text:
                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 31. maj 2011
sag 157/2009
(1. afdeling)
dansk frisør & kosmetiker forbund som mandatar for a
(advokat peter breum)
mod
lønmodtagernes garantifond
(advokat ulf andersen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 19. afdeling den 28. maj 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: asbjørn jensen, lene pagter kristensen, jytte
scharling, vibeke rønne og oliver talevski.
påstande
appellanten, dansk frisør & kosmetiker forbund som mandatar for a, har påstået, at ind-
stævnte, lønmodtagernes garantifond, skal betale 58.600 kr. med procesrente fra sagens an-
læg.
indstævnte, lønmodtagernes garantifond, har påstået stadfæstelse, subsidiært frifindelse mod
betaling af 58.600 kr. med fradrag af indeholdelsespligtig kildeskat m.v. og med procesrente
af det herefter fremkomne nettobeløb.
anbringender
parterne er enige om, at differencen mellem svendeløn m.v. og den efterbetaling af elevløn
m.v., som lønmodtagernes garantifond har foretaget, udgør 58.600 kr.
dansk frisør & kosmetiker forbund som mandatar for a har anerkendt, at påstandsbeløbet
skal skatteberigtiges i overensstemmelse med sædvanlige regler.
                                               - 2 -
lønmodtagernes garantifond har frafaldet sit anbringende om, at bestemmelserne i den kol-
lektive overenskomst om løn- og opsigelsesvarsler for frisørsvende forudsætter, at den ansatte
har en faglig uddannelse som frisør.
supplerende sagsfremstiling
under et telefonisk mæglingsmøde den 27. oktober 2005 mellem danmarks frisørmesterfor-
ening som repræsentant for b og dansk frisør & kosmetiker forbund som repræsentant for a
blev der indgået en mæglingsaftale mellem parterne. det fremgår heraf bl.a., at danmarks
frisørmesterforening erkendte, at b havde brudt overenskomstens §§ 1 og 3, idet hun i perio-
den fra 1. april 2005 til og med den 27. september 2005 havde beskæftiget og aflønnet a som
elev i frisørsalonen, uden at der var indgået en gyldig uddannelsesaftale, og uden at a var or-
ganiseret som svend. b blev pålagt inden 14 dage at betale overenskomstmæssig svendeløn i
den nævnte periode med fradrag af betalt elevløn.
ved brev af 25. april 2006 til dansk frisør & kosmetiker forbund oplyste frisørfagets fæl-
lesudvalg, at fællesudvalget den 11. maj 2005 havde fremsendt en ”rapport om lærestedets
egnethed” til praktikvirksomheden, men at rapporten aldrig blev returneret. i fællesudvalgets
arkiv var det derfor noteret, at virksomheden ikke havde opnået godkendelse som egnet lære-
sted. virksomheden var således ikke godkendt i henhold til erhvervsuddannelseslovens regler
herom.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaring af jens e. behrndtz og poul monggaard.
jens e. behrndtz har forklaret bl.a., at han siden 1998 har været formand for frisørmesterfor-
eningen. siden 1984 har han været formand for det faglige udvalg.
frisørmesterforeningen har overenskomst med dansk frisør & kosmetiker forbund. over-
enskomsten rækker tilbage til mindst 1930’erne. alt fagligt arbejde er underlagt overenskom-
sten. visse servicefunktioner som vask af håndklæder og lignende er ikke underlagt overens-
komsten. i en meddelelse fra lærlingerådet til det faglige udvalg af 10. april 1959 blev hår-
vask godkendt som faglig disciplin og dermed indført som en del af svendeprøven.
                                               - 3 -
i overenskomsten findes der ingen lønsats for ufaglærte. det er ikke en forudsætning, at man
skal have en godkendt uddannelse for at få svendeløn. begrebet ufaglært medhjælp anvendes
ikke i frisørfaget. en svend har en 4-årig uddannelse og udfører arbejde i salonen. derudover
kan man være ansat som elev. i overenskomsten bruger man begrebet svend.
siden 2000 har der eksisteret private skoler, der tilbyder et 1-årigt kursus. personer, der har
gennemgået dette kursus, ansættes i frisørsalonerne på svendeløn. fra arbejdsgiverside så man
gerne, at der fandtes en sats for ufaglært arbejde i overenskomsten. i en periode har det været
umuligt at ansætte udlærte svende, og derfor har nogle saloner måttet ansætte ufaglærte, og
disse medarbejdere har også betjent salonens kunder. dette har været nødvendigt på grund af
mangel på fagligt uddannet arbejdskraft. frisør er ikke en beskyttet titel. han ville aldrig selv
ansætte ufaglært arbejdskraft, og de seriøse saloner gør det heller ikke.
poul monggaard har forklaret bl.a., at han er formand for dansk frisørforbund, hvilket han
har været i 18 år. forbundets overenskomst med frisørmesterforeningen rækker tilbage til
1911. han er ikke selv frisøruddannet.
han er bekendt med, at der i større saloner kan være ansat administrativt personale og skole-
piger, der tager sig af f.eks. kaffebrygning, rengøring, vask og sammenlægning af håndklæ-
der. hårvask er et led i uddannelsen og skal læres fra starten. i overenskomsten findes der
ikke lønsatser for ufaglærte. hvis man udfører frisørarbejde, skal det lønnes efter overens-
komsten. begrebet ufaglært bruges ikke i overenskomsten. det er frisørmesteren selv, der be-
stemmer, hvem han vil ansætte. uanset om det er ufaglært arbejdskraft, der ansættes, skal der
udbetales svendeløn, hvis der udføres frisørarbejde. en svend er ansat til at lave frisørarbejde.
man kan godt være svend uden at have en faglig uddannelse. man kan godt udføre frisørar-
bejde, uden at være omfattet af den foreliggende overenskomst. man kan f.eks. være omfattet
af en ”gul” overenskomst, eller man kan være ansat i en salon, der ikke er overenskomstdæk-
ket overhovedet.
højesterets begrundelse og resultat
a og frisørsalonen x ved b underskrev den 1. april 2005 en uddannelsesaftale i henhold til
lov om erhvervsuddannelser. efter denne aftale blev a ansat som frisørelev med arbejdsste-
d/hovedarbejdssted på frisørsalonen x.
                                               - 4 -
arbejdsgiveren sendte uddannelsesaftalen til teknik- og serviceskolen i ishøj, som modtog
aftalen den 20. april 2005. salonen på x-vej var ikke godkendt som lærested, og skolen vide-
resendte derfor arbejdsgiverens ansøgning om godkendelse til frisørfagets fællesudvalg.
fællesudvalget sendte den 11. maj 2005 en rapport til arbejdsgiveren om lærestedets egnet-
hed, men rapporten blev ikke returneret, og fællesudvalget nåede ikke at træffe afgørelse, før
arbejdsgiveren ophørte som selvstændig erhvervsdrivende den 1. september 2005. det er
uoplyst, om salonen ville kunne være blevet godkendt som praktiksted, hvis arbejdsgiveren
havde fortsat sin virksomhed.
i perioden fra den 1. august til den 2. september 2005 gennemførte a som led i uddannelsen
et skoleforløb efter indkaldelse fra teknik- og serviceskolen i ishøj. hun afholdt endvidere i
juli og september 2005 i alt 3 ugers ferie.
ved brev af 12. oktober 2005 orienterede frisørfagets fællesudvalg dansk frisør & kosmeti-
ker forbund om, at frisørsalonen ikke var godkendt som egnet lærested. i anledning heraf
skrev forbundet den 18. oktober 2005 til danmarks frisørmesterforening med krav om beta-
ling af bl.a. svendeløn i stedet for elevløn.
tre dommere – asbjørn jensen, lene pagter kristensen og jytte scharling – udtaler herefter:
det er efter lov om erhvervsuddannelser ikke en betingelse for at indgå en uddannelsesaftale,
at arbejdsstedet på forhånd er godkendt som praktiksted, og en ansøgning om godkendelse
kan derfor – som i den foreliggende sag – indsendes sammen med en uddannelsesaftale ind-
gået under forudsætning af, at virksomheden godkendes som praktiksted.
vi finder, at der under de foreliggende omstændigheder er indgået en for begge parter bin-
dende uddannelsesaftale, og at ansættelsesforholdet derfor efter elevstillingens karakter og
forløb skal bedømmes efter reglerne i lov om erhvervsuddannelser.
det forhold, at der som følge af arbejdsgiverens insolvens ikke blev truffet en afgørelse om
godkendelse af salonen som lærested, kan efter vores opfattelse ikke i sig selv begrunde, at a
ikke er bundet af den indgåede uddannelsesaftale, herunder vilkåret om elevløn. forholdet
udgør derimod en misligholdelse, som berettiger hende til at ophæve uddannelsesaftalen og
kræve erstatning eller godtgørelse af arbejdsgiveren for manglende opfyldelse af de påtagne
                                                - 5 -
uddannelsesforpligtelser, jf. herved erhvervsuddannelseslovens § 65. da et sådant krav ikke er
omfattet af konkurslovens § 95, kan kravet ikke gøres gældende mod lønmodtagernes ga-
rantifond, og vi stemmer herefter for at stadfæste dommen.
dommerne vibeke rønne og oliver talevski udtaler:
vi er enige med flertallet i, at det efter erhvervsuddannelsesloven ikke er en betingelse for at
indgå en uddannelsesaftale, at arbejdsstedet på forhånd er godkendt som praktiksted, og at en
uddannelsesaftale således gyldigt kan indgås under forudsætning af, at virksomheden god-
kendes som praktiksted. vi finder, at erhvervsuddannelseslovens regler om bl.a. ophævelse af
uddannelsesaftaler ikke er til hinder for, at eleven efter omstændighederne – ud fra aftale- og
ansættelsesretlige regler og grundsætninger om ugyldighed – påberåber sig, at uddannelses-
aftalens vilkår om aflønning ikke er bindende, hvis forudsætningen om virksomhedens god-
kendelse som praktiksted svigter, jf. herved også mæglingsaftalen af 27. oktober 2005 mellem
danmarks frisørmesterforening og dansk frisør & kosmetiker forbund.
vi lægger efter as forklaring til grund, at hun kun accepterede den løn, som hun fik for sit
arbejde i frisørsalonen, fordi hun var under uddannelse, og at hun gik ud fra, at frisørsalonen
var godkendt som lærested.
på denne baggrund var det efter vores opfattelse bestemmende for as beslutning om at indgå
uddannelsesaftalen med vilkår om aflønning som elev, at frisørsalonen var eller ville blive
godkendt som lærested, således at arbejdet i frisørsalonen kunne danne grundlag for hendes
uddannelse som frisør. vi lægger til grund, at b må have været klar over denne forudsætning,
som aldrig blev opfyldt. efter as forklaring lægger vi endvidere til grund, at hun begyndte
forfra i uddannelsesforløbet, da hun senere fik en ny elevplads. vi finder, at b under de fore-
liggende omstændigheder må bære risikoen for, at den nævnte forudsætning svigtede. dette
gælder, selv om b ophørte som selvstændig erhvervsdrivende den 1. september 2005, således
at det er uoplyst, om frisørsalonen ville være blevet godkendt som lærested, hvis arbejdsgi-
veren havde fortsat sin virksomhed.
vi finder herefter, at a ikke er bundet af uddannelsesaftalens vilkår om aflønning som elev. a
har derfor krav på en højere aflønning for det arbejde, som hun udførte for virksomheden.
efter hendes forklaring om karakteren af hendes arbejde i virksomheden finder vi, at vederla-
                                               - 6 -
get herfor passende kan fastsættes til mindstelønnen (svendelønnen) efter den kollektive over-
enskomst på området, som gælder for såvel faglærte som ufaglærte frisører.
som sagen er forelagt, finder vi herefter, at a har krav på efterbetaling af 58.600 kr. dette
krav er efter sin karakter omfattet af konkurslovens § 95, stk. 1, nr. 1 og 4, og dermed også af
garantien efter § 2 i lov om lønmodtagernes garantifond, idet garantien dog ikke omfatter
den del af kravet, som arbejdsgiveren skulle have indeholdt i kildeskat m.v.
vi stemmer derfor for at tage lønmodtagernes garantifonds subsidiære påstand til følge.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal dansk frisør & kosmetiker forbund som mandatar for
a betale 40.000 kr. til lønmodtagernes garantifond.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                        afsagt mandag den 22. oktober 2012
sag 66/2011
(1. afdeling)
dong energy power a/s
(advokat torben bagge)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat kim lundgaard hansen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 3. afdeling den 17. januar 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, per walsøe, jon stokholm, henrik
waaben og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, dong energy power a/s, har gentaget sin påstand.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
anbringender
dong energy power har særlig anført, at myndighederne har udvist en passivitet, som har
afskåret dem fra at kræve efterbetaling i anledning af kraftvarmeværkernes ulovlige anven-
delse af det såkaldte merbrændselsprincip i den periode, sagen angår. den øverste afgifts-
myndighed forholdt sig på et fuldt oplyst grundlag passivt over for denne ulovlige afgifts-
beregning, og en sådan passivitet må sidestilles med en positiv afgørelse, som virksomheden
kan støtte ret på i henhold til den forvaltningsretlige lighedsgrundsætning. told- og skattesty-
relsens passivitet har i hvert fald bibragt i/s vestkraft en berettiget forventning om, at styrel-
sen de facto havde godkendt opgørelsesmetoden.
                                               - 2 -
skatteministeriet har navnlig anført, at der ikke skal ske tilbagebetaling, da herningværket
ikke har betalt for meget i afgift i den periode, sagen angår, men derimod (alt) for lidt. der er
ikke etableret nogen bindende administrativ praksis, hvorpå der kan støttes ret, og der er intet
grundlag for at påberåbe sig nogen retsbeskyttet forventning.
supplerende sagsfremstilling
i det brev, som esbjerg distriktstoldkammer sendte til told- og skattestyrelsen den 19. april
1990, er det yderligere anført bl.a.:
       ”derudover er der også fejl i afregningen for herningværket.
       problemstillingen for herningværket er nogenlunde den samme som for esbjergværket.
       vestkraft bruger også her merbrændselsforbrugsprincippet. det skal dog bemærkes, at
       vestkraft fejlagtigt indregner fragtomkostningerne i beregningen af kulafgiften. bag-
       grunden for denne fremgangsmåde er, at motiveringen for opførelsen af herningværket
       er udnyttelsen af overskudsvarmen ved el-produktion. derfor belastes fjernvarmen med
       alle fragtomkostningerne.
       beregningen af kulafgiften for herning foregår ved at udregne fjernvarmens andel af det
       samlede kulforbrug i kr i stedet for tons og her medregnes fragten fra esbjerg til her-
       ning.
       da kulafgiften er en mængdeafgift, er det toldkamrets opfattelse, at fragten ikke skal
       med i beregningen af kulafgiften.
       for 1988 er der afregnet ca 15 mio kr for lidt i kulafgift, hvis reglerne om afgiftsfrita-
       gelse til elproduktion overholdes, mens der vil være tale om en tilbagebetaling på knap
       6 mio kr, hvis princippet om merbrændselsforbruget anvendes fuldt ud.
       forholdet mellem merbrændselsforbruget og varmefordelen er nogenlunde konstant i de
       enkelte år.
       toldkamret har således opgjort det yderligere afgiftstilsvar for perioden 1987 – 1989
       vedr esbjergværket til 130,9 mio kr. med hensyn til herningværket må det forventes, at
       der skal efterreguleres ca 15 mio. kr. pr år i perioden 1987 – 1989, dvs 45 mio kr.”
i et brev af 30. maj 1995 fra vestkraft til told- og skatteregion esbjerg anmodede selskabet
om en afklaring af problematikken om beregning af energi- og co2-afgifter af brændselsfor-
bruget på herningværket. den direkte anledning var, at vestkraft i begyndelsen af august
1995 skulle træffe afgørelse om gennemførelse af et træfyringsprojekt på herningværket.
man anmodede derfor om en hurtig afklaring af afgiftsproblematikken og anførte bl.a.:
                                                - 3 -
      ”ang. herningværket - beregning af energi- og co2-afgifter.
      med henvisning til telefonsamtalen den 29. maj 1995 med deres hr. niels møller skal
      vi herved anmode om en afklaring af problematikken omkring beregningen af energi-
      og co2-afgifter af brændselsforbruget på herningværket.
      problematikken omkring afgiftsberegningen blev i øvrigt rejst allerede i august 1990 i
      forbindelse med afslutningen af afgiftskontrollen.
      som udgangspunkt er kul- og olieforbruget på herningværket afgiftspligtigt. jf. lovbe-
      kendtgørelse nr. 544 af 22. juni 1994, § 7, stk. 1, er der dog afgiftsfritagelse for den del
      af det samlede forbrug af afgiftspligtige varer, der medgår til fremstilling af elektricitet,
      og som indregnes i elektricitetsprisen.
      afgiftsfritagelsen for brændsel til elektricitet har været gældende siden afgifternes ind-
      førelse og har været fortolket på den måde, at det totale brændselsforbrug (mængder)
      fordeles på el (afgiftsfri) og varme (afgiftspligtig) i samme forhold, som brændselsud-
      giften (i kroner) fordeles på de to produkter.
      denne metode vil normalt være en rimelig måde at fordele det totale brændselsforbrug
      på afgiftsfri og afgiftspligtig andel, idet der som regel anvendes den samme brændsels-
      pris (kr./gj) ved fordeling af brændselsudgiften på el og varme.
      på herningværket er dette dog ikke tilfældet, idet udgiften til transport af brændsel fra
      esbjerg til herning betragtes som en del af brændselsudgiften og udelukkende belaster
      fjernvarmens andel af brændselsudgiften. hvis det totale brændselsforbrug på herning-
      værket fordeles på afgiftsfri og afgiftspligtig andel efter energiindhold/mængder (svarer
      til fordeling af brændselsudgiften ekskl. transportudgift), bliver det afgiftspligtige for-
      brug 29,04 % af det totale brændselsforbrug.
      når det afgiftspligtige forbrug beregnes i henhold til gældende fortolkning (dvs. fjern-
      varmens andel af brændselsudgiften inkl. transportudgifter), bliver den afgiftspligtige
      andel 39,25 % af det totale brændselsforbrug.
      med de p.t. gældende afgiftssatser er afgiften beregnet efter gældende fortolkning 64,7
      mio.kr./år. hvis transportudgiften holdes ude af afgiftsberegningen, bliver afgiften 47,9
      mio.kr./år.”
regionen forelagde vestkrafts brev for told- og skattestyrelsen ved brev af 27. juni 1995. i
det svar, som styrelsen sendte den 24. juli 1995 til regionen, hedder det bl.a.:
      ”grundlaget for fordelingen af forbruget af kul på kraftvarmeværker er som anført af
      regionen kulafgiftslovens § 7, stk. 1, hvorefter kraftvarmeværker er fritaget for afgift af
      den del af det samlede forbrug af afgiftspligtige varer, der medgår til fremstilling af el,
      og som indregnes i elektricitetsprisen.
                                                 - 4 -
       dette indebærer, at den forbrugte mængde kul, som indgår i kalkulationen af elektrici-
       tetsprisen, der godkendes af elprisudvalget, er fritaget for afgift.
       den afgiftspligtige mængde skal herefter opgøres som forskellen mellem det samlede
       forbrug af kul og den forbrugte mængde kul til elfremstilling, jf. reglerne ovenfor.
       fordelingen af brændselsforbruget i de centrale kraftvarmeværker er dermed i praksis
       reguleret i anden lovgivning (elforsyningsloven og varmeforsyningsloven). dette gæl-
       der både for forbruget af afgiftsbelagt og ikke-afgiftsbelagt brændsel, som fx træ.
       med hensyn til det af regionen tidligere rejste spørgsmål vedrørende kraftvarmefordelen
       kan det oplyses, at dette forhold er blevet taget op til anden side.”
regionen sendte en kopi af dette svar til vestkraft den 1. august 1995, og i et brev af 14. au-
gust 1995 fra vestkraft til regionen hedder det bl.a.:
       ”told- og skattestyrelsens svar efterlader for os ingen tvivl om, at det er den mængde-
       mæssige fordeling af anvendt brændsel til el og varme, der skal være grundlag for af-
       giftsberegningen.
       den hidtil anvendte metode, hvor brændselsudgiftens fordeling på el og varme er
       grundlag for beregning af afgifter, er altså ikke korrekt.
       som vi læser svaret fra told- og skattestyrelsen, skal det afgiftspligtige brændsel be-
       regnes således:
                totalforbrug af afgiftspligtigt brændsel                xxxxx tons
                - brændsel, der indregnes i elektricitetsprisen         -xxxx tons
                rest brændsel, der indregnes i varmeprisen
                = afgiftspligtigt brændsel                              xxxxx tons
       i svaret fra told- og skattestyrelsen er kun omtalt kulafgiftens beregning, men vi går ud
       fra, at alle afgifter fortsat skal beregnes på samme grundlag.
       hvis de er uenig i vor tolkning af svaret fra told- og skattestyrelsen, hører vi gerne fra
       dem. har vi ikke hørt fra dem inden 1. september 1995, vil vi tillade os at gå ud fra, at
       de er indforstået med ovenstående beregningsmodel.”
dette brev er den 17. august 1995 påført en påtegning, hvoraf det fremgår, at en medarbejder
hos regionen havde drøftet sagen med en medarbejder i lovteknisk afdeling, og at de begge
var enige i vestkrafts fortolkning af styrelsens svar, hvilket samme dag blev meddelt vest-
kraft.
                                               - 5 -
som anført af landsretten anmodede vestkraft herefter ved brev af 28. september 1995 om
tilbagebetaling af for meget betalt afgift for perioden fra den 1. januar 1990 til den 31. juli
1995.
højesterets begrundelse og resultat
herningværket har i den periode, sagen angår, begået to fejl ved beregning og indbetaling af
energiafgift. for det første har værket begået den fejl at opgøre afgiftsgrundlaget ud fra det
såkaldte merbrændselsprincip, selv om kraftvarmefordelen blev delt mellem el og varme, og
værket har som følge heraf betalt for lidt i afgift. for det andet har værket begået den fejl at
lade udgiften til transport af brændsel fra esbjerg til herning indgå i beregningen af afgiften
på brændsel. den samlede konsekvens af disse fejl er, at herningværket løbende har betalt for
lidt i afgift – som allerede konstateret af esbjerg distriktstoldkammer i 1990.
det følger af dansk rets almindelige regler om modregning af fordringer, der udspringer af
samme retsforhold (konnekse fordringer), at krav, som de to fejl måtte udløse på henholdsvis
efterbetaling og tilbagebetaling, løbende i perioden har stået udlignelige over for hinanden på
en sådan måde, at tilbagebetalingskravet kan bringes til ophør ved modregning med det større
efterbetalingskrav med den virkning, at tilbagebetalingskravet løbende anses for udslukt.
spørgsmålet under sagen er, om en forvaltningsretlig lighedsgrundsætning eller et forvalt-
ningsretligt forventningsprincip er til hinder for, at skatteministeriet gør et krav om efterbeta-
ling gældende til kompensation over for herningværkets (nu dong energy powers) krav om
tilbagebetaling.
skatteministeriet har i 1998 ud fra obligationsretlige overvejelser besluttet ikke aktivt at gøre
krav på efterbetaling over for kraftvarmeværker, der i perioden har betalt for lidt som følge af
en forkert opgørelse af afgift efter merbrændselsprincippet. en sådan undladelse af aktivt at
forfølge et efterbetalingskrav kan imidlertid ikke ud fra en lighedsgrundsætning afskære
skatteministeriet fra at gøre kravet gældende til kompensation over for herningværkets kon-
nekse tilbagebetalingskrav.
højesteret tiltræder, at det ikke er godtgjort, at der i den periode, sagen angår, har foreligget
en administrativ praksis, der afskærer skatteministeriet fra i forbindelse med tilbagebetalings-
anmodningen at stille krav om, at den faktisk betalte afgift er opgjort i overensstemmelse med
                                               - 6 -
lovgrundlaget. myndighederne har ikke udvist en passivitet, som kan sidestilles med en posi-
tiv afgørelse. det tiltrædes endvidere, at heller ikke den omstændighed, at andre værker i den
samme periode som følge af afgiftsmyndighedernes manglende indgriben har betalt for lidt i
afgift, ud fra en forvaltningsretlig lighedsgrundsætning kan begrunde, at dong energy po-
wer har krav på en afgiftsberegning i strid med loven.
herningværkets afregning efter merbrændselsprincippet var klart i strid med loven og myn-
dighedernes udmeldinger. myndighederne har på intet tidspunkt truffet afgørelse eller givet
værket nogen meddelelse, som kunne understøtte en forventning om, at fremgangsmåden ville
blive accepteret. værket anmodede i 1995 myndighederne om en afklaring vedrørende af-
giftsberegning, og der er heller ikke i øvrigt grundlag for at fastslå, at værket i perioden ud fra
en retsbeskyttet forventning kunne indrette sig i berettiget tillid til, at den afgift, værket betal-
te, ville blive accepteret.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal dong energy power a/s betale 1.000.000 kr. til
skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
fredag den 25. september 2015 kl. 9.00 blev retten sat på sædvanligt sted i offentligt rets-
møde. retten beklædtes af højesteretsdommerne: lene pagter kristensen, jytte scharling,
michael rekling, lars hjortnæs og kurt rasmussen, førstnævnte som retsformand. protokol-
sekretær: christian schrøder.
der foretoges:
sag 253/2014
(2. afdeling)
advokatnævnet
(advokat martin simonsen)
mod
advokat a
(selv)
fortsat fra 23. september 2015.
retsformanden, lene pagter kristensen, bemærkede, at hun efter sagens optagelse til dom er
blevet opmærksom på, at hun i 2013 er udpeget som suppleant for formanden for advokat-
nævnet. hun har aldrig været i funktion som sådan eller i øvrigt været inddraget i nævnets
arbejde eller anliggender.
der blev efter drøftelse afsagt sålydende af dommerne lene pagter kristensen, jytte
scharling, michael rekling, lars hjortnæs og kurt rasmussen vedtagne
                                       k e n d e l s e:
i sagen er der rejst kritik af advokatnævnets sagsbehandlingstid, og advokat a har anført
bl.a., at sagsbehandlingstiden skal medføre formildelse af en eventuel sanktion. under hensyn
                                               - 2 –
hertil sammenholdt med, at lene pagter kristensen er suppleant for formanden for advokat-
nævnet, foreligger der omstændigheder, som er egnede til at rejse tvivl om lene pagter
kristensens fuldstændige upartiskhed. herefter findes det rettest, at lene pagter kristensen
viger sit sæde, jf. retsplejelovens § 61.
                                          thi bestemmes:
lene pagter kristensen viger sit sæde.
i medfør af retsplejelovens § 320 besluttedes, at statskassen skal erstatte de udgifter, som
parterne uden egen skyld er blevet påført som følge af den forgæves gennemførte hovedfor-
handling. beløbet fastsættes til 12.000 kr. til hver af parterne.
sagen blev herefter udsat på fornyet berammelse til hovedforhandling med andre dommere.
retten hævet.


text:
- pej
                                      udskrift
                                          af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
                                        dom
afsagt den 30. august 2017
v-102-10
                                dotchirne pidpriemstvo
                                konditerska korporatzia "roshen"
                                (advokat susie p. arnesen)
                                mod
                                ankenævnet for patenter og varemærker
                                (advokat henrik nedergaard thomsen)
                                og
v-34-11
                                ferrero s.p.a.
                                (advokat klaus h. lindblad/ v advokat annette rasmus-
                                sen)
                                mod
                                                -2-
                                    dotchirne pidpriemstvo roshen
                                    (advokat susie p. arnesen)
sagernes baggrund og parternes påstande
sagen drejer sig om indsigelser fra dotchirne pidpriemstvo konditerska korporatzia "ro-
shen" (herefter kaldet ”roshen”) imod, at ankenævnet for patenter og varemærker har stad-
fæstet patent- og varemærkestyrelsens afgørelse om at nægte registrering af mærket
mp900391 roshen <fig>, idet det blev vurderet som forveksleligt med det ældre mærke
mp688261 rocher <w>. ferrero s.p.a. (herefter kaldet ”ferrero”), der er indehaver af det
ældre mærke, rocher, er indtrådt som hovedintervenient, herunder med påstand om, at
det yngre mærke nægtes registrering.
dotchirne pidpriemstvo konditerska korporatzia "roshen" har i sagen v-102-10 nedlagt føl-
gende påstande:
principalt:            sagsøgte tilpligtes at anerkende, at designeringen af international va-
                       remærkeregistrering mp 900 391 meddeles endelig gyldighed i dan-
                       mark, således at sagsøgtes afgørelse af 25. august 2010 dermed omgø-
                       res.
subsidiært:            sagsøgte tilpligtes at anerkende, at designeringen af international va-
                       remærkeregistrering mp 900 391 meddeles delvis endelig gyldighed i
                       danmark i relation til ”cookies, biscuits, crackers, candies, honey,
                       sugar, bread, ice cream, spicery”, således at sagsøgtes afgørelse af 25.
                       august 2010 dermed delvist omgøres.
mere subsidiært:       sagsøgte tilpligtes at anerkende, at designeringen af international va-
                       remærkeregistrering mp 900 391 meddeles delvis endelig gyldighed i
                       danmark i relation til varer, der efter rettens skøn ikke kan anses for at
                       være ligeartede med ”pastry and confectionery, chocolate, pralines”,
                       som omfattet af intervenientens registrering nr. 688 261, således at
                       sagsøgtes afgørelse af 25. august 2010 dermed delvist omgøres.
                                               -3-
ankenævnet for patenter og varemærker har i sagen v-102-10 nedlagt følgende påstande:
over for sagsøgers principale påstand:
principalt:             frifindelse.
subsidiært:             hjemvisning.
over for sagsøgers subsidiære og mere subsidiære påstand:
principalt:             afvisning.
subsidiært:             frifindelse.
mere subsidiært:        hjemvisning.
hovedintervenienten, ferrero s.p.a., har i sagen v-34-11 nedlagt følgende påstande:
 1. sagsøger tilpligtes at anerkende, at varemærket roshen, som fremgår af international
    varemærkeregistrering mp 900 391, ikke kan registreres i danmark.
 2. sagsøger tilpligtes at anerkende, at brug af kendetegnet roshen, som vist i bilag hi: b
    og som fremgår af mp 900 391, udgør en krænkelse af hovedintervenientens rettigheder
    til varemærket og forretningskendetegnet rocher.
over for hovedintervenienten ferreros påstande har roshen i sagen v-34-11 nedlagt følgen-
de påstande:
påstand 1:
principalt:           afvisning.
subsidiært:           frifindelse.
mere subsidiært:      frifindelse for så vidt angår alle de varer, som ikke er omfattet af in-
                      tervenientens registrering nr. 688 261.
                                                  -4-
mest subsidiært:         frifindelse for så vidt angår de varer, der efter rettens skøn ikke kan
                         anses for at være ligeartede med ”pastry and confectionery, chocolate,
                         pralines”, som omfattet af intervenientens registrering nr. 688 261.
påstand 2:
principalt:         afvisning.
subsidiært:         frifindelse.
oplysningerne i sagerne
roshen er et ukrainsk baseret selskab, der sælger slik, chokolade og konfekture på det globa-
le marked. selskabet er ikke på nuværende tidspunkt repræsenteret i danmark.
ferrero er et italiensk selskab, der ligeledes sælger slik, chokolade, konfekture og andre be-
slægtede produkter. selskabet har en række sub-brands, herunder f.eks. nutella, og det i sa-
gen omtvistede ferrero rocher. selskabet er til stede på det danske marked. selskabet er in-
dehaver af mærket mp688261 rocher <w>, for hvilket danmark er designeret.
sagens forløb ved patent- og varemærkestyrelsen
den 20. juni 2006 indgav roshen ansøgning om international registrering af mærket roshen
<fig> med danmark som designeret land:
patent- og varemærkestyrelsen modtog underretning om det den 9. november 2006 og va-
remærket blev publiceret i dansk varemærketidende den 30. januar 2008. varemærket om-
fattede klasse 30: confectionery, pastry, cookies, biscuits, crackers candies, chocolate, honey,
sugar bread, ice cream, spicery.
                                               -5-
den 31. marts 2008 gjorde ferrero indsigelser mod registreringen af mærket. roshen og
ferrero afgav efterfølgende hver især en række indlæg til patent- og varemærkestyrelsen. i
forbindelse med sagens oplysning blev ferrero i et brev af 21. oktober 2008 bedt om at do-
kumentere, at mærket rocher blev anvendt selvstændigt, og ikke kun i forbindelse med
mærket ferrero. ferrero besvarede patent- og varemærkestyrelsens henvendelse ved et brev
af 19. december 2008. efter udvekslingen af synspunkter og materiale mellem parterne optog
patent- og varemærkestyrelsen den 21. april 2009 sagen til afgørelse. styrelsen traf herefter
afgørelse den 15. oktober 2009. styrelsen tog indsigelsen til følge og ophævede registrering af
mærket roshen i sin helhed.
roshen ankede patent- og varemærkestyrelsens afgørelse ved en ankeskrivelse af 14. de-
cember 2009. parterne udvekslede herefter yderligere synspunkter i forbindelse med ankesa-
gens behandling og ankenævnet for patenter og varemærker traf herefter afgørelse den 25.
august 2010. ankenævnet udtalte:
         ”… resumé:
         an 2009 00031 - mp900391 - roshen <fig> - forvekslelighed
         indehaver af varemærket mp688261 rocher <w> har gjort indsigelse mod den fo-
         reløbige registrering af mærket mp900391 roshen <fig> med henvisning til, at
         mærkerne er forvekslelige, idet der er tale om identiske varer i den ansøgte klasse.
         patent- og varemærkestyrelsen tog indsigelsen til følge og ophævede den foreløbige
         registrering i sin helhed. denne afgørelse blev indbragt for ankenævnet for patenter
         og varemærker, som stadfæstede afgørelsen.
         kendelse:
         år 2010, den 25. august afsagde ankenævnet for patenter og varemærker
         (hans chr. thomsen, michael dorn, steffen gulmann og jens schovsbo)
         følgende kendelse i sagen an 2009 00031
                                       -6-
      klage fra        dotchirne pidpriemstvo ”konditerska korporatzia ”roshen”
               v/sandel, løje & wallberg
      over
      patent- og varemærkestyrelsens afgørelse af 15. oktober 2009 vedr. sagen
      mp900391 roshen <fig>
      for:
      ferrero s.p.a., italien
      v/awapatent a/s
ankenævnet har behandlet sagen skriftligt.
ankenævnet udtaler:
det skal indledningsvist bemærkes, at ankenævnet ikke har fundet anledning til
mundtlig forhandling.
af de grunde, der er anført af patent - og varemærkestyrelsen, og idet det for an-
kenævnet fremførte ikke kan føre til et andet resultat, stadfæster ankenævnet den
påklagede afgørelse.
         herefter bestemmes:
         den påklagede afgørelse stadfæstes.
sagens baggrund:
den 9. november 2006 notificerede world intellectual property organization (wi-
po) patent- og varemærkestyrelsen om, at dotchirne pidpriemstvo ”konditerska
korporatzia ”roshen”, som indehaver af den internationale registrering mp900391
roshen <fig>, havde designeret danmark den 20. juni 2006.
varemærket blev efterfølgende publiceret i dansk varemærketidende den 30. janu-
ar 2008.
varemærket omfatter:
klasse 30: confectionery, pastry, cookies, biscuits, crackers, candies, chocolate, hon-
ey, sugar, bread, ice cream, spicery.
                                         -7-
den 31. marts 2008 gjorde internationalt patent-bureau a/s indsigelse på vegne
ferrero s.p.a. mod gyldigheden af registreringen i danmark. indsiger har henvist
til varemærkelovens § 15. indsiger har begrundet indsigelsen med, at indehavers
mærke roshen er forveksleligt med indsigers ordmærke rocher, mp688261.
indsigelsen blev yderligere begrundet i brev af 3. juni 2008, hvori indsiger gjorde
gældende, at der foreligger såvel varesammenfald som mærkelighed mellem indsi-
germærket rocher og indehavermærket roshen. mærkerne fremstår således
meget ens ud fra de visuelle og auditive indtryk, og der foreligger samtidig identitet
mellem de varer, der er omfattet af de to varemærker. indsiger har endvidere efter-
følgende indsendt dokumentation for og forklaring på, at mærket rocher er et
velkendt varemærke.
indehaver imødegik i brev af 16. oktober 2008 indsigelsen, og indehaver bestred så-
ledes, at der er lighed mellem de to mærker roshen og rocher, idet det blev an-
ført, at det lydlige og begrebsmæssige indtryk af mærkerne adskiller dem fra hin-
anden. ligesom den figurlige udformning af indehavers mærke adskiller dette vi-
suelt fra indsiger mærke. endelig anførte indehaver, at betegnelsen rocher alene
ikke er et velkendt varemærke for indsiger, og at det alene er indsigers samlede
mærker ferrero rocher, der har opnået denne status.
den 15. oktober 2009 traf patent- og varemærkestyrelsen afgørelse i sagen. styrelsen
tog indsigelsen til følge og ophævede mærket i sin helhed. afgørelsen blev begrun-
det med følgende:
”…2.         lovgrundlaget
ifølge varemærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2 er et varemærke udelukket fra registrering,
hvis
           ”der er risiko for forveksling, herunder at det antages, at der er en forbindelse
           med det ældre varemærke, fordi det yngre mærke er identisk med eller ligner det
           ældre varemærke, og varerne eller tjenesteydelserne er af samme eller lignende
           art."
3.      vurdering og konklusion
indehavers mærke:                                           (mp612347)
                                       -8-
 registreret for:           klasse 30: ” confectionery, pastry, cookies, biscuits,
                            crackers, candies, chocolate, honey, sugar, bread, ice
                            cream, spicery.”
indsigers mærke:     rocher <w>         (mp688261)
 registreret for:           klasse 30: ”coffee, tea, sugar, rice, tapioca, sago, coffee
                            substitutes; flour and milled cereal products (except for
                            fodder); bread, biscuits, cakes, pastry and confectionery,
                            edible ice; honey, treacle; yeast, baking powder; cooking
                            salt, mustard; pepper, vinegar, sauces; spices; ice for re-
                            freshment, cocoa, cocoa products, namely paste for co-
                            coa drinks, chocolate paste, toppings and, particularly,
                            chocolate toppings, chocolate, pralines, chocolate articles
                            for use as christmas tree decorations, food products
                            consisting of an edible chocolate casing filled with alco-
                            hol, sweet products, pastries, including fine and long-
                            life pastries; chewing gum, sugar-free chewing gum,
                            sugar-free sweets.”
indehavers mærke indeholder en gengivelse af et bånd eller banner, hvor ordet ro-
shen er anført. banneret/båndet er dog en ret simpelt figurlig udformning, og or-
det roshen fremtræder synsmæssigt som det dominerende i indehavers mærke.
ordet roshen i indehavers mærke og indsigers mærke rocher består begge af
seks bogstaver og fremtræder synsmæssigt derfor lige lange. mærkernes to begyn-
delsesbogstaver er identiske og i alt fire ud af seks bogstaver er identiske. der er
derfor en vis synsmæssig lighed mellem mærkerne.
på fransk betyder indsigermærket rocher ”klippe” eller ”fjeld”, jf. gyldendals
ordbog. rocher kan også betyde ”kage” eller ”bagværk”. det er styrelsens vurde-
ring, at en almindelig oplyst, rimeligt velunderrettet gennemsnitsforbruger i dan-
mark ikke kender betydningen af rocher som en ”kage” eller ”bagværk”. gen-
nemsnitsforbrugeren vil måske kende betydningen af rocher som ”klippe” eller
”fjeld”.
                                        -9-
indehavers mærke roshen ses ikke at have en betydning. den begrebsmæssige
betydning af indsigermærket kan derfor ikke tillægges afgørende vægt ved vurde-
ringen af mærkernes forvekslelighed.
ved sammenligningen af det lydlige indtryk af mærkerne, er det udgangspunktet,
at mærkerne må vurderes ud fra danske udtaleregler. for indsigers mærke ro-
cher kan der dog også lægges vægt på den franske udtale, da det ikke kan ude-
lukkes, at betydningen af rocher som ”klippe” eller ”fjeld” på fransk er kendt i
danmark, og at rocher som følge heraf også vil blive udtalt på fransk. indehavers
mærke har ikke nogen betydning hverken på dansk eller engelsk, og der er derfor
ingen grund til at antage, at mærket i danmark vil blive udtalt på engelsk, som an-
ført af indehaver.
både indsigers mærke rocher og indehavers mærke roshen udtales med to
stavelser, ro og henholdsvis cher og shen. ch og sh udtale på dansk begge of-
te ”sj”, f.eks. i ordene ”chef” og ”sherif”, ligesom navnet natasja også kan staves
natasha. hvis ordet rocher udtales på fransk ligger udtalen af ch også meget
tæt på den danske udtale ”sj”. forskellen i udtalen af de to mærker ses altså først og
fremmest i det sidste bogstav henholdsvis n og r, der enten udtales meget forskel-
ligt, eller hvis rocher udtales på fransk slet ikke udtales. der er en således en lig-
hed i mærkerne udtale, da de udtales tilnærmelsesvist ens med undtagelse af det
sidste bogstav.
indsiger har under skriftvekslingen anført, at mærket rocher er et stærkt indar-
bejdet mærke, og har indsendt materiale til dokumentation herfor. materialet om-
handler brugen af mærket ferrero rocher og tjener således ikke til dokumen-
tation for, at rocher alene er et stærkt mærke. heller ikke det indsendte materia-
le, der viser søgeresultater fra søgemaskinen google, kan dokumentere, at rocher
alene er velkendt. styrelsen har derfor ikke tillagt materialet vægt ved vurderingen
af styrken af mærket rocher.
både rocher og roshen er registreret for varerne ”confectionery, pastry, bis-
cuits, chocolate, honey, sugar, bread,” i klasse 30. varerne ”cookies, crackers, candi-
es, ice cream, spicery” i indehavers registrering er omfattet af begreberne ” biscuits,
cakes, confectionery, edible ice, spices” i indsigersregistrering. der er således fuld-
stændigt varesammenfald for hele indehavers registrering.
efter en samlet vurdering af ligheden mellem mærkerne og sammenfaldet af varer,
vurderer styrelsen, at mærkerne rocher og roshen ligner hinanden i et sådant
                                        - 10 -
omfang, at der er risiko for forveksling, herunder risiko for, at der antages en for-
bindelse mellem mærkerne.
indsigelsen tages herefter til følge, og designeringen erklæres ugyldig.
afgørelsen er truffet i medfør at varemærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2…”
denne afgørelse blev ved brev af 14. december 2009 fra indehaver dotchirne pid-
priemstvo ”konditerska korporatzia ”roshen” v/sandel, løje & wallberg indbragt
for ankenævnet for patenter og varemærker med følgende påstand:
”… styrelsens afgørelse af 15. oktober 2009 omgøres, således at den nedlagte indsi-
gelse afvises og designeringen af danmark under mp900931 roshen (fig) god-
kendes i sin helhed.
anbringender
 til støtte for ovennævnte påstand gøres det gældende, at de af indsiger under ind-
sigelsen påberåbte varemærker ikke kan anses som forvekslelige med klagers mær-
ke, idet der ikke foreligger mærke-lighed, som påkrævet i henhold til varemærkelo-
vens § 15…”
i brev af 18. januar 2010 blev klagen yderligere begrundet med følgende:
”… til støtte for vores påstand om omgørelse af styrelsens afgørelse af 15. oktober
2009, bilag 1, gøres det gældende, at der ikke foreligger tilstrækkelig forvekslelig-
hed mellem de af indsiger påberåbte varemærker og appellantens mærke, og at ind-
sigelsen derfor burde have været afvist.
der er simpelthen ikke tilstrækkelige lighedspunkter mellem de to mærker til at
mærke-lighed kan statueres. mærke-lighed vurderes ud fra tre hovedelementer, vi-
suelt, fonetisk og konceptuel lighed.
visuelt:
i nærværende sag er der tale om et figurmærke overfor et ordmærke. der skal der-
for ved vurderingen af de to mærker overfor hinanden tages hensyn ikke blot til de i
mærkerne indeholdte ord/bogstaver, men tillige til det figurlige element i appellan-
tens mærke. dette mærke domineres i øvrigt klart af det figurlige element, uanset at
                                         - 11 -
styrelsen i sin afgørelse betegner banneret som havende en ”ret simpel figurlig ud-
formning”. hvorvidt et figurligt element er dominerende eller ej, er imidlertid ikke
afhængig af, om figurelementet har en simpel udformning eller ej, men derimod af,
hvorvidt figurelementet af brugeren opfattes som et kendetegn eller ej. det vil være
tilfældet her.
den visuelle opfattelse af appellantens mærke vil således ikke være funderet i det
indeholdte ord, men derimod af helheden, samspillet mellem ord og figurelement.
desuden har det indeholdte ord også i sig selv en figurmæssig udformning, som der
ikke kan ses bort fra, idet ordet ikke er skrevet på en lige linie, men derimod følger
buen i det omkransende banner. det kan derfor fastslås, at de to mærker – uanset at
der kan være enkelte visuelle fælleselementer mellem indsigers ord og det i appel-
lantens figurmærke indeholdte ord - ikke er visuelt forvekslelige, idet appellantens
mærke indeholder væsentlige elementer, der visuelt adskiller det fra indsigers
mærke.
fonetisk:
udtalen af de to mærker adskiller sig ligeledes fra hinanden på væsentlige punkter.
for det første vil indsigers mærke blive udtalt på fransk, dvs. med tryk på anden
stavelse, uden slutkonsonanten r og med en tydelig ”e-lyd” i sidste stavelse. mod-
sat vil appellantens mærke blive udtalt enten på engelsk eller på dansk, hvilket be-
virker, at der vil være tryk på første stavelse, at vokalen ”o” nærmest vil blive udtalt
som ”å” samt at slutstavelsen vil blive udtalt med typisk svag slutstavelses-e ”øn”
[ro:'ʃe]        overfor            ['rɔ:ʃən]
lydligt adskiller de to mærker sig således ganske betydeligt fra hinanden.
konceptuelt:
indsigers mærke, ordet ”rochen”, betyder som bekendt bl.a. ”sten” eller ”klippe” på
fransk, en betydning, der er kendt af den almindelige danske forbruger. betydnin-
gen af dette ord i forbindelse med indsigers produkt understøttes da også af det fak-
tum, at indsigers produkter har form som en lille sten, der nærmest er dyppet i små
stykker grus eller klippe. markedsføringsmæssigt gør indsiger da også et stort
nummer ud af at illudere til bjerg eller klippe, idet produktet meget ofte markedsfø-
res stablet op som et bjerg eller en klippe.
ordet i appellantens mærke derimod, ”roshen” har ikke nogen kendt betydning.
det forhold, at det ene af de to mærker, der skal sammenlignes, har en kendt betyd-
ning og det andet ikke, kan neutralisere eventuelle visuelle og/eller fonetiske lighe-
der, hvilket er fastslået af ef-domstolen i flere forskellige afgørelser:
                                          - 12 -
t-292/01, præmis 53-54:
53:
hvad endelig angår sammenligningen af de omhandlede varemærker på det betydningsmæs-
sige plan, vækker ordmærket bass forestillinger om en sangers stemme eller et musikin-
strument, mens ordmærket pash – såfremt den relevante kundekreds tillægger det en klar
og bestemt betydning – kan forbindes med det tyske ord »pasch«, der er navnet på et ter-
ningspil. det kan herefter fastslås for det første, at de to varemærker ikke ligner hinanden på
det betydningsmæssige plan.
54:
det må endvidere antages, at de betydningsmæssige forskelle, der adskiller de to omhandlede
varemærker, i vidt omfang kan opveje de visuelle og fonetiske ligheder, der er nævnt ovenfor
i præmis 49 og 51. for at der kan blive tale om en sådan opvejning kræves det, at mindst et
af de omhandlede varemærker fra den relevante kundekreds’ synsvinkel har en klar og be-
stemt betydning, som denne kundekreds uden videre kan forstå. som der er blevet redegjort
for i ovenstående præmis, er dette tilfældet for ordmærket bass i nærværende sag. i mod-
sætning til, hvad appelkammeret har anført i den anfægtede afgørelses punkt 25, afkræftes
dette ikke af, at ordmærket ikke betegner nogen egenskab ved de varer, for hvilke registrerin-
gen af de omhandlede varemærker er blevet foretaget. dette forhold forhindrer ikke den rele-
vante kundekreds i uden videre at forstå ordmærkets betydning. det forhold, at det ikke er
sikkert, at ordmærket pash fra den relevante kundekreds’ synsvinkel har en klar og bestemt
betydning, som anført ovenfor, fordi terningspillet »pasch« ikke er kendt af alle, har heller
ingen betydning. for i vidt omfang at opveje visuelle og fonetiske ligheder mellem de om-
handlede varemærker er det nemlig tilstrækkeligt, at et af de omhandlede mærker har en så-
dan betydning, såfremt det andet mærke ikke har en sådan betydning eller blot har en helt
anden betydning.
t-185/02, præmis 54-58:
54:
hvad angår den visuelle og fonetiske lighed har sagsøgerne fremhævet, at de omhandlede
tegn hver er sammensat af tre stavelser, indeholder de samme vokaler, der er placeret ens og i
samme rækkefølge, og at de med undtagelse af henholdsvis bogstaverne »ss« og »r« også in-
deholder de samme konsonanter, der ligeledes er placeret ens. endelig er det af særlig betyd-
ning, at de to første stavelser samt det sidste bogstav er identiske. derimod adskiller udtalen
af dobbeltkonsonanten »ss« sig meget klart fra udtalen af konsonanten »r«. heraf følger, at
de to tegn visuelt og fonetisk ligner hinanden, men at graden af den fonetiske lighed er lav.
55:
begrebsmæssigt er ordmærket »picasso« særdeles velkendt af den relevante kundekreds,
da det er navnet på den berømte maler pablo picasso. ordmærket picaro kan af spanskta-
lende personer opfattes som bl.a. en henvisning til en personfigur i spansk litteratur, mens
                                            - 13 -
det er uden semantisk indhold for den ikke-spansktalende del (flertallet) af den relevante
kundekreds. tegnene ligner således ikke begrebsmæssigt hinanden.
56:
de begrebsmæssige forskelle kan under visse omstændigheder opveje de visuelle og fonetiske
ligheder mellem de omhandlede tegn. for at der kan blive tale om en sådan opvejning kræves
det, at mindst et af de omhandlede varemærker fra den relevante kundekreds’ synsvinkel har
en klar og bestemt betydning, som denne kundekreds uden videre kan forstå (bass-
dommen, jf. præmis 53 ovenfor, præmis 54).
57:
ordmærket »picasso« har for den relevante kundekreds et klart og bestemt semantisk
indhold. i modsætning til hvad sagsøgerne har anført, påvirkes relevansen af tegnets betyd-
ning med henblik på vurderingen af risikoen for forveksling i dette tilfælde ikke af den om-
stændighed, at denne betydning ikke vedrører de omfattede varer. maleren pablo picasso har
nemlig et sådant ry, at det ikke er sandsynligt at antage, at tegnet picasso som varemærke
for motorkøretøjer – i mangel af konkrete oplysninger om det modsatte – kan overskygge ma-
lerens navn i gennemsnitsforbrugerens bevidsthed på en sådan måde, at når denne forbruger
bliver konfronteret med tegnet picasso i sammenhæng med de pågældende varer, vil han i
fremtiden se bort fra tegnets betydning som et navn på maleren og hovedsagelig opfatte det
som et varemærke blandt andet for motorkøretøjer.
58:
heraf følger, at de begrebsmæssige forskelle mellem de omhandlede tegn i denne sag er egne-
de til at opveje de visuelle og fonetiske ligheder, der er anført i præmis 54 ovenfor.
de anførte eksempler er ikke udtømmende, men giver et billede af den praksis, som
ef-domstolen har udstukket omkring netop dette spørgsmål.
efter en samlet vurdering af visuel, lydlig og konceptuel lighed, må det derfor klart
konkluderes, at der ikke foreligger en sådan grad af mærke-lighed, at der kan statu-
eres forvekslelighed mellem indsigers og appellantens mærker. vi henviser i den
forbindelse desuden til det i vores indlæg af hhv. 16. oktober 2008 samt 27. marts
2009 anførte, som i det hele opretholdes her.
for god ordens skyld skal vi påpege, at det af indsiger påberåbte mærke ikke kan
anses for stærkt indarbejdet og dermed ikke kan nyde nogen form for udvidet be-
skyttelse. i tilknytning hertil er der også det forhold, at indsiger ikke anvender va-
remærket rocher som varemærke, men derimod altid anvender ordet i sammen-
sætningen med navnet ferrero og altid som figurmærke, dvs. som ferrero ro-
cher, jf. det i forbindelse med indsigelsen fremførte og jf. også vedlagte kopi. den
af indsiger påberåbte internationale registrering, nr. 688 261, kan derfor i princippet
                                       - 14 -
kræves udslettet i danmark, da mærket ikke ses at være i brug for de af registrerin-
gen omfattede varer.
på basis af ovenstående samt det under indsigelsessagen anførte skal vi således
henstille, at nævnet omgør styrelsens afgørelse, således at designeringen af dan-
mark under international registrering nr. 900 391 roshen (fig) opretholdes i sin
helhed…”
indklagede ferrero s.p.a. v/awapatent a/s har ved brev af 16. marts 2010 fremført
følgende:
”… under henvisning til ankenævnets brev af 18. januar 2010 med indsigers anke-
begrundelse, samt supplerende indlæg af 20. januar 2010, skal vi her fremkomme
med vores kommentarer.
indklagedes påstand:
patent- og varemærkestyrelsens afgørelse stadfæstes.
det fastholdes, at klagers mærke roshen <fig> og indklagedes mærke rocher
<ord> er forvekslelige.
vi henviser i den forbindelse til vores tidligere indlæg i sagen, herunder særligt vo-
res argumentation af 3. juni 2008.
der henvises ligeledes til patent- og varemærkestyrelsens afgørelse, hvoraf bl.a.
fremhæves at de sammenlignede mærker begge består af 6 bogstaver, hvoraf de to
første bogstaver er identiske og i alt 4 ud af 6 bogstaver er identiske. endvidere, at
hvad enten der anvendes franske eller danske udtaleregler, er det den overordnede
opfattelse at det lydlige udtryk af de sammenlignede mærker ligger meget tæt.
mærkerne udtales således tilnærmelsesvist ens med undtagelse af det sidste bog-
stav.
klager fremfører i sin anke at roshen mærket domineres af det figurlige element,
som af brugeren vil blive opfattet som et kendetegn. vi er som tidligere nævnt ikke
enige, idet det forekommer åbenlyst at dette ikke er tilfældet – roshen skrevet
med fede bogstaver vil naturligt fremstå som den dominerende del i mærket.
endvidere fremføres at der ikke er fonetisk lighed mellem mærkerne. det hævdes at
indklagedes mærke vil blive forstået (og dermed udtalt) på fransk. hertil må vi be-
mærke, at mærket roshen (udtalt på dansk idet betydningen er ukendt) ikke ’ad-
                                       - 15 -
skiller sig ganske betydeligt’ fra rocher, hvad enten dette udtales på dansk eller
fransk – men at vi desuagtet er uenige i at mærkets franske betydning er kendt i
danmark. som også udtalt i patent- og varemærkestyrelsens afgørelse, vil gennem-
snitsforbrugeren måske kende betydningen af rocher som ’klippe’, men vi mener
ikke at dette er særlig sandsynligt. generelt er der ikke i danmark noget godt kend-
skab til det franske sprog. selvom mange nok vil kende den engelske oversættelse af
’sten/klippe’, ’rock’, er der ikke nogen særlig nem eller umiddelbart nærliggende
kobling til betydningen af det franske ord ’rocher’.
ovenstående gør klagers henvisninger til tidligere eu-domstolsafgørelser grundlø-
se, da der i nærværende sag ikke er tale om to mærker, hvoraf det ene har en kendt
betydning og det andet ikke. vi henviser således til klagers eget fundne eksempel
fra t-185/02, præmis 56:
’de begrebsmæssige forskelle kan under visse omstændigheder opveje de visuelle og fonetiske
ligheder mellem de omhandlede tegn. for at der kan blive tale om en sådan opvejning
kræves det, at mindst et af de omhandlede varemærker fra den relevante kunde-
kreds’ synsvinkel har en klar og bestemt betydning, som denne kundekreds uden vi-
dere kan forstå’.
der er således ikke fremdraget noget relevant eksempel til støtte for klager i nærvæ-
rende sag.
vi skal for god ordens skyld her gentage vores henvisning til ecj afgørelse c-39/97
canon, hvoraf fremgår, at en lavere grad af lighed mellem to varemærker kan
kompenseres af en højere grad af lighed mellem varer og tjenesteydelser, og om-
vendt. i nærværende sag foreligger der vareidentitet.
klager har endvidere indsendt tidligere afgørelser fra storbritannien og finland,
hvor afgørelsen er faldet ud til klagers fordel. herfra kan henvises til en række
modsatte tilfælde, hvor afgørelser er faldet ud til indklagedes fordel, og hvor kla-
gers mærke er blevet afvist til registrering. det drejer sig om slovenien, rumænien,
portugal, tjekkiet, kroatien samt makedonien (kopi vedlagt). i øvrigt må påpeges,
at det for nærværende danske sag er særligt relevant at se på dansk og eu- praksis.
på basis af ovenstående skal vi venligst anmode ankenævnet om at afvise klagers
påstand og lade patent- og varemærkestyrelsens afgørelse stå ved magt…”
den 18. marts 2010 udtalte patent- og varemærkestyrelsen følgende:
                                      - 16 -
”… under behandlingen for ankenævnet ses der ikke at være fremlagt sådanne nye
væsentlige argumenter, at styrelsen har anledning til at ændre opfattelse.
styrelsen fastholder derfor afgørelsen af 15. oktober 2009 og den under behandlin-
gen fremførte argumentation og vurdering.
styrelsen skal således henstille til ankenævnet, at den trufne afgørelse stadfæ-
stes…”
klager dotchirne pidpriemstvo ”konditerska korporatzia ”roshen” v/sandel, løje
& wallberg fremførte ved brev af 26. marts 2010 følgende:
”… vi forstår på nævnets brev, at vi alene har mulighed for at kommentere styrel-
sens udtalelse. da høringssvaret stort set er uden indhold, er det naturligvis be-
grænset, hvor meget vi kan kommentere dette. vi skal dog ikke undlade at bemær-
ke, at det er ganske bemærkelsesværdigt, at styrelsen på én dag har kunnet gen-
nemgå og vurdere de i forbindelse med selve anken og imødegåelsen heraf indleve-
rede argumenter og det ganske omfattende bilagsmateriale.
dette indleverede materiale viser bl.a., at lande, der umiddelbart er sammenligneli-
ge med danmark, når det kommer til udvikling, sprog, kultur etc., som fx storbri-
tannien og finland, har fundet, at de omstridte mærker ikke er forvekslelige, hvor-
imod lande, der ligger langt fra dansk kultur, udvikling og praksis, som fx de af
indsiger anførte øst-europæiske lande, har haft en anden opfattelse. det er klagers
opfattelse, at især afgørelser fra lande, som vi normalt sammenligner os med, må
veje tungere end afgørelser fra lande med en ganske anden tradition sprogligt og
kulturelt.
vi er således ikke enige med styrelsen i, at der ikke under ankesagens behandling er
fremkommet nye væsentlige argumenter, der kan bidrage til at styrelsen bør ændre
opfattelse.
endelig skal vi på klagers vegne anmode om, at der afholdes mundtlig forhandling i
sagen, jf. ankenævnsbekendtgørelsen § 11, således at vi får mulighed for mundtligt
at redegøre for og forelægge de sproglige aspekter i denne sag…”
der er ikke modtaget yderligere fra indklagede. … ”
                                                  - 17 -
den 25. oktober 2010 indgav roshen stævning til sø- og handelsretten. sagen blev efter et
retsmøde den 31. januar 2012 udsat på patent- og varemærkestyrelsens behandling af ro-
shens indsigelse omkring ferreros manglende selvstændige brug af mærket rocher. den 31.
august 2016 traf ankenævnet afgørelse om spørgsmålet og opretholdt registreringen af va-
remærket mp688261 rocher for de af registreringen omfattede varer i klasse 30. ankenæv-
nets afgørelse er ikke efterfølgende indbragt for domstolene og er derfor endelig.
dokumenter fremlagt i sagen ved sø- og handelsretten
der er under sagen fremlagt en række afgørelser fra udenlandske varemærkemyndigheder
og domstole i spørgsmålet om de to mærkers forvekslelighed og sameksistens. herudover er
der fremlagt uddrag af ordbøger mv. til dokumentation for udtale, betydning mv. af de to
mærker, samt forståelsen af indholdet af klasse 30 som begge mærker er registreret for.
roshen har fremlagt et udskrift af registreringen for mp688261 rocher <w>, dateret den
28. februar 2017. det fremgår af udskriften, at mærket er registreret i klasse 30 for: pastry and
confectionery, chocolate, pralines. der er således tale om en ændring i forhold til udskriften
af 23. januar 2012, der ligeledes er fremlagt i sagen, hvoraf det fremgår, mærket er registreret
i klasse 30 for: “coffee, tea, sugar, rice, tapioca, sago, coffee substitutes; flour and milled ce-
real products (except for fodder) ; bread, biscuits, cakes, pastry and confectionary, edible ice;
honey, treacle; yeast, baking powder; cooking salt, mustard; peber, vinegar, sauces; spices;
ice for refreshment, cocoa, cocoa products, namely paste for cocoa drinks, chocolate paste,
toppings and, particularly, chocolate toppings, chocolate pralines, chocolate articles for use
as christmas tree decorations, food products consisting of an edible chocolate casing filled
with alcohol, sweet products, pastries, including fine and long-life pastries, chewing gum,
sugar-free chewing gum, sugar-free sweets.”
slutteligt har ferrero fremlagt nedenstående foto, der viser chokoladeprodukter fra roshen
og ferrero til salg i samme butik. fotografiet er udateret, og der er ikke redegjort for, hvor fo-
tografiet er taget. det er dog ubestridt, at det ikke er taget i danmark.
                                                 - 18 -
parternes synspunkter
for sagsøger, dotchirne pidpriemstvo konditerska korporatzia ”roshen”, er der i det væ-
sentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af 6. juni 2017, hvoraf
fremgår bl.a.:
          ”… anbringender i relation til v-0102-10:
          til støtte for den nedlagte principale påstand gøres gældende
         at       registrering af figurmærket roshen ikke kan afslås i danmark med hjem-
                  mel i varemærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2,
          idet    der ikke er risiko for forveksling mellem de to varemærker                 og
                  rocher;
          at     sagsøger har godtgjort, at de to omhandlede varemærker ikke er forvekslelige,
        idet     der er tydelige visuelle forskelle, herunder at sagsøgers mærke er et figur-
                 mærke, der ikke alene kendetegnes ved det indeholdte ord, men også ved det
                 omkransende banner, der også har kendetegnskarakter,
        idet     mærkerne     lydligt   adskiller   sig  væsentligt  fra hinanden,    da   ind-
                 sigers/intervenientens mærke vil blive udtalt på fransk, hvorimod sagsøgers
                 mærke vil blive udtalt på dansk, og
        idet     indsigers/intervenientens mærke konceptuelt har en kendt betydning også for
                 den almindelige danske forbruger, nemlig ”klippe”, ”fjeld” eller ”sten”, hvor-
                 imod sagsøgers mærke ikke har nogen betydning;
        at registrering de omhandlede mærker bør kunne sameksistere også i danmark,
                                         - 19 -
idet    varemærkerne i forvejen sameksisterer på registrene i en lang række europæi-
        ske lande, der normalt er sammenlignelige med danmark, og
idet    sagsøgers produkter har eksisteret side om side med intervenientens produk-
        ter på flere forskellige udenlandske markeder.
 til støtte for den subsidiære påstand gøres udover ovenstående desuden gældende
 at       intervenientens varemærke alene nyder beskyttelse for ”pastry and confecti-
          onery, chocolate, pralines”, hvilken beskyttelse ikke kan udstrækkes til an-
          dre varer, end netop de samme varer,
 idet     der ikke foreligger kollision eller ligeartethed mellem de anførte varer og
          ”cookies, biscuits, crackers, candies, honey, sugar, bread, ice cream, spicery”,
          og
 idet     der ved en samlet vurdering af varelighed og mærke-lighed ikke kan statue-
          res en risiko for forveksling i relation til ”cookies, biscuits, crackers, candies,
          honey, sugar, bread, ice cream, spicery”.
 til støtte for den mere subsidiære påstand gøres udover ovenstående desuden gæl-
          dende
 at       intervenientens varemærke alene nyder beskyttelse for ”pastry and confecti-
          onery, chocolate, pralines”, hvilken beskyttelse ikke kan udstrækkes til ikke-
          kolliderende eller ikke-ligeartede varer,
 idet     der ikke foreligger en sådan grad af ligeartethed mellem de af intervenien-
          tens mærke omfattede varer og flere af de af sagsøgers registrering omfatte-
          de varer, og
 idet     der ved en samlet vurdering af varelighed og mærke-lighed ikke kan statue-
          res en risiko for forveksling i relation nærmere bestemte varer omfattet af
          sagsøgers varemærkeregistrering.
 anbringender i relation til v-0234-11:
 ad påstand 1:
 til støtte for den principale påstand gøres gældende
 at         intervenienten ikke har selvstændig retlig interesse i at få dette forhold på-
            dømt,
 at         en eventuel dom efter intervenientens påstand ikke vil kunne eksekveres,
 idet     tildeling eller afvisning af en varemærkeregistrering alene kan meddeles af
          patent- og varemærkestyrelsen med almindelig appel til patentankenævnet
          og (efterfølgende) de almindelige domstole;
 at       der er tale om et hypotetisk spørgsmål, som ikke har en sådan aktualitet, at
          intervenienten kan kræve at få spørgsmålet taget under bedømmelse; og
                                       - 20 -
at       der er tale om en aldeles upræcis påstand,
  idet     intervenienten tilsyneladende ønsker at hindre enhver registrering af det
           mærke, der er omfattet af international registrering nr. 900 931, uanset
           dækningsomfang, dvs. også i relation til for intervenienten ganske irrele-
           vante varer/ydelser og varer/ydelser, som intervenienten ingen rettigheder
           har til.
til støtte for den subsidiære påstand gøres gældende
at       intervenienten ikke har godtgjort, at registrering af et figurmærke som det af
         registrering nr. 900 391 omfattede skal afslås i danmark med hjemmel i va-
         remærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2,
idet     der ikke er risiko for forveksling mellem de to varemærker                 og
         rocher;
at       sagsøger har derimod godtgjort, at de to omhandlede varemærker ikke er
         forvekslelige,
idet     der er tydelige visuelle forskelle, herunder at sagsøgers mærke er et figur-
         mærke, der ikke alene kendetegnes ved det indeholdte ord, men også ved
         det omkransende banner, der også har kendetegnskarakter,
idet     mærkerne lydligt adskiller sig væsentligt fra hinanden, da intervenientens
         mærke vil blive udtalt på fransk, hvorimod sagsøgers mærke vil blive udtalt
         på dansk, og
idet     intervenientens mærke konceptuelt har en kendt betydning også for den al-
         mindelige danske forbruger, nemlig ”klippe”, ”fjeld” eller ”sten”, hvorimod
         sagsøgers mærke ikke har nogen betydning;
at       sagsøger endvidere har godtgjort, at de omhandlede mærker i givet fald bør
         kunne sameksistere også i danmark,
idet     varemærkerne i forvejen sameksisterer på registrene i en række europæiske
         lande, der normalt er sammenlignelige med danmark,
idet     sagsøgers produkter gennem flere år har eksisteret side om side med inter-
         venientens produkter på flere forskellige udenlandske markeder.
til støtte for den mere subsidiære påstand gøres udover ovenstående desuden gæl-
         dende
at       intervenientens varemærke alene nyder beskyttelse for ”pastry and confecti-
         onery, chocolate, pralines”, hvilken beskyttelse ikke kan udstrækkes til an-
         dre varer, end netop de samme varer;
til støtte for den mest subsidiære påstand gøres udover ovenstående desuden gæl-
         dende
                                                 - 21 -
         at      intervenientens varemærke alene nyder beskyttelse for ”pastry and confecti-
                 onery, chocolate, pralines”, hvilken beskyttelse ikke kan udstrækkes til ikke-
                 ligeartede varer.
         ad påstand 2:
                 til støtte for den principale påstand gøres gældende
         at      intervenientens påstand savner aktualitet,
         idet    sagsøger ikke har iværksat brug af varemærket roshen i danmark, hvor-
                 for der ikke er tale om en tvist, der kan tages under pådømmelse af retten;
         idet    den brug, der vises på det fremlagte bilag hi:b, ikke vedrører danmark;
         idet    det på bilag hi:b viste produkt fra sagsøger desuden viser et andet vare-
                 mærke, end det mærke, der er til bedømmelse under nærværende sag; og
       idet     intervenienten må henvises til at anlægge et nyt søgsmål i den situation, hvor
                sagsøger måtte påbegynde markedsføring som vist ved bilag hi:b i danmark.
              til støtte for den subsidiære påstand gøres gældende
      at      intervenientens mærke generelt på det danske marked i øvrigt ikke anvendes i
              den registrerede form, men alene anvendes i den figurmæssige sammensætning
                                      eller
                 og alene for chokolade/praliner;
         at      der selv i den situation, hvor sagsøger evt. måtte påbegynde anvendelse i
                 danmark af et varemærke som det under nr. 900 391 registrerede eller det på
                 bilag hi:b viste, ikke vil være nogen egentlig risiko for forveksling i marke-
                 det mellem dette mærke og det af intervenienten anvendte mærke;
         at      intervenientens rettigheder i danmark alene udstrækker sig til chokola-
                 de/praliner, hvorfor sagsøgers eventuelle brug af roshen, uanset udform-
                 ning, i relation til andre varer under ingen omstændigheder kan udgøre en
                 krænkelse eller en overtrædelse af markedsføringsloven som påstået. … ”
for sagsøgte, ankenævnet for patenter og varemærker, er der i det væsentlige procederet i
overensstemmelse med påstandsdokumentet af 7. juni 2017, hvoraf fremgår bl.a.:
                                          - 22 -
”… tvisten
sagen angår prøvelse af ankenævnets kendelse af 25. august 2010 (bilag 1), og det
er ankenævnets opfattelse, at sagsøgeren, roshen, ikke har godtgjort et tilstrække-
ligt sikkert grundlag for at tilsidesætte denne afgørelse.
temaet for sagen er dette, om sagsøgerens mærke mp900391: roshen <fig>
er forveksleligt med intervenientens mærke mp688261: rocher <w>, og om den
foreløbige registrering af sagsøgerens mærke derfor skal ophæves i sin helhed.
sagsøgerens principale påstand
ankenævnets frifindelsespåstand
der er ikke grundlag for at tilsidesætte ankenævnets kendelse af 25. august 2010
(bilag 1), hvorved ankenævnet stadfæstede patent- og varemærkestyrelsens afgø-
relse af 15. oktober 2009 (bilag 4) om, at sagsøgers designering mp900391 roshen
<fig> er ugyldig, jf. varemærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2.
ankenævnet er sammensat af et formandskab og et antal medlemmer, som skal be-
sidde den bedst mulige sagkundskab vedrørende bl.a. varemærker. det kræver der-
for et sikkert grundlag at tilsidesætte ankenævnets afgørelse, jf. bl.a. u.2016.2174s,
og sagsøgeren har ikke godtgjort, at det gør sig gældende i denne sag.
temaet for ankenævnets kendelse er, om mærket i sagsøgerens (indehaverens) de-
signering mp900391 roshen <fig>, der var blevet publiceret, var forveksleligt med
intervenientens (indsigerens) mærke i designeringen mp688261 rocher <w>, og
om sagsøgeren derfor måtte tåle at få ugyldiggjort designeringen af mærket.
ankenævnet stadfæstede patent- og varemærkestyrelsen afgørelse om ugyldiggø-
relse af designeringen mp900391 roshen <fig>, herunder konklusionen:
   "efter en samlet vurdering af ligheden mellem mærkerne og sammenfaldet af varer vur-
   derer styrelsen, at mærkerne rocher og roshen ligner hinanden i et sådant omfang,
   at der er risiko for forveksling, herunder risiko for, at der antages forbindelse mellem
   mærkerne."
                                         - 23 -
ankenævnet har noteret sig, at sagsøgeren er enig i, at lovgrundlaget for spørgsmå-
let om gyldigheden af sagsøgerens designering mp900391 roshen <fig> er vare-
mærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2.
et varemærke er efter denne bestemmelse udelukket fra registrering (og følgelig
gyldig designering), hvis der efter en helhedsbedømmelse er risiko for forveksling,
herunder at det antages, at der er en forbindelse med det ældre varemærke, fordi
det yngre mærke er identisk med eller ligner det ældre varemærke, og varerne eller
tjenesteydelserne er af samme eller lignende art.
ankenævnet lagde i overensstemmelse hermed med rette vægt på, at sagsøgerens
mærke mp900391 roshen <fig> efter en helhedsbedømmelse er forveksleligt med
intervenientens mærke mp688261 rocher <w>.
varelighed
sagsøgeren er enig med ankenævnet i, at der ikke er forskelle imellem de varer, der
er omfattet af henholdsvis designeringen sagsøgerens mærke mp900391 roshen
<fig> og intervenientens mærke mp688261 rocher <w>.
det harmonerer også med, at designeringen mp688261 rocher <w> har følgende
varefortegnelse (bilag 20, s. 1):
class 30: pastry and confectionery, chocolate, pralines.
til sammenligning har designeringen mp900391 roshen <fig> således følgende
varefortegnelse (bilag 2, s. 1):
class 30: confectionery, pastry, cookies, biscuits, crackers, candies, chocolate, honey, sugar,
bread, ice cream, spicery.
efter indholdet af disse varefortegnelser må man i øvrigt forvente, at den gennem-
snitlige forbruger ikke vil bemærke mindre forskelle i mærkerne.
mærkelighed
visuel lighed
der er efter ankenævnets opfattelse en vis – og tilstrækkelig – visuel lighed mellem
mærkerne.
mærket roshen indeholder udover ordet ”roshen” en gengivelse af et bånd el-
ler et banner, hvorpå ordet er anført. båndet eller banneret er dog en simpel figurlig
                                         - 24 -
udformning uden særpræg, der har karakter af udsmykning, og det visuelt domine-
rende element i varemærket er ordet roshen.
ordene i mærkerne roshen og rocher består begge af seks bogstaver, og de
fremtræder derfor synsmæssigt lige lange. mærkernes to begyndelsesbogstaver er
identiske og i alt fire ud af seks bogstaver i ordene er identiske.
fonetisk lighed
der er efter ankenævnets opfattelse en tilstrækkelig lighed i mærkernes udtale, da
de udtales tilnærmelsesvist ens med undtagelse af det sidste bogstav i mærkerne.
ved en vurdering af den fonetiske lighed er udgangspunktet, at mærkerne skal
vurderes ud fra en dansk udtale, om end der dog kan tages udgangspunkt i en
eventuel fransk udtale af mærket rocher. mærket roshen har ingen betydning
på hverken dansk eller engelsk, og der er derfor heller ingen grund til at antage, at
mærket i danmark vil blive udtalt på engelsk.
begge mærker udtales med to stavelser, nemlig ro og henholdsvis cher og shen.
bogstavskombinationen ch og sh udtales på dansk oftest ens med en ”sj”-lyd, som
tilfældet eksempelvis er med ordene ”chef” og ”sherif”, og ligesom navnet natasja
kan staves natasha uden en følgende forskel i udtalen af navnet. hvis ordet ro-
cher udtales på fransk, ligger udtalen af ch også meget tæt på den danske udtale
”sj”, som tilfældet eksempelvis er med ”chateau”.
forskellen i udtalen af de to mærker er hovedsageligt det sidste bogstav, henholds-
vis r og n, idet det afsluttende r i ordet rocher dog vil være stumt, såfremt or-
det udtales med en fransk udtale.
konceptuel lighed
der er efter ankenævnets opfattelse ingen konceptuel forskel mellem mærkerne.
ankenævnet forstår sagsøgerens svar på opfordring a sådan, at sagsøgeren er enig
i, at sagsøgerens mærke ikke har nogen kendt betydning. ankenævnet har endvide-
re noteret sig, at sagsøgeren opfatter sit mærke sådan, at det fremstår for forbruge-
ren som et "kunstord".
ankenævnet forstår endvidere sagsøgerens svar på opfordring a sådan, at interve-
nientens mærke er helt specifikt relateret til den almindelige betydning "klippe" el-
ler "fjeld", fordi det netop er relationen til klippe eller fjeld, der kendetegner inter-
venientens markedsføring, jf. bilag 12, og at det er denne konceptuelle forskel, der
adskiller mærkerne fra hinanden.
                                        - 25 -
ankenævnet bestrider sagsøgerens oplysninger med hensyn til forbrugerens forstå-
else af og motivation i forhold til det franske sprog, herunder forbrugerens generelle
kendskab til det franske sprog og specifikke kendskab til betydningen af ordet "ro-
cher" som udokumenteret, der ikke kan påvirke gyldigheden af den anfægtede af-
gørelse.
ankenævnet har endvidere noteret sig, at sagsøgeren har valgt ikke at opfylde in-
tervenientens opfordring i dennes duplik af 25. oktober 2011, s. 3, om at fremlægge
sådan dokumentation.
det forhold, at mærket rocher eventuelt vil blive udtalt med en fransk udtale,
indebærer i øvrigt ikke, at forbrugeren også vil være bekendt med den begrebsmæs-
sige betydning af ordet på fransk.
forvekslelighed
der er en risiko for forveksling mellem mærkerne, herunder en risiko for, at der an-
tages en forbindelse mellem mærkerne.
det er således ubestridt, at der er sammenfald eller lighed imellem varer, og der ef-
ter ankenævnets opfattelse også er lighed imellem mærkerne.
ændringen af varefortegnelsen for designeringen mp688261 rocher <w> er ikke
tilstrækkeligt væsentlig til, at det kan føre til et andet resultat.
ankenævnet har noteret sig i relation til opfordring e, at sagsøgeren og intervenien-
ten ikke er enige om mærkernes sameksistens på andre markeder, og at intervenien-
ten faktisk har gjort indsigelse mod sagsøgerens mærke i andre lande og efter det
oplyste også fået med hold heri. ankenævnet gør derfor gældende, at sagsøgerens
anbringender herom allerede derfor ikke har betydning for prøvelsen af ankenæv-
nets kendelse.
i den forbindelse bemærkes det, at afgørelserne fremlagt som bilag 22d-22h alle er
truffet efter ankenævnets afgørelse af 25. august 2010 (bilag 1) og derfor ikke kan fø-
re til en tilsidesættelse af afgørelsen, men alene en anmodning om genoptagelse af
sagen. bilag 21 indeholder endvidere ikke en angivelse af tidspunktet for de forskel-
lige hændelser og navnlig, om de indtrådte før eller efter ankenævnets afgørelse, og
bilag 21 er derfor ligeledes uden bevismæssig betydning.
                                        - 26 -
derudover bemærkes det, at selvom der er tilfælde, hvor der forud for ankenæv-
nets afgørelse i andre lande er truffet afgørelse om, at mærkerne ikke er forveksleli-
ge, kan dette ikke føre til et andet resultat, idet ankenævnet navnlig foretager en
selvstændig juridisk vurdering under hensyntagen til de særlige forhold ved det
danske sprog. ankenævnets afgørelse kan derfor ikke tilsidesættes med henvisning
til afgørelser fra andre nationale myndigheder.
det påhviler sagsøgeren at godtgøre, at der ikke er risiko for at forveksle de to mær-
ker, og at der dermed skulle være et grundlag for at tilsidesætte ankenævnets ken-
delse. sagsøgeren har ikke godtgjort dette.
ankenævnets hjemvisningspåstand
til støtte for hjemvisningspåstanden gøres det gældende, at det falder uden for
domstols-kontrollen at foretage hel eller delvis ændring af ankenævnets afgørelse.
hvis sø- og handelsretten finder, at ankenævnet har undladt at tillægge bestemte
omstændigheder betydning, som burde være indgået i sagen, eller har tillagt be-
stemte omstændigheder betydning, som ikke burde være indgået i sagen, og hvis
dette findes at have væsentlig betydning for afgørelsen, skal retten ikke ændre afgø-
relsen, men hjemvise sagen til ankenævnet med henblik på at træffe ny afgørelse.
sagsøgerens subsidiære og mere subsidiære påstand
ankenævnets afvisningspåstand
til støtte for afvisningspåstanden gøres det gældende, at det falder uden for dom-
stols-kontrollen at foretage hel eller delvis ændring af ankenævnets afgørelse.
ankenævnets frifindelses- og hjemvisningspåstand
til støtte for frifindelses- og hjemvisningspåstandene gøres samme anbringender
gældende, som ankenævnet har anført til støtte for frifindelses- og hjemvisningspå-
standene over for sagsøgers principale påstand.
supplerende hertil gøres følgende gældende til støtte for frifindelsespåstanden:
der er identitet imellem varerne omfattet af designeringen mp688261 rocher <w>
og varerne af samme art omfattet af designeringen mp900391 roshen <fig>, dvs.
pastry, confectionery og chocolate.
der er identitet eller lighed imellem varerne omfattet af designeringen mp688261
rocher <w> og de øvrige varer omfattet af designeringen mp900391 roshen
<fig>.
                                               - 27 -
        da der er identitet eller lighed mellem varerne, og da der er lighed mellem mærker-
        ne, foreligger der for alle varerne omfattet af designeringen mp900391 roshen
        <fig> risiko for forvekslelighed med varerne omfattet af designeringen mp688261
        rocher <w>.
        selv hvis retten måtte finde, at der alene er en mindre grad af lighed mellem en
        række af varerne, foreligger der risiko for forvekslelighed, idet graden af lighed
        mellem mærkerne opvejer en eventuel mindre grad af varelighed, jf. bl.a. c-39/97
        (canon), præmis 17, og varemærkedirektivets 10. betragtning. …”
for hovedintervinienten, ferrero s.p.a., er der i det væsentlige procederet i overensstemmel-
se med påstandsdokumentet af 7. juni 2017, hvoraf fremgår bl.a.:
        ”… ad påstand 1
        ferrero gør gældende, at varemærket roshen mp 900 391 er forveksleligt med
        ferreros varemærke rocher mp 688 261 efter varemærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2,
        og at mærket roshen derfor ikke kan registreres i danmark.
        varelighed
        ankenævnet for patenter og varemærker har i kendelse af 31. august 2016 an 2015
        00035, der er fremlagt som bilag hi:e og ikke anket, fastslået, at ferreros varemærke
        opfylder brugspligten i danmark og dermed er fuldt gyldigt for ”pastry and confec-
        tionery, chocolates, pralines” i klasse 30. ferrero gør på den baggrund gældende, at
        varemærket rocher mp 688 261 opfylder brugspligten i danmark og skal tillæg-
        ges fuld vægt som varemærke for ”pastry and confectionery, chocolates, pralines” i
        klasse 30.
        sagsøgers varemærkeansøgning mp 900 391 omfatter “confectionery, pastry, cook-
        ies, biscuits, crackers, candies, chocolate, honey, sugar, bread, ice cream, spicery” i
        klasse 30.
        det gøres gældende, at der er direkte vareidentitet mellem de to mærker for så vidt
        angår varerne “confectionery, pastry, chocolate”.
        endvidere gøres det gældende, at der for varerne ”candies, biscuits” er identitet i
        forhold til overbegrebet ”confectionery”. som bilag hi:f er fremlagt udskrift fra
        euipo’s oversættelsesværktøj, hvoraf fremgår, at ”confectionery” i varefortegnel-
                                       - 28 -
sesmæssig forstand bl.a. oversættes til ”slik” helt bredt. denne opfattelse understøt-
tes af, at slik, bolcher og chokoladevarer udbydes side om side i supermarkeder og
andre udsalgssteder samt af, at forbrugere er bekendt med, at producenter af slik of-
te producerer både bolche-slik og chokoladevarer, som f.eks. selskabet toms grup-
pen a/s.
overbegrebet ”pastry”, på dansk bredt ”bagværk”, omfatter undervarerne ”cookies,
biscuits, crackers, bread, ice cream” hvorfor det gøres gældende, at der for disse va-
rer er vareidentitet. som bilag hi:e er fremlagt udskrift fra euipo’s oversættelses-
værktøj, hvoraf fremgår, at ”pastry” er et overbegreb. det bemærkes specifikt, at og-
så ”ice cream” er et underbegreb til ”pastry”. det gøres yderligere gældende, at for-
brugere ikke vil sondre mellem biscuits, crackers og cookies, men se det som nær-
liggende, at disse varer har samme kommercielle oprindelse. tilsvarende gøres det
gældende, at spiseis og chokoladevarer ofte er integrerede eller sælges som både-og,
og at forbrugere derfor opfatter varerne som lig hinanden.
for så vidt angår de resterende varer som omfattet af varefortegnelsen for sagsøgers
mærke, nemlig “honey, sugar, spicery”, gøres det gældende, at der foreligger vare-
lighed, da disse alle indgår i de øvrige varer som omfattet af begge mærker.
på denne baggrund gør ferrero gældende, at der foreligger direkte varesammen-
fald, til dels varelighed mellem sagsøgers varemærke mp 900 391 og intervenientens
varemærke mp 688 261.
mærke-lighed
i forhold til selve mærkerne gøres det gældende, at der ved en sammenligning mel-
lem de to mærker rocher og roshen skal tillægges ordelementerne mest vægt,
idet det figurlige element er relativt banalt og ikke tilfører mærket roshen et selv-
stændigt særpræg.
der er som bilag hi: h fremlagt et eksempel på et næsten identisk type banner, som
det der indgår i mp 900 391                        . eksemplet er frembragt via micro-
soft word shapes, og det gøres gældende, at banneret tilhører det simple og frit til-
gængelige formsprog uden selvstændigt særpræg, hvorfor det ikke skal tillægges
vægt i en sammenligning med rocher.
ved en sammenligning af ordet roshen over for rocher gøres det gældende, at
der visuelt og lydligt foreligger en meget høj grad af lighed. begge mærker består af
seks bogstaver med identisk vokalrækkefølge og indledning ro. bogstavskombina-
                                      - 29 -
tionen sh og ch udtales på dansk oftest med en ens sj-lyd. endelig vil forskellen i
sidste bogstav n over for r ikke være afgørende, da forbrugere oftest hæfter sig ved
indledningen af et mærke, og da endelser ofte ikke udtales på dansk.
det gøres gældende, at ingen af mærkerne har nogen kendt betydning i dansk kon-
tekst, hvorfor der ikke skal lægges vægt på konceptuelle ligheder eller forskelle.
det gøres i den forbindelse gældende, at der ved sammenligningen af mærkerne
skal lægges vægt på dansk udtale. sagsøger har trods ferreros provokation ikke do-
kumenteret kendskab i danmark til ordet rocher i dets eventuelle franske betyd-
ning, og det gøres derfor gældende, at dette argument fra sagsøger ikke skal tillæg-
ges vægt.
på denne baggrund gør intervenienten gældende, at der foreligger en høj grad af
mærke-lighed mellem rocher og roshen.
forvekslelighed
da der foreligger vareidentitet til dels varelighed og en meget høj grad af mærke-
lighed mellem mærkerne rocher og roshen, gøres det gældende, at der ud fra
en helhedsbetragtning foreligger forvekslelighed, herunder at forbrugere vil kunne
antage, at der foreligger en kommerciel forbindelse mellem mærkerne.
ferrero gør gældende, at mærket roshen ikke sameksisterer med rocher på
andre markeder, og at evt. ansøgninger og brug er søgt imødegået af ferrero. der
henvises til fremlagte bilag hi:c og hi:d. ferrero gør endvidere gældende, at der
skal foretages en konkret vurdering af mærkernes forvekslelighed ud fra en dansk
forbrugers synspunkt, da der er søgt om et dansk varemærke, og dette er geografisk
begrænset til netop danmark.
sagsøgers afvisningspåstand
i forhold til sagsøgers afvisningspåstand gør ferrero gældende, at som rettigheds-
indehaver og oprindelig part i sagen for ankenævnet for patenter og varemærker
har ferrero en oplagt selvstændig retlig interesse i sagen og dens udfald, hvorfor
ferreros påstand 1 ikke bør afvises. hvorvidt sagsøger får medhold eller ej har be-
tydning for ferreros varemærkerettigheder. de nedlagte påstande vedrører alle sag-
søgers varemærkeansøgning over for ferreros tidligere varemærkeregistrering.
ad påstand 2
                                              - 30 -
         det gøres gældende, at brug af roshen som vist i fremlagt bilag hi:b eller som
         mærket fremgår af mp 900 391 vil udgøre en krænkelse af ferreros varemærkeret-
         tigheder efter varemærkeloven samt en overtrædelse af markedsføringslovens reg-
         ler, da roshen er forveksleligt med ferreros rettigheder til varemærket og forret-
         ningskendetegnet rocher.
         det bemærkes, at der er tale om en anerkendelsespåstand fremsat på baggrund af
         sagsøgers påbegyndte brug i andre lande umiddelbart efter indlevering af vare-
         mærkeansøgning mp 900 391, hvorfor der også for danmark er risiko for, at brug
         iværksættes. på denne baggrund gør ferrero gældende, at påstanden ikke skal afvi-
         ses.
         sagsøger hævder, at varemærket rocher ikke bruges i den registrerede form.
         ferrero gør gældende, at mærket rocher er i brug som selvstændigt varemærke,
         hvilket ankenævnet for patenter og varemærker anerkender i afgørelsen, der er
         fremlagt som bilag hi: e. afgørelsen er ikke indbragt for domstolene og er derfor
         endelig, og ferrero gør gældende, at den bør tillægges afgørende vægt i forhold til
         brug af mærket rocher.
         yderligere gøres det gældende, at de to mærker ikke sameksisterer på flere marke-
         der, som hævdet af sagsøgeren, men at ferrero derimod har rejst indsigelse og ud-
         taget stævninger imod sagsøger i flere lande, og at man har fået medhold i en række
         af disse lande. det bemærkes, at de af sagsøger fremlagte afgørelser med modsat re-
         sultat netop er udfaldet af en konkret vurdering af nationale forhold.
         det gøres det gældende, at afgørelser fra andre lande ikke har juridisk bindende ef-
         fekt for danske myndigheder eller de danske domstole, da disse foretager en selv-
         stændig juridisk vurdering under hensyn til danske forhold, herunder sprog. …”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
hovedsagen mellem roshen og ankenævnet for patenter og varemærker angår prøvelse af
ankenævnets afgørelse af 25. august 2010, hvor ankenævnet stadfæstede patent- og vare-
mærkestyrelsens afgørelse af 15. oktober 2009, hvorefter den foreløbige registrering af det
yngre varemærke roshen (figurmærket gengivet ovenfor) blev ophævet i sin helhed på
grund af risiko for forveksling med det ældre registrerede varemærke rocher (ordmærke),
jf. varemærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2.
                                              - 31 -
efter anlægget af nærværende sag den 25. oktober 2010 har der været forhandlinger mellem
roshen på den ene side og ferrero på den anden side om, hvorvidt ferrero havde opfyldt sin
brugspligt i relation til varemærket rocher, hvilket blev afgjort ved endelig afgørelse af 31.
august 2016 fra ankenævnet for patenter og varemærker, hvor ankenævnet bestemte, at va-
remærket rocher blev opretholdt, herunder idet rocher fremstod som et uafhængigt
mærke, også når det anvendes som en del af det sammensatte mærke ferrero rocher.
retten finder, at ordet roshen er det dominerende element i roshens figurmærke, som ud
over dette ord består af banneret, som er en helt simpel og almindelig geometrisk figur. for
den gennemsnitlige forbruger vil det således været ordet roshen, der står tilbage som den
klart væsentligste del af figurmærket i det helhedsindtryk, som dette efterlader. der er en be-
tydelig lighed mellem roshen og rocher, som begge starter med ro, har to stavelser og
seks bogstaver, herunder vokalerne o og e i nævnte rækkefølge og fire konsonanter, hvoraf
r og h er sammenfaldende.
for så vidt angår den fonetiske lighed mellem mærkerne må denne afgøres ud fra den gen-
nemsnitlige danske forbrugers udtale, og der er ikke tilvejebragt grundlag for at tilsidesætte
ankenævnets vurdering på dette punkt, hvorefter der består en lighed i mærkernes udtale,
da de udtales tilnærmelsesvist ens med undtagelse af det sidste bogstav. retten finder det så-
ledes ikke godtgjort, at en gennemsnitlig dansk forbruger vil lægge trykket anderledes ved
udtalen af roshen end ved rocher.
for så vidt angår mærkernes betydning er det ubestridt, at roshen ikke har nogen betyd-
ning på dansk. rocher betyder (bl.a.) klippe eller fjeld på fransk, men retten finder det ik-
ke godtgjort, at den relevante kundekreds – den gennemsnitlige danske forbruger – har et
sådant kendskab til fransk, at rocher kan siges at have en klar og bestemt betydning, som
kundekredsen uden videre kan forstå.
for så vidt angår vareligheden har ferrero efter ankenævnets afgørelse, og efter at striden
om brugspligt opstod i danmark, den 30. juli 2015 begrænset sin registrering af rocher til
                                                - 32 -
at omfatte ”pastry and confectionery, chocolate, pralines”. hvilket står over for den registre-
ring, roshen ønsker for ”confectionery, pastry, cookies, biscuits, crackers, candies, chocolate,
honey, sugar, bread, ice cream, spicery” eller subsidiært for en mindre del af disse varer. ret-
ten finder, at der fortsat består en væsentlig varelighed mellem de to fortegnelser, herunder i
form af væsentlige sammenfald.
retten finder på ovenstående baggrund, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte ankenæv-
nets afgørelse, idet der efter en samlet vurdering af mærkernes og varernes lighed findes at
være en risiko for forveksling, herunder således at det antages, at der er en forbindelse med
det ældre mærke, jf. varemærkelovens § 15, stk. 1, nr. 2. retten tager herefter ankenævnets
frifindelsespåstande til følge. det bemærkes i den forbindelse, at retten i tilfælde af tilstræk-
kelig klarhed og mulighed for kontradiktion fra det ældre mærke ikke er afskåret fra at træf-
fe afgørelse vedrørende delvis imødekommelse af den ansøgte varefortegnelse, hvorfor an-
kenævnets afvisningspåstand over for roshens subsidiære påstande ikke er taget til følge.
for så vidt angår hovedintervenienten, ferreros, påstand 1 finder retten, at det med tilstræk-
kelig klarhed fremgår, at denne anerkendelsespåstand ikke har videregående retsvirkninger
end dem, der følger af frifindelsen af ankenævnet. retten finder endvidere, at ferrero har en
retlig interesse i påstanden, som af ovenstående grunde herefter tages til følge.
ferreros påstand 2 angår et spørgsmål om krænkelse af varemærket rocher på grundlag
af brug af ”kendetegnet roshen som vist i bilag hi:b og som fremgår af mp 900 391 [den
internationale varemærkeregistrering] …”. bilag hi:b er et udateret og utydeligt fotografi,
som ubestridt ikke er taget i danmark, idet det herved skal bemærkes, at roshen ubestridt
ikke er eller har været til stede på det danske marked. det varemærke, som sagen i øvrigt
omhandler, kan ikke identificeres på bilag hi:b. på den anførte baggrund afviser retten den-
ne påstand, som er for uklar til at kunne tages under påkendelse.
resultatet bliver herefter, at ankenævnets frifindelsespåstande og ferreros påstand 1 tages til
følge, mens ferreros påstand 2 afvises.
                                              - 33 -
som følge af sagens resultat, herunder den meget lille andel af sagen, som har omhandlet
ferreros påstand 2, skal roshen betale sagsomkostninger til ankenævnet med 37.500 kr. in-
klusive moms og til ferrero med 30.000 kr. ekskl. moms. beløbene udgør passende udgifter
til advokat til ankenævnet henholdsvis ferrero og er fastsat ud fra sagens karakter, omfang
og forløb, herunder med afsluttende hovedforhandling på en dag.
                                     thi kendes for ret:
ankenævnet for patenter og varemærker frifindes.
dotchirne pidpriemstvo konditerska korporatzia "roshen" skal anerkende, at varemærket
roshen, som fremgår af international varemærkeregistrering mp 900 391, ikke kan regi-
streres i danmark.
ferrero s.p.a.’s påstand 2 afvises.
dotchirne pidpriemstvo konditerska korporatzia "roshen" skal inden 14 dage betale 37.500
kr. i sagsomkostninger til ankenævnet for patenter og varemærker og 30.000 kr. til ferrero
s.p.a. beløbene forrentes efter rentelovens § 8a.
karin verland                     mads bundgaard larsen                   flemming lindeløv
                 - 34 -
               (sign.)
            ___ ___ ___
  udskriftens rigtighed bekræftes
sø- og handelsretten, den 30-08-2017
     sara raasø jakob andersen
           retssekretær


text:
                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 28. januar 2015
sag 146/2014
(2. afdeling)
a
(advokat søren g. dalgård)
mod
advokat b
(advokat ole spiermann)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 7. afdeling den 11. juli 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, poul dahl jensen, hanne
schmidt, oliver talevski og lars apostoli.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, advokat b, har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om advokat b har pådraget sig erstatningsansvar over for a, fordi han som ad-
vokat for c ikke fik oprettet et gyldigt testamente, inden c afgik ved døden den 22. oktober
2009. som følge heraf modtog a ikke det legat på 250.000 kr., som c ifølge testamentet øn-
skede at betænke hende med.
                                              - 2 -
i det foreliggende tilfælde var advokatopgaven at bistå c med at oprette et testamente til for-
del for en række legatarer, herunder a. selv om c og ikke a således var advokat bs klient,
finder højesteret, at spørgsmålet om advokatens erstatningsansvar i forhold til a skal afgøres
efter de almindelige regler om professionsansvar.
herefter og af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at advokat b ikke
har pådraget sig erstatningsansvar. højesteret stadfæster derfor dommen.
som fastslået ved højesterets dom i ufr 1982.126 skal der ved fastsættelsen af sagsomkost-
ninger på grundlag af sagens værdi tages udgangspunkt i den værdi, der er betalt retsafgift af.
i det foreliggende tilfælde finder højesteret, at der ikke er grundlag for at fravige udgangs-
punktet. sagsomkostningerne fastsættes derfor på grundlag af påstandsbeløbet på 286.362 kr.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 40.000 kr. til advokat b.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.