text:
                              højesterets dom
                            afsagt torsdag den 24. maj 2018
sag 42/2018
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat mikael skjødt, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i hillerød den 6. februar 2017 og af østre lands-
rets 20. afdeling den 24. november 2017.
procesbevillingsnævnet har den 28. februar 2018 meddelt begrænset tilladelse til anke til hø-
jesteret, således at tilladelsen alene omfatter spørgsmålet om udvisning.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, henrik waaben,
michael rekling, kurt rasmussen og jens kruse mikkelsen.
påstande
dommen er anket af anklagemyndigheden med påstand om, at t udvises ubetinget med
indrejseforbud i 6 år.
t har påstået stadfæstelse.
anbringender
anklagemyndigheden har anført, at udvisning ikke vil være i strid med danmarks internatio-
nale forpligtelser i medfør af den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8 om
respekt for privatliv og familieliv. betingelserne for udvisning i udlændingelovens § 26, stk.
                                                 - 2 -
2, jf. § 22, nr. 6, er derfor opfyldt. det følger af udlændingelovens § 32, stk. 2, nr. 2, at udvis-
ningen skal ske med indrejseforbud i 6 år.
det bestrides ikke, at udvisning af t må anses for et indgreb i hans privatliv og familieliv.
den adfærd, der er kommet til udtryk gennem t’ nuværende og tidligere kriminalitet, udgør
imidlertid en sådan trussel mod væsentlige samfundsinteresser, at udvisning er nødvendig for
at forebygge uro eller forbrydelse, jf. konventionens artikel 8, stk. 2. det skal tillægges
betydning ved proportionalitetsafvejningen, at der alene er tale om et tidsbegrænset
indrejseforbud.
henset til karakteren af de strafbare forhold, t er dømt for, sammenholdt med hans tidligere
straffe for ligeartet kriminalitet, kan der ikke stilles store krav til omfanget af hans tilknytning
til libanon. han står ikke uden forudsætninger ved en tilbagevenden til libanon, da han taler
og forstår arabisk, ligesom han er vokset op med arabiske skikke og normer. t er ikke
integreret i det danske samfund. han har ingen uddannelse og har aldrig haft fast tilknytning
til det danske arbejdsmarked. han er medlem af bandegrupperingen loyal to familia, hvilket
indikerer en manglende vilje til at integrere sig positivt i det danske samfund.
den omstændighed, at t fik en datter i december 2017, skal ikke tillægges betydning ved
proportionalitetsafvejningen. på tidspunktet for barnets undfangelse var parret bekendt med,
at der i den foreliggende sag var nedlagt påstand om udvisning, og parret har derfor ikke haft
en berettiget forventning om, at t kunne blive i danmark. udvisning kan ikke antages at være
til hinder for, at t kan opretholde kontakt til sin samlever og datter via telefon og internet,
ligesom de kan besøge ham i libanon.
t har anført, at en ubetinget udvisning vil være i strid med danmarks internationale
forpligtelser, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2, og artikel 8 i den europæiske
menneskerettighedskonvention.
proportionalitetsafvejningen af på den ene side den begåede kriminalitet og på den anden side
hans tilknytning til danmark taler afgørende imod en ubetinget udvisning. udvisning vil såle-
des ikke været et proportionalt indgreb i hans ret til privatliv og familieliv.
                                                - 3 -
hans nuværende og tidligere kriminalitet udgør ikke en sådan trussel mod væsentlige sam-
fundsinteresser, at udvisning er nødvendig for at forebygge uro eller forbrydelse.
han har en stærk tilknytning til danmark. han kom til landet som 4-årig i 1992 og har haft
lovligt ophold i ca. 19 år. han bor sammen med sin kæreste, og de har en datter, som er født i
december 2017. udvisning med indrejseforbud i 6 år vil forhindre ham i at opretholde kontak-
ten til sit barn. telefon og internet er ikke egnet til at opfylde barnets behov for kontakt i bar-
nets første seks leveår. hans forældre og otte søskende bor også i danmark. han taler dansk
med sine forældre.
han har ringe forudsætninger for at klare sig i libanon. han har ikke besøgt libanon, siden
han forlod landet, og har ikke kendskab til familiemedlemmer i libanon. han kan kun meget
lidt arabisk og kan hverken læse eller skrive sproget.
supplerende sagsfremstilling
udlændinge- og integrationsministeriet har oplyst, at t er statsløs palæstinenser fra libanon.
t fik sammen med sin samlever en datter den 9. december 2017. det er oplyst, at samleveren
og datteren har besøgt ham i fængslet ca. hver 14. dag siden datterens fødsel, og at hvert
besøg har haft ca. 1 times varighed.
han har siden den 21. oktober 2017 været varetægtsfængslet som sigtet og siden tiltalt for
grov vold. hovedforhandling i denne sag er berammet til september 2018. han er siden tiltalt
for bl.a. to yderligere tilfælde af grov vold, for frihedsberøvelse og for forsøg på røveri. den-
ne seneste sag er berammet til hovedforhandling i juli og august 2018.
af politirapport af 11. maj 2018 om afhøring af t vedrørende hans personlige forhold (§ 26-
afhøring) fremgår bl.a.:
       ”afhørte forklarede, at han blev født i libanon i en flygtningelejr. ca. 4 år senere an-
       kom afhørte til danmark sammen med sin mor og andre søskende. afhørte forklarede,
       at hans far allerede var i danmark på dette tidspunkt.
       siden ankomsten til danmark har afhørte boet her i landet og har aldrig været tilbage i
       libanon eller andre lande for at bo. ingen medlemmer fra afhørtes familie har været til-
       bage i libanon igennem årene.
                                          - 4 -
forespurgt til afhørtes ophold i danske fængsler, forklarede afhørte at han havde været i
fængsel flere gange. han kan dog ikke huske hvor længe og i hvilke perioder.
afhørte gik i almindelig folkeskole fra første til tredje klasse. derefter blev han flyttet
til en specialskole, da han fik diagnosen damp. afhørte kunne ikke huske om han afslut-
tede folkeskolens ottende eller niende klasse. det var på specialskolen … og ”…” i
hillerød at afhørte gik efter folkeskolen.
forespurgt om afhørte havde taget en uddannelse efter endt skolegang, kunne han for-
tælle at det havde han ikke. han havde haft en kontaktperson fra kommunen, som kom
hjemme hos ham én gang om ugen, for at sikre sig at han holdt sig væk fra ballade.
siden afhørte var 15 år har han ikke boet hjemme. fra han var 15 år til han var 17 år bo-
ede han rundt omkring hos venner og bekendte, og sov hvor der var plads. da afhørte
blev 17 år, fandt kommunen et kollegieværelse til ham. men det mistede han efterføl-
gende, da han fik 60 dages fængsel. da han kom ud fra fængslet, fandt kommunen en
lejlighed til ham og det er den lejlighed som han fortsat har og hvor hans kæreste bor li-
ge nu.
igennem årene har afhørte haft forskellige småjob, som kommunen har haft skaffet
ham. han har bl.a. arbejdet på en restaurant, et snedkerværksted og på en tank. han ar-
bejdede på restauranten i ca. 6 måneder, inden han mistede jobbet pga. han røg i fæng-
sel igen.
afhørte har danske venner og har tidligere været aktiv i en fodboldklub i hillerød, fra
han var ca. 7 år til han var ca. 14 år. nu spiller han kun lidt fodbold for sjov og dyrker
ikke anden slags sport.
vedrørende sprog forklarede afhørte at han taler og forstår arabisk så godt, at han kan
klare sig. det som han har lært, er fra hans forældre som talte arabisk til ham. afhørte
kan ikke skrive arabisk.
afhørte kan ikke skrive dansk særlig godt, da han er ordblind.
afhørte er en 30-årig ung mand, som ikke fejler noget og ikke tager nogen form for me-
dicin. han har kun været indlagt på hospitalet i forbindelse med et færdselsuheld.
afhørte har været sammen med sin nuværende danske kæreste i ca. 8 år og de har en
datter sammen, som blev født i december 2017. de har boet sammen i næsten alle 8 år i
den lejlighed som kommunen skaffede afhørte.
kontakten til sin datter har været gennem de ugentlige besøg i fængslet, af en times va-
righed.
afhørte har aldrig spurgt sin kæreste om hun evt. ville flytte sammen med ham til et an-
det land og det tror afhørte heller ikke at hun har lyst til.
                                                 - 5 -
       der er intet for afhørte at rejse til libanon efter, ingen familie, ingen venner, ingen bo-
       liger, intet, da hans familie oprindeligt er statsløse palæstinenser og ikke har noget til-
       bage at vende hjem til.
       forespurgt hvorfor familien rejste til danmark da afhørte var ca. 4 år forklarede han at
       det var pga. krigen.
       afhørte har aldrig overført penge til nogle personer i libanon, da han ikke har nogle
       kontakter dernede.
       afhørte har aldrig selv forsøgt at få et pas, hverken til danmark eller andre lande.
       afhørte ved ikke om der vil ske ham noget hvis han rejser tilbage til hvor han er født.
       afhørte ønsker at blive i danmark, da det er her hans familie bor, hans kæreste og
       barn.”
af en personundersøgelse udarbejdet af kriminalforsorgen den 15. maj 2018 i henhold til
retsplejelovens § 808 fremgår bl.a., at t har modtaget kontanthjælp siden 2005, og at han ikke
har haft kontakt til det ordinære arbejdsmarked i mere end 10 år.
ifølge folkeregisteret blev t den 15. juni 2012 registreret på adressen … 52, 1. th., i hillerød.
hans samlever blev registreret på adressen den 1. april 2015.
af en politiafhøring foretaget den 12. september 2013 (§ 26-afhøring) fremgår om t’
tilknytning til herboende personer bl.a., at han ikke havde nogen kæreste eller lignende.
af en personundersøgelse udarbejdet af kriminalforsorgen den 26. januar 2014 i henhold til
retsplejelovens § 808 fremgår bl.a., at t boede sammen med en kæreste i københavn i to år,
fra han var 18 år. derefter flyttede han tilbage til hillerød, og i sommeren 2012 fik han anvist
sin nuværende bolig, hvor han boede alene. han oplyste til kriminalforsorgen, at han brugte al
sin tid sammen med sine venner, og at han var tilknyttet bandegrupperingen loyal to familia.
t er tidligere straffet:
den 20. februar 2004 vedtog han en bøde på 500 kr. for tyveri af en mobiltelefon.
ved byretsdom af 28. januar 2005 blev han idømt 60 dages betinget fængsel for vidnetrusler.
                                              - 6 -
ved byretsdom af 30. januar 2007 blev han idømt 6 dagbøder af 150 kr. for hærværk.
ved byretsdom af 11. januar 2008 blev han idømt 6 dagbøder af 200 kr. for at have lagt hin-
dringer i vejen for politiets arbejde.
ved byretsdom af 21. august 2008 blev han idømt 60 dages fængsel for bl.a. grov vold.
ved byretsdom af 23. juni 2009 blev han idømt en bøde på 34.000 kr. for bl.a. overtrædelse af
våbenlovgivningen ved besiddelse af en gummiknippel og et samuraisværd samt for overtræ-
delser af færdselsloven.
ved byretsdom af 9. september 2009 blev han idømt 7 måneders fængsel for grov vold.
ved byretsdom af 9. juli 2010 blev han idømt 40 dages fængsel for overfald på og trusler mod
tjenestemand i funktion.
ved byretsdom af 21. januar 2011 blev han idømt en bøde på 20.000 kr. for bl.a. overtrædel-
ser af færdselsloven.
ved byretsdom af 20. juni 2011 blev han idømt 1 års fængsel for besiddelse på bopælen af en
pistol isat skarp ammunition samt en bøde på 30.000 kr. og frakendelse af førerretten for bl.a.
overtrædelser af færdselsloven.
ved byretsdom af 7. februar 2013 blev han idømt 7 dages fængsel for bl.a. besiddelse af en
dolk og en foldekniv.
ved byretsdom af 19. december 2013 blev han idømt 10 måneders fængsel og udvist betinget
for grov vold i gentagelsestilfælde, ulovlig tvang, frihedsberøvelse og besiddelse af en en-
håndsbetjent foldekniv.
ved landsretsdom af 30. januar 2014 blev han idømt 60 dages fængsel, en bøde på 6.000 kr.
og frakendt førerretten i 6 år for brugstyveri af motorkøretøj og overtrædelser af færdsels-
loven, herunder spirituskørsel og kørsel under påvirkning af hash.
                                                - 7 -
ved landsretsdom af 14. december 2017 blev han idømt en tillægsstraf på 3 måneders fængsel
og frakendt førerretten i 1 år for bl.a. overtrædelser af færdselsloven, herunder kørsel under
påvirkning af hash.
han er herudover mange gange idømt bøder for besiddelse af euforiserende stoffer til eget
forbrug.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår udvisning af en nu 30-årig statsløs palæstinenser fra libanon, t, som har boet i
danmark, siden han kom her til landet som 4-årig i 1992.
t er ved landsrettens dom idømt fængsel i 8 måneder for to tilfælde af vidnetrusler efter
straffelovens § 123 mod et voldsoffer og et tilfælde af afpresning efter straffelovens § 281,
stk. 1, nr. 1. vidnetruslerne var rettet mod en person, der kort forinden var blevet stukket med
en kniv. ved det første tilfælde af vidnetrusler opsøgte t sammen med mindst seks andre
medlemmer af bandegrupperingen loyal to familia den 7. februar 2016 forurettede på
rigshospitalet, hvor han var indlagt efter knivstikket, for at sikre sig, at han skulle sige, ”hvad
de havde aftalt” eller noget tilsvarende. få dage efter, at forurettede den 11. februar 2016 var
blevet udskrevet fra rigshospitalet, opsøgte t sammen med andre medlemmer af loyal to
familia på ny den pågældende, denne gang ved hans bopæl, hvor t sagde til ham, at han ikke
skulle sige noget, ”ellers ville det gå værst ud over ham og hans familie” eller noget tilsvaren-
de, ligesom t tog hårdt fat i nakken på forurettede. ved afpresningsforholdet opnåede t
betaling af 1.000 kr. fra en bartender, under henvisning til at t var medlem af loyal to
familia.
t er flere gange dømt for personfarlig kriminalitet og våbenbesiddelse. ved kriminalretten i
hillerøds dom af 28. januar 2005 blev han idømt betinget fængsel i 60 dage for vidnetrusler
ved i forening med to medtiltalte at have kaldt forurettede for ”stikker”, hvorefter de alle tre
slæbte forurettede ned til en sø, som de kastede ham i. ved københavns byrets dom af 21.
august 2008 blev han idømt 60 dages fængsel for bl.a. grov vold ved i forening med to
ukendte gerningsmænd at have slået forurettede i ansigtet og på kroppen, hvorefter de
fortsatte med at slå og sparke på forurettede, mens han lå på jorden, ligesom de slog ham med
                                                 - 8 -
et bælte med et metalspænde. ved retten i hillerøds dom af 9. september 2009 blev han
idømt 7 måneders fængsel for grov vold ved at have slået en forurettet med knyttet hånd i
ansigtet, hvorved forurettede faldt bagover og slog hovedet ned i asfalten med længere-
varende hospitalsindlæggelse og hjerneskade til følge, samt ved at have stukket en anden
forurettet med en stegegaffel i venstre underarm og tildelt ham et slag med flad hånd i hove-
det. ved retten i svendborgs dom af 9. juli 2010 blev han idømt fængsel i 40 dage for over-
fald på og trusler mod en tjenestemand i funktion, herunder bl.a. ved at true med at slå en
fængselsfunktionær og dennes datter ihjel. ved retten i hillerøds dom af 20. juni 2011 blev
han idømt 1 års fængsel for på bopælen at have været i besiddelse af en 9 mm pistol med isat
magasin indeholdende 15 skarpe patroner. ved retten i hillerøds dom af 19. december 2013
blev han idømt fængsel i 10 måneder og udvist betinget for bl.a. vold, ulovlig tvang og
frihedsberøvelse. i den sidste sag blev han bl.a. dømt for sammen med to medtiltalte at have
tvunget forurettede til at stige ind i en bil, hvorefter denne blev kørt ud mod en skov, og under
kørslen blev forurettede tildelt to pift med en peberspray i hvert øje, flere knytnæveslag i
hovedet samt fik med et rustent søm ridset bogstaverne ltf ind i venstre lår og tildelt en
”dummebøde” på 20.000 kr. for at have solgt hash i loyal to familias område. han er
herudover mange gange idømt fortrinsvis bødestraffe for overtrædelse af lovgivningen om
euforiserende stoffer, færdselsloven og våbenloven.
det følger af den dagældende udlændingelovs § 24 b, stk. 3, jf. § 22, nr. 6, jf. § 32, stk. 2, nr.
2, at t skal udvises ubetinget med indrejseforbud i 6 år, medmindre udvisning vil være i strid
med danmarks internationale forpligtelser. spørgsmålet er, om en sådan udvisning vil være i
strid med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8 om respekt for privatliv
og familieliv.
t er samlevende med en kvinde, som han i december 2017 har fået et barn med. han har boet
i danmark, siden han var 4 år. udvisning vil derfor indebære et indgreb i hans privatliv og
familieliv, jf. konventionens artikel 8, stk. 1. et sådant indgreb er kun berettiget, hvis
betingelserne i artikel 8, stk. 2, er opfyldt.
efter artikel 8, stk. 2, er det afgørende, om udvisning må anses for nødvendig for at forebygge
forbrydelse. dette beror på en proportionalitetsvurdering, og der foreligger en omfattende
praksis fra den europæiske menneskerettighedsdomstol herom. de kriterier, der indgår i vur-
                                               - 9 -
deringen, fremgår bl.a. af domstolens dom af 23. juni 2008 i sag 1638/03 (maslov mod øst-
rig).
i vurderingen indgår det samfundsmæssige behov for udvisning, særligt under hensyn til ka-
rakteren af den kriminalitet, som den pågældende nu og tidligere har begået, samt varigheden
af den pågældendes ophold her i landet og i hjemlandet og styrken af de familiemæssige, so-
ciale og kulturelle bånd til danmark og til det land, han skal udvises til. der skal foreligge
meget tungtvejende grunde for at retfærdiggøre en udvisning, når der er tale om en fastboende
udlænding, der er født her i landet eller indrejst som barn, og som har tilbragt det meste af sin
barndom og ungdom her.
t kom som nævnt til danmark som 4-årig, og han er opvokset her og har gået i skole til og
med 8. eller 9. klasse. han har ikke nogen uddannelse efter folkeskolen, og han har i mere end
10 år ikke haft nogen tilknytning til det almindelige arbejdsmarked. han har modtaget
kontanthjælp siden 2005.
han har oplyst, at han har boet sammen med sin nuværende danske kæreste i ca. 8 år, og de
har en datter sammen, som er født i december 2017. højesteret finder det imidlertid ikke
godtgjort, at han har boet sammen med sin nuværende kæreste forud for den betingede udvis-
ning ved dom af 19. december 2013. højesteret har herved lagt vægt på oplysningerne fra
folkeregisteret samt på hans egne oplysninger til en politiafhøring om sine personlige forhold
(§ 26-afhøring) den 12. september 2013 og til en personundersøgelse foretaget af kriminalfor-
sorgen efter retsplejelovens § 808 den 26. januar 2014.
vedrørende datteren bemærker højesteret, at hun er undfanget efter byrettens dom i denne
sag og således efter, at der er nedlagt påstand om ubetinget udvisning af t. han har fra før
datterens fødsel været varetægtsfængslet i to andre sager om alvorlig kriminalitet, og han har
således ikke haft et effektivt familieliv med datteren.
t har ikke været i libanon efter at have fået ophold i danmark i 1992, og han har ikke familie
eller venner i libanon. højesteret lægger efter hans egen forklaring til grund, at han taler og
forstår arabisk så godt, at han kan klare sig i libanon.
                                               - 10 -
højesteret lægger herefter til grund, at t’ personlige og kulturelle bånd til danmark er langt
stærkere end hans tilknytning til libanon, men at han ikke vil være helt uden forudsætninger
for at etablere en tilværelse i dette land, hvis han udvises.
han er nu på ny dømt for personfarlig og samfundsskadelig kriminalitet i tilknytning til sit
medlemskab af bandegrupperingen loyal to familia. han er som nævnt tidligere dømt adskil-
lige gange for alvorlig personfarlig og almenfarlig kriminalitet, herunder i tilknytning til hans
medlemskab af loyal to familia, der bl.a. i kraft af en alvorlig konflikt med rivaliserende
bander med indbyrdes drab og drabsforsøg har skabt betydelig utryghed i offentligheden. han
er ved dom af 19. december 2013 udvist betinget af danmark og er derved advaret om, at
fortsat kriminalitet kan føre til ubetinget udvisning, og de to vidnetrusler er begået i prøveti-
den for den betingede udvisning.
efter arten og grovheden af såvel hans nuværende som hans tidligere kriminalitet finder høje-
steret efter en samlet vurdering, at de hensyn, der taler for udvisning af t med indrejseforbud
i 6 år, er så tungtvejende, at de har større vægt end de hensyn, som taler imod udvisning på
baggrund af hans stærke tilknytning til danmark og svage tilknytning til libanon. det
bemærkes, at hans samlever og barn vil have mulighed for at besøge ham i libanon, og at de
endvidere vil kunne kommunikere med ham via telefon og internet.
højesteret finder efter det anførte, at ubetinget udvisning med indrejseforbud i 6 år ikke er et
uproportionalt indgreb i strid med artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
højesteret tager herefter påstanden om udvisning med indrejseforbud i 6 år til følge, jf. ud-
lændingelovens § 24 b, stk. 3, jf. § 22, nr. 6, jf. § 32, stk. 2, nr. 2. efter § 32, stk. 1, har indrej-
seforbuddet gyldighed fra tidspunktet for udrejsen eller udsendelsen.
efter sagens forløb og principielle karakter skal statskassen betale sagens omkostninger for
højesteret.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom ændres, således at t udvises af danmark med indrejseforbud i 6 år.
                                          - 11 -
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.


text:
- kbn
                                         udskrift
                                             af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                         kendelse
afsagt den 22. november 2013
a-2-13
                                   ann vibeke lokdam
                                   (advokat k. l. németh)
                                   mod
                                   1) kokkedal slot aps
                                   (advokat bjørn von ryberg)
                                   2) slotshotellet aps
                                   (advokat bjørn von ryberg)
under denne forbudssag, jf. retsplejelovens kap. 40, har sagsøgeren, ann vibeke lokdam
over for de sagsøgte, kokkedal slot aps og slotshotellet aps, nedlagt følgende, endelige på-
stand:
det forbydes at de sagsøgte i nogle sammenhænge, såvel digitalt som fysisk, gør brug af
                                              -2-
navnet ”kokkedal slot”, til at markedsføre ydelser indenfor hotel- og restaurationsbranchen
og til at udbyde kursus- og konferenceaktiviteter under brug af navnet, ligesom det forbydes
at de sagsøgte anvender ”kokkedal-slot” i domænenavn og mailadresse ”kokkedalslot@dk”.
de sagsøgte, kokkedal slot aps og slotshotellet aps, har nedlagt påstand principalt om af-
visning, subsidiært frifindelse og mere subsidiært nedlæggelse af midlertidigt forbud mod
nærmere specificerede handlinger og mod sikkerhedsstillelse på 5 mio. kr.
oplysningerne i sagen
sagens parter
ann vibeke lokdam driver restaurations- og hotelvirksomhed fra flere herregårde og slotte
under fællesbetegnelsen ”danske slotshoteller”. under ”danske slotshoteller” hører bl.a.
kokkedal slot, beliggende kokkedalsvej 17, 9460 brovst, som hun erhvervede i 1988 sammen
med sin ægtefælle gorm lokdam. i forbindelse hermed blev virksomheden ”kokkedal slot
restaurant v/ann vibeke lokdam” registreret i det centrale virksomhedsregister for bran-
chen ”ferieboliger og andre indlogeringsfaciliteter til kortvarige ophold”.
sagsøgte kokkedal slot aps er et ejendomsselskab, der er ejer af ejendommen kokkedal slot,
beliggende kokkedal allé 6, 2970 hørsholm. i henhold til forpagtningskontrakt med kokke-
dal slot aps driver sagsøgte slotshotellet aps fra ejendommen hotel- og konferencevirk-
somhed under navnet ”kokkedal slot copenhagen” og restaurationsvirksomhed under nav-
net ”slotskælderen”. der er fremlagt en forpagtningskontrakt af 26. august 2012, hvoraf bl.a.
fremgår, at forpagtningen tager sin begyndelse den 1. september 2012.
registreret varemærke
kokkedal slot restaurant v/ann vibeke lokdam er ifølge registreringsudskrift af 7. januar
2009 fra erhvervs- og selskabsstyrelsen indehaver af ordmærket kokkedal slot i klasse 35
(engros- og detailhandel med boligudstyr), klasse 41 (uddannelsesvirksomhed, undervis-
ningsvirksomhed, underholdningsvirksomhed, sportsarrangementer og kulturelle arrange-
menter) og klasse 43 (tilvejebringelse af mad og drikke, midlertidig indkvartering). vare-
mærket blev registreret den 14. december 2008.
                                                -3-
kokkedal slot i nordsjælland - historik
hørsholm kommune har flere gange har forsøgt at sælge kokkedal slot i nordsjælland med
betingelse om, at slottet skulle restaureres.
ved betinget købsaftale af den 23. juni 2005 solgte hørsholm kommune kokkedal slot til
keops development a/s. af aftalen fremgår det bl.a., at ejendommen blev erhvervet med
overtagelsesdag den 1. juli 2005 med henblik på at gennemføre et projekt, hvor slottet skulle
totalrenoveres. for så vidt angår den planlagte hoteldel var køber indforstået med, at der
maksimum måtte indrettes 50 hotelværelser. køber havde i henhold til det betingede skødes
§ 8 byggepligt med pligt til at gennemføre sit projekt. købet var efter § 9 betinget af, ”at der
foreligger en endelig og upåanket fredningskendelse”.
der havde tidligere været behandlinger og afgørelser i fredningsnævnet vedrørende ejen-
dommens benyttelse. af en kendelse af 21. december 1977 fremgik det bl.a., at det var me-
ningen, at der på ejendommen skulle etableres aktiviteter, og at der skulle udskrives en idé-
konkurrence om anvendelsen. for at keops’ renoveringsprojekt, der angik slottets ombyg-
ning til hotel- og konferencevirksomhed, kunne gennemføres, skulle fredningsnævnets god-
kendelse indhentes. ved kendelse af den 20. marts 2006 traf fredningsnævnet afgørelse om,
at indretningsprojektet var foreneligt med fredningens formål, idet nævnet forudsatte, at in-
gen af hotelværelserne eller – lejlighederne indrettes eller anvendes til permanente boliger.
af et ”tillæg 2 til aftale om kokkedal slot” af august 2007 fremgår, at keops development
a/s ønskede at sælge ejendommen kokkedal slot til et af kjær & lassen holding aps helejet
datterselskab, kokkedal slot aps, der skulle indtræde i samtlige keops developments ret-
tigheder og forpligtelser. kjær & lassen holding aps skulle ifølge aftaletillægget indestå so-
lidarisk og som selvskyldner for samtlige kokkedal slot aps’ forpligtelser ifølge aftalerne
med hørsholm kommune.
selskabsoplysninger
af selskabsrapporten for kjær og lassen a/s fremgår, at selskabets formål er at drive bygge-
                                                   -4-
og anlægsvirksomhed.
af selskabsrapporten for kokkedal slot aps fremgår, at selskabets formål er at eje, udvikle,
opføre, udleje, finansiere og administrere fast ejendom samt i forbindelse hermed stående
aktiviteter efter ledelsens skøn. selskabet, der er stiftet af kjær & lassen holding aps, blev
registreret den 6. juli 2007.
af selskabsrapporten for slotshotellet aps fremgår, at selskabets formål er hotel- og restau-
rationsvirksomhed, konferencevirksomhed samt i forbindelse hermed stående aktiviteter ef-
ter ledelsens skøn. selskabet, der er stiftet af kjær & lassen holding aps, blev registreret
den 23. april 2012.
den 1. februar 2013 blev begge selskaber, kokkedal slot aps og slotshotellet aps, overdra-
get til m. goldschmidt ejendomme a/s.
det er ubestridt, at hotel- og restaurationsdriften på kokkedal slot i hørsholm i perioden
november 2011 til august 2012 blev varetaget af ”den gode oplevelse aps”, der herefter gik
konkurs.
korrespondance
den 11. april 2009 sendte sagsøgerens ægtefælle gorm lokdam en mail til kjær & lassen
a/s, hvoraf fremgår:
       ”for god ordens skyld henleder jeg opmærksomheden på, at navnet kokkedal slot er et
       registreret varemærke va 2008 04664 og at jeres anvendelse af betegnelse i forbindelse
       med hotel og restaurationsvirksomhed strider mod ophavsretsloven. jeg beder jer derfor
       fjerne den nedenfor angivne tekst fra internettet. der er ikke noget forkert i at kalde ejen-
       dommen kokkedal slot, blot det ikke forbindes med hotel, restaurant eller kursusvirk-
       somhed. til gengæld, hvis planerne om at åbne hotel og restaurant føres ud i livet, bliver
       det under et andet navn. jeg beder dem snarest bekræfte, at de fremover vil respektere
       varemærkeretten til navnet kokkedal slot.”
mailen blev videresendt til kjær & lassen a/s’ advokat erling krag-pedersen, der i en mail
af 22. april 2009 til kjær & lassen a/s bemærkede: ”har han ikke tidligere brokket sig over
                                                      -5-
navnet kokkedal slot aps – i 2007? når jeg har fået svar på dette vigtige spørgsmål studerer
jeg lige juraen i sagen”.
michael christensen fra kjær og lassen a/s svarede advokat erling krag-pedersen i en mail
af 24. april og bemærkede bl.a., at det var rigtigt, at han [gorm lodam] ”har nævnt det for
mig tidligere og formentlig … i 2007 …”
den 13. november 2011 sendte ann vibeke lokdam en mail, stilet til kjær & lassen a/s og
kokkedal slot aps. i mailen var det anført bl.a.:
       ”min tidligere henvendelse om, at navnet kokkedal slot ikke kan benyttes i forbindelse
       med hotel, restaurant og kursusvirksomhed har tilsyneladende ikke haft effekt. i henhold
       til vr 2008 04492 er kokkedal slot et registreret varemærke. hjemmesiden
       www.kokkedal-slot.dk-s indhold strider her i mod. domænenavnets registrering er
       ydermere i strid med registrering af navnet kokkedal slot. de bedes omgående fjerne
       hjemmesiden og afmelde domænenavne. det forbeholdes at kræve erstatning for tab som
       deres adfærd medfører. jeg håber omgående at høre bekræftende fra dem, idet der i
       modsat fald vil blive indledt retslige skridt. …”
som svar herpå sendte advokat tommy paulsen den 21. november 2011 en mail til ann vi-
beke lokdam, hvoraf fremgår bl.a.:
       ”… kjær og lassen a/s har bedt mig besvare din email af 13. november, hvor du henle-
       der opmærksomheden på jeres varemærke ”kokkedal slot”.
       min klient ejer som bekendt også et slot med samme navn og iflg. varemærkelovens § 5,
       stk. 1 har andre, som har det samme navn, ret til at bruge navnet, men der må ikke være
       forvekslingsrisiko.
       derfor benytter den virksomhed som driver hotel og restaurant på slottet sig af navnet
       ”kokkedal slot copenhagen”, og jeg henviser i den anledning til hjemmesiden kokkedal-
       slot.dk.
       på grund af varemærkelovens § 5, stk. 1 mener jeg ikke, at det er i strid med dit vare-
       mærke, at min klient har registreret domænet kokkedal-slot.dk, da det er navnet på slot-
       tet.
       såfremt du har forslag til andre tiltag for at undgå forvekslingsrisiko hører jeg gerne her-
       om, da det jo også er i min klients interesse. …”
efter kokkedal slot aps og slotshotellet aps’ overdragelse til m. goldschmidt ejendomme
                                                  -6-
a/s skrev gorm lokdam den 6. marts 2013 til mikael goldschmidt og meddelte - under
henvisning til oplysninger på en hjemmeside om hotelværelser til bryllup, møder og indivi-
duelle gæster i en kommende a la carte restaurant - på ny, at det var hans opfattelse, at det
registrerede varemærke blev krænket. der var i brevet henvist til, at sælgeren af ejendom-
men var blevet gjort bekendt med krænkelsen. advokat claus vange mynster besvarede
henvendelsen på vegne af m. goldschmidt ejendomme a/s i et brev af den 8. april 2013 og
oplyste, at der efter de sagsøgtes opfattelse ikke var sket en krænkelse. af brevet fremgik det
bl.a., at virksomheden drives under betegnelsen ”kokkedal slot copenhagen”, og at ”co-
penhagen” var blevet tilføjet af den tidligere ejer ”som reaktion på din henvendelse for ca. 4
år siden”, og at gorm og ann vibeke lokdam ”siden da forholdt jer passive”.
under henvisning til den stedfundne korrespondance meddelte advokat k.l. nemeth i et
brev af 17. april 2013, at ann vibeke lokdam fastholdt sine synspunkter, hvorfor m. gold-
schmidt ejendomme a/s blev anmodet om at ophøre med krænkelserne af ann vibeke lok-
dams rettigheder.
øvrige omstændigheder
af udskrifter af hjemmesiden www.kokkedal-slot.dk pr. 22. november 2011 fremgår bl.a., at
kokkedal slot i nordsjælland kunne kontaktes på mail info@kokkedal-slot.dk med henblik
på afholdelse af fester eller konferencer. hjemmesiden omtalte også, at ”vores restauranter
på kokkedal slot copenhagen er åben alle søndage og til særlige arrangementer”, men ikke
”som almindelig restaurant. … herudover er slottet selvfølgelig åbent, hvis du ønsker at
holde en konference eller et privat selskab. … men allerede fra den 27. november 2011 kan
du komme ind på slottet og nyde den smukke bygning og dejlig mad. …”
de sagsøgte har fremlagt brochuremateriale for kokkedal slot på engelsk, hvoraf bl.a. frem-
går, at det forventes, at 70 % af de fremtidige gæster vil komme fra udlandet, med sverige,
norge, tyskland, storbritannien, usa, japan og rusland som dominerende markedslande.
af en prisliste (1. juli – 30. december 2013) fremgår værelsespriser fra 1.495 kr. til 7.995 kr.
de sagsøgte har fremlagt en opgørelse over omkostningerne forbundet med navneskifte fra
                                                    -7-
kokkedal slot copenhagen til brug for rettens vurdering af en eventuel sikkerhedsstillelse.
opgørelsen viser et samlet beløb på 5.110.699 kr. heraf mistet goodwill/mistet dækningsbi-
drag for 2014 og 2015 på henholdsvis 2.500.000 kr. og 1.250.000 kr.
en google-udskrift viser, at der er 481 km fra kokkedal til brovst, svarende til en køretid på
ca. 5 timer.
afgørelse fra klagenævnet for domænenavne
den 3. maj 2011 indbragte ann vibeke lokdam en klage for klagenævnet for domænenavne
med påstand om, at indklagede (advokatselskabet.dk) tilpligtes at overdrage domænenav-
net ”kokkedalslot.dk” til klageren. indklagede afgav ikke noget svar i klagesagen. det var i
klageskriftet bl.a. anført, at klageren påtænkte at anvende domænenavnet til markedsføring
af klagers virksomhed ”kokkedal slots restaurant”. af nævnets sagsfremstilling fremgår
bl.a., at sekretariatet har foretaget to opslag på domænenavnet ”kokkedalslot.dk”, uden at
der fremkom en hjemmeside. det fremgår videre, at der ved en google-søgning den 1. au-
gust 2011 på ”kokkedal slot” blev oplyst 87.800 søgeresultater, og at samtlige de første 50 re-
sultater vedrørte kokkedal slot i nordjylland eller hørsholm. nævnet gav i en afgørelse af
29. august 2011 ann vibeke lokdam medhold og anførte bl.a.:
       ”… det fremgår af sagens oplysninger, at klageren driver hotel- restaurations- og kur-
       susvirksomhed m.v. på kokkedal slot i nordjylland, og at klageren har registreret beteg-
       nelsen ”kokkedal slot” som varemærke. klagenævnet finder, at klageren herved har en
       åbenbar og anerkendelsesværdig interesse i at kunne anvende domænenavnet ”kokke-
       dalslot.dk, og at en sådan brug vil have en naturlig tilknytning til dette domænenavns
       særlige signalværdi. …”.
proceserklæring
den 2. oktober 2013 sendte de sagsøgtes advokat bjørn von ryberg en mail til ann vibeke
lokdams advokat k.l nemeth. af mailen fremgår blandt andet:
              ”… du har allerede i går fået svar vedrørende spørgsmålet om afhøring af mikael
       goldschmidt. efter afgivelsen af følgende bindende proceserklæring af g.d. har du ikke
       noget relevant afhøringstema, medmindre du finder på noget nyt, og det er for sent, idet
       forberedelsen blev afsluttet i fredags: ”m. goldschmidt ejendomme a/s var bekendt med
       henvendelserne fra ægteparret lokdam, da de 2 selskaber blev overtaget d. 1. februar
                                                -8-
      2013.””
forklaringer
ann vibeke lokdam har forklaret, at hun er uddannet læge. da hun med sin ægtefælle
gorm lokdam i 1988 erhvervede kokkedal slot i brovst, var slottet et nedlagt drengehjem.
kokkedal slot var det første af flere slotte/herregårde, de købte. formålet med erhvervelsen
var at åbne en vinkælder og at drive en handelsvirksomhed med salg af vin samt restaurati-
ons- og hotelvirksomhed. efter 2 års restaurering stod slottet færdigt. slottet har sammenlagt
17 værelser og suiter og herudover store selskabslokaler med plads til omkring 250 spisende
gæster. værelsespriserne er fra ca. 800 kr. for et enkeltværelse med et lørdagstillæg på 200 kr.
og op til 2.500 kr. for suiter.
begrebet "slotsophold" er opfundet af dem. før de købte kokkedal slot, var der ganske få
steder i danmark, der drev fælles restauration og hotelvirksomhed fra herregårde. et ek-
sempel var steensgård herregård. et slotsophold indebærer modtagelse på slottet med kaf-
fe/kage, bespisning, overnatning med morgenmad og om lørdagen besøg i vinkælderen.
hun fik den 14. december 2008 registreret navnet ”kokkedal slot” som varemærke, men har
bygget goodwill op omkring navnet siden købet af slottet. hun har således sammen med
gorm lokdam brugt 25 år på at markedsføre kokkedal slot. varemærket blev registreret for
at holde på virksomhedens goodwill.
slottets gæster kommer fra hele landet. ca. en tredjedel kommer fra sjælland og fyn, mens
resten af gæsterne kommer spredt fra det øvrige danmark. deres målgruppe favner bredt.
der er således arrangementer, der henvender sig til lokalbefolkningen, og der er dyrere ar-
rangementer med kuvertpriser på 5.000 – 7.000 kr. der er også internationale kunder, fx rus-
sere, kinesere og amerikanere, og særligt kundegruppen fra norge er stor. ca. en tredjedel af
virksomheden er restaurationsvirksomhed, en tredjedel konferencer og en tredjedel slotsop-
hold eller a la carte.
hun var klar over, at stig husted-andersen på et tidspunkt købte kokkedal slot i nordsjæl-
                                                  -9-
land. dengang var slottet en ruin, og der var ingen planer om, hvad det skulle anvendes til.
hun var derfor ikke udsat for konkurrence på det tidspunkt.
på deres hjemmeside kan gæsterne booke online. det er også muligt at booke telefonisk - in-
dividuelt eller til et call center. deres markedsføring sker som annoncering i aviser og via
samarbejdspartnere. der har været rigtig mange artikler i blade og magasiner, fx mad & gæ-
ster og bo bedre, hvor de har fået flot omtale. et dr2-program med anders agger og anne
hjernø med 2 timers sendetid har givet en god omtale. det har været genudsendt 5-6 gange.
de tog kontakt til kjær og lassen allerede i 2007, fordi de, da det var kommet dem for øre, at
kjær og lassen havde erhvervet kokkedal slot i nordsjælland, ville sikre sig, at der ikke ske-
te nogen forveksling med deres kokkedal slot, og at kjær og lassen ikke forberedte aktivite-
ter, der som var i strid med deres rettigheder. de reagerer hver gang, de har en fornemmelse
af, at der kan være et problem i forhold til deres rettigheder. de har fuldt forståelse for, at
bygningen hedder kokkedal slot, men navnet må ikke anvendes til samme virksomhed, som
de selv driver. årsagen til deres henvendelse i en mail til kjær og lassen den 13. november
2011 var, at de mente, at den virksomhed, som ifølge hjemmesiden www.kokkedal-slot.dk
fandt sted i hørsholm, var egnet til at skabe forveksling med deres egen virksomhed. tilfø-
jelsen af ”copenhagen” fjerner ikke forvekslingsproblemet. det er dem, der har introduceret
konceptet ”kokkedal slot”, og kunderne vil derfor tro, at ”kokkedal slot copenhagen” er
deres produkt. slottet ligger jo i øvrigt ikke i københavn, men i hørsholm.
der har været flere tilfælde af faktiske forvekslinger i forbindelse med kunders booking af
ophold. kunder har troet, at de har booket hos kokkedal slot i hørsholm, og har så ringet og
spurgt til, hvorfor der var lukket. en kunde, der havde taget fejl, har betalt sin regning alli-
gevel, mens de i andre tilfælde har undladt at fakturere kunden. de har ikke haft lignende
problemer, før kokkedal slot i nordsjælland begyndte at drive hotelvirksomhed.
michael telling har forklaret, at han direktør hos kokkedal slot copenhagen, hvilket han har
været siden m. goldschmidt ejendomme a/s overtog selskaberne den 1. februar 2013. det er
ham, der han udarbejdet opgørelsen ”omkostninger forbundet med navneskifte fra kokke-
                                                 - 10 -
dal slot copenhagen”. de har gennemgået samtlige produkter og vurderet, hvad det vil ko-
ste at få produceret nye. opgørelsen over mistet dækningsbidrag er sket efter et skøn. skøn-
net bygger på hans erfaring fra branchen. den skønsmæssige ansættelse er ikke høj. de 5 %,
henholdsvis 10 % i dækningsbidrag tager udgangspunkt i deres driftsbudgetter. tabene er
størst i starten, da det tager tid at vænne sig til et nyt navn. han har ikke tallene i hovedet fra
i år.
der har først været restaurationsdrift fra for ca. 14 dage siden. der har været en omsætning
ved salg af arrangementer, fx bryllupper. der har været hotel- og konferencevirksomhed på
slottet siden 2010.
han deltog ikke i forhandlingerne om overtagelsen af selskaberne. de gik i gang med virk-
somheden umiddelbart efter overtagelsen af selskaberne. han er blevet orienteret om, at der
tidligere havde været rejst indsigelse mod navnet ”kokkedal slot”, men han kan ikke huske,
hvornår han er blevet orienteret herom, men det var efter overtagelsen. driften består i dag
af eventdrift i form af kursusvirksomhed, samt drift af restauranten ”slotskælderen”. hotel-
driften er nu også i gang med individuelle reservationer, men indtil for 3-4 uger siden var
hotelvirksomheden knyttet til afholdelse af aktiviteter.
parternes synspunkter
ann vibeke lokdam har anført, at hun har et registreret varemærke ”kokkedal slot”, og at
hun har drevet virksomhed inden for hotel- og restaurationsbranchen gennem 25 år under
anvendelse af dette mærke. virksomheden er landskendt. det er denne virksomheds re-
nommé og goodwill, som de sagsøgte snylter på. de sagsøgte var vidende om ann vibeke
lokdams virksomhed og varemærke og var således i ond tro, da de erhvervede kokkedal
slot i nordsjælland. det er på denne baggrund, at den proceserklæring, som mikael gold-
schmidt har afgivet til brug for sagen, skal vurderes.
alle tre betingelser for nedlæggelse af forbud i retsplejelovens § 413 er opfyldt. ann vibeke
lokdam er indehaver af det registrerede varemærke, der krænkes, og registreringen omfat-
                                               - 11 -
ter de områder, som påstanden omhandler. ann vibeke lokdam har anvendt og indarbejdet
varemærket siden 1988, og registreringen skete som en konsekvens af denne brug. at regi-
streringen af varemærket først blev aktualiseret i 2008, gør ikke den beskyttelsesværdige in-
teresse mindre. faktum er, at ann vibeke lokdam har en uanfægtet varemærkeregistrering
af kokkedal slot inden for den pågældende branche. tilsvarende har ann vibeke lokdam
lovlig adkomst til domænenavnet ”kokkedalslot.dk”, jf. kendelsen af 29. august 2011 fra
klagenævnet for domænenavne. det er disse rettigheder, som de sagsøgte angriber eller øn-
sker at angribe.
endvidere nødvendiggør de sagsøgtes adfærd, at der skal meddeles et forbud. de sagsøgte
har været modvillige til at svare i sagen. mikael goldschmidt har ikke ønsket at givet parts-
forklaring, men har afgivet en proceserklæring. den forklaring der blev afgivet af michael
telling var ikke imponerende. han ønskede reelt ikke at fortælle noget, og årsagen hertil er,
at de sagsøgte driver konkurrerende virksomhed.
ann vibeke lokdams mulighed for at opnå sin ret vil forspildes, hvis hun henvises til at af-
vente tvistens retlige afgørelse. en forbudssag er det korrekte retsskridt, som så må følges op
af en egentlig retssag.
ann vibeke lokdam har ikke indvendinger mod, at de sagsøgte markedsfører restauranten
under anvendelsen af navnet ”slotskælderen”. ann vibeke lokdam har endvidere tilkende-
givet, at de sagsøgte kan gøre brug af navnet ”kokkedal slot”, så længe brugen ikke sker in-
den for samme branche. selve registreringen af selskabsnavnet kokkedal slot aps krænkede
ikke ann vibeke lokdams rettigheder. de sagsøgte har oplyst, at de heller ikke ønsker en
forveksling, men det må efter ann vibeke lokdams forklaring lægges til grund, at der fak-
tisk sker forvekslinger. det giver ikke nogen tilstrækkelig adskillelse at tilføje ”copenhagen”
til navnet ”kokkedal slot”. tilføjelsen, der kom til i 2011, er endvidere udtryk for en vildled-
ning, idet kokkedal slot ligger i hørsholm og ikke københavn. man kan spørge sig, hvorfor
man ikke i stedet benyttede en tilføjelse som ”hørsholm, sjælland”, hvis man virkelig øn-
skede en adskillelse.
                                               - 12 -
spørgsmålet om, hvorvidt der er indtrådt passivitet, må ses i forhold til den konkrete kræn-
ker. det bestrides ikke, at ann vibeke lokdam påtalte forholdet allerede i 2007, og også i
2009 og 2011, uden at forfølge spørgsmålet yderligere. det må imidlertid tages i betragtning,
at der på de daværende tidspunkter ikke var eller stort set ikke var nogen konkurrerende ak-
tivitet. da der imidlertid efter februar 2013, hvor selskaberne blev overtaget af m. gold-
schmidt ejendomme a/s, blev startet aktivitet op på kokkedal slot i nordsjælland, reagere-
de ann vibeke lokdam. m. goldschmidt ejendomme a/s gik med åbne øjne ind i en tik-
kende bombe. det gøres derfor gældende, at ann vibeke lokdam ikke har udvist rettigheds-
fortabende passivitet.
begge de sagsøgte selskaber krænker ann vibeke lokdams rettigheder. det er ganske vist
selskabet slotshotellet aps, der driver virksomheden konkret, men også selskabet kokkedal
slot aps krænker ann vibeke lokdams rettigheder ved at bortforpagte ejendommen til
slotshotellet aps, hvis klare formål er at drive konkurrerende virksomhed med ann vibeke
lokdams virksomhed. slotshotellet aps blev stiftet i april 2012, altså efter ann vibeke lok-
dams varemærkeregistrering.
med hensyn til varemærkelovens § 5 gøres det gældende, at de sagsøgtes anvendelse af nav-
net kokkedal slot som eget navn ikke er loyal og ikke kan anses for beskyttet efter markeds-
føringslovens regler.
ann vibeke lokdam er indehaver af de rettigheder, som skal beskyttes: varemærket, domæ-
nenavnet og e-mail-adressen. det er helt oplagt, at hun har en retlig interesse i et forbud.
der er ikke tale om noget misforhold i henhold til retsplejelovens § 414, stk. 2. man kan ikke
bare krænke andres rettigheder og derigennem opnå en bedre ret.
det gøres gældende, at der ikke skal stilles sikkerhed som betingelse for nedlæggelse af for-
bud. allerhøjst kan der blive tale om en sikkerhed af symbolsk størrelse. de sagsøgtes opgø-
relse er uanvendelig. opgørelsen af ”dækningsbidrag” og ”goodwill” er grebet ud af luften.
de opgjorte, faktiske omkostninger er afholdt på trods af den viden, man havde. de sagsøgte
                                              - 13 -
har derfor accepteret risikoen.
de sagsøgte har anført, at hverken michael goldschmidt eller m. goldschmidt ejendomme
a/s er part i sagen. det er derfor uden betydning, hvilken viden disse parter havde om den
tidligere korrespondance på overtagelsesdatoen. proceserklæringen kom på banen for at
spare tid og ressourcer.
som det fremgår af den fremlagte udskrift fra det centrale virksomhedsregister startede
kokkedal slot v/anne vibeke lokdam virksomhed i 1988, men der er intet bevis for, at
”kokkedal slot” er anvendt af ann vibeke lokdam siden dette år. det er derimod bevist, at
betegnelsen er anvendt siden 24. november 2011.
virksomheden ”kokkedal slot copenhagen” er blevet drevet kontinuerligt siden 2010, hvil-
ket var baggrunden for ann vibeke lokdams henvendelse i 2011.
 kokkedal slot i nordsjælland er genstand for en omfattende fredning og i følge fredningsbe-
tingelserne og aftalerne med den tidligere ejer, hørsholm kommune, kan slottet stort set
udelukkende anvendes til hotel-, konference og restaurationsvirksomhed. det har betydning
for vurderingen af, om slottets anvendelse i dag er i strid med markedsføringsloven.
det gøres gældende, at forbudspåstanden i relation til kokkedal slot aps er et forsøg på
omgåelse af selskabslovens § 20, stk. 2, og den dertil svarende § 159 b, stk. 3, i den i 2008
gældende aktieselskabslov. påstanden bør derfor mødes med afvisning.
påstanden bør endvidere afvises, idet det er uklart hvad der menes med ”i nogle sammen-
hænge, såvel digitalt som fysisk”. anvendelsen af ”nogle” er udtryk for en grammatisk fejl.
ann vibeke lokdam burde have benyttet ”nogen”. de sammenhænge der tænkes på, er ikke
specificerede eller begrænsede på nogen måde. de må derfor omfatte alle sproglige sam-
menhænge. for eksempel må anvendelsen af ”kokkedal slot” i adresseangivelsen ”kokkedal
slot copenhagen kokkedal alle 6, 2970 hørsholm” antages at være omfattet af påstanden.
de i påstanden nævnte sammenhænge må endvidere antages også at omfatte anvendelsen af
                                                  - 14 -
navnet ”kokkedal slot” og udtryk, hvori navnet indgår i en hvilken som helst fysisk sam-
menhæng, herunder på håndklæder, tallerkner, lagner, dynebetræk, vejskilte mv. det for-
hold, at påstanden retter sig mod to sagsøgte på samme tid, giver også anledning til fortolk-
ningsmæssige problemer. det er således ikke klart om forbuddet skal rette sig mod, at de
sagsøgte i fællesskab foretager de af forbuddet omfattede handlinger, eller om det også skal
rette sig mod at de hver for sig foretager de af forbuddet omfattede handlinger, og om de i
givet fald skal være solidarisk ansvarlige for hinandens overtrædelser af forbuddet.
det er et krav til påstande i retssager, at de skal have en vis grad af aktualitet for at kunne
blive taget under påkendelse. dette krav lever påstanden i nærværende sag ikke op til, idet
påstanden må antages at omfatte en syndflod af anvendelser af ”kokkedal slot” i forskellige
sproglige sammenhænge, som de to sagsøgte aldrig har gjort brug af, og som der ikke er no-
gen grund til at antage, at de vil gøre brug af. endvidere driver kokkedal slot aps ikke virk-
somhed inden for hotel- og restaurationsbranchen, ligesom selskabet ikke udbyder kursus-
og konferenceaktiviteter. i relation til kokkedal slot aps savner påstanden således også ak-
tualitet, for så vidt angår de af påstanden omfattede kommercielle aktiviteter. manglende ak-
tualitet kan føre til afvisning og til frifindelse. i medfør af retsplejelovens § 413, nr. 2, er det
en betingelse, at det kan sandsynliggøres, at de sagsøgte vil foretage de handlinger, som bli-
ver søgt forbudt. uanset hvordan påstanden skal forstås, kan kravet herom ikke anses for
opfyldt. i den forbindelse bemærkes det, at kravet naturligvis skal være opfyldt i relation til
alle de af påstanden omfattede handlinger og begge de af påstanden omfattede sagsøgte.
det gøres gældende, at forbudspåstanden er så bred og vidtløftig, at den også vil kunne
ramme handlinger, der ikke vil stride imod den påberåbte varemærkerettighed.
det må fremhæves, at ingen af de sagsøgte gør brug af betegnelsen ”kokkedal slot” alene,
men anvender ”kokkedal slot copenhagen”. en forbudspåstand skal rette sig mod ”bestem-
te handlinger”, jf. retsplejelovens § 413, stk. 1, og denne betingelse er ikke opfyldt. der er in-
tet bevis for konkrete krænkelser. der henvises til u.1970.290s, u.1985.389h, u.1996.1093v,
u.2004.1673ø, u.2010.1658h, u.2013.759h og sø- og handelsrettens dom af 18. september
2013 i sag v-40-12 (jensens fiskerestaurant).
                                               - 15 -
tilsvarende har ingen af de sagsøgte gjort brug af domænenavnet ”kokkedalslot.dk”, og der
er ingen mulighed for, at det kan blive tilfældet. dette gælder også mailadressen ”kokkedal-
slot@dk”.
i medfør af varemærkelovens § 5, nr. 1, kan indehaveren af en varemærkeret ikke forbyde,
”at andre i overensstemmelse med god markedsføringsskik gør erhvervsmæssig brug af eget
navn og egen adresse”. udtrykket ”egen adresse” omfatter ikke alene vejnavn og vejnum-
mer, men også den faste ejendoms navn. i den forbindelse tillægges det i praksis betydning,
dels om brugeren kan antages at tilsigte forveksling, og dels om der er en reel risiko for for-
veksling. det kan ikke antages, at nogen af de sagsøgte på nogen måde har haft til formål at
tilsigte forveksling med kokkedal slot i brovst. der er ingen reel risiko for forveksling af de
to slotshoteller. der er store forskelle med hensyn til kundekreds og geografiske forhold.
ann vibeke lokdams restaurant i brovst er ikke i reel konkurrence med slotshotellet aps’
restaurant i nordsjælland, som drives under navnet ”slotskælderen”.
ved vurderingen af om betingelsen i retsplejelovens § 413 nr. 3 er opfyldt, er det i medfør af
retspraksis en betingelse, at den, der påstår en krænkelse, skal have håndhævet sine rettig-
heder inden for en kortere periode. i en e-mail af 13. november 2011 protesterede ann vibe-
ke lokdam mod benyttelsen af navnet ”kokkedal slot” og henviste til tidligere henvendel-
ser, som efter sagens oplysninger ligger helt tilbage til 2007. ingen af henvendelser blev fulgt
op. denne passivitet viser, at der ikke er noget presserende behov for et midlertidigt forbud.
ann vibeke lokdams interesser er tilstrækkeligt varetaget gennem et almindeligt sagsanlæg.
der forløb mere end tre måneder fra den sidste af ann vibeke lokdams henvendelser om
påstået krænkelse, før der blev indgivet en begæring om forbud. betingelsen i retsplejelovens
§ 413, nr. 3, er herefter ikke opfyldt.
såfremt retten skulle finde, at betingelserne for at nedlægge forbud er opfyldt, bør et forbud
under alle omstændigheder gøres betinget af en sikkerhedsstillelse på minimum 5 mio. kr.
                                                - 16 -
sø- og handelsrettens afgørelse
retten finder, at ann vibeke lokdams forbudspåstand samlet set savner klarhed. formule-
ringen ”… i nogle sammenhænge, såvel digitalt som fysisk …” gør i sig selv påstandens
rækkevidde ubestemt. påstanden er ikke konkret rettet imod de sagsøgtes anvendelse af be-
tegnelsen ”kokkedal slot copenhagen”, som sagsøgte slotshotellet aps ubestridt anvender i
forbindelse med hotel- og konferencevirksomhed. denne betegnelse blev efter det forelig-
gende valgt for at skabe adskillelse fra ann vibeke lokdams varemærke ”kokkedal slot”.
tilsvarende er den del af forbudspåstanden, der angår anvendelse af ”kokkedal-slot” i do-
mænenavn, af ubestemt rækkevidde.
sagsøgte slothotellet aps’ restaurationsvirksomhed drives under brug af betegnelsen
”slotskælderen”, hvilket ubestridt ikke krænker ann vibeke lokdams rettigheder. den del
af påstanden, der angår de sagsøgtes restaurationsvirksomhed, savner herefter fornøden ak-
tualitet. tilsvarende savner påstanden aktualitet med hensyn til e-mailadressen ”kokkedal-
slot@dk”, som ingen af de sagsøgte anvender og heller ikke fremtidigt vil komme til at an-
vende.
efter en samlet vurdering finder retten herefter, at forbudspåstanden, som den foreligger, ik-
ke udgør et egnet grundlag for en materiel behandling af sagens problemstillinger, ligesom
den ikke vil kunne være basis for en konklusion i en forbudskendelse. forbudspåstanden
kan derfor allerede af den grund ikke fremmes.
det er herefter ikke nødvendigt for retten at behandle nogen af de øvrige indsigelser, som de
sagsøgte har rejst imod ann vibeke lokdams forbudsbegæring. om forbudsbetingelsen i
retsplejelovens § 413, nr. 3, finder retten desuagtet anledning til at anføre følgende:
ann vibeke lokdam eller hendes ægtefælle rejste i 2007, 2009 og 2011 indsigelser imod ho-
tel- og konferencevirksomhed under betegnelsen ”kokkedal slot” over for tidligere ejere af
ejendommen. for så vidt angår indsigelsen i en e-mail den 13. november 2011, der tillige an-
gik den benyttede hjemmesideadresse, var der af ann vibeke lokdam afslutningsvis henvist
                                                - 17 -
til, at der ville kunne blive tale om retslige skridt. uanset at enighed ikke blev opnået efter
indsigelsen, som blev imødegået i en mail den 21. november 2011, tog ann vibeke lokdam
ikke et sådant initiativ.
ann vibeke lokdam rejste også over for den nye ejer af kokkedal slot, m. goldschmidt
ejendomme a/s, indsigelse ved brev af 6. marts 2013, i hvilket der bl.a. var en henvisning til
henvendelserne til sælgeren af ejendommen. indsigelsen blev afvist i et brev af 8. april 2013,
hvilket afstedkom en ny henvendelse fra ann vibeke lokdam i et brev af 17. april 2013. der
skete herefter ikke yderligere i sagen, før ann vibeke lokdam ca. 3 ½ måneder senere - den
30. juli 2013 - indgav begæring om forbud ved sø- og handelsretten.
på baggrund af det beskrevne forløb er det rettens opfattelse, at ann vibeke lokdam ikke
har godtgjort, at hendes mulighed for at opnå sin ret vil forspildes ved at afvente en retlig
afgørelse af de foreliggende tvistepunkter, jf. retsplejelovens § 413, nr. 3. også af denne
grund vil forbudspåstanden ikke kunne fremmes.
som følge af det anførte afvises ann vibeke lokdams forbudsbegæring.
efter sagens udfald, omfang og omstændigheder skal ann vibeke lokdam betale sagsom-
kostninger til de sagsøgte med 25.000 kr.
                                       thi bestemmes:
ann vibeke lokdams forbudsbegæring afvises.
inden 14 dage betaler ann vibeke lokdam 25.000 kr. i sagsomkostninger til kokkedal slot
aps og slotshotellet aps. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
per sjøqvist                         claus forum petersen                     gitte forsberg
                     - 18 -
                   (sign.)
                ___ ___ ___
       udskriftens rigtighed bekræftes
sø- og handelsretten, den 22. november 2013

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                            '20

divdjwghqpdmdi9hvwuh/dqgvuhwvdigholqj grpphuqh-hqv+duwlj'dqlhovhq
(vehq+ydprj$qqh.qlh$qguhvhq nvw ldqnhvdj

9/%±±

$
  dgyrndwixogp jwlj,gd*uhon$dukxv
prg
5hjlrq6\ggdqpdun
  dgyrndw0dgv0lfkdho%udqgw9hmoh

5hwwhql+ruvhqvkdughqpdmdivdjwgrpllqvwdqv uhwwhqvqu%6

3nvwdqgh

)ruodqgvuhwwhqkdudsshoodqwhq$jhqwdjhwvlqsnvwdqgrpiulilqghovh

,qgvw yqwh5hjlrq6\ggdqpdunkdusnvwnhwgrpphqvwdgi vwhw

3urfhgxuh

3duwhuqhkdulghwy vhqwoljhjhqwdjhwghuhvdqeulqjhqghuirue\uhwwhqrjkdusurfhghuhwl
ryhuhqvvwhpphovhkhuphg

/dqgvuhwwhqvehjuxqghovhrjuhvxowdw

3dwlhqwiruvlnulqjhqidqgwyhgdij¡uhovhdidxjxvwdw$ydusni¡uwhqvndghlirupdi
iruo qjhwv\jhshulrghrjhyhqwxhowyduljwppqghuydurpidwwhwdioryrpnodjhrjhuvwdw
qlqjvdgjdqjlqghqiruvxqgkhgvy vhqhw

,iruo qjhovhkhudiidqgw3dwlhqwiruvlnulqjhqyhgdij¡uhovhdirnwrehudw$iruho¡
eljwyduehuhwwljhwwlonuljrgwj¡uhovhrjhuvwdwqlqjiruvylhrjvphuwhrjdqguhxgjli
whu'hwiuhpjnudidij¡uhovhqdwiruvnylgwdqjnu´dqguhxgjliwhuwdewduehmgviruwmhqhvwhrj
iruho¡eljvylhrjvphuwh´hudij¡uhovhqhqgholjrjndqdqnhvwlo3dwlhqwvndghdqnhq yqhw,
dqnhyhmohgqlqjhqwlodij¡uhovhqhueoddqi¡uwdwdqnhiulvwhqhupnqhghuiudghwwlgvsxqnw
kyru$prgwrjdij¡uhovhqrjdw5hjlrq6\ggdqpdunrjdqguhphguhwoljlqwhuhvvhlvdjhq
rjvnndqdqnhdij¡uhovhq'hwhuhqgylghuhdqi¡uwdw3dwlhqwvndghdqnhq yqhwndqwlowu gh
dij¡uhovhqhoohu qguhghqvnhuvwdwqlqjhqiruk¡mhvhoohuqhgv wwhvrjdwq yqhwrjvnndq
  qguhghqrsulqgholjhdij¡uhovhvnkhohhuvwdwqlqjhqeruwidoghurjvndoehwdohvwloedjh3dwl
hqwiruvlnulqjhqvdij¡uhovhdirnwrehueohylnnhdqnhw

'hqiheuxduwudi3dwlhqwiruvlnulqjhqdij¡uhovhrpdw$lnnhyduehuhwwljhwwlo\ghuoljh
uhhuvwdwqlqjrj$dqnhghyhgeuhydidsulodij¡uhovhq

3dwlhqwvndghdqnhq yqhwwudighqrnwrehudij¡uhovhrpdw qguh3dwlhqwiruvlnulqjhqv
dij¡uhovhdidxjxvw(iwhu3dwlhqwvndghdqnhq yqhwvdij¡uhovhghulnnhnxqqhlqg
eulqjhvirudqghqdgplqlvwudwlyp\qgljkhghu$lnnhsni¡uwhqsdwlhqwvndghrjvrpi¡ojh
khudieohy3dwlhqwiruvlnulqjhqvdij¡uhovhudirnwrehurjiheuxdursk yhw

6s¡ujvpnohwxqghughqqhvdjhurp5hjlrq6\ggdqpdunndqnu yhwloedjhehwdolqjdigh
nuvrpuhjlrqhqghqrjqryhpehuxgehwdowhlkhqkrogwlo3dwlhqwiruvln
ulqjhqvdij¡uhovhdirnwrehu

)rukroghwwlohuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqv

$kduli¡uvwhu nnhjmruwj oghqghdw5hjlrq6\ggdqpdunvrpi¡ojhdiuhjohqlhuvwdwqlqjv
dqvyduvoryhqvvwnhudivnnuhwiuddwnu yhghxgehwdowheho¡ewloedjh

6ndghuiudhurpidwwhwdighqwlgoljhuhj oghqghloryrpnodjhrjhuvwdwqlqjvdg
jdqjlqghqiruvxqgkhgvy vhqhwmioryehnhqgwj¡uhovhqudiqryhpehukyruhi
whu3dwlhqwiruvlnulqjviruhqlqjhqv qx´3dwlhqwiruvlnulqjhq´ dij¡uhovhuphgghohvyhgnrp
phqghiruvlnulqjvvhovndevwdwhqhoohuvhoyiruvlnuhqghuhjlrqvunghoohunrppxqdoehvw\uhovh
vrpkhuhiwhuvndoxgehwdohghidvwvdwwh\ghovhu%hvwhpphovhqvyduhuwlovwnlghqrs

ulqgholjhoryrpsdwlhqwiruvlnulqjkyrughwdiiruduehmghuqheodiuhpjnudwxgehwdolqjdi
\ghovhuvnhukxuwljvwpxoljwhiwhuiruhqlqjhqvdij¡uhovhmi)ronhwlqjvwlghqghwloo j
$vs+yhunhqehvwhpphovhqvrugo\ghoohuiruduehmghurpwdohuvs¡ujvpnohwrpkyru
ylgwhqxgehwdolqjhiwhuoryhqlnnhylonxqqhnu yhvwloedjhehwdow

(iwhuloryrpnodjhrjhuvwdwqlqjvdgjdqjlqghqiruvxqgkhgvy vhqhwidvwv wwhvhuvwdw
qlqjrjjrgwj¡uhovhhiwhuuhjohuqhloryrphuvwdwqlqjvdqvydu%hvwhpphovhqvyduhux qguhw
wloghqrsulqgholjhsdwlhqwiruvlnulqjvoryvvrpeohylqgi¡uwyhgoryqudimxql
'hwiuhpjnudiiruduehmghuqhwlosdwlhqwiruvlnulqjvoryhqvdwkhqylvqlqjhqwlouhjohuqhl
huvwdwqlqjvdqvyduvoryhqrjvnrpidwwhuuhjohqloryhqvrpiruuhqwqlqjmi)ronhwlqjvwl
ghqghwloo j$vs(uvwdwqlqjvdqvyduvoryhqvlqghkrogwsnghwwhwlgvsxqnw
lnnhhquhjhorpxgehwdolqjdi\ghovhuhiwhuhuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqphqdohqhhquhjhorp
iruuhqwqlqjdinudyrpjrgwj¡uhovhrjhuvwdwqlqj

9hg qgulqjhqdihuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqyhgoryqudimxqleohyghulqgvdwhw
q\wvwnlhuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqvvwno\ghuvnohghv

´*rgwj¡uhovhrjhuvwdwqlqjndqnu yhvehwdowpnqhghiwhudwvndghyroghuhqkduy uhwl
vwdqgwlodwlqgkhqwhghrso\vqlqjhughuhuiruq¡gqhwloehg¡pphovhdihuvwdwqlqjhqvvw¡uuhovh
(ughwirulqghqhqgholjrsj¡uhovhndqilqghvwhgjlyhwdwvndghyroghuhqldowidogvndoehwdoh
hqghodighwnu yhgheho¡endqghqqhghoiruodqjhvxgehwdowhiwhuuhjohuqhlsnw(wvngdqw
xgehwdoweho¡e«ndqlnnhvhqhuhnu yhvwloedjhehwdowhoohuprguhjqhwldqguhhuvwdwqlqjvsr
vwhu´

(iwhuiruduehmghuqhwlohuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqvvwnsnworyi vwhughqqhkydgghu
dqwdjhvdwj oghphgkhqv\qwlovndgholgwhvpxoljkhghuirudwxgvw\nnhvlwhuvwdwqlqjvnudyiru
iohuhshulrghudgjdqjhq+dughqvndgholgwhuhwwlodfrqwrehwdolqjndqeho¡ehwnu yhviru
uhqwhwiudghwwlgvsxqnwkyruvndghyroghuhqnxqqhrjexughkdyhlqgkhqwhwghrso\vqlqjhu
ghuhuiruq¡gqhirudwehg¡pphghwwhghonudy2pvwnsnwkyruhiwhuhqdfrqwr
huvwdwqlqjlnnhndqnu yhvwloedjhehwdowhoohuprguhjqhwldqguhhuvwdwqlqjvnudyhughwlirudu
ehmghuqheoddqi¡uwdwedjjuxqghqiruuhjohqlv uhuhw¡qvnhrphiihnwlywdwvlnuhdwghu
lnnheolyhukxoohulg nqlqjhqmi)ronhwlqjvwlghqghwloo j$vrjehw qn
qlqjqudiv7loqurj

'hwhulnnhrpwdowliruduehmghuqhwlohuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqkylonhqehw\gqlqjvwn
huwlow qnwphgkhqv\qwloxgehwdolqjdi\ghovhuhiwhusdwlhqwiruvlnulqjvoryhqmikhqylvqlqjhq
lloryrpnodjhrjhuvwdwqlqjvdgjdqjlqghqiruvxqgkhgvrpunghwrjghqwlovyduhqgh
khqylvqlqjlghqwlgoljhuhsdwlhqwiruvlnulqjvoryvwlohuvwdwqlqjvdqvyduvoryhq+hoohulnnh
yhgghqvhqhuhoryqudimxqlkyrusdwlhqwiruvlnulqjvoryhqeohyrsk yhwrj
dio¡vwdioryrpnodjhrjhuvwdwqlqjvdgjdqjlqghqiruvxqgkhgvy vhqhwrjkyruehvwhppho
vhqrpxgehwdolqjdigh\ghovhughuidvwv wwhvhiwhu3dwlhqwiruvlnulqjviruhqlqjhqvdij¡uhovhu
eohyylghuhi¡uwx qguhwhughurpwdohdiirukroghwphoohpehwdolqjvuhjohqlvwnlory
rpnodjhrjhuvwdwqlqjvdgjdqjlqghqiruvxqgkhgvy vhqhwrjehwdolqjvuhjohqlhuvwdwqlqjv
dqvyduvoryhqvvwn

1nuoryrpnodjhrjhuvwdwqlqjvdgjdqjlqghqiruvxqgkhgvy vhqhwlvwnghuuhjxoh
uhuwlgvsxqnwhwiruxgehwdolqjdihuvwdwqlqjhiwhuoryhqvnohghvlnnhwdjhuvwloolqjwlodgjdqjhq
wlodwnu yhxgehwdolqjhuwloedjhlkhqkrogwlo3dwlhqwiruvlnulqjhqvdij¡uhovhuhiwhuoryhqilq
ghuodqgvuhwwhqvrpghqphvwq uoljjhqghiruwronqlqjdwhuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqvvwn
rjsnwrpdfrqwrehwdolqjhuyhgu¡uhqghnudyhiwhuhuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqlnnhhu
wloklqghuirudwghundqnu yhvwloedjhehwdolqjdixgehwdowh\ghovhulkhqkrogwlo3dwlhqwiruvln
ulqjhqvdij¡uhovhuhiwhuoryrpnodjhrjhuvwdwqlqjvdgjdqjlqghqiruvxqgkhgvy vhqhw
/dqgvuhwwhqehp unhukhuyhgdwghwhiwhulqgkroghwdi3dwlhqwiruvlnulqjhqvdij¡uhovhdi
rnwrehul¡yuljwlnnhnxqqhdqvhvirujlyhwdw5hjlrq6\ggdqpdunhqgholjwvnxoohehwdoh
eho¡ehwlkhqkrogwlodij¡uhovhqgd3dwlhqwvndghdqnhq yqhwlnnhxqghuehkdqgolqjhqdihq
nodjhryhuhqdij¡uhovhrphuvwdwqlqjvidvwv wwhovhvndoo jjh3dwlhqwiruvlnulqjhqvwlgoljhuh
dij¡uhovhrphuvwdwqlqjvsoljwxsu¡yhwjuxqg8gehwdolqjhqndqvnohghvxqghudoohrpvw qglj
khghulnnhdqvhvirurpidwwhwdihuvwdwqlqjvdqvyduvoryhqvvwnrjsnwkyruhiwhu
hwxgehwdoweho¡elnnhvhqhuhndqnu yhvwloedjhehwdow

5hjlrqhqvdgjdqjwlodwnu yhwloedjhehwdolqjhiwhughdoplqgholjhuhjohurpwloedjhv¡j
qlqj

$kduldqghqu nnhjmruwj oghqghdw5hjlrq6\ggdqpdunhudivnnuhwiuddwnu yhghxgeh
wdowheho¡ewloedjhhiwhughdoplqgholjhuhjohurpwloedjhv¡jqlqj

5hjlrq6\ggdqpdunyduhiwhulgdj oghqghoryrpnodjhrjhuvwdwqlqjvdgjdqjlqghqiru
vxqgkhgvy vhqhwirusoljwhwwlodwhiwhunrpph3dwlhqwiruvlnulqjhqvdij¡uhovhrpxgehwdolqjwlo

$kxuwljwrjxghqdwdiyhqwhxgidoghwdihqhyhqwxhonodjhvdjyhg3dwlhqwvndghdqnhq yqhw
8gehwdolqjhuqhkhqkrogvylvghqrjqryhpehundqvnohghvlnnhdqvhviruhwdindog
sndwnu yhwloedjhehwdolqjlghwrpidqj3dwlhqwvndghdqnhq yqhwhiwhui¡ojhqghpnwwh qguh
dij¡uhovhuqhwloxjxqvwiru$'hwhukhuyhgxghqehw\gqlqjdwuhjlrqhqlnnhwrjiruehkrog
rpwloedjhehwdolqjlghwuhjlrqhqkdyghsoljwwlodwxgehwdoheho¡ehw'hwndqhiwhughwghuhu
dqi¡uwryhqirurp3dwlhqwvndghdqnhq yqhwvsu¡yhovhvdgjdqjyhgu¡uhqgh3dwlhqwiruvlnulqjhqv
wlgoljhuhdij¡uhovhuhqgylghuhlnnhi¡uhwlohqdqghqyxughulqjdwuhjlrqhqlnnhydojwhdwdqnh
3dwlhqwiruvlnulqjhqvdij¡uhovhlqghqirudqnhiulvwhqsnpnqhghu

$eohyliruelqghovhphgengh3dwlhqwiruvlnulqjhqvdij¡uhovhdirnwrehurjiheuxdu
yhmohgwrpdw3dwlhqwvndghdqnhq yqhwrjvnnxqqh qguhghqrsulqgholjhdij¡uhovhwlo
vndghirukhqghvnohghvdwkhohhuvwdwqlqjhqeruwidogwrjvnxoohehwdohvwloedjh

'huiruholjjhukhuhiwhulnnhvngdqqhlqguhwwhovhvkhqv\qwlo$dwuhjlrqhqghuvrpdqi¡uwhiwhu
oryhqyduirusoljwhwwlodwxgehwdoheho¡ehqhlnnhndqnu yhglvvhwloedjhehwdow'hwehp unhv
khuyhgrjvndw$gdkxqghqdsulodqnhgh3dwlhqwiruvlnulqjhqvdij¡uhovhhiwhughw
iruholjjhqghlnnhndqdqwdjhvdwkdyhirueuxjwghxgehwdowheho¡elghwkxqkduirunoduhwdw
kxqeodeuxjwhshqjhqhsnhquhmvhwlo1hz<runlhiwhunuhw

/dqgvuhwwhqvwdgi vwhughuirue\uhwwhqvgrp

6djhqdqjnuhwsulqflslhowvs¡ujvpnorphquhjlrqvdgjdqjwlodwnu yhxgehwdowheho¡ehiwhu
oryrpnodjhrjhuvwdwqlqjvdgjdqjlqghqiruvxqgkhgvy vhqhwwloedjhkhuxqghuirukroghwwlo
huvwdwqlqjvdqvyduvoryhqv'hwwhvs¡ujvpnondqlnnhdqvhvirudwy uhdinoduhwluhwvsudn
vlvrjodqgvuhwwhqilqghughuirudwvdjvrpnrvwqlqjhuqhhiwhuvdjhqvndudnwhue¡ursk yhv
enghirue\uhwwhqrjodqgvuhwwhq

                                   7klnhqghviruuhw

%\uhwwhqvgrpvwdgi vwhvphgghq qgulqjdwlqjhqdisduwhuqhvndoehwdohvdjvrpnrvwqlqjhu
iruqrjhqdiuhwwhuqhwloghqdqghqsduw


text:
                               højesterets dom
                         afsagt onsdag den 21. oktober 2015
sag 125/2014
(2. afdeling)
a
(advokat christian falk hansen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat bodil søes petersen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i hillerød den 31. oktober 2012 og af østre
landsrets 4. afdeling den 5. november 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jytte scharling, marianne højgaard
pedersen, lars hjortnæs og jan schans christensen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
retsgrundlag
efter registreringsafgiftslovens § 1, 1. pkt., skal der betales registreringsafgift af motorkøre-
tøjer, som skal registreres efter lov om registrering af køretøjer.
ifølge § 2, stk. 1, nr. 1, i lov om registrering af køretøjer, skal et motorkøretøj registreres her i
landet og forsynes med nummerplader, inden køretøjet tages i brug på færdselslovens område.
bestemmelsen i § 2, stk. 1, nr. 1, svarer til den tidligere færdselslovs (lov nr. 287 af 10. juni
1976) § 72, stk. 1, jf. § 1, som i det væsentlige er en videreførelse af § 11, stk. 1, jf. § 1, i
færdselsloven fra 1955 (lov nr. 153 af 24. maj 1955). i betænkning nr. 91/1954, som lovfors-
                                                  - 2 -
laget til 1955-loven bygger på, hedder det om begrundelsen for at stille krav om registrering s.
45 f.:
       ”som tidligere anført er lovforslaget bygget således op, at det omfatter alle køretøjer,
       der færdes på vej og ikke benytter skinner. …efter udkastet gælder dets regler princi-
       pielt for alle arter af køretøjer; det fremgår særligt af hvert enkelt afsnit eller hver enkel
       paragraf, såfremt de heri indeholdte regler er begrænset til enkelte arter af køretøjer.
       registreringsbestemmelserne er herefter begrænset til kun at gælde for motorkøretøjer
       og visse traktorer samt påhængs-, sætte- og sidevogne til disse. påhængsredskaber skal
       kun registreres i visse tilfælde, medens motorredskaber ikke skal registreres. de hensyn,
       der ligger bag krav om registrering, er dels færdselssikkerhedsmæssige, dels ordens-
       mæssige og dels skattemæssige; alle tre hensyn taler for, at køretøjer, der typisk benyt-
       ter vejene mest, eller køretøjer, som kan køre hurtigt, skal registreres. motorredskaber
       kan ikke fremføres med større hastighed end 30 km/t, og de benytter sædvanligvis kun
       vejene i mindre omfang, nemlig ved kørsel fra arbejdssted til arbejdssted. på grund af
       hastigheden unddrager de sig ikke let ansvaret, såfremt de impliceres i færdselsuheld;
       ordensmæssige grunde taler derfor ikke imod, at de fritages for registrering. på grund af
       hastigheden og den ringe benyttelse af vejene bliver de heller ikke så ofte impliceret i
       færdselsuheld; færdselsmæssige grunde kræver derfor ikke absolut registrering, for så
       vidt de elementære krav til deres indretning og udstyr, som foreskrives, iagttages. af
       samme grunde er vejsliddet ved deres benyttelse ej heller så stort, at der er behov for af-
       giftspligt, hvortil kommer, at deres betydning i produktionen er så stor, at det er vigtigt,
       at omkostningerne ved deres benyttelse ikke tynges af afgifter.”
  ifølge artikel 7, stk. 1, i rådets direktiv 70/156/eøf må medlemsstaterne ikke af grunde, der
  har forbindelse med køretøjets konstruktion eller funktion, nægte eller forbyde, at et nyt kø-
  retøj, der er forsynet med en typeattest, indregistreres, sælges, tages i brug eller benyttes. di-
  rektivet er gennemført i dansk ret, jf. § 18, stk. 3, i den tidligere gældende bekendtgørelse nr.
  1350 af 18. december 2000 om registrering og syn af køretøjer mv., hvorefter personbiler
  med forbrændingsmotor til højst 9 personer, der er omfattet af direktivet, kan registreres
  uden syn, hvis bilen er ef-typegodkendt. reglerne herom findes nu i § 19 i bekendtgørelse
  nr. 516 af 1. juni 2012.
  af bekendtgørelse nr. 1350 af 18. december 2000 fremgår om prøveskilte bl.a.:
       ”§ 86. faste prøveskilte kan udleveres til fabrikanter, importører, forhandlere eller repa-
       ratører til kørsel med registreringspligtige køretøjer …, der ikke er registrerede... cen-
       tralregisteret kan tillade, at faste prøveskilte udleveres til andre, der vedvarende har an-
       vendelse herfor.
       …
       § 89. faste prøveskilte må kun anvendes til midlertidig eller lejlighedsvis
       kørsel her i landet med de køretøjer, der er nævnt i § 86, og kun til kørsel til de formål,
       der er nævnt i § 90. køretøjet må ikke anvendes til befordring af gods ud over det, der
                                                 - 3 -
       er nødvendigt for at opnå formålet med anvendelsen af prøveskiltene. køretøjet må
       heller ikke anvendes til befordring af personer, der er uvedkommende for at opnå for-
       målet med kørslen.
       …
       § 90. kørsel med faste prøveskilte må af prøveskilteindehaveren eller ansatte hos denne
       foretages til følgende formål:
       1) afprøvning og indstilling af nye køretøjer eller kørselsprøve i anledning af reparation
       af køretøjer, men derimod ikke tilkørsel af nye eller istandsatte køretøjer.
       2) demonstration af køretøjer for forhandlere og disses personale.
       3) demonstration eller prøve af køretøjer i anledning af salg. demonstrations- og prø-
       vekørsel må kun finde sted efter forudgående anmodning i hvert enkelt tilfælde fra den
       eventuelle køber af et køretøj af den pågældende type, medmindre køretøjet er registre-
       ringsafgiftspligtigt, og der er betalt registreringsafgift af køretøjet som for person eller
       varebil, og dokumentation herfor medbringes under kørslen.
       4) afhentning eller udbringning af køretøjer i anledning af reparation eller salg.
       5) kørsel der er nødvendig i forbindelse med registrering eller godkendelse af køretøjet.
       6) overførsel af køretøjer til anden forhandler, andet udsalgs eller udstillingssted eller
       lager. overførsel til et demonstrationssted, der ikke benyttes til almindelig færdsel, hvor
       køretøjet præsenteres for publikum, f.eks. en væddeløbsbane eller dyrskueplads, side-
       stilles med overførsel til et udstillingssted.
       …”
supplerende sagsfremstilling
af eu-typegodkendelse nr. e3*98/14*0130*00, som angår ferrari enzo (type f 140 abe),
fremgår, at bilen er eu-godkendt med enten 3-punktsele eller h-sele.
det fremgår endvidere af den eu-overensstemmelsesattest (”eec certificate of conformity”)
af 22. marts 2004, som ferrari s.p.a. har udstedt, at den ferrari enzo, som sagen drejer sig
om, og som har stelnummer …, i alle henseender er i overensstemmelse med typegodkendelse
nr. e3*98/14*0130*00. af attesten fremgår ligeledes, at bilens støjniveau er på 96,0 db (a)
stationært og 74,5 db (a) ved kørsel.
af en udtalelse fra trafikstyrelsen af 30. juli 2014 om muligheden for godkendelse og regi-
strering af ferrarien fremgår bl.a.:
       ”flg. mangler blev fundet ved fremstilling til registreringssyn d. 24. 9. 2010:
       1.     stelnummer mangler
       2.     støjniveau for højt – 122 db(a) (efter dansk national lovgivning maks. *74
              db(a))
       3.     sikkerhedsseler mangler (bilen er monteret med h-sikkerhedsseler, der ikke kan
              godkendes efter national dansk lovgivning)
                                   - 4 -
yderligere blev der fundet flg. mangler ved registreringssynet, der uden videre
kan repareres hhv. fremskaffes dokumentationer for:
- servostyring utæt
- vægtseddel mangler
- dokumentation for brændstofforbrug mangler (kan evt. beregnes efter formel)
**eu certifikat of conformity (coc-dokumentet), der ved stelnummerangivelse
henviser til den for bilen gældende eu-godkendelse: e3*98/14*0130*00, var til-
syneladende ikke medbragt ved fremstilling til registreringssyn d. 24. 9. 2010.
gyldighedsperioden i danmark for et coc-dokument er ét år fra udstedelsesda-
toen. dokumentet er udstedt i modena, italien, d. 22.3.2004. dokumentet var så-
ledes ved fremstillingen til registreringssyn ugyldigt.
alternativet til coc-dokumentet er en dataerklæring. den kan udstedes af bilfa-
brikanten, bilimportøren eller af et anerkendt prøvningslaboratorium.
**eu certificat of conformity = overenstemmelsesdokument i fht. eu-godken-
delsen.
ét af de to dokumenter udgør synsgrundlaget, og skal foreligge, for at synsvirk-
somheden kan påbegynde et registreringssyn på en køretøj, der ikke tidligere har
været godkendt og registreret i danmark.
jeg kan ikke se, at ét af de to dokumenter har været fremlagt ved registreringssy-
net i nævnte synsvirksomhed. det betyder, at der tilsyneladende ikke har været
fremlagt synsgrundlag ved registreringssynet.
de under pkt. 1 til 3 nævnte forhold er dem, der kunne hindre godkendelse i
danmark. jeg vil herefter uddybe, hvorfor disse forhold i sig selv ikke hindrer
godkendelse.
ad pkt. 1. med mindre motoren er udskiftet i bilen, henviser motornummeret til
stelnummeret. ved bilfabrikantens eller bilimportørens mellemkomst vil stel-
nummererklæringen kunne tildeles bilen med følgende mærkning af den.
det er dokumenteret ved den danske ferrari importør, formula automo-
bile a/s.
ad pkt. 2. støjniveauet vil formentlig kunne nedbringes til det i eu-godkendelsen
angivne 96,0 db(a) stationært hhv. *74,5 db(a) ved kørselsmåling ved monte-
ring af original lyddæmpning af udstødning og eventuelle støjafskærmninger, der
evt. måtte mangle på bilen. selvom bilen overskrider den nationale danske støj-
grænse, kan bilen ikke nægtes godkendelse pga. eu-godkendelsen på bilen. det
fremgår af coc-dokumentet.
ad pkt. 3. bilen er eu-godkendt med både 3-punkts sikkerhedssele og med h-
sikkerhedssele. når bilen er eu-godkendt med h-sele kan bilen ikke nægtes god-
kendelse i danmark. det fremgår af coc-dokumentet.
- oplysninger om vægte og brændstofforbrug fremgår af coc-dokumentet hhv. af
  en evt. dataerklæring.
ved fremlæggelse af dataerklæring ville de nationale danske krav være gæl-
dende. trafikstyrelsen skulle derfor have været ansøgt om dispensation for støj.
                                                 - 5 -
              nationale danske krav til sikkerhedsseler kan ikke opfyldes ifølge skrivelse fra
              bilimportøren.
              ved fremlæggelse af gyldig eu-godkendelse (der kan evt. udstedes nyt dokument
              eller det eksisterende kan forlænges), og de i pkt. 1 og 2 nævnte forhold bragt i
              orden, samt den mekaniske fejl repareret, kunne bilen være blevet godkendt og
              registreret i danmark.”
af supplerende udtalelse fra trafikstyrelsen af 19. august 2014 fremgår endvidere bl.a.:
       ”trafikstyrelsens udtalelse af 30. juli 2014 skal forstås således, at borgeren havde krav
       på at få bilen godkendt og indregistreret i danmark, forudsat
       -      at han fremlagde en gyldig eu-godkendelse (ved at have fremlagt det forelig-
              gende oprindelige coc-dokument af 22/3-04 ved fremstilling til registreringssyn
              og bilen derudover var forsynet med den oprindelige fabrikationsplade med eu-
              godkendelsesnummer),
       -      og at stelnummer tildeles (pkt. 1) og støjniveau nedbringes til det i coc-
              dokumentet angivne (pkt. 2).
       ovenstående er en konsekvens af, at bilen tidligere har været registreret i tyskland, så
       der ikke kræves et nyt coc-dokument eller en forlængelse af det eksisterende.”
trafikstyrelsen har den 11. februar 2015 afgivet yderligere udtalelse i sagen, hvoraf fremgår
bl.a.:
       ”trafikstyrelsen har svaret på følgende spørgsmål.
       1.     trafikstyrelsen bedes oplyse, hvorvidt man i danmark kan få godkendt og
              indregistreret en bil, hvis bilen er monteret med både h-seler og trepunktssikker-
              hedsseler?
              man kan godt få godkendt en bil i danmark, hvis der både er h-seler og
              trepunktsseler ifølge vejledning om syn af køretøjer punkt 10.02.021 på side 16:
              personbil m1 skal på alle siddepladser på fremad- og bagudvendende sæder være
              forsynet med sikkerhedsseler således:
       a)     på fremadvendende sæde: trepunktssele med dobbeltvirkende inertiretractor (er
              mærket ”ar4m”, hvor ”m” angiver, at retractoren er dobbeltvirkende
              det er de nationale regler.
       2.     trafikstyrelsen bedes oplyse, hvorvidt man kan få godkendt og indregistreret i en
              bil i danmark, hvis bilen kun er monteret med h-seler – men ingen trepunktssik-
              kerhedsseler?
              et køretøj hvor der kun er monteret h-seler kan godkendes, hvis det fremgår af
              køretøjet er eu-godkendt med både tre punkts sikkerhedssele og med h-sikker-
              hedssele.
              når bilen både er eu-godkendt (dette fremgå af bilens coc-dokument) med h-
              sele kan bilen ikke nægtes godkendt i danmark
                                                  - 6 -
       3.     såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, bedes trafikstyrelsen nærmere hen-
              vise til de gældende regler, der hjemler mulighed for at få godkendt og indregi-
              streret en bil i danmark alene med h-seler og uden samtidig montering af tre-
              punktssikkerhedsseler.
              trafikstyrelsen bedes samtidig oplyse og henvise til tilsvarende gældende regel-
              sæt, der måtte være gældende i 2006.
              når bilen er eu-godkendt kan den ikke nægtes i danmark ifølge vejledning om
              syn af køretøjer i afsnit 0.3 på side 35: optionel harmonisering § 2.
              et køretøj og udstyr til køretøjer kan ikke nægtes godkendt under henvisning til, at
              det ikke opfylder danske bestemmelser om køretøjers indretning og udstyr, så-
              fremt køretøjet henholdsvis udstyret er godkendt i henhold til et ef-direktiv eller
              en ef-forordning med modsvarende bestemmelser.
              bestemmelsen blev indført i færdselsloven i 1979 og siden i detailforskrifter for
              køretøjer i 1993”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår en bil, ferrari enzo, som a fik leveret i foråret 2004 og lod indregistrere i tysk-
land. i 2005 blev bilen i et vist omfang benyttet til kørsel på almindelig vej omfattet af færd-
selsloven, mens den var forsynet med prøveskilte. spørgsmålet er, om der på grund af denne
brug skal betales registreringsafgift af bilen.
registrering og registreringsafgift af biler
ifølge registreringsafgiftslovens § 1, 1. pkt., skal der betales registreringsafgift af motorkøre-
tøjer, som skal registreres efter lov om registrering af køretøjer (dengang færdselslovens § 72,
jf. § 1). et motorkøretøj skal registreres her i landet, før det tages i brug på færdselslovens
område. for at være et motorkøretøj skal det være indrettet til kørsel på vej, jf. færdselslovens
§ 2, nr. 15, jf. nr. 10 (dengang nr. 13, jf. nr. 9). færdselslovens område omfatter, hvor andet
ikke er bestemt, vej, som benyttes til almindelig færdsel af en eller flere færdselsarter, jf. § 1.
der skal ikke betales registreringsafgift, hvis kørsel på færdselslovens område finder sted i
overensstemmelse med reglerne om prøveskilte. efter den dagældende registreringsbekendt-
gørelse (nr. 1350 af 18. december 2000) må faste prøveskilte kun udleveres til fabrikanter,
importører, forhandlere og reparatører til kørsel med registreringspligtige biler, som ikke er
registreret, jf. § 86. faste prøveskilte må kun anvendes til kørsel til nærmere angivne formål.
den konkrete sag
                                                 - 7 -
det må efter oplysningerne i sagen, herunder de forklaringer, som a har afgivet, lægges til
grund, at ferrarien ved mindst tre lejligheder i foråret og sommeren 2005 har kørt i hvert fald
500 km på almindelig vej.
a har i første række anført, at der ikke er hjemmel til at pålægge ham at betale registrerings-
afgift af ferrarien, fordi bilen ikke vil kunne opfylde kravene til godkendelse ved syn og der-
med til indregistrering til lovlig kørsel i danmark. han har herved navnlig henvist til, at bilen
fra fabrikken er forsynet med h-seler (og ikke 3-punkts seler), og at bilen støjer mere end det
tilladte. bilen er bestilt, bygget og leveret til banekørsel.
højesteret finder det ikke godtgjort, at as ferrari enzo ikke er indrettet til kørsel på vej, jf.
den dagældende færdselslovs § 2, nr. 13, jf. nr. 9.
højesteret tiltræder efter ordlyden af og formålet med den dagældende færdselslovs § 72, at
pligten til at betale registreringsafgift af biler, der er indrettet til kørsel på vej og omfattet af
færdselslovens definition af motorkøretøjer, og som tages i brug på færdselslovens område,
ikke er betinget af, at bilen kan indregistreres eller bliver indregistreret.
højesteret bemærker i øvrigt, at der efter de oplysninger, der er tilvejebragt for højesteret,
ikke var noget til hinder for, at ferrarien kunne indregistreres her i landet.
som følge af eu-typegodkendelsen af bilen og eu-overensstemmelsesattest (”eec certifi-
cate of conformity”) af 22. marts 2004, som ferrari s.p.a. har udstedt, var der ikke krav om,
at as ferrari enzo skulle godkendes ved syn før registrering. det må lægges til grund, at bilen
er typegodkendt både med 3-punktsele og med h-sele, og at dens støjniveau ikke oversteg de
typegodkendte 96,0 db (a) stationært og 74,5 db (a) ved kørsel, da den blev leveret.
a har i anden række anført, at den kørsel, der er tale om, har fundet sted i overensstemmelse
med reglerne om faste prøveskilte, og at der derfor ikke kan kræves registreringsafgift på
baggrund af kørslen.
højesteret tiltræder det, som byretten og landsretten har anført om betydningen af, at bilen var
indregistreret i tyskland.
                                               - 8 -
da a den 24. maj 2004 indgav ansøgning om faste prøveskilte til motorkontoret, oplyste han
ved afkrydsning, at han var ”forhandler” og ”reparatør”. han havde tidligere samme måned
ændret branchekoden for sin virksomhed fra ”vvs installatører og blikkenslagerforretninger”
til ”autoreparationsværksteder”. det er ubestridt, at a ikke var forhandler, og højesteret fin-
der efter oplysningerne om autoværkstedet, herunder at fakturering først blev påbegyndt i
december 2005, at a ikke kunne anses som reparatør, da han ansøgte om at få udleveret faste
prøveskilte, og da han i 2005 brugte dem på ferrarien.
højesteret tiltræder herefter, at a på daværende tidspunkt var uberettiget til at få udleveret
faste prøveskilte og bruge dem på ferrarien. højesteret bemærker endvidere, at efter det oply-
ste om de tre kørsler med ferrarien i 2005 kan de pågældende kørsler ikke anses for omfattet
af de lovlige formål, der er angivet i den dagældende registreringsbekendtgørelses § 90.
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at brugen af ferrarien efter de
nævnte tre kørslers formål og omfang ikke var af en så bagatelagtig karakter, at bilen ikke kan
anses for at været taget i brug på færdselslovens område.
da det, som a i øvrigt har anført, herunder om berettigede forventninger vedrørende brugen
af faste prøveskilte og om proportionalitet, ikke kan føre til andet resultat, stadfæster højeste-
ret herefter landsrettens dom.
                                   thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 175.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt torsdag den 12. juni 2014
sag 29/2014
a
(advokat john kahlke)
mod
sydbank a/s
(advokat nicolai dyhr)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af fogedretten i lyngby den 14. juni 2013 og af østre
landsrets 6. afdeling den 3. oktober 2013.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: vibeke rønne, oliver talevski og lars apostoli.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at fogedretten i lyngbys kendelse af 14. juni 2013 stad-
fæstes.
indkærede, sydbank a/s, har nedlagt påstand om, at østre landsrets kendelse af 3. oktober
2013 stadfæstes.
sagsfremstilling
fogedretten i lyngby modtog den 29. januar 2013 en fogedrekvisition fra sydbank om fore-
tagelse af udlæg hos a på grundlag af en udeblivelsesdom af 31. januar 1990. det skyldige
beløb er opgjort til 345.639 kr., bestående af hovedstolen med tillæg af tilkendte sagsomkost-
ninger og renter for de seneste 3 år.
sydbank anmodede ved særskilt rekvisition til fogedretten endvidere om foretagelse af udlæg
hos a i henhold til et frivilligt forlig af 1. december 1988.
                                                - 2 -
det fremgår af oplysningerne i sagen bl.a., at den daværende kreditor aktiv finans a/s den
27. januar 1993 sendte en påmindelse til a vedrørende gælden efter udeblivelsesdommen af
31. januar 1990. i påmindelsen hedder det bl.a.:
      ”vi erindrer dem hermed om afvikling af vort tilgodehavende fra ovennævnte aftaler
      kr. 206.283,60 tillige med renter fra 20.01.1989.
      såfremt de ikke kan afvikle restkravet på nuværende tidspunkt, beder vi dem frem-
      sende dokumentation for deres økonomiske situation, for eks. sidste årsopgørelse fra
      skattevæsenet, regnskaber m.v.
      …
      vi forventer at høre fra dem snarest og inden 8 dage fra dato.
      …
      venlig hilsen
      aktiv finans
      b                      c”
på aktiv finans’ kopi af påmindelsen havde b med håndskrift tilføjet et notat af 29. januar
1993. i notatet hedder det:
      ”spillet ”jazzmusik” de sidste 5 år.
      samlever skolelærer.
      lejet lejlighed.
      søger ikke gældssanering.
      vil betale enhver sit.
      men hvornår?”
fogedretten, der behandlede sagerne samlet, nægtede ved kendelse af 14. juni 2013 at fremme
udlægsforretningerne med den begrundelse, at kravet efter udeblivelsesdommen var forældet,
og at det frivillige forlig måtte anses for indfriet.
sydbank kærede den del af kendelsen, der vedrørte nægtelse af udlæg på grundlag af udebli-
velsesdommen af 31. januar 1990 til landsretten.
for landsretten fremlagde sydbank en skriftlig erklæring fra b. i erklæringen hedder det bl.a.:
      ”undertegnede b erklærer hermed, at det er mig, der har lavet den håndskrevne påteg-
      ning dateret 29.01.1993, på brev af 27.01.1993 fra aktiv finans til a.
                                                - 3 -
       i sagsbehandlingsarbejdet var det normal procedure, at der ved telefoniske henvendelser
       fra kunder blev lavet en kort notits (f.eks. på kopi af seneste kundebrev) om indholdet af
       samtalen.”
ved kendelse af 3. oktober 2013 ændrede landsretten fogedrettens afgørelse således, at ud-
lægsforretningen skulle fremmes.
det er for højesteret ubestridt, at sydbank er rette kreditor, at a den 28. januar 1993 modtog
en skriftlig påmindelse dateret den 27. januar 1993 om gælden, og at sydbank i perioden fra
den 17. november 1997 til den 1. juli 2012 var afskåret fra at afbryde forældelsen på grund af
ukendskab til as opholdssted i udlandet.
anbringender
a har anført bl.a., at sydbank først har taget retslige skridt til afbrydelse af forældelse ved
indlevering af rekvisition til fogedretten den 29. januar 2013. forældelsesfristen, der skal reg-
nes fra den 28. januar 1993, hvor a modtog en påmindelse om gælden, er 10 år, jf. forældel-
seslovens § 5, stk. 1, nr. 3. på grund af ukendskab til as opholdssted i udlandet var sydbank
afskåret fra at afbryde forældelsen i perioden fra den 17. november 1997 til den 1. juli 2012.
forældelse indtræder derfor tidligst 1 år efter hindringens ophør, jf. forældelseslovens § 14,
stk. 1. dog kan forældelsesfristen ikke forlænges med mere end 10 år, jf. forældelseslovens §
14, stk. 2. derfor udløber forældelsesfristen senest den 28. januar 2013. kravet var således
forældet ved fogedrettens modtagelse af udlægsrekvisitionen den 29. januar 2013.
a har ikke erkendt kravet under en telefonsamtale. det bestrides i øvrigt, at en telefonsamtale
har fundet sted efter modtagelsen af påmindelsen den 28. januar 1993.
sydbank har anført bl.a., at forældelsesfristen først skal regnes fra den 29. januar 1993, hvor
a i en telefonsamtale med en medarbejder fra den daværende kreditor aktiv finans erkendte
gælden, jf. forældelseslovens § 15. af medarbejderens håndskrevne notat, dateret den 29. ja-
nuar 1993, på kopien af påmindelsen fremgår bl.a., at a vil ”betale enhver sit”, og at a ikke
gjorde indsigelse mod gælden. den mundtlige skylderkendelse er dokumenteret ved medar-
bejder bs skriftlige erklæring af 1. juli 2013, hvoraf det bl.a. fremgår, at han har udført den
håndskrevne påtegning, og at han som normal procedure ved telefoniske kundehenvendelser
noterede sig telefonsamtalen. det er under disse omstændigheder uden betydning, at a i dag
                                                - 4 -
ikke længere kan huske telefonsamtalen. sydbanks krav var derfor ikke forældet ved foged-
rettens modtagelse af fogedrekvisitionen den 29. januar 2013.
højesterets begrundelse og resultat
eksistensen og størrelsen af sydbanks pengefordring er fastslået ved en udeblivelsesdom af
31. januar 1990, og det er ubestridt, at fordringen ikke var forældet den 1. januar 2008, hvor
den nye forældelseslov af 2007 trådte i kraft. det er endvidere ubestridt, at fordringen hverken
var forældet efter de nye eller de gamle forældelsesregler inden udløbet af overgangsordnin-
gen for tidligere stiftede fordringer den 1. januar 2011, jf. forældelseslovens § 30, stk. 1.
spørgsmålet om fordringens forældelse skal derfor afgøres efter reglerne i forældelsesloven af
2007.
forældelsesfristen for krav, der er fastslået ved dom, er 10 år, jf. forældelseslovens § 5, stk. 1,
nr. 3. sydbanks fordring er derfor som udgangspunkt forældet den 31. januar 2000, medmin-
dre der er sket afbrydelse af forældelsesfristen forinden.
efter forældelseslovens § 30, stk. 3, har en afbrydelse af forældelsen, der har fundet sted før
lovens ikrafttræden, virkning som afbrydelse efter denne lov, selv om den ikke er sket på den
i loven foreskrevne måde. forældelseslovens regler om forældelse af krav, som er fastslået
ved dom, afløste reglen i danske lov 5-14-4, hvoraf det fulgte, at fristen for forældelse af
sådanne krav var 20 år, og at afbrydelse af forældelsesfristen kunne ske ved skriftlig eller
mundtlig påmindelse.
der er for højesteret enighed om, at a den 28. januar 1993 modtog en skriftlig påmindelse
om gælden, og forældelsesfristen blev således afbrudt efter de dagældende regler i danske
lov på dette tidspunkt. derfor begyndte en ny forældelsesfrist på 10 år at løbe fra den 28.
januar 1993, jf. forældelseslovens § 5, stk. 1, nr. 3, jf. § 19, stk. 1, og § 30, stk. 3.
parterne er enige om, at sydbank i perioden fra den 17. november 1997 til den 1. juli 2012
ikke kendte eller burde kende as opholdssted i udlandet. dette medfører efter forældelseslo-
vens § 14, stk. 1, at forældelse af sydbanks krav tidligst indtræder den 1. juli 2013. bestem-
melsen i § 14, stk. 1, kan imidlertid ikke medføre forlængelse af forældelsesfristen med mere
end 10 år, jf. § 14, stk. 2. forældelsesfristen blev som nævnt foran afbrudt ved påmindelsen
den 28. januar 1993, således at en ny forældelsesfrist på 10 år begyndte at løbe fra dette tids-
                                              - 5 -
punkt. da denne forældelsesfrist ville være udløbet den 28. januar 2003, kan bestemmelsen i
§ 14, stk. 1, sammenholdt med § 14, stk. 2, derfor ikke bevirke, at forældelsesfristen udløber
senere end den 28. januar 2013, medmindre forældelsesfristen er afbrudt på ny efter den 28.
januar 1993.
parterne er ikke enige om, hvorvidt en telefonsamtale mellem a og b har fundet sted den 29.
januar 1993. sydbank har som dokumentation fremlagt brevet af 27. januar 1993 fra aktiv
finans med bs håndskrevne påtegning af 29. januar 1993. det fremgår imidlertid hverken af
påtegningen eller af den efterfølgende skriftlige erklæring fra b, om telefonsamtalen fandt
sted den 28. januar 1993, hvor a modtog brevet, eller først den efterfølgende dag, som svarer
til påtegningens datering. højesteret finder herefter, at sydbank ikke har godtgjort, at en tele-
fonsamtale har fundet sted den 29. januar 1993. forældelsesfristen er derfor ikke afbrudt på
ny ved erkendelse eller påmindelse efter den 28. januar 1993, og det betyder, at sydbanks
fordring var forældet på tidspunktet for fogedrettens modtagelse af rekvisitionen den 29. ja-
nuar 2013.
højesteret stadfæster herefter fogedrettens kendelse i det omfang, den er påkæret.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal sydbank betale i alt 20.000 kr. til dækning
af advokatudgifter.
                                       thi bestemmes:
fogedretten i lyngbys kendelse stadfæstes.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal sydbank a/s betale 20.000 kr. til a.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage efter afsigelsen af denne kendelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.