text:
                              højesterets dom
                          afsagt torsdag den 6. januar 2011
sag 378/2007
(1. afdeling)
seawest ved bjarne bøgh jensen
(advokat klaus busk)
mod
de jyske arkitekter a/s
(advokat claus barrett christiansen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 6. afdeling den 7. august 2007.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, peter blok, niels grubbe, henrik
waaben og michael rekling.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
i supplerende besvarelser af henholdsvis 30. juni 2009 og 18. november 2009 fra akademisk
arkitektforenings retsudvalg hedder det bl.a.:
       ”spørgsmål 3.1:
       under den forudsætning at tilbud af 15. oktober 2004 (bilag 9) af bygherren var blevet
       accepteret uden forbehold, anmodes retsudvalget oplyse, hvorvidt arkitektens ophavsret
       til projektforslaget (bilag 1 og 2) efter retsudvalgets opfattelse ville være overdraget til
       bygherren i medfør af aftalen.
       svar ad 3.1:
       ophavsretten ville efter retsudvalgets opfattelse ikke være overdraget til bygherren.
                                          - 2 -
spørgsmål 3.2:
såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, bedes retsudvalget oplyse, hvor mange
skipperhuse – 5, 6, 7, 8, 9 eller flere - bygherren efter retsudvalgets opfattelse ville
kunne opføre med baggrund i tilbuddet, såfremt det var blevet accepteret.
svar ad 3.2:
efter retsudvalgets opfattelse ville der kunne opføres det antal skipperhuse projektet
omfatter.
spørgsmål 4:
retsudvalget bedes nærmere redegøre for hvordan retsudvalget er nået frem til beløbet
”mellem 1,7 og 2,1 million kroner eksklusive moms” som et sædvanligt arkitekthonorar
for anvendelse af forslaget beskrevet i sagens bilag 1 og 2, uden yderligere arkitektråd-
givning.
svar ad 4:
retsudvalget har taget udgangspunkt i den oplyste økonomi og antal skipperhuse, og
har på baggrund heraf vurderet honorarets størrelse, ud fra hvad der ville være et sæd-
vanligt honorar.
spørgsmål 5.1:
retsudvalget bedes oplyse, om det er sædvanligt at anvende faste vejledende honorar-
satser for anvendelse af projektforslag m.v. i et projekt som dette, ved honoreringen af
arkitekten, eller om arkitekthonoraret sædvanligvis fastsættes som et resultat af en for-
handling mellem parterne.
svar ad 5.1:
indledningsvis bemærkes, at der iht. pålæg fra konkurrencestyrelsen ikke har eksisteret
vejledende honorarregler siden oktober 2001.
i et projekt som dette er det sædvanligt at arkitekthonoraret fastsættes efter forhandling
med udgangspunkt i erfaringer fra lignende opgaver.
…
spørgsmål 6.3:
opereres der i praksis sædvanligvis med større fast honorar pr. enhed ved få enheder
sammenlignet med honorar ved flere enheder?
svar ad 6.3:
ja! der opereres sædvanligvis med større honorar pr. enhed ved få enheder sammen-
lignet med honorar ved flere enheder.
spørgsmål 6.4:
såfremt spørgsmål 6.3. besvares bekræftende, er der da praksis for, at hvor det antal af
enheder, som ligger til grund for honorarfastsættelse, reduceres, da forøges honoraret
for det resterende antal reducerede enheder? i bekræftende fald anmodes retsudvalget
om at udtale sig om omfanget heraf, d.v.s. opereres der med en anden størrelsesfaktor
ved lavere byggesum?
                                                - 3 -
      svar ad 6.4:
      antallet af ens enheder og byggesummens størrelse påvirker normalt honoraret stør-
      relse, således at honoraret forholdsvis er større ved lavere byggesummer.
      spørgsmål 7:
      retsudvalget bedes vurdere, hvad der vil være sædvanligt arkitekthonorar, såfremt der i
      stedet er opført 144 skipperhuse (og ikke 210), og byggeomkostningen andrager ca. kr.
      425.000,00 incl. moms, men excl. tilslutningsafgifter, møbler, udstyr og inventar, eller i
      alt ca. kr. 545.000,00 incl. tilslutningsafgift, alt møblementet (fuldt udstyret og incl.
      moms), og ikke ca. 800.000,00 incl. moms som oprindeligt angivet i spørgsmål 2.
      svar ad 7:
      retsudvalget vurderer, at et sædvanligt arkitekthonorar, såfremt der er opført 144 skip-
      perhuse, og byggeomkostningerne andrager kr. 425.000,00 inkl. moms, vil være mellem
      kr. 1.150.000,00 og 1.450.000,00 excl. moms.
      retsudvalget bedes oplyse det tilsvarende sædvanlige arkitekthonorar, såfremt bygge-
      omkostningen i stedet andrager henholdsvis kr. 500.000,00 incl. moms og kr.
      620.000,00 incl. moms.
      svar:
      se svar på spørgsmål 7.
      retsudvalget bedes oplyse, efter hvilke retningslinjer arkitekthonoraret er fastsat.
      svar:
      arkitekthonoraret er vurderet ud fra erfaringer med lignende opgaver, og der er an-
      vendt erfaringstal for honorar per m2.
      …
      spørgsmål:
      medfører besvarelsen af spørgsmål 3.2., at retsudvalget hermed har taget stilling til, om
      bygherren ville være berettiget til at opføre flere end 9, og dermed et ubegrænset antal
      skipperhuse, såfremt tilbuddet var blevet accepteret?
      svar:
      retsudvalget har i brev af 30. juni 2009 besvaret spørgsmål 3.2 som følger:
      efter retsudvalgets opfattelse ville der kunne opføres det antal skipperhuse projektet
      omfatter.
      på det for retsudvalget foreliggende grundlag, er svar på det nu fremsendte spørgsmål:
      nej.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaring af skønsmand gregers s. gregersen og sup-
plerende forklaring af kent jørgensen.
                                                - 4 -
gregers s. gregersen har forklaret, at han efter en samlet bedømmelse af huset og tegningerne
mener, at skipperhuset i denne sag er et selvstændigt værk. det er ikke enkelte elementer i
huset, der er afgørende. han har kendskab til en række skipperhuse, men har ikke selv pro-
jekteret nogen. skitsetegningerne i sagen kan ikke indplaceres i grader af værkshøjde. skip-
perhuset i sin geometriske form er velkendt. formen på det omtvistede hus er også kendt.
kent jørgensen har supplerende forklaret, at han ejer 10 % af aktierne i de jyske arkitekter
a/s. bjarne bøgh har på intet tidspunkt oplyst om projektets omfang eller beliggenhed. der
blev blot henvist til et projekt i bønnerup strand på 2 gange 6 huse. han fik i forbindelse med
udarbejdelsen af skitseprojektet til opgave at tegne 1 styk skipperhus. dette fremgår desuden
af en mail af 2. september 2004, hvori opgaven lyder på 1 styk skipperhus uden nærmere op-
lysning om, hvor mange der skulle laves i alt. han gav tilbud på 5 til 9 skipperhuse, da han
var blevet anmodet om at lave fundaments- og kloakplan for op til 9 skipperhuse. dette kræ-
ver tre variationer og mulighed for, at husene kan bygges sammen i en række. hans klare for-
nemmelse var, at der skulle bygges op til 9 huse, og tilbuddet på 188.000 kr. vedrører et pro-
jekt på op til 9 huse. bøgh oplyste ikke på noget tidspunkt det præcise antal af huse, der skulle
opføres. først året efter opdagede han via en annonce i børsen, at hans tegninger var blevet
brugt til et projekt samt projektets omfang. selskabet overdrager aldrig sine ophavsrettigheder
og skal derfor have betaling, hver gang et projekt anvendes. prisen for et projekt er beregnet
ud fra antallet af huse, der skal opføres. pt. har de et projekt med lidt over 100 huse i horsens,
og der er afregnet 44.000 kr. pr. hus eksklusiv tilsyn. betalingen vedrører således blot retten
til projektet samt ansøgning om byggetilladelse. hvis bøgh havde bedt om ret til at opføre
144 huse, skulle han formentlig have betalt ca. 15.000 kr. pr. hus for at bruge skitseprojektet.
prisen på 28.200 kr. var reduceret i forventningen om også at få den efterfølgende projekte-
ring.
han er helt sikker på, at omfanget af projektet ikke blev drøftet med bjarne bøgh. på et møde
først i oktober 2004 fik han til opgave at give en pris på op til 9 huse. han forestillede sig
ikke, at projektet ville afvige så betydeligt i omfang fra det projekt, der var henvist til i bøn-
nerup. projektet kunne godt vedrøre for eksempel 20 huse, men så var prisen en anden. hvis
der skulle opføres færre end 9 huse, ville den samlede pris blive reduceret. hvis bjarne bøgh
havde accepteret tilbuddet, måtte han bygge op til 9 huse. skulle han bygge færre huse, kunne
der forhandles igen om en mindre samlet pris. dette fremgår af, at der var givet tilbud på at
                                                - 5 -
bygge op til 9 huse, og at prisen beregnes efter antallet af huse. projekteringen bestod således
i, at der blev udarbejdet et forslag til mellem 1 og 9 huse. ved større projekter er der normalt
flere arkitekter på sagen. han regnede med, at der kun var tale om oprindelig op til 4 huse og
senere 9 huse, hvorfor der ikke blev sat flere arkitekter på. de skriver normalt ikke direkte i
deres tilbud, at de bevarer retten til et projekt. det fremgår dog direkte af tilbuddet i denne
sag, at der kun er sket overførsel af retten til at opføre op til 9 huse. hvis der ikke kunne op-
nås enighed om prisen for flere end de 9 huse, ville det oprindelige skitseprojekt ikke kunne
bruges til noget.
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, der er anført af landsretten, og da det for højesteret fremkomne ikke kan føre til
et andet resultat, stadfæster højesteret dommen.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for højesteret med 75.000 kr. og
af honorar til akademisk arkitektforening med 7.500 kr., i alt 82.500 kr.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal seawest ved bjarne bøgh jensen betale 82.500 kr. til
de jyske arkitekter a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                                         dom
afsagt den 22. december 2017 af østre landsrets 1. afdeling
(landsdommerne jan uffe rasmussen, birgitte grønborg juul og lykke walter greve (kst.)).
1. afd. nr. b-1392-16:
1) dansk jernbaneforbund som mandatar for g
2) dansk jernbaneforbund som mandatar for h
3) dansk jernbaneforbund som mandatar for i
4) dansk jernbaneforbund som mandatar for j
5) dansk jernbaneforbund som mandatar for k
(advokat henrik karl nielsen for alle)
mod
banedanmark
(kammeradvokaten ved advokat niels banke)
og
1. afd. nr. b-1400-16:
1) hk danmark som mandater for a
2) hk danmark som mandater for b
3) hk danmark som mandater for c
4) hk danmark som mandater for d
5) hk danmark som mandater for e
6) hk danmark som mandater for f
(advokat peter breum for alle)
mod
banedanmark
(kammeradvokaten ved advokat niels banke)
                                               - 2 -
disse sager, der er anlagt ved københavns byret, er ved kendelse af 31. maj 2016 henvist til
behandling ved østre landsret i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1.
sagerne, der har været forhandlet i forbindelse med hinanden, jf. retsplejelovens § 254,
vedrører spørgsmålet om, hvorvidt banedanmark kan opsige en ordning med frikort og
personalebilletter til visse medarbejdergrupper, og såfremt ordningen kan opsiges,
spørgsmålet om, hvorvidt banedanmark er forpligtet til at betale kompensation til de
medarbejdere hos banedanmark, som var omfattet af ordningen, og i bekræftende fald
størrelsen af en kompensation.
ad b-1392-16:
sagsøgeren, dansk jernbaneforbund som mandatar for g, h, i, j og k, har nedlagt påstand
om, at sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgerne fra den 1. februar 2016 er berettiget til at
bibeholde deres ret til fribefordring, subsidiært at sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgtes
opsigelse af ordningen med fribefordring i forhold til sagsøgerne stifter et retskrav for
sagsøgerne på udbetaling af økonomisk kompensation fra tidspunktet for ordningens ophør
den 1. februar 2016.
sagsøgte, banedanmark, har påstået frifindelse.
ad b-1400-16:
sagsøgeren, hk danmark som mandatar for a, b, c, d, e og f, har nedlagt påstande som
følger:
principal påstand 1:
sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgerne er berettiget til at bibeholde deres ret til
fribefordring.
subsidiær påstand 1:
sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøger 1-5 har ret til at bibeholde retten til fribefordring.
subsidiær påstand 2:
sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøger 6 har ret til at bibeholde sin ret til fribefordring.
                                                 - 3 -
mere subsidiær påstand 1:
sagsøgte tilpligtes at anerkende, at a, b, c, d og f er berettiget til økonomisk kompensation
for banedanmarks opsigelse af ordning om frikort og personalebilletter.
mere subsidiær påstand 2:
sagsøgte tilpligtes til a at betale 47.850 kr. med tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens
anlæg, til betaling sker som kompensation for bortvarsling af fribefordring i 2016.
mere subsidiær påstand 3:
sagsøgte tilpligtes til b at betale 22.110 kr. med tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens
anlæg, til betaling sker som kompensation for bortvarsling af fribefordring i 2016.
mere subsidiær påstand 4:
sagsøgte tilpligtes til c at betale 3.773 kr. med tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens
anlæg, til betaling sker som kompensation for bortvarsling af fribefordring i 2016.
mere subsidiær påstand 5:
sagsøgte tilpligtes til f at betale 17.050 kr. med tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens
anlæg, til betaling sker som kompensation for bortvarsling af fribefordring i 2016.
sagsøgte, banedanmark, har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
banedanmark er en statslig styrelse under transport- og bygningsministeriet, der driver,
vedligeholder og udvikler den statsejede jernbaneinfrastruktur.
i 1997 blev det tidligere dsb opdelt i operatørselskabet dsb og infrastrukturselskabet
banestyrelsen, fra 2004 banedanmark. de overenskomstansatte, der var beskæftiget indenfor
de områder, der blev udskilt, blev virksomhedsoverdraget til de nye selskaber. de
tjenestemandsansatte, som var beskæftiget indenfor de områder, der blev udskilt, blev enten
udlånt eller overgik frivilligt til ansættelse i de udskilte selskaber. de medarbejdere, der i
1997 overgik til ansættelse hos banedanmark, bevarede retten til fri befordring. ordningen
                                                - 4 -
omfattede alle medarbejdere overført fra dsb, og medarbejdere ansat direkte under
banedanmark frem til 31. december 2006. for de tidligere dsb medarbejdere, der overgik til
banedanmark, var der i trafikkontrakten mellem transportministeriet og dsb en pligt til at
udstede frikort til disse medarbejdere. for medarbejdere ansat senere og direkte i
banedanmark var spørgsmålet reguleret i en kontrakt direkte mellem banedanmark og dsb.
af økonomiske årsager blev ordningen ikke tilbudt til medarbejdere ansat efter den 31.
december 2006, og medarbejdere ansat efter denne dato havde således ikke adgang til
fribefordring.
medarbejdere omfattet af ordningen kunne få udstedt frikort for et kalenderår ad gangen.
kortet var normalt gyldigt til den 31. januar det følgende år og omfattede alle dsb- og
arriva-togstrækninger. retten til fribefordring bortfaldt ved afsked og tjenestefrihed uden løn.
der var tale om en frivillig ordning, hvor medarbejderne havde mulighed for skriftligt at
tilvælge frikort. medarbejdere, der ikke benyttede sig af adgangen til frikort, fik ikke anden
kompensation. fribefordringen til banedanmarks medarbejdere var på samme vilkår som for
dsb’s egne medarbejdere.
i efteråret 2014 indledte dsb og banedanmark forhandlinger om en fornyelse af ordningen
om medarbejdernes adgang til fribefordring. den hidtidige ordning udløb efter sin ordlyd den
31. december 2014. der blev opnået en aftale om forlængelse af den gældende aftale om
fribefordring for 2015.
dsb og banedanmark afholdt i januar 2015 på ny et møde vedrørende fribefordring.
forhandlingerne fortsatte over flere møder, men den 23. marts 2015 måtte parterne
konstatere, at det ikke ville blive muligt at opnå enighed om en ny aftale.
banedanmarks administrerende direktør, jesper hansen, orienterede ved e-mail af 23. marts
2015 medarbejderne om, at den hidtidige ordning med fribefordring ikke ville kunne
fortsætte, men at man fortsat arbejdede på at finde en løsning. af e-mailen fremgik blandt
andet:
                                               - 5 -
      ”emne: fribefordring må desværre udfases
      kære kollega med frikort
      det er med stor beklagelse, at vi må meddele, at det trods direktionens intensive
      forhandlinger med dsb ikke er muligt at fortsætte ordningen med frikort fra og
      med 2016. det forhandles lige nu med dsb om at sikre ordningen til udgangen af
      2015. alt efter hvordan forhandlingerne falder ud, kan der blive tale om et
      tidligere ophør af ordningen i 2015.
      hsu blev orienteret om og drøftede situationen her til morgen, og der er i hsu
      enighed om, at dette er en rigtig ærgerlig situation, og alle ønskede, at ordningen
      kunne have fortsat. der var enighed om først at fokusere på bedst mulig løsning
      for 2015 og herefter på ansættelsesmæssige aspekter. der var også enighed om at
      orientere medarbejderne i dag.
      derfor må fribefordring ophøre
      i forbindelse med at dsb har fået nyt trafikkontrakt med transportministeriet, er
      der ikke længere et grundlag for, at dsb kan udstede fribefordring på særlige
      vilkår til de omfattede tidligere dsb medarbejdere i banedanmark som hidtil.
      i den gamle trafikkontrakt havde dsb mulighed for og var forpligtiget til at
      udstede frikort på særlige vilkår til de af banedanmarks medarbejdere, som blev
      overført til banestyrelsen i forbindelse med udskillelsen af banestyrelsen fra
      dsb. for de af jer, som blev ansat efter januar 1997 og dannelsen af
      banestyrelsen, har frikortet været baseret i en kommerciel kontrakt indgået direkte
      mellem dsb og banedanmark.
      direktionen har ført intensive forhandlinger med dsb i flere omgange for at finde
      mulige løsninger, så fribefordringsordningen kunne fortsætte - trods dsbs nye
      kontrakt. desværre uden held.
      banedanmark står i den situation, at banedanmark skal betale på fuldt
      kommercielle vilkår for ordningen. det ville betyde en væsentlig forøgelse af
      banedanmarks udgifter til frikort med ca. 15 mio. – næsten en fire dobling af
      udgifterne. derfor er det desværre ikke økonomisk muligt at forsætte
      fribefordringsordningen. de ændrede vilkår vil i alle tilfælde også påføre
      banedanmark væsentlige ekstra udgifter til tjenesterejser.
      der vil senere blive fremsendt en formel varsling af ophøret”
i perioden frem til oktober 2015 forhandlede dsb og banedanmark videre blandt andet om at
videreføre ordningen efter 2015.
da det ikke var muligt at forlænge den hidtidige aftale på samme vilkår, foretog
banedanmark en række beregninger i forhold til de fremtidige omkostninger ved at
                                              - 6 -
opretholdelse af frikortordningen. på denne baggrund hørte banedanmark medarbejderne om
ophør af fribefordring. af høringsskrivelsen af 12. maj 2015 fremgår blandt andet:
      ”overskrift: høring om ophør af frikortordningen med udgangen af november
      2015.
      kære kollega med frikort
      den 23. marts 2015 modtog du en mail, som orienterede om, at du fra og med
      2016 ikke længere vil kunne få frikort, da omkostningerne til dsb stiger så
      meget, at banedanmark ikke har økonomi til det. du blev samtidig orienteret om,
      at banedanmark arbejder på en løsning for 2015, således at du kan beholde dit
      frikort til udgangen af 2015, men at der var en risiko for, at frikortordningen
      ophørte på et tidligere tidspunkt i 2015. vi skrev også, at du senere ville få et
      formelt varsel af ophøret af frikortordningen.
      siden da har banedanmark haft et indledende møde med de fagforeninger, som er
      repræsenteret i banedanmark, hvor banedanmark orienterede om situationen, og
      hvor banedanmark redegjorde for sit syn på de grundlæggende principper for en
      eventuel aftale med fagforeningerne om ophøret af frikortordningen.
      der var hos fagforeningerne bred enighed om at forsøge at sikre, at
      frikortordningen kunne fortsætte minimum 2015 ud – og også gerne fra 2016 og
      frem på de hidtidige vilkår.
      banedanmark har samtidig haft intensive forhandlinger med dsb for at sikre, at
      de nugældende økonomiske vilkår for frikortordningen var gældende for resten af
      2015, sådan at du kunne beholde frikortet til udgangen af 2015. disse
      forhandlinger har desværre ikke båret frugt, og dsb har meddelt, at prisen for
      frikortordningen vil være på kommercielle vilkår fra det tidspunkt, hvor dsbs
      trafikkontrakt er godkendt i finansudvalget, hvilket skete torsdag den 7. maj
      2015. trods dette vil banedanmark i den kommende tid arbejde hårdest muligt på,
      at vi kan beholde frikortene til udgangen af 2015 på de nuværende økonomiske
      vilkår.
      banedanmark er imidlertid nødt til at indstille sig på, at der ikke opnås en løsning
      med dsb, og at priserne for frikortene for resten af 2015 derfor kan stige ganske
      voldsomt, jf. mailen af 23. marts 2015. dette er en prisstigning, der gør, at
      banedanmark nu er nødt til at gøre, hvad vi kan for at minimere vores økonomisk
      tab.
      banedanmark agter derfor i slutningen af maj at opsige frikortordningen for alle
      medarbejdere, sådan at ordningen ophører med udgangen af november 2015.
      …
      banedanmark har orienteret fagforeningerne om de økonomiske konsekvenser for
      banedanmark, hvis banedanmark for resten af 2015 skal betale den af dsb
                                               - 7 -
     krævede pris. fagforeningerne er samtidig blevet orienteret om, at banedanmark
     som en konsekvens af dette er nødt til at opsige frikortordningen nu for at
     begrænse de mulige økonomiske skadevirkninger for banedanmark.
     fagforeningerne har samtidig tilkendegivet, at de juridisk set ikke mener, at
     frikortordningen kan opsiges og bortfalder, og derfor forventer banedanmark, at
     der vil komme et retligt efterspil om dette spørgsmål.
     når det på denne baggrund må forventes, at fagforeningerne vil bestride selve
     bortfaldet af frikortordningen, er der ikke grundlag for at diskutere en eventuel
     kompensation for ophøret af frikortordningen på nuværende tidspunkt.
     såfremt denne høring giver anledning til bemærkninger om sagens faktiske
     grundlag, bedes du sende disse til fribeforing@bane.dk senest den 26. maj 2015
     kl. 9.00. vær i den forbindelse opmærksom på, at banedanmark allerede er klar
     over, at retten til frikortet fremgår af vores ansættelseskontrakter, hvorfor det ikke
     er nødvendigt at komme med bemærkninger om dette. vi forventer endvidere at
     modtage et svar på denne høring fra alle fagforeninger på vegne af deres
     medlemmer.
     du kan forvente at få en afgørelse om ophør af frikortordningen på din
     arbejdsmail i sidste uge af maj hvorfor du bedes tjekke din arbejdsmail, også
     selvom du ikke er på arbejde i den uge. det bemærkes, at varslingen anses som
     kommet frem, selv om du måtte vælge ikke at åbne mailen.”
banedanmark opsagde ordningen den 29. maj 2015. af opsigelsen fremgår blandt andet:
     ”                     banedanmarks opsigelse af fribefordringen
     fra: fribefordring
     sendt: 29. maj 2015 kl. 12:00
     emne: ophør af fribefordring med udgangen af november 2015
     kære kollega med fribefordring
     du modtog den 12. maj en e-mail, hvor du blev orienteret om, at banedanmark
     agter at opsige ordningen om fribefordring, sådan at ordningen stopper med
     udgangen af november 2015.
     du fik samtidig mulighed for at komme med dine kommentarer til sagens faktiske
     grundlag inden den 26. maj 2015 kl. 9.00.
     vi har hørt 1041 medarbejdere og modtaget kommentarer fra 452 medarbejdere
     samt fra 8 fagforeninger (ingeniørforeningen, hk trafik & jernbane, djøf, fo
     jernbanedrift, jordbrugsakademikerne, journalistforbundet, teknisk
     landsforbund, 3f og dansk jernbaneforbund). vi har gennemgået samtlige
     kommentarer. det er ikke praktisk muligt at give en individuel tilbagemelding til
     samtlige berørte medarbejdere og fagforeninger, hvorfor de alle behandles samlet
     i denne opsigelse. du finder kommentarerne og svarerne fra banedanmark nederst
     i denne mail.
                                               - 8 -
      de indkomne kommentarer ændrer desværre ikke ved den situation, som
      banedanmark står i, og da de fortsatte forhandlinger med dsb heller ikke har ført
      til en løsning, hvor ordningen kan fortsætte på de nuværende økonomiske vilkår,
      ser banedanmark sig desværre derfor nødsaget til at bringe ordningen om
      fribefordring til ophør.
      du meddeles derfor, at banedanmark hermed opsiger fribefordringen, så den
      ophører med udgangen af november 2015.
      hvis det senere skulle lykkes at nå til enighed med dsb om at fortsætte ordningen
      til udgangen af 2015 eller januar 2016 på de nuværende økonomiske vilkår, vil
      banedanmark orientere om dette snarest muligt. jeg vil gerne igen understrege, at
      det ikke er en beslutning, vi som virksomhed har taget velvilligt. jeg har forståelse
      for, at man kan føle sig både skuffet og være harm over, at vi ikke kan fortsætte
      med fribefordring, som af mange opleves som en del af fællesskabet om
      jernbanen.
      jeg finder det både personligt og som virksomhed rigtig trist, at vi er nået til at
      måtte opsige ordningen om fribefordring til trods for det hårde arbejde, der er
      blevet lagt i at finde en løsning med dsb. vi har hele tiden undervejs håbet, troet
      på og arbejdet hårdt for, at vi kunne finde en løsning, hvor ordningen kunne
      fortsætte uden væsentlige øgede udgifter til banedanmark. desværre har det ikke
      vist sig muligt.
      med venlig hilsen
      jesper hansen”
frikortordningen blev forlænget til den 31. januar 2016.
dansk jernbaneforbund v/forbundsformand henrik horup og hk trafik & jernbane
v/formand andreas hasle rettede den 20. november 2015 en fælles henvendelse til
banedanmarks direktør jesper hansen, hvoraf fremgår blandt andet:
      ”kære jesper
      dansk jernbaneforbund og hk trafik & jernbane er bekendt med, at
      banedanmark fastholder opsigelsen af retten til at modtage fribefordring.
      i forhold til de møder vi har afholdt, og af hensyn til dansk jernbaneforbunds og
      hk trafik & jernbanes videre håndtering af sagen, herunder i forhold til
      medlemmerne, skal vi bede dig om formelt at bekræfter overfor os, at den
      gældende ordning for fribefordring ophører med udgangen af januar 2016.
                                                  - 9 -
        vi skal samtidig bede dig bekræfter banedanmarks holdning til kompensation for
        tabet af retten til fribefordring, herunder banedanmarks holdning til konkret
        kompensationsbeløb, jf. banedanmarks udsagn herom ved de afholdte møder.”.
jesper hansen svarede den 2. december 2015. af svaret fremgik blandt andet:
        ”fribefordring - svar på brev af 20. november 2015
        kære … og …
        som svar på dansk jernbaneforbunds og hk trafik & jernbanes brev af 20.
        november 2015 kan jeg bekræfte, at det er korrekt, at banedanmark desværre har
        opsagt ordningen om fribefordring den 29. maj 2015 med 6 måneders varsel.
        ordningen var dermed oprindelig opsagt til udgangen af november 2015.
        efterfølgende har banedanmark valgt at forlænge ordningen, så den udløber
        ultimo januar 2016, og altså 8 måneders varsel. dette med en væsentlig fordyrelse
        for banedanmark.
        opsigelsen af ordningen er kommet efter et langt forløb, hvor vi løbende har
        været i dialog med hsu og de faglige organisationer.
        ordningen er opsagt uden kompensation. i har begge tidligt i forløbet
        tilkendegivet, at dansk jernbaneforbund og hk trafik & jernbane og andre
        forbund ikke anerkender, at ordningen om fribefordring kan opsiges, og at i på
        den baggrund vil rejse en sag og få en juridisk afgørelse på det spørgsmål.
        på den baggrund har det også været banedanmarks vurdering, at der ikke har
        været basis for at føre forhandlinger med de i banedanmark repræsenterede
        fagforbund om en eventuel kompensation og størrelsen heraf.”
af de fremlagte ansættelsesbrevene fremgår under overskriften ”fribefordring”, at der er
henvist til, at der er fribefordring i henhold til reglerne i banedanmark/ i henhold til reglerne
herom, i nogle tilfælde med henvisning til banedanmarks intranet, respektive i henhold til
reglerne i bane-pav afsnit 22.01 til og med 22.05. i sidstnævnte tilfælde er der en henvisning
til, at man ikke samtidig kan få befordringsfradrag, og at man af hensyn til oplysningspligten
til toldskat skriftligt skal meddele banedanmark, såfremt man ikke ønsker at benytte
tilbuddet om fribefordring.
forklaringer
der er for landsretten afgivet forklaringer af g, h, a, b, henrik horup, andreas hasle,
søren stahlfest møller og kristian beltner.
                                               - 10 -
g har forklaret blandt andet, at han er sikkerhedsleder i banedanmark. han beskæftiger sig
med arbejdsmiljø. en del af arbejdet er administrativt. han blev fastansat i 1983 og har siden
haft adgang til fribefordring. han har benyttet sig af ordningen, men også i nogle perioder
fravalgt ordningen, hvis befordringsfradraget har været mere fordelagtigt henset til mødested
og arbejdsopgavernes placering. han er bosat i skanderborg. på et tidspunkt blev han
tvangsforflyttet til fredericia, og her var befordringsfradraget mere fordelagtigt, fordi det
kostede 120 kr. at tage toget på arbejdet. med befordringsfradraget får han dækket ca. 1/3 af
sine transportomkostninger. med fribefordring fulgte familiebilletter, som han har anvendt i et
vist omfang. han anså fribefordring som et supplement til lønnen. han modtog i 2015 et brev
om, at fribefordring ville ophøre. han var ikke forud herfor blevet indkaldt til
orienteringsmøde eller lignende. han er ikke blevet tilbudt kompensation som følge af den
manglende fribefordring, og det forhold, at han ikke længere har fribefordring, har ikke haft
indvirkning på hans løn.
h har forklaret blandt andet, at han som produktionsleder i banedanmark arbejder med
vedligeholdelse køreledninger på s-togsnettet. han fik ansættelsesbrev i 1989 og fik samtidig
fribefordring. han har ikke i perioder fravalgt fribefordring. han har anvendt fribefordring til
transport på arbejde, hvis de skulle ud på et andet arbejdssted end hans normale mødested. i
dag betaler banedanmark befordringen, hvis han i arbejdets medfør skal ud i landet. han har
også anvendt fribefordring til befordring af familien. han har 6 km på arbejde. det koster
ham i dag ca. 1.000 kr. om måneden at have et periodekort. han anså fribefordringen som en
del af lønnen, men han har ikke fået kompensation, efter at ordningen ophørte. der har kun
været tale om kompensation fra tillidsmanden.
a har forklaret blandt andet, at han er tjenestemandsansat. de første to år af ansættelsen boede
han i københavn, men i 1982 flyttede han til odense og havde ansættelse i fredericia,
svendborg og kolding. indtil 2001 fik han stillingerne efter ansøgning, men efter at dsb i
2001 solgte godsdelen fra, kom han efter at have været på jobbørsen i en periode til
banedanmark som stationsbestyrer. i dag er han togleder. han har altid brugt fribefordring på
job og kun begrænset til familiebefordring. frikortet har haft betydning for, hvor han har søgt
stillinger. i dag køber han et pendlerkort til 4.350 kr. om måneden. værdien af skattefradraget
er ca. 2.300 om måneden.
                                               - 11 -
b har forklaret blandt andet, at hun er tjenestemandsansat og blev ansat som stationsbestyrer i
dsb 1987. i en årrække boede hun i struer og var ansat forskellige steder i jylland. i 2004
blev hun ansat i fredericia og flyttede til kjelstrup. i dag bor hun i sorø. hun blev pr. 1.
januar 2017 flyttet til ringsted. hun har benyttet sig af retten til fribefordring, men har også
kørt bil, hvis det ikke var muligt at tage toget på grund af arbejdstiderne. i perioder har hun
frasagt sig frikortet, hvis det arbejdsmæssigt ikke gav mening. hun har ikke brugt
familiekortet meget. frikortet har haft betydning for hendes valg af bopæl. hun tænkte, at det
ikke kunne være rigtigt, da frikortordningen ophørte. frikortet betød meget for hende og
hendes kolleger. hun anså frikortet som en del af lønnen, og dette er også blevet fremhævet af
hendes chefer. i dag kører hun i bil på arbejde og har befordringsfradrag.
henrik horup har forklaret blandt andet, at han siden 2012 har været formand for dansk
jernbaneforbund. i perioden 2004-2012 var han næstformand i forbundet. han har arbejdet
som blandt andet håndværker og lokomotivfører i dsb og har selv haft fribefordring. han er
bosat i odense og hans arbejdssted er i københavn. han har orlov til organisationsarbejde.
banedanmarks medarbejdere overgik i 1997 fra dsb på uændrede vilkår, så frikortordningen
var den samme i banedanmark som i dsb, og der var derfor ikke forhandlinger i forbindelse
med overflytningen. vilkårene for fribefordringen er blevet ændret i 2007 og 2013, og det er
begge gange sket efter forhandling med forbundene. i 2007 gennemførtes nogle forskydninger
af reglerne for pensionister, der havde fribefordring, til fordel for de aktive medarbejdere. i
2013 forsøgte man at bringe ordningen til ophør, men forbundet protesterede. efter
forhandling opnåede man et kompromisresultat, som indebar en række mindre ændringer af
ordningen. der var tale om reelle forhandlinger mellem forbundet og dsb. forbundet
protesterede over, at man ikke var en del af forhandlingerne i 2006.
der har været mindre forskelle mellem overenskomstansatte og tjenestemænd i forhold til
fribefordring, men forskellene er blevet udlignet over tid, og ved ordningens ophør var der
ikke forskelle.
efter at banedanmark havde udsendt brevet af 23. marts 2015 om en udfasning af
fribefordring, indkaldte banedanmark indkaldte samtlige faglige organisationer til et møde.
banedanmark var ikke enig i, at ordningen ikke kunne opsiges, og det blev aftalt, at han og
                                               - 12 -
andreas hasle skulle forestå de videre forhandlinger på vegne af alle organisationerne. man
mødtes 3-4 gange og drøftede også lønkompensation til opvejning af medarbejdernes tab.
jesper hansen udtalte, at der højst kunne blive tale om en kompensation på ca. 6.000 kr. om
året for tjenestemændene og et engangsbeløb for de overenskomstansatte. det var forbundets
opfattelse, at kompensationen skulle være løbende. der blev ikke opnået en løsning.
ordningen blev herefter opsagt af banedanmark uden kompensation. forbundet anså
fribefordring som en del af lønnen, og sådan havde det også været fremstillet fra
banedanmarks side.
andreas hasle har forklaret blandt andet, at han tidligere har været formand for hk trafik &
jernbane, men fratrådte som formand pr. 1. april 2016. han var med i forhandlingerne indtil
dette tidspunkt. medarbejderne har traditionelt været organiseret i dels dansk
jernbaneforbund, dels hk trafik & jernbane efter stillingsbetegnelsen på en friliste. lidt
spøgefuldt kan man sige, at jernbaneforeningen organiserer det udendørs personale
(lokoførere mv.), mens hk trafik & jernbane organiserer det indendørs personale
(administrativt personale). i 1981 blev han ansat som kontorfunktionær i dsb. han blev
tjenestemandsansat i 1988 og fagligt aktiv i 1992. han har haft orlov fra dsb med 1/12-
ansættelse indtil udløbet af sin formandsperiode. han har også været
medarbejderrepræsentant i dsb’s bestyrelse. for de overenskomstansatte er der blandt andet
en overenskomst og en selvstændig trafikaftale. vilkårene for tjenestemændene blev uden for
det lovregulerede område forhandlet af organisationen af offentligt ansatte med
banedanmark. han har som følge af sin ansættelse i dsb haft fribefordring. han ved, at en
del af personalet har indrettet deres valg af bopæl og ansættelsessted efter muligheden for
fribefordring. mange har for eksempel bosat sig i næstved og arbejdet i københavn som
følge af fribefordringen. tidligere kunne man både få befordringsfradrag og frikort, men dette
ophørte. ophøret af fribefordringen har ikke været drøftet i dsb’s bestyrelse. banedanmark
har tidligere ønsket ændringer i fribefordringsordningen, og dette er sket efter forhandling
med forbundene. for eksempel krævede forbundene kompensation for en ændring af
skolefrikortet. i 2006 henvendte banedanmark sig til de faglige organisationer, fordi man
ønskede at fjerne frikortet. efter drøftelser enedes man om, at overenskomstansatte efter den
1. januar 2007 ikke skulle have fribefordring fremover. det havde været banedanmarks ønske
at fjerne fribefordringen for alle, men man blev klar over, at det kunne man ikke.
forhandlingsresultatet skyldtes forbundenes velvilje henset til den daværende økonomiske
                                                - 13 -
situation. fribefordring har stor bevågenhed i de faglige organisationer, og man besluttede at
udsende orienteringen, fordi forbundene fik utallige henvendelser fra medlemmer. han var
vidende om, at banedanmark havde haft en korrespondance med kammeradvokaten om
muligheden for at fjerne retten til fribefordring, og kammeradvokaten havde været usikker
herpå. det var hans opfattelse, at retten til fribefordring ikke kunne fjernes. hk trafik &
jernbane har ikke haft drøftelser med banedanmark om kompensation, da det var forbundets
opfattelse, at man ikke kunne fjerne fribefordringen, og man ville ikke svække sit standpunkt
ved at indgå i forhandlinger om kompensation. tjenestemænd og overenskomstansatte har
ikke været behandlet ens i relation til fribefordring, fordi tjenestemændene altid har haft
denne ret, mens de overenskomstansatte først fik fribefordring efter en periode.
søren stahlfest møller har forklaret blandt andet, at han var økonomisk direktør i
banedanmark i perioden 2006-2015. han er ikke længere ansat. han var ansvarlig for
banedanmarks økonomi og havde kontakten til dsb vedrørende fribefordring. i begyndelsen
af 2015 indgik dsb en politisk aftale med transportministeriet, hvorefter dsb ikke længere
havde mulighed for at tilbyde fribefordring på de hidtidige vilkår, og dsb varslede derfor
dramatiske prisstigninger på frikortordningen. banedanmark havde hidtil kunnet købe ret til
fribefordring for medarbejderne til en favorabel pris, men i 2006 hævede dsb prisen. dette
medførte, at banedanmark ophævede retten til fribefordring for personale ansat efter 1. januar
2007. banedanmark betalte herefter én pris for fribefordring for personale ansat før 1997 og
en anden pris for medarbejdere ansat i perioden 1997-2006, mens medarbejdere ansat efter
2006 ikke havde adgang til fribefordring. som følge af den politiske aftale krævede dsb nu
samme pris for alle. dette indebar en prisstigning fra ca. 5,7 mio. kr. pr. år til ca. 28 mio. kr.
pr. år, svarende til ca. 19.900 kr. pr. frikort. efter forhandlinger tilbød dsb dog en pris på
13.000 kr. pr. kort for 2016. banedanmarks budget er på ca. 8 mia. kr. årligt, men størstedelen
af budgettet er bundet op på anlægsudgifter, og en udgiftsstigning på ca. 20 mio. kr. pr. år på
driftsbudgettet er betragtelig og ville kræve besparelser, herunder afskedigelser. rundt regnet
svarer en udgift på 20 mio. kr. til ca. 50 medarbejdere. banedanmark kunne ikke indgå aftale
med dsb på disse vilkår. banedanmark og dsb var desuden uenige om prisfastsættelsen på
det enkelte frikort, som efter banedanmarks opfattelse var alt for høj. efter banedanmarks
opfattelse tog dsb således udgangspunkt i et gennemsnitligt for stort transportbehov hos
banedanmarks medarbejdere. banedanmark måtte dog erkende, at der i den politiske aftale
med dsb var et politisk ønske om en besparelse på området. banedanmark ville gerne bevare
                                               - 14 -
medarbejdernes ret til fribefordring, dels fordi banedanmark havde mange tjenesterejser, dels
fordi man så det som en værdi og en motivation i arbejdet, at medarbejderne tog toget og
dermed fik en forståelse for brugernes behov. han var med i en del af forløbet i 2006-2007,
hvor fribefordringen blev bevaret for personale ansat i 2006 og tidligere. han ved ikke, om
der var overvejelser om at tilbyde medarbejderne kompensation mod en afskaffelse af
fribefordringen. i connex-sagen havde medarbejderne fået kompensation, men der var andre
sager, hvor en ordning om fribefordring var opsagt uden kompensation, så praksis var ikke
entydig. banedanmark erkendte dog, at man ikke kunne lukke sagen mod at tilbyde
kompensation, og derfor var der aldrig realitetsdrøftelser om kompensation. på baggrund af
den svingende praksis følte banedanmark sig i forpligtet til at tilbyde kompensation.
direktøren for banedanmark har siden 2010 refereret til transportministeriets departement.
dsb ledes af en bestyrelse, der udpeges af transportministeren.
dsb var ifølge de politiske aftaler ikke længere forpligtet til at sælge frikort til særligt lave
priser og var desuden underlagt et ikke-diskriminationsprincip. banedanmark havde beregnet,
at man ved et ophør af ordningen om fribefordringen ville få udgifter i størrelsesordenen 7-10
mio. kr. til tjenesterejser, men tallet var behæftet med usikkerhed, da der var tale om en
udgift, man ikke tidligere havde opgjort.
der var ikke forskelle mellem tjenestemandsansatte og overenskomstansatte i relation til
fribefordring.
kristian beltner har forklaret blandt andet, at han blev ansat pr. 1. marts 2005 som
personalejurist. han er siden 1. januar 2017 områdechef som personaleansvarlig. han er
ansvarlig for det juridiske i forhold til personaleansvar, herunder også fribefordring. han har
ikke haft kontakt til dsb, men har været ansvarlig for banedanmarks juridiske håndtering af
sagen og deltog også i møder med organisationerne sammen med direktør jesper hansen, hr-
direktør charlotte schmidt og økonomidirektør søren stahlfest møller.
dsb’s opfattelse var, at man var forpligtet til at tilbyde fribefordring på kommercielle vilkår,
men banedanmark og dsb kunne ikke opnå enighed om en løsning. herefter ophørte
ordningen pr. 1. januar 2016.
                                              - 15 -
han var ikke direkte involveret i drøftelserne i 2006 om fribefordringen, men han ved, at man
tilbød en kompensation på lige under 6.000 kr. pr. år, fordi banedanmark meget gerne ville
finde en løsning, som medarbejderne ville være tilfredse med. det var af hensyn til
medarbejderne, man tilbød kompensation, og ikke fordi man følte sig forpligtet til det.
han har været med til at skrive, at banedanmark anser fribefordring som et personalegode og
ikke som en del af lønnen. fribefordring har aldrig indgået i lønforhandlingerne eller
lokalaftaler. det er ikke en integreret del af overenskomsten. der er egne
overenskomstforhandlinger. medarbejdere ansat efter 2006 fik ikke kompensation, og
hvordan skulle man i øvrigt opgøre retten til fribefordring, da banedanmark betalte et
forskelligt beløb for kortet, afhængig af om medarbejderen er ansat før eller efter 1997.
fribefordring er skattefri, men man kan ikke samtidig få befordringsfradrag. banepav er i
dag nedlagt og senere fremgår det af medarbejderhåndbogen.
han forstår personalegode som noget, arbejdsgiveren ensidigt har givet medarbejderen. det
gælder for eksempel også kaffe/frugtordning, motionsrum osv. kompensationsbeløbet på
6.000 kr. kom fra connex-sagen og var det beløb, banedanmark tilbød.
man drøftede også i 2006, om ordningen skulle ophøre. vidnet husker ikke, om man gjorde
sig overvejelser om, hvorvidt der var retlige forskelle på tjenestemænd og
overenskomstansatte. det afgørende var dengang at finde en fornuftig løsning.
procedure
sagsøgeren, dansk jernbaneforbund som mandatar for g, h, i, j og k, har til støtte for
påstandene i deres påstandsdokument gjort nedennævnte anbringender gældende, der er
uddybet under proceduren.
      ”ordningen med fribefordring af ansatte i de danske statsbaner har eksisteret i en
      årrække. hjemmelsgrundlaget for ordningen kan i hvert fald føres tilbage til lov
      nr. 62 af 24. april 1896 om statsbanernes takster, og kompetencen til at træffe
      bestemmelse om fribefordring har altid ligget hos trafikministeriet, tidligere
      ministeriet for offentlige arbejder.
      alle sagsøgere er ansat i banedanmark før den 1. januar 2007. ... retten til
      fribefordring er eksplicit nævnt i samtlige sagsøgeres ansættelsesbreve … retten
                                          - 16 -
til fribefordring har været en konsekvens af en beslutning herom fra
trafikministeriet, jf. senest lov om dsb §43, stk. 2.
landsretten kan lægge til grund, at sagsøgerne som en direkte følge af deres
ansættelsesforhold og trafikministeriets beslutning har haft et ubetinget retskrav
på fribefordring, som de har kunnet frafalde efter eget valg. landsretten kan
lægge til grund, at fribefordringen har haft betydelig økonomisk værdi for
sagsøgerne …
landsretten kan lægge til grund, at sagsøgte internt har betragtet fribefordringen
som et vilkår, der skulle forhandles med de overenskomstbærende og
forhandlingsberettigede faglige organisationer i forhold til fastsættelse af
kompensation ved fribefordringens ophør …, og at sagsøgtes ønske om
fribefordringens ophør har været drøftet i hovedsamarbejdsudvalget (hsu) ...
sagsøgtes opsigelse af fribefordringen er derefter sket ensidigt ...
på grundlag af disse faktiske omstændigheder gøres det gældende,
at      sagsøgte ikke har kompetence til at opsige ordningen med fribefordring, der
        dels er en del af sagsøgernes ansættelsesforhold og dels beror på tidligere
        beslutning fra transportministeriet (tidligere trafikministeriet og
        ministeriet for offentlige arbejder),
at      ordningen med fribefordring er en velerhvervet rettighed for sagsøgerne, der
        ikke selektivt kan opsiges af sagsøgte,
at      sagsøgte under alle omstændigheder ikke har hjemmel til at opsige
        ordningen med fribefordring uden at der samtidig fastsættes eller aftales en
        fuld økonomisk kompensation til sagsøgerne.
sagsøgerne .., der er ansat som tjenestemænd, gør gældende,
at      ordningen med fribefordring er en del af den gældende tjenestemandsløn,
        som sagsøgte ikke ensidigt kan reducere, ligesom en de facto opsigelse af
        ordningen under alle omstændigheder er en overgang til anden passende
        stilling, der efter tjenestemandslovens § 55 skal ske med opretholdelse af
        den hidtidige løn herunder alle lønelementer.
til støtte for den subsidiære påstand er det af dansk jernbaneforbund gjort
gældende,
at      værdien af fribefordringen er en del af sagsøgernes 1-5 løn som
        tjenestemænd, der følger præceptive bestemmelser om løn efter
        tjenestemandslovens kapitel 10, der ikke ensidigt kan reduceres af sagsøgte,
at      værdien af fribefordringen også er en del af lønnen …, og er et
        ansættelsesvilkår, der ikke selektivt kan opsiges,
                                               - 17 -
      at     en opsigelse af ordningen for hver enkelt ansat vil kunne have forskellige
             økonomiske konsekvenser afhængigt af bopæl og tjenestested og derfor
             aldrig kan opsiges i løbende ansættelse, uden at disse økonomiske
             konsekvenser kompenseres økonomisk.”
sagsøgeren, hk danmark som mandatar for a, b, c, d, e og f, har til støtte for påstandene i
deres påstandsdokument gjort nedennævnte anbringender gældende, der er uddybet under
proceduren.
      ”generelt gøres det gældende, at retten til fribefordring er en integreret del af den
      ansattes ansættelsesforhold, og at ordningen derfor ikke kan opsiges.
      hvis retten bortfalder, er medarbejderen nødsaget til at betale for transporten til
      arbejde, hvilken udgift kan udgøre et endog betydeligt beløb. de kollektive
      overenskomster er forhandlet ud fra kendskabet til og forudsætningen af, at der
      blev ydet fri befordring til de ansatte.
      de tjenestemandsansatte medarbejdere i banedanmark er beskyttet af reglerne i
      tjenestemandsloven. i henhold til tjenestemandslovens § 12, jf. § 55, kan
      ansættelsesmyndigheden ikke fjerne retten til fribefordring uden økonomisk
      kompensation.
      denne ret til at ændre i ansættelsesvilkårene er dog undergivet den begrænsning,
      der findes i tjenestemandslovens § 12, stk. 1, der fastsætter, at en tjenestemand har
      pligt til at underkaste sig sådanne forandringer i sin tjenesteforretnings omfang og
      beskaffenhed, der ikke ændrer tjeneste karakter og ikke medfører, at stillingen
      ikke længere kan anses for passende for ham.
      ændringen i aflønningsformen, hvortil fri befordring naturligt må henføres,
      medfører, at der er tale om en stillingsforandring i henhold til
      tjenestemandslovens § 12.
      som følge deraf er tjenestemændene i henhold til tjenestemandslovens § 55
      berettiget til at bibeholde den aflønning, man kom fra, det vil sige, at der skal ske
      en konvertering af ret til fribefordring, hvilket svarer til indholdet af påstandene.
      den eneste måde, hvorpå der kan sikres en tjenestemand fuld kompensation for
      retten til fribefordring er ved at opretholde ordningen. det gøres derfor gældende,
      at der ikke kan ske bortvarsling af ordningen.
      subsidiært er det gjort gældende, at banedanmark under alle omstændigheder er
      forpligtet til at yde økonomisk kompensation til de medarbejdere, der mister
      frikortet som følge af opsigelsen.
      for så vidt angår de overenskomstansatte gøres det gældende, at de har krav på
      kompensation for bortvarslingen af retten til fribefordring, idet fribefordring
                                               - 18 -
     udgør en væsentlig og integreret del af ansættelsesforholdet, som ikke rimeligt
     kan bortvarsles uden kompensation.
     vedrørende påstandens størrelse er det gjort gældende, at den økonomiske
     kompensation skal udgøre den konkrete udgift, den enkelte medarbejder har til at
     anskaffe sig den bortvarslede fri befordring mellem bopælen og tjenestestedet.
     hvis der ikke betales en kompensation, er det gjort gældende, at tjenestemanden
     vil have ret til at fratræde med ret til aktuel egenpension.
     retten til fri befordring er beskrevet i de ansættelseskontrakter, der er udarbejdet
     af banedanmark. …
     der gælder endvidere samme anbringender som dansk jernbaneforbund har gjort
     gældende i den parallelle sag.”
sagsøgte, banedanmark, har til støtte for frifindelsespåstandene i sit påstandsdokument gjort
nedennævnte anbringender gældende, der er uddybet under proceduren.
     ”3. anbringender
     til støtte for den nedlagte frifindelsespåstand gør banedanmark overordnet
     gældende, at ordningen om fribefordring er udtryk for et personalegode, der frit
     kan opsiges med et passende varsel.
     banedanmark besluttede efter et længere forhandlingsforløb med dsb, at det ikke
     ville være økonomisk muligt fortsat at tilbyde fribefordring til nærmere bestemte
     medarbejdere og valgte derfor at bringe ordningen til ophør med et varsel på otte
     måneder.
     banedanmark bestrider, at ordningen om fribefordring har haft karakter af – eller
     har været behandlet som – et løngode for hverken gruppen af overenskomstansatte
     eller tjenestemandsgruppen.
     der har været tale om et almindeligt personalegode, der i lighed med andre
     personalevilkår kan bortvarsles af arbejdsgiveren.
     oprindeligt var medarbejdernes rettigheder i forhold til fribefordring beskrevet i
     den såkaldte bane-pav … bane-pav’en var en personalepolitik udarbejdet
     ensidigt af banedanmark.
     fribefordringsordningen har ikke i detaljer været beskrevet i medarbejdernes
     kontrakter. ordningen er således alene medtaget i medarbejdernes kontrakter ved
     henvisning til bestemmelserne i bane-pav eller ved en henvisning til
     banedanmarks intranet.
                                        - 19 -
ordningen har ikke været omtalt i banedanmarks overenskomster. den har heller
ikke været inddraget i forbindelse med lønforhandlinger, ligesom medarbejderes
til- og fravalg af fribefordring ikke har haft nogen betydning for deres aflønning.
banedanmark bestrider således, at fribefordringsordningen har været etableret på
et kollektivt niveau for nogle grupper af medarbejdere. hverken for
overenskomstansatte eller tjenestemænd er der indgået aftaler med grupper af
medarbejdere eller deres repræsentanter. fribefordringsordningen har på intet
tidspunkt indgået hverken udtrykkeligt eller forudsætningsvist i forbindelse med
forhandling af lokalaftaler eller lignende. selv hvis dette havde været tilfældet,
ville det ikke have medført ordningens uopsigelighed.
3.1 overenskomstansatte
banedanmark gør gældende, at … og hk danmarks synspunkt i relation til f er
udtryk for, at man anser personalegodet som reelt uopsigeligt.
intet er uopsigeligt, hvilket også gælder ordningen om fribefordring.
banedanmark gør desuden gældende, at det ikke generelt kan lægges til grund, at
der er tale om en ændring af et væsentligt ansættelsesvilkår. denne vurdering må
foretages individuelt på baggrund af den enkelte medarbejders samlede forhold.
det gøres derfor gældende, at ordningen om fribefordring højst vil kunne udgøre
et individuelt aftalevilkår for den enkelte medarbejder og derfor på hvilket som
helst tidspunkt kunne bringes til ophør med medarbejderens individuelle varsel.
det skal i den forbindelse fremhæves, at hverken dansk jernbaneforbund eller
hk har anført nogen anden begrundelse end ”rimelighed” for, at et sådant
individuelt vilkår ikke skulle kunne bortvarsles med medarbejderens
opsigelsesvarsel.
i forlængelse heraf gør banedanmark gældende, at det – uanset om der er tale om
en væsentlig ændring eller ej – er muligt at bortvarsle vilkåret, uden at dette skal
kompenseres efter udløbet af opsigelsesvarslet.
3.2      tjenestemænd
banedanmark bestrider i forhold til de af sagsøgerne, der er ansat som
tjenestemænd, at ordningen omfattes af lønbegrebet i kapitel 10 i
tjenestemandsloven. banedanmark fremhæver i den forbindelse, at kapitlet bærer
overskriften ”forhandlings- og organisationsforhold”, og samtlige bestemmelser
har som en underliggende forudsætning, at tjenestemænds løn forhandles
kollektivt.
herudover fremhæver banedanmark, at fribefordringsordningen da heller ikke
passer ind i tjenestemændenes lønsystem, der alene opererer med indsættelse på et
skalatrin inden for en given lønramme. denne lønmodel åbner således slet ikke
mulighed for alternative løndele.
banedanmark bestrider desuden, at bortvarsling af fribefordringsordningen skulle
være begrænset af reglen i tjenestemandslovens § 12, der beskriver rammerne for
de ændringer, en tjenestemand er forpligtet til at tåle. banedanmark gør således
                                             - 20 -
    gældende, at bortfald af ordningen hverken ændrer stillingens karakter eller
    medfører, at den ikke længere er passende.
    i fortsættelse heraf bestrider banedanmark, at betingelserne for at kræve
    udligningstillæg i henhold til tjenestemandslovens § 55 er opfyldte, hvorfor der
    ikke er belæg for at anse fribefordring for omfattet af lovens § 55 om overgang til
    anden passende stilling med deraf følgende ret til udligningstillæg.
    banedanmark gør gældende, at eftersom ordningen blev opsagt i maj 2015 og
    først udløb med udgangen af januar 2016, har alle sagsøgerne fået et varsel
    svarende til 8 kalendermåneder.
    3.3      specifikt i forhold til sagen mod dansk jernbaneforbund som mandatar
         for g m.fl.
    3.3.1 vedrørende den subsidiære påstand
    banedanmark gør gældende, at der ikke er grundlag for at tilkende sagsøgerne en
    økonomisk kompensation for bortvarslingen af ordningen vedrørende
    fribefordring. sagsøgerne kan – hvis de i øvrigt opfylder betingelserne for at få
    befordringsfradrag – efter ophøret af ordningen få befordringsfradrag for
    transporten mellem deres folkeregister-adresse og arbejdsplads.
    3.3.2    vedrørende opsigelseskompetence
    banedanmark bestrider, at der skulle gælde nogen form for formelle
    begrænsninger i banedanmarks adgang til at opsige ordningen om fribefordring.
    banedanmark bestrider navnlig, at formuleringen af § 43, stk. 2, i den tidligere
    gældende dsb-lov skulle indebære, at banedanmark er afskåret fra at agere over
    for sine medarbejdere i overensstemmelse med ledelsesretten.
    såfremt det alligevel måtte blive lagt til grund, at § 43, stk. 2, må fortolkes som
    havende denne konsekvens, gør banedanmark gældende, at denne begrænsning er
    bortfaldet sammen med ophævelsen af § 43, stk. 2, i 1998.
    3.4      specifikt i forhold til sagen mod hk danmark som mandatar for a m.fl.
    3.4.1    vedrørende de mere subsidiære påstande 1-5
    banedanmark gør også her gældende, at der ikke er grundlag for at tilkende
    sagsøgerne en kompensation for bortvarslingen af ordningen vedrørende
    fribefordring. sagsøgerne kan – hvis de i øvrigt opfylder betingelserne for at få
    befordringsfradrag – efter ophøret af ordningen få befordringsfradrag for
    transporten mellem deres folkeregister-adresse og arbejdsplads. …
    herudover bemærker banedanmark, at sagsøgernes opgørelse af de mere
    subsidiære påstande 2-5 i alle tilfælde ikke tager højde for, at der ved fornyelse af
    periodekort i 2016 kunne opnås en rabat på 8 % ….
    ...”
landsrettens begrundelse og resultat
                                                - 21 -
sagens hovedspørgsmål er, om banedanmark som sket ved brev af 12. maj 2015 ensidigt kan
ophæve sagsøgernes ret til fribefordring, og om banedanmark i givet fald er forpligtet til at
betale sagsøgerne kompensation.
sagsøgerne er alle tjenestemænd med undtagelse af f, der er overenskomstansat.
sagsøgerne har navnlig gjort gældende, at for så vidt angår de tjenestemandsansatte falder en
ophævelse af retten til fribefordring uden for rammerne af de forandringer i tjenesten, som en
tjenestemand i medfør af tjenestemandslovens § 12 er forpligtet til at underkaste sig, ligesom
disse ansatte i medfør af tjenestemandslovens § 55 har krav på lønnen i den hidtidige stilling.
landsretten bemærker, at retten til fribefordring ikke berører karakteren eller indholdet af
sagsøgernes stillinger eller arbejdsopgaver i øvrigt. for så vidt angår spørgsmålet om,
hvorvidt retten til fribefordring er et lønvilkår eller andet væsentligt vilkår bemærkes, at der er
tale om en ret, der fremgår af de pågældendes ansættelsesbreve, og som efter
omstændighederne indebærer en betydelig økonomisk værdi for de pågældende. det er
imidlertid ubestridt, at retten til fribefordring ikke er fastsat efter reglerne i
tjenestemandslovens kapitel 10, der nærmere regulerer fastsættelsen af løn- og andre
ansættelsesvilkår for tjenestemænd. det er ikke gjort gældende, at der er tale om en ret i
henhold til individuel aftale, og der er tale om en generel ophævelse af retten til fribefordring
for den del af banedanmarks ansatte, der hidtil har haft denne ret. de medarbejdere, som
vælger ikke at benytte sig af ordningen, får ikke anden kompensation. hertil kommer, at
retten til fribefordring efter det oplyste ikke beskattes som en lønindtægt, selv om
banedanmark foretager indberetning til skattemyndighederne uden ansættelse af værdi.
landsretten finder på denne baggrund ikke at kunne antage, at retten til fribefordring kan
anses som eller ligestilles med en del af sagsøgernes løn.
herefter finder landsretten efter en samlet vurdering ikke, at en ophævelse af retten til
fribefordring er en sådan væsentlig ændring af de tjenestemandsansatte sagsøgeres løn- og
arbejdsvilkår, at der er tale om forflyttelse, jf. tjenestemandslovens § 12, ligesom de
pågældende heller ikke har ret til kompensation, jf. tjenestemandslovens § 55.
                                             - 22 -
for så vidt angår f, der er er ansat på overenskomstvilkår, bemærkes, at retten til
fribefordring blev opsagt den 12. maj 2015 til udgangen af november 2015 og således med
mere end 6 måneders varsel. heller ikke for denne sagsøgers vedkommende findes der efter
en samlet vurdering at være tale om en sådan ændring af ansættelsesforholdet, at ændringen
kun kan gennemføres efter reglerne om opsigelse af ansættelsesforholdet.
banedanmark frifindes derfor.
dansk jernbaneforbund som mandatar skal betale sagsomkostninger for landsretten til
banedanmark med i alt 110.000 kr. og hk/danmark som mandatar for a m.fl. skal betale
sagsomkostninger for landsretten til banedanmark med i alt 75.000 kr. beløbene omfatter
udgifter til advokatbistand ekskl. moms. ved fastsættelsen af beløbet til dækning af udgifterne
til advokatbistand er der ud over sagens værdi taget hensyn til sagens karakter og betydning
samt omfang.
                                   thi kendes for ret:
banedanmark frifindes.
i sagsomkostninger skal dansk jernbaneforbund betale 110.000 kr. kr. og hk/danmark
75.000 kr. til banedanmark.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark