
te                              711.780             486.254         -31,68 %
chokolade                     3.987.135           2.882.357         -27,71 %
emballage i alt                  40.666              49.694          22,20 %
tilbehør i alt                  366.111             465.884          27,25 %
særlige     amokka
produkter i alt               2.417.351           1.995.750         -17,44 %
omsætning i alt              13.581.980          11.373.841         -16,26 %
fakta har fremlagt et betydeligt analysearbejde vedrørende amokkas omsætning
af forskellige produkter og af de ændringer der har været.
forklaringer
lasse thielfoldt har forklaret at han er bestyrelsesmedlem og administrerende
direktør i amokka. han var med til at stifte amokka sammen med bl.a. tina
                                        - 8 -
scheftelowitz. lasse thielfoldt tog sig af drift af caféen, af butikkerne og engros-
salg mv.
strategien for amokka var at henvende sig med luksusvarer til kunder der ville
betale lidt ekstra. amokka oplevede en meget stor succes. strategien var heref-
ter at holde fast i det øvre segment af markedet. amokka har afslået tilbud fra
store dagligvare-aktører om salg af amokkas sortiment. amokka annoncerede i
et lille omfang, men kunne føre sig frem gennem livsstilspressen.
virksomheden blev solgt fordi man erkendte at den havde nået en størrelse hvor
det var vanskeligt at tilvejebringe tilstrækkelig finansiering til øget ekspansion
og udvikling af selskabet. sidste del af virksomheden blev solgt i 2005.
der var hvert år store forskydninger i produktsalget. der har således også været
konstateret stigende omsætning på nogle af de amokka-produkter som svarede
til produkter markedsført i tilbudsavisen. dette skyldtes firmaers skiftende valg
af produkter til firmagaver, og at der i øvrigt løbende var stor udskiftning i sor-
timentet, herunder kan der være produkter der er taget ud i løbet af de omhand-
lede kvartaler.
effekten af faktas tilbudsavis var at det blev vanskeligt at få nye ordrer.
amokka fik henvendelser fra kunder som forvekslede produkterne i faktas til-
budsavis med amokkas produkter. lasse thielholdt blev kontaktet af egne bu-
tiksansatte vedrørende kunder som kom ind i butikkerne med produkter, som de
havde købt i fakta, og som de ville bytte. der var ikke tale om reklamationer.
også flere forhandlere kontaktede amokka.
i 2002 havde amokka ikke udviklet nye produkter, man havde ”pustet lidt ud”.
forhandlere og kunder efterspurgte imidlertid nye produkter, og der var derfor i
2003 udviklet omkring 15 nye produkter. som følge heraf budgetterede amokka
med en omsætningsfremgang på 20 % for 2003.
tina scheftelowitz der er gift med lasse thielfoldt, har forklaret at den overord-
nede vision for amokka var at give danskerne kendskab til rigtig god kaffe.
i amokka varetog tina scheftelowitz en række forretningsområder, herunder
opgaver som konceptudvikler og produktudvikler. hun var ikke designer, men
arbejdede sammen med designvirksomheden kurage. hun har været med til at
designe amokka-damen og bønnemønstrene. der skete hele tiden en udvikling.
                                        - 9 -
på det tidspunkt tilbudsavisen kom, arbejdede vidnet hjemmefra med henblik på
at udvikle nye produkter.
baggrunden for at man valgte at sælge virksomheden var at hun var gået død,
da hun kunne se hvor hurtigt de særligt udviklede amokka-produkter blev kopie-
ret af andre. fx ligner kaffehætten i faktas tilbudsavis amokkas særligt udvikle-
de kaffehætte meget.
hele amokka-virksomheden var bygget op omkring kaffe. kaffebønnerne var
amokkas designunivers. det var det der var lig med amokka. varemærket blev
devalueret i forbindelse med tilbudsavisen. problemet var ikke så meget det en-
kelte produkt hvor omsætningen kan gå op og ned, men hele oplevelsen af va-
remærket. at der registreres stigende omsætning på visse produkter efter uge
43, kan i øvrigt skyldes ordrer der var i hus inden faktas tilbudsavis blev ud-
sendt. der var ikke noget i markedet der tydede på at der i øvrigt skulle komme
en omsætningsnedgang.
advokat per sjøqvist har forklaret at han er juridisk direktør i coop danmark
som fakta er en del af. han havde aldrig hørt om amokka før henvendelsen fra
chas. hude a/s som også er faktas mangeårige varemærkeagent.
per sjøqvist regnede med at kunne lukke sagen med et brev. det var i tråd med
faktas politik at svare pænt og ordentligt. fakta ønskede ikke at bruge amokkas
navn. i dag fortryder han nok formuleringen i brevet af 24. oktober 2003. fakta
har tidligere anerkendt at der var sket krænkelse af tredjemands rettigheder,
men det er første gang at vidnet har oplevet at anerkendelsen bruges som ”løf-
testang for en blankocheck”.
fakta sælger dagligvarer og non-food som supplement. det er en del af faktas
koncept at der skal være en vis andel non-food. engang imellem sælger fakta
også non-food produkter der er mærkevarer.
lisa frederiksen har forklaret at hun blev udlært som tekstforfatter i 1991. i
2000 fik hun beskæftigelse som art director ved reklamebureauet uncle grey i
århus der bl.a. har fakta som kunde. hun arbejdede med fakta fra start af og
stod for tekst og layout i tilbudsaviserne.
lisa frederiksens arbejde med tilbudsaviserne foregik således at hun fik udleve-
ret et manuskript indeholdende de nye varer som skulle med i avisen. hun fandt
herefter på de tekster der skulle indgå i avisen. faktas reklamer var bygget op
                                      - 10 -
om sjove ordlege vedrørende produkterne. det er hende der har udarbejdet
overskriften ”helt amokka på 5 minutter”. den pågældende uge skulle kafferela-
terede produkter indgå i avisen. hun skrev ord ned der havde med kaffe at gøre,
herunder ”mokka”. derefter dukkede ”amokka” op som et slangudtryk for at gå
amok. hun mener ikke at hun selv har opfundet ordet, hun har nok hørt det ved
en tidligere lejlighed. hun kendte ikke virksomheden amokka da hun udarbejde-
de overskriften. hun bor i århus og kommer ikke så tit til københavn.
procedure
amokka har anført at det er uomtvistet at man har rettighederne til ordmærket
”amokka” og til figurmærket. kaffebønnerne i figurmærket er en væsentlig del af
mærket der adskiller det fra andre mærker. dette ses også af registreringen i
wienerklassen 05.07.01 der specifikt omfatter kaffebønner. faktas anvendelse af
kaffebønner er ikke identisk, men bønnerne er forvekslelige. der er endvidere
varesammenfald. amokka har ved ganske væsentligt brug, herunder ved omfat-
tende brug af kaffebønner i markedsføringsmateriale, opnået beskyttelse. amok-
kas stiliserede kaffebønner (brystskål eller bryster) nyder derfor også varemær-
keretlig beskyttelse.
det er uomtvistet at fakta har udsendt en tilbudsavis med en identisk gengivelse
af mærket ”amokka” for de samme varer som amokka markedsfører og har va-
remærket registreret for. endvidere er faktas kaffebønner stort set identiske
med de af amokka registrerede og anvendte kaffebønner der ses på figurmær-
ket. faktas markedsføring vedrører kaffe og kafferelaterede produkter af samme
art som amokkas.
anvendelsen af ”amokka” som et slangudtryk bl.a. på internettet har ikke nogen
varemærkeretlig betydning. fakta har anvendt ”amokka” i forbindelse med mar-
kedsføring af kaffeprodukter hvilket er varemærkeretlig brug. fakta har ikke
fremlagt materiale hvoraf fremgår at ”amokka” i andre sammenhænge er an-
vendt i forbindelse med markedsføring af varer.
”amokka” er en ganske væsentlig del af overskriften i faktas tilbudsavis. produk-
terne fremstår netop i kraft af anvendelsen af ”amokka” som produkter fra
amokka. faktas brug af ”amokka” er således erhvervsmæssig. bevisbyrden for
at det ikke er tale om varemærkeretlig brug, er faktas. denne bevisbyrde er
ikke løftet. tværtimod fremtræder brugen af ”amokka” i reklameavisen klart
erhvervsmæssigt. der er tale om en grov krænkelse da der er risiko for udvan-
                                       - 11 -
ding af amokka-produkternes eksklusive karakter. samlet er der således sket en
krænkelse af varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 2.
af faktas brev af 24. oktober 2003 fremgår at fakta anerkender at have kræn-
ket amokkas varemærkeret. dette er et løfte der binder fakta, jf. aftalelovens §
1 eller en analogi heraf. løftet kan i henhold til dansk ret ikke trækkes tilbage.
baggrunden for faktas brev har været at det var åbenbart for per sjøqvist at
tilbudsavisen indebar en krænkelse af amokkas rettigheder. at per sjøqvist sam-
tidig imødekom chas. hude a/s’ anmodning om oplysning om oplag, underbyg-
ger at parterne dengang var klar over at der var tale om en krænkelse som fak-
ta skulle betale for. chas hude a/s anførte udtrykkeligt at oplysningen ønskedes
”med henblik på fastsættelsen af et rimeligt vederlag og erstatning”.
fakta har snyltet på amokkas renommé. faktas markedsføring er derfor også i
strid med markedsføringslovens §§ 1 og 5.
amokka gør først og fremmest krav på et rimeligt vederlag for brugen af amok-
kas varemærker. der er nedlagt påstand om betaling af 500.000 kr. hvilket er 5
% af en forudsat omsætning på 10 mio. kr. en omsætning på 10 mio. kr. må
anses for realistisk da dette alene forudsætter en omsætning af de i tilbudsavi-
sen markedsførte kaffeprodukter og kafferelaterede produkter på knap 31.000
kr. pr. fakta-butik og på knap 1.500 kr. pr. butik for hver vare i tilbudsavisen.
det krævede vederlag er behersket, navnlig henset til udbredelsen af markeds-
føringen til 1,8 mio. husstande og til at niveauet sædvanligvis ligger på 10 %.
fakta har ikke villet fremlægge relevante omsætningstal, selv om amokka har
fremsat provokation herom. faktas manglende opfyldelse må komme fakta til
skade. årsagen til den manglende opfyldelse af provokationen er nok at en op-
fyldelse heraf ville have medført et endnu højere krav fra amokkas side.
amokka har endvidere nedlagt påstand om erstatning for afsætningstab og tab
som følge af markedsforstyrrelse, jf. markedsføringslovens § 13, stk. 2. det er
svært at vise hvor meget der er afsætningstab, og hvor meget der er markeds-
forstyrrelse. amokka gør gældende at have lidt et afsætningstab. amokka har
tabt omsætning med 16,26 % eller 2.208.000 kr. i 2003. det er et ganske alvor-
ligt omsætningstab set i forhold til at amokka i årene forinden havde oplevet
betydelige omsætningsstigninger, bortset fra året forinden hvor selskabet skulle
puste ud. i 2003 ventede amokka en omsætningsstigning på 20 %. der er en
formodning imod at tabet skulle have været forårsaget af andet end faktas
krænkelse. bevisbyrden herfor må påhvile fakta. fakta har ikke opfyldt amokkas
                                       - 12 -
provokation om oplysning om omsætning. det kan ikke være så svært at opgøre
perioden indtil alle produkter er solgt. fakta kunne på et tidligere tidspunkt have
oplyst hvilke problemer man havde i forhold til provokationen, så amokka even-
tuelt kunne have ændret denne.
fakta har end ikke sandsynliggjort at der skulle være andre årsager til omsæt-
ningsfaldet. det var amokkas markedsføringsstrategi at sælge produkter eksklu-
sivt uden nævneværdig markedsføring. tilbudsavisen er udsendt til 1,8 mio.
husstande. amokkas renommé og markedsføringsstrategi har således lidt væ-
sentlig skade idet forbrugerne har haft den opfattelse at der var tale om amok-
kaprodukter. krænkelsen er sket i ond tro. forklaringen fra lisa frederiksen om
at hun ikke skulle kende til virksomheder der er trendsættende på forskellige
områder, forekommer usandsynlig. men det er ikke et krav at tekstforfatteren
kendte varemærket. afgørende er hvad fakta vidste eller burde vide. fakta bur-
de have undersøgt registreringen inden udsendelsen. det har formodningen
imod sig at de personer der godkendte tilbudsavisen, ikke havde kendskab til
amokkas varemærke. der er således tale om en forsætlig krænkelse hvor formå-
let var at lede tankerne hen på amokkas produkter med henblik på at opnå for-
højet salg af kaffeprodukter. erstatning bør dog tilkendes uanset eventuel god
tro, jf. varemærkelovens § 43, stk. 2.
fakta har anført at faktas brug af ordet ”amokka” i tilbudsavisen ikke er vare-
mærkeretlig brug, men brug af ordet ”amokka” som slang i betydningen ”gå
amok” eller ”gå bananas”, altså en angivelse af at faktas tilbud er helt vildt go-
de. faktas anvendelse af ordet har således ikke haft det ringeste at gøre med
det registrerede ordmærke og har ej heller tilsigtet at indebære anvendelse af
det registrerede ordmærke.
fakta bestrider ikke amokkas ret til kaffebønneblomsten som uregistreret vare-
mærke eller amokkas ret til kaffebønnekvinden som registreret figurmærke.
fakta har imidlertid hverken anvendt en kvinde som omfattet af figurregistrerin-
gen eller kaffebønner opstillet som kaffebønneblomster. det er varemærkeretligt
ganske utænkeligt at der kan erhverves varemærkeret til et billede af en kaffe-
bønne for en virksomhed med relationer til kaffeomsætning.
fakta bestrider amokkas ret til en kaffebønne som varemærke. kaffebønner som
mærke vil som anført ikke kunne forbeholdes nogen enkelt udbyder af kaffe. de
i tilbudsavisen anførte kaffebønner afviger i øvrigt fra amokkas designunivers.
fakta har således anvendt en stiliseret kaffebønne med hank og damp. der er
tale om et dekorativt mønster der intet har at gøre med varemærkeretlig brug.
                                          - 13 -
de af fakta udbudte produkter er endvidere påtrykt mærker som café enjoy,
vandberg, carletti og aida.
amokkas designunivers er udtalt forskelligt fra det i tilbudsavisen. fx har amok-
kas kaffevarmer et ganske andet fremtoningspræg end det, der er i tilbudsavi-
sen. brødposen fra fakta indgår ikke i amokkas produktsortiment. det samme
gælder moccabeans. også for så vidt angår café enjoy-produkterne, er der tale
om et helt forskelligt og anderledes fremtoningspræg. ingen fornuftig gennem-
snitsdansker vil kunne forveksle produkterne, end ikke maren i kæret vil tro at
der er tale om amokka-produkter. også priserne er helt forskellige.
advokat per sjøqvists brev er ikke en proceserklæring. formålet var at få sagen
lukket. erklæringen blev afgivet uden kendskab til benyttelsen af ”amokka” i
betydningen gå amok. brevet er afgivet den 23. oktober 2003, eller ca. 8 måne-
der før nærværende sags anlæg. der er mindre end en måned mellem anerken-
delsen og tilbagekaldelsen. amokka er ikke blevet stillet ringere og har ikke væ-
ret udsat for retstab som følge af tilbagekaldelsen af anerkendelsen. amokka har
ikke foretaget dispositioner i tillid til brevet. fakta forudsatte i øvrigt med brevet
at sagen blev lukket. der loves ikke noget, bortset fra at krænkelsen ikke ville
blive gentaget. især indeholder brevet ikke et løfte om betaling.
påberåbelsen af at markedsføringsloven er overtrådt, er uden selvstændig be-
tydning i den foreliggende tvist som er varemærkeretlig. det bestrides i øvrigt at
fakta har lagt sig tæt op ad amokkas designlinier eller har brugt amokkas figur-
varemærkeregistrering, registrerede ordvaremærke eller indarbejdede figurva-
remærke.
for så vidt angår erstatningsopgørelsen, kan det ikke have været svært at over-
bevise amokkas forhandlere om at det ikke var amokka der stod bag produkter-
ne i fakta, herunder navnlig henset til priserne. det kan heller ikke have påvir-
ket amokkas strategi i udlandet. fakta har ikke fundet grundlag for at opfylde
amokkas provokation da provokationen efter faktas opfattelse var ”langt ude i
skoven”. tilbudsavisen var gældende fra mandag den 20. oktober til søndag den
26. oktober 2003. provokationen vedrørte tiden allerede fra 1. oktober 2003 og
helt frem til 1. januar 2004. det ville være ønsketænkning at der skulle være
nogen årsagsforbindelse mellem tilbudsavisen og amokkas omsætningstab i de-
cember. det er derfor indlysende at provokationen ikke skulle besvares således
som den var udformet. en opfyldelse ville også have omfattet produkter som
ikke henhører til amokkas produktsortiment. også derfor skulle provokationen
ikke opfyldes.
                                       - 14 -
det er ikke dokumenteret eller sandsynliggjort at der er påført amokka et af-
sætningstab. det har ikke blot i nogen grad formodningen for sig at amokkas
omsætningsnedgang har forbindelse til tilbudsavisen. omsætningstilbagegangen
må henføres til en ret så markant omsætningstilbagegang for en lang række
forskellige varer. udviklingen for amokka var at omsætningen skrider i den på-
gældende periode. det er fx således grebet ud af luften at amokkas generelle
omsætningsnedgang på chokolade er en følge af faktas udbud af et begrænset
antal chokoladeprodukter.
det er faktas opfattelse at amokkas påstand om erstatning på mindst kr.
500.000 fremstår som "nedbedt fra den allerfjerneste stjernetåge”.
rettens begrundelse og resultat
advokat per sjøqvists brev af 23. oktober 2003 indeholder ikke en bindende
formueretlig erklæring om at amokkas varemærkeret er krænket med den virk-
ning at fakta skal betale erstatning til amokka.
amokka har varemærkeregistreret ordet ”amokka” bl.a. for kaffe, te og konfek-
ture. fakta har i sin tilbudsavis anvendt ordet ”amokka” i en sætning der er byg-
get op på samme vis som faktas øvrige reklamer: ”helt amokka på 5 minutter,
hilsen mona, faktamedarbejder”. isoleret set er der tale om brug af ordet ”amok-
ka” som et slangudtryk i betydningen ”gå amok” eller ”gå bananas”.
de af fakta i tilbudsavisen udbudte produkter tilhører imidlertid samme ”univers”
som produkterne og tjenesteydelserne for hvilke amokkas varemærke er regi-
streret. de i tilbudsavisen udviste produkter vil i forbindelse med anvendelsen af
”amokka” i sloganet ”helt amokka på 5 minutter ...” for den almindeligt op-
mærksomme forbruger fremstå som ”amokka”-produkter, eller forbrugeren vil
kunne få det indtryk at der er tale om produkter fra en virksomhed der er for-
bundet med amokka. fakta har hermed krænket amokkas registrerede ordmær-
ke ”amokka”, jf. varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 2.
de i øvrigt på nogle af produkterne i faktas tilbudsavis påtrykte kaffebønner
adskiller sig væsentligt fra de af amokka anvendte stiliserede kaffebønner. an-
vendelsen af kaffebønner indeholder allerede derfor ikke en varemærkeretlig
krænkelse af amokkas stiliserede kaffebønne.
                                       - 15 -
da fakta har krænket amokkas varemærkeret til ordmærket ”amokka”, har
amokka ret til erstatning og rimeligt vederlag, jf. varemærkelovens § 43, stk. 1.
det er på det foreliggende grundlag ikke muligt at fastslå at amokka har lidt et
tab i form af omsætningsnedgang eller markedsforstyrrelse i kraft af faktas ud-
sendelse af reklameavisen. amokka har således alene krav på et rimeligt veder-
lag for udnyttelsen af varemærket ”amokka”.
retten har ved fastsættelsen af vederlaget lagt vægt på at fakta ikke har frem-
lagt dokumentation for hvilken omsætning der har været på de pågældende pro-
dukter, selv om det har været muligt. ved fastsættelsen af vederlaget må dette
komme fakta til skade. efter antallet af fakta-butikker og med støtte i det af
amokka i denne henseende anførte, tager retten faktas påstand til følge for så
vidt angår et skønsmæssigt fastsat beløb på 200.000 kr.
retten har herefter ikke fundet at der var behov for at tage stilling til om der
tillige måtte foreligge en overtrædelse af markedsføringsloven.
sagens omkostninger fastsættes som nedenfor bestemt.
                                thi kendes for ret:
fakta a/s betaler inden 14 dage til swell 1 a/s 200.000 kr. med procesrente af
50.000 kr. fra den 7. juli 2004 til den 30. november 2004 og af 200.000 kr. fra
den 30. november 2004.
fakta a/s betaler endvidere inden 14 dage sagens omkostninger med 35.260
kr., hvoraf retsafgift udgør 5.260 kr.
ole lundsgaard andersen                jens feilberg            bjarne egedal
                                        (sign.)
                                   ___ ___ ___
              - 16 -
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                       højesterets kendelse
                          afsagt tirsdag den 6. oktober 2015
sag 56/2015
advokat a kærer østre landsrets kendelse om rejseforbehold i sagen:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat a)
i tidligere instans er afsagt kendelse af retten i odense den 11. december 2014 og af østre
landsrets 15. afdeling den 5. januar 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, jens peter christensen og michael
rekling.
påstande
kærende, advokat a, har nedlagt påstand om ophævelse af østre landsrets kendelse om rej-
seforbehold.
indkærede, anklagemyndigheden, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
t blev i en straffesag anlagt ved retten i sønderborg tiltalt for bedrageri efter straffelovens §
289 a for at have oplyst i sin ledighedserklæring til a-kassen, at han var ledig fra den 3. januar
2013, selv om han havde lønnet arbejde. oplysningen førte ifølge tiltalen til, at t uretmæssigt
fik udbetalt ydelser fra a-kassen, i alt 50.437 kr. før skat.
                                               - 2 -
den 1. maj 2013 flyttede t til sønderborg.
den 3. februar 2014 blev t afhørt af syd- og sønderjyllands politi. han oplyste i den forbin-
delse, at han i tilfælde af en eventuel retssag ønskede at få beskikket en advokat, men at han
ikke havde bestemte ønsker til, hvem det skulle være.
den 17. juni 2014 blev advokat a, der har kontor i sønderborg, beskikket som forsvarer for
t. beskikkelsen blev gjort betinget af, at advokat a frafaldt krav mod statskassen om godtgø-
relse for rejsetid og rejseudgifter.
den 20. oktober 2014 fremsendte syd- og sønderjyllands politi anklageskrift til retten i søn-
derborg.
den 3. november 2014 oversendte syd- og sønderjyllands politi sagen til fyns politi, da ts
indberetninger til a-kassen var sket fra hans tidligere bopæl i odense. sagen skulle derfor
gennemføres ved retten i odense. fyns politi indbragte herefter sagen for retten i odense.
den 19. november 2014 modtog t og advokat a oplysning fra retten i odense om, at der var
berammet hovedforhandling i sagen den 22. januar 2015. samtidig meddelte retten, at beskik-
kelsen fortsat var med rejseforbehold.
ved mail af 24. november 2014 anmodede advokat a retten i odense om at ophæve rejsefor-
beholdet.
retten i odense afviste ved kendelse af 11. december 2014 advokat as anmodning. i kendel-
sen hedder det bl.a.:
       ”kendelse
       t, der har bopæl i nordborg, er ved anklageskrift af 14. november 2014 tiltalt for be-
       drageri efter straffelovens § 289a overfor sin a-kasse for et beløb på 36.097 kr. til ho-
       vedforhandlingen er afsat 2 timer. efter anmodning blev advokat a beskikket som for-
       svarer for t. beskikkelsen blevet betinget af, at advokaten frafaldt krav mod statskassen
       om godtgørelse for rejsetid og transportudgifter.
                                               - 3 -
      advokat a har anmodet om, at rejseforbeholdet ophæves under henvisning til, at sagen
      har været behandlet ved syd- og sønderjyllands politi, og at han havde været forsvarer
      for t siden sagens ”opstart”.
      advokat a har angivet, at han har kontor x-vej i sønderborg. herfra og til retten er der
      ifølge krak.dk en rejsetid hver vej på 1 time og 40 minutter samt en afstand på 165 ki-
      lometer. det vil medføre rejseomkostninger på 4.036 kr.
      rettens bemærkninger
      under hensyn til sagens ukomplicerede karakter og til, at merudgiften ved at beskikke
      advokat a uden rejseforbehold ikke kan anses for relativ beskeden, findes der ikke at
      foreligge omstændigheder, der kan begrunde, at rejseforbeholdet ophæves.”
der er enighed om, at t rettelig har bopæl i nordborg og ikke i sønderborg.
advokat a kærede kendelsen til østre landsret. ved kendelse af 5. januar 2015 stadfæstede
landsretten kendelsen med henvisning til de af retten i odense anførte grunde.
i forbindelse med hovedforhandlingen i straffesagen den 22. januar 2015 mødte et af vidnerne
ikke. det fremgår af retsbogen, at anklageren over for retten oplyste, at der var sket en fejl i
forbindelse med indkaldelsen af vidnet. anklageren begærede derfor hovedforhandlingen ud-
sat. advokat a protesterede herimod. retten tog anklagerens anmodning til følge, og sagen
blev udsat til den 30. januar 2015.
ved dom afsagt den 30. januar 2015 blev t fundet skyldig i overtrædelse af straffelovens §
289 a og idømt 60 dages betinget fængsel.
ved retsbog af samme dag blev advokat a tilkendt et salær på 9.000 kr. ekskl. moms. af rets-
bogen fremgår bl.a.:
      ”retten fastsatte salær på 9.000 kr. med tillæg af moms til den beskikkede forsvarer,
      advokat a. salæret betales af domfældte for så vidt angår 5.000 kr., hvorimod 4.000 kr.
      af salæret betales af statskassen som følge af en fejl fra anklagemyndigheden, der har
      ført til et ekstra retsmøde.
      retten har besluttet ikke at ændre på det tagne rejseforbehold i forhold til advokat a.
      retten finder ikke, at der foreligger sådanne ændrede forhold, at det kan føre til en an-
                                              - 4 -
       den vurdering end den, som retten tidligere har truffet, og som er tiltrådt af østre lands-
       ret.”
advokat a kærede salærafgørelsen til østre landsret, som den 16. februar 2015 stadfæstede
kendelsen med henvisning til de af retten i odense anførte grunde.
anbringender
advokat a har anført bl.a., at sagen fra juni 2014 til november 2014 blev behandlet af syd-
og sønderjyllands politi. anklageskrift blev også oprindeligt indgivet til retten i sønderborg.
t valgte derfor i god tro en forsvarer fra sønderborg. han har siden været på sagen, haft mø-
der med t og bl.a. udfærdiget en bevisbegæring med henblik på udredning af sagens ikke
ukomplicerede faktum.
der gør sig efter praksis særlige forhold gældende, når tiltalte har bopæl eller ophold andet-
steds end den by, hvor hovedforhandlingen finder sted. t har desuden bopæl i sønderborg,
hvor hans kontor er beliggende. begge disse forhold taler også for, at rejseforbeholdet bør
ophæves.
retten i odense har opgjort rejsetiden mellem sønderborg og odense til 1 time og 40 minut-
ter, hvilket er korrekt, men afstanden, som er opgjort til 165 kilometer, er forkert. den natur-
lige rejsevej er overfarten mellem fynshav og bøjden, hvorefter afstanden er 84 kilometer.
byretten og landsrettens afgørelse er truffet på baggrund af de regler, der er vedtaget af lands-
retterne på plenarmøder, og som i praksis følges slavisk. dette er i strid mod forbuddet mod at
sætte skøn under regel.
anklagemyndigheden har anført bl.a., at oplysningerne om sagens art og størrelsen af rejse-
omkostningerne taler afgørende imod, at rejseforbeholdet ophæves.
der er tale om en helt ukompliceret sag om overtrædelse af straffelovens § 289 a i forbindelse
med uberettiget udbetaling af dagpenge. hovedforhandlingen varede samlet ca. 2 ½ time.
vælger man færgeoverfarten mellem fynshav og bøjden er køretiden ca. 57 minutter og af-
standen ca. 61 km. hertil kommer en færgeoverfart på ca. 50 min. rejseudgifterne beregnet
                                               - 5 -
på baggrund af denne rute ville med udgangspunkt i landsretspræsidenternes vejledende sa-
lærtakster udgøre ca. 3.850 kr. (rejsetimer svarende til 3 timer og 40 minutter til 850 kr. pr.
time og 122 kilometer til 3,70 kr. pr. kilometer samt færgebillet til 350 kr.). advokat a fik
udmålt et salær på 9.000 kr. selv ved valg af denne rute ligger merudgiften i forhold til salæ-
ret klart udenfor, hvad der kan anses for relativt beskedent.
det forhold, at t har bopæl eller ophold andetsteds end den by, hvor hovedforhandlingen skal
finde sted, er et blandt flere momenter, der indgår i vurderingen af, om beskikkelse skal ske
uden rejseforbehold. også det forhold, at advokat a og t begge er fra sønderborg, kan indgå i
vurderingen, men er ikke i sig selv nok til, at rejseforbeholdet bør ophæves.
at sagen oprindeligt blev efterforsket ved syd- og sønderjyllands politi fører heller ikke til, at
rejseforbeholdet skal ophæves. det følger af retsplejelovens § 696, at hovedforhandling i
straffesager som udgangspunkt skal foregå ved den ret, i hvis retskreds handlingen er begået,
hvilket advokat a må anses for at have været bekendt med.
by- og landsrettens kendelse er truffet ud fra en helt konkret vurdering af de i sagen forelig-
gende omstændigheder og er ikke i strid med forbuddet mod at sætte skønnet under en regel.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 741, stk. 1, jf. § 334, stk. 3, kan retten efter et skøn i hvert enkelt til-
fælde stille som betingelse, at merudgifter som følge af, at en bestemt advokat ønskes beskik-
ket, ikke skal betales af statskassen (rejseforbehold). ved afgørelsen af spørgsmålet er det
ifølge forarbejderne til § 334, stk. 3, afgørende, om der er en rimelig begrundet interesse i, at
den pågældende advokat giver møde uden for sit hjemsted. der bør herved bl.a. tages hensyn
til sagens art og størrelsen af merudgifterne i forbindelse hermed.
på gerningstidspunktet boede t i odense. han flyttede til sønderborg den 1. maj 2013. straf-
fesagen burde derfor have været anlagt ved retten i odense, jf. retsplejelovens § 696, men
blev ved en fejl anlagt ved retten i sønderborg.
den 17. juni 2014 blev advokat a, der har kontor i sønderborg, beskikket som forsvarer for t
med rejseforbehold. advokat a havde ikke tidligere repræsenteret t, og det må formodes, at
                                               - 6 -
valget og beskikkelsen af advokat a skete ud fra den forudsætning, at han på tidspunktet for
beskikkelsen måtte anses som en indenbys advokat, der ikke skulle møde uden for sit hjem-
sted.
fem måneder senere, den 19. november 2014, fik t og advokat a besked om, at hovedfor-
handling var berammet ved retten i odense to måneder senere, den 22. januar 2015. retten
oplyste samtidig, at beskikkelsen af advokat a fortsat var med rejseforbehold. på dette tids-
punkt havde advokat a efter det oplyste haft et vist arbejde med sagen, herunder gennemgået
sagens akter, haft et møde med t og udfærdiget en bevisbegæring.
uanset, at den foreliggende sag er en omfangsmæssigt begrænset og ukompliceret sag om
bedrageri, finder højesteret, at rejseforbeholdet under disse omstændigheder burde have været
ophævet i forbindelse med, at sagen blev overgivet til retten i odense.
efter advokat as oplysninger lægger højesteret til grund, at han har benyttet færgeoverfarten
mellem fynshav og bøjden med en køretid på ca. 57 minutter, en afstand på ca. 61 kilometer
og en færgeoverfart på ca. 50 minutter. merudgifterne i forbindelse med advokat as delta-
gelse i to retsmøder i odense kan ifølge landsretspræsidenternes vejledende takster herefter
opgøres til 7.666,20 kr. (rejsetid pr. retsmøde på 3 timer og 34 minutter til mindst 850 kr. pr.
time, 122 kilometer til 3,70 kr. pr. kilometer samt færgebillet til 350 kr.).
da merudgiften skyldes, at sagen fejlagtigt oprindeligt blev anlagt ved retten i sønderborg,
og at hovedforhandlingen – efter at sagen var indbragt for retten i odense – måtte omberam-
mes som følge af en fejl fra anklagemyndighedens side i forbindelse med indkaldelse af et
vidne, finder højesteret, at statskassen skal betale merudgiften.
                                         thi bestemmes:
landsrettens kendelse ændres, således at den beskikkede forsvarer, advokat a, tillægges
yderligere 6.063,40 kr. + moms i salær for rejsetid og 902,80 kr. + moms i kørselsgodtgørelse.
udgiften til færgebilletter på 700 kr. refunderes efter regning. udgifterne afholdes endeligt af
statskassen.