text:
                                          dom
afsagt den 13. maj 2016 af østre landsrets 2. afdeling
(landsdommerne kaspar linkis, frosell og anders martin jensen (kst.)).
2. afd. nr. b-3802-13:
a
(advokat bjørn dilou jacobsen, besk.)
mod
udlændinge-, integrations- og boligministeriet
(tidligere justitsministeriet)
(kammeradvokaten ved advokat flemming orth)
og
2. afd. nr. b-3804-13:
b
(advokat bjørn dilou jacobsen, besk.)
mod
udlændinge-, integrations- og boligministeriet
(tidligere justitsministeriet)
(kammeradvokaten ved advokat flemming orth)
og
2. afd. nr. b-856-14:
c
(advokat bjørn dilou jacobsen, besk.)
mod
udlændinge-, integrations- og boligministeriet
(tidligere justitsministeriet)
                                                - 2 -
(kammeradvokaten ved advokat flemming orth)
b-3802-13 er anlagt ved retten i lyngby den 24. august 2012, b-3804-13 ved københavns
byret den 13. august 2012 og b-856-14 ved københavns byret den 7. februar 2014. sagerne
er ved kendelser af 3. december 2013 (b-3802-13 og b-3804-13) og 14. april 2014 (b-856-
14) i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1, henvist til østre landsret, hvor de er behandlet
sammen.
sagsøgerne, a, b og c, fik henholdsvis i 2006, 2011 og 2008 afslag på deres ansøgninger om
dansk indfødsret, fordi de ikke opfyldte kravet i de dagældende indfødsretscirkulærer om
dokumentation for danskkundskaber og kendskab til danske samfundsforhold, dansk kultur og
historie (i det følgende benævnt ”sprogkravet mv.”). sagsøgerne har gjort gældende, at de har
krav på en økonomisk godtgørelse, fordi det var i strid med danmarks internationale
forpligtelser ikke at dispensere fra sprogkravet på grund af deres psykiske lidelser, og fordi
begrundelserne for afslagene var mangelfulde i forhold til danmarks internationale
forpligtelser. sagsøgerne har herved henvist til forbuddene mod usaglig forskelsbehandling på
grund af handicap i den europæiske menneskerettighedskonvention art. 14 sammenholdt med
art. 8, fn’s konvention om borgerlige og politiske rettigheder art. 26 og fn’s konvention om
rettigheder for personer med handicap. sagsøgerne har endvidere henvist til kravet i den euro-
pæiske konvention om statsborgerret art. 11 om skriftlig begrundelse for afslag på ansøg-
ninger om indfødsret.
sagsøgerne har nedlagt påstand om, at sagsøgte, udlændinge-, integrations- og boligmini-
steriet, skal betale 25.000 kr. til hver af sagsøgerne med procesrente fra sagernes anlæg,
subsidiært et mindre beløb skønsmæssigt fastsat af retten.
sagsøgte har nedlagt påstand om frifindelse i forhold til alle sagsøgerne, subsidiært frifindelse
mod betaling af mindre beløb end påstået af disse.
alle sagsøgerne har fri proces.
sagsfremstilling
                                                 - 3 -
a kom til danmark fra afghanistan i 1995. han fik i juni 1996 opholdstilladelse i medfør af
udlændingelovens dagældende § 7, stk. 2, og i oktober 2001 i medfør af § 7, stk. 1.
b, der var statsløs palæstinenser, indrejste efter det oplyste til danmark i 1989 og fik
opholdstilladelse.
c flygtede efter det oplyste i 2000 fra irak til danmark og fik opholdstilladelse.
sagsøgernes ansøgninger om indfødsret blev behandlet efter retningslinjerne i de dagældende
cirkulæreskrivelser om naturalisation nr. 9 af 12. januar 2006 og nr. 61 af 22. september 2008
fra det daværende ministeriet for flygtninge, indvandrere og integration. i cirkulære-
skrivelsen af 12. januar 2006 anføres blandt andet følgende:
      ”…
      nye retningslinjer for naturalisation
      1. den 8. december 2005 indgik regeringspartierne venstre og det konservative
      folkeparti med dansk folkeparti en aftale om indfødsret. ved aftalen fastlægges
      de fremtidige generelle retningslinjer for integrationsministerens udarbejdelse af
      lovforslag om indfødsrets meddelelse (naturalisation). aftalen er optrykt som
      bilag til denne cirkulæreskrivelse.
         efter aftalens § 30, stk. 1, træder retningslinjerne i kraft den 12. december 2005
      og gælder for behandlingen af alle ansøgninger om naturalisation indgivet efter
      ikrafttrædelsen. dog følger det af aftalens § 30, stk. 2, at aftalens kapitel 5 om
      virkningen af kriminalitet samt aftalens § 24, stk. 3, om dispensation fra
      betingelserne om danskkundskaber finder anvendelse i forhold til ansøgninger,
      der allerede er indgivet.
         ansøgere, hvis ansøgning er indgivet efter ikrafttrædelsen, skal således blandt
      andet opfylde et krav om bevis for en indfødsretsprøve, der dokumenterer
      kendskab til danske samfundsforhold, dansk kultur og historie.
      …
      3. efter de nye retningslinjer skærpes kravet om dokumentation for en ansøgers
      danskkundskaber og kendskab til danske samfundsforhold, dansk kultur og hi-
      storie. ansøgere skal således aflægge og bestå sprogcentrenes prøve i dansk 3
      eller en af de i bilag 3 angivne prøver samt aflægge og bestå en indfødsretsprøve,
      der dokumenterer kendskab til danske samfundsforhold, dansk kultur og historie.
      …
      aftale om indfødsret:
                                         - 4 -
  det aftales mellem venstre, dansk folkeparti og det konservative folkeparti,
at der fastlægges følgende generelle retningslinjer for integrationsministerens
udarbejdelse af lovforslag om indfødsrets meddelelse (naturalisation).
retningslinjerne offentliggøres. det er samtidig aftalt at iværksætte en udredning
af rækkevidden af de forenede nationers konvention af 30. august 1961 om
begrænsning af statsløshed samt af mulighederne for at justere praksis med
henblik på at begrænse dobbelt statsborgerskab.
                                       kapitel 1
                                      indledning
  efter grundlovens § 44 kan ingen udlænding opnå indfødsret uden ved lov.
naturalisation beror derfor udelukkende på lovgivningsmagtens bestemmelse.
lovforslag fremsættes to gange årligt af integrationsministeren.
  retningslinjerne beskriver de krav, der skal være opfyldt for, at regeringen uden
forelæggelse for folketingets indfødsretsudvalg optager en ansøger på et
lovforslag om indfødsrets meddelelse.
  personer, der er optaget på regeringens lovforslag om indfødsrets meddelelse,
vil derfor enten opfylde kravene i disse retningslinjer eller være optaget på lov-
forslaget efter forelæggelse for folketingets indfødsretsudvalg.
  i forbindelse med folketingets behandling af lovforslagene stemmer aftale-
parterne på denne baggrund for regeringens lovforslag om indfødsrets meddelelse.
  myndighederne må ikke i forbindelse med behandlingen af ansøgninger om
naturalisation eller ved vejledning af personer, der vil indgive en sådan ansøgning,
søge at bevirke, at de pågældende frafalder deres ønske om at få ansøgningen
behandlet.
  behandlingen af ansøgninger om indfødsret foregår i to faser. første fase va-
retages af integrationsministeriet efter retningslinjerne. anden fase består i
folketingets behandling af lovforslag om indfødsrets meddelelse.
  ved integrationsministeriets behandling af ansøgninger om indfødsret er der
principielt ikke tale om afgørelser i henhold til lov, men om forberedelse af
lovforslag. den sagsbehandling, som integrationsministeriet foretager med
henblik på at konstatere, om en person opfylder kravene i retningslinjerne, minder
dog meget om den form for sagsbehandling, der almindeligvis udøves af den
offentlige forvaltning. der er derfor grund til generelt at iagttage for-
valtningslovens regler og andre forvaltningsretlige principper ved behandlingen af
naturalisationssagerne.
  med hensyn til anden fase bemærkes, at integrationsministeriet til brug for
folketingets behandling af hvert lovforslag leverer forskellige oversigter om
ansøgerne og besvarer udvalgsspørgsmål. disse oplysninger kan danne baggrund
for fremsættelse af private ændringsforslag om udtagelse af enkeltpersoner af
lovforslaget.
                                       kapitel 2
                               generelle bestemmelser
  § 1. personer, der opfylder betingelserne i disse retningslinjer for så vidt angår
ophold, alder, afkald på hidtidigt statsborgerskab, vandel, forfalden gæld til det
                                                  - 5 -
       offentlige, selvforsørgelse, danskkundskaber og kendskab til danske sam-
       fundsforhold, dansk kultur og historie optages på regeringens lovforslag om
       indfødsrets meddelelse. optagelse er dog betinget af, at ansøgeren afgiver de
       erklæringer på tro og love, som er nødvendige for folketingets behandling af
       ansøgningen.
       …
                                                kapitel 7
          danskkundskaber og kendskab til danske samfundsforhold, dansk kultur og hi-
                                                  storie
          § 24. det er en betingelse for optagelse på et lovforslag om indfødsrets med-
       delelse, at ansøgeren dokumenterer danskkundskaber ved bevis for danskud-
       dannelsernes prøve i dansk 3 eller en af de i bilag 3 angivne prøver.
          stk. 2. det er endvidere en betingelse for optagelse på et lovforslag om ind-
       fødsrets meddelelse, at ansøgeren dokumenterer kendskab til danske samfunds-
       forhold, dansk kultur og historie ved bevis for en særlig indfødsretsprøve.
          stk. 3. hvor ganske særlige forhold taler herfor, forelægges det folketingets
       indfødsretsudvalg, om der kan dispenseres fra betingelserne i stk. 1 og 2. fo-
       relæggelse vil ske, hvis ansøgeren dokumenterer at lide af en fysisk eller psykisk
       sygdom af meget alvorlig karakter og som følge heraf ikke mener at være i stand
       til – eller have rimelig udsigt til – at kunne opfylde betingelserne i
       stk. 1 og 2. 4)
          stk. 4. de forhold, der er omtalt i stk. 3, skal være dokumenteret ved en er-
       klæring fra en person med lægefaglig baggrund. ..... det skal fremgå af erklæ-
       ringen, om behandlingsmulighederne er udtømte, samt om den pågældende
       fremover vil blive i stand til at tilegne sig dansk på det krævede niveau.
       …
       [note 4 til § 24, stk. 3:] integrationsministeriet forudsættes herefter at forelægge
       spørgsmålet om dispensation fra kravet om danskkundskaber m.v. for
       indfødsretsudvalget, hvor ansøgeren eksempelvis lider af svære fysiske handicaps
       (f.eks. mongolisme), er hjerneskadet, blind eller døv, eller har svære psykiske
       lidelser som (paranoid) skizofreni, en psykose eller en svær depression.
       integrationsministeriet forudsættes endvidere at meddele afslag til ansøgere, som
       lider af ptsd – også selvom tilstanden er kronisk, og dette er dokumenteret ved
       en erklæring fra en person med lægefaglig baggrund.
       …”
cirkulæreskrivelse om naturalisation nr. 61 af 22. september 2008 fra det daværende ministe-
riet for flygtninge, indvandrere og integration indeholder retningslinjer for behandling af
ansøgninger om indfødsret, der for så vidt angår det, som er af betydning for nærværende
                                              - 6 -
sager, i det væsentlige svarer til bestemmelserne i cirkulæreskrivelsen af 12. januar 2006.
cirkulæreskrivelsen af 22. januar 2008 gjaldt indtil 15. juni 2013.
a
den 27. april 2005 ansøgte a om dansk indfødsret.
af rapport om as samtale med politiet den 19. maj 2005 til brug for behandlingen af
ansøgningen fremgår blandt andet følgende:
      ”ansøger a mødte den 19. maj 2015 op på herværende politistation, hvor han var
      blevet tilsagt til samtale. ansøger kom sammen med sin søn ... på 18 år, der også
      var til stede under samtalen.
      ansøger kom alene til danmark i 1995. han havde valgt danmark, fordi han
      havde hørt, at det var søde mennesker, der boede der. ansøgers søn fortalte, at der
      havde været en udsendelse i fjernsynet i 1995 på dr2 om et skib, der kom fra
      rusland med 72 personer, som blev sat i vandet mellem polen og tyskland og en
      af de personer var hans far. da ansøger kom til danmark mødte han sin kones
      bror, der havde boet her i nogle år. ansøgers søn fortalte, at hans far vidste ikke,
      at han boede her og at de først mødte hinanden i danmark. ellers havde ansøger
      dengang ingen familie i danmark.
      i 1997 kom ansøgers kone og fem børn til danmark som familiesammenføring.
      ansøger og hans kone har fået yderligere to børn sammen efter, at de er kommet
      til danmark.
      ansøgers søn fortalte, at ansøger har afsluttet sin skolegang i afghanistan med 5.
      klasse, så han kan kun læse lidt.
      ansøgers søn oplyste, at ansøger i 2003 har købt en grønthandlerforretning i … i
      … sønnen fortalte, at hans far forstår meget dansk, men har svært ved at udtale
      det, men p.g.a., at han har forretningen, er han nødt til at tale dansk med kunderne
      hver dag, og det lærer han en masse af. børnene hjælper til i forretningen, når de
      kommer fra skole. konen går hjemme, men hjælper også til i forretningen.
      sønnen fortalte, at hans mor er meget dygtig til dansk. hun har gået længere tid i
      skole i afghanistan end hans far og har gået på hellerup sprogskole, men
      stoppede på sprogskolen, da de købte forretningen, så hun har ikke noget bevis på
      det.
      sønnen oplyste, at familien klarer sig selv økonomisk. han fortalte desuden, at
      han selv arbejder i …, men vil gerne senere være med i faderens forretning. den
      ældste datter går på ungdomsskole og tre af børnene går på …skolen.
                                               - 7 -
      under samtalen kommunikerede jeg mest med ansøger gennem hans søn, som
      oversatte til dansk. der er vedlagt et brev fra læge kari jørgensen, der forklarer,
      hvorfor ansøger har svært ved at lære dansk.
      på forespørgsel om, hvorfor han var rejst ud af landet flere gange, fortalte ansøger
      og søn, at de var muslimer og var rejst en tur til mekka, som man skal en gang om
      året og så havde ansøger sin mor i pakistan og hende havde han besøgt nogle
      gange.
      ansøger vil gerne være dansk statsborger, da han har tænkt sig at blive boende i
      danmark og udvide sin forretning. sønnen forklarede, at hvis ansøger får et dansk
      pas, vil han også nemmere kunne rejse ud og købe varer.
      ansøger gjort bekendt med, at alle oplysninger er afgivet på tro og love og at det
      er strafbart at opgive urigtige oplysninger, hvilket han forstod betydningen af.”
den omtalte erklæring fra læge kari havsland jørgensen er dateret den 18. maj 2005 og har
følgende ordlyd:
      ”som læge for a, kan jeg herved oplyse at han, pga. hjerneskade som følge efter
      tortur har meget svært ved at tilegne sig det danske sprog. han har gået til
      behandling på kas-gentofte psykiatrisk afd. hans diagnose: posttraumatisk
      stressdisorder. hans psykiske tilstand vurderes som værende stationær, og hans
      evner til at lære dansk, vurderes til ikke at bedres i årene frem.”
den 17. august 2006 skrev indfødsretskontoret i ministeriet for flygtninge, indvandrere og
integration følgende til a:
      ”i forbindelse med behandlingen af deres ansøgning om indfødsret kan inte-
      grationsministeriet oplyse, at det som udgangspunkt er en betingelse for optagelse
      på et lovforslag om indfødsrets meddelelse, at ansøgeren dokumenterer
      danskkundskaber og kendskab til danske samfundsforhold, dansk kultur og hi-
      storie ved bevis for en nærmere angiven prøve.
      ministeriet kan endvidere oplyse, at det, hvor ganske særlige forhold taler herfor,
      forelægges folketingets indfødsretsudvalg, om der kan dispenseres fra kravene
      om danskkundskaber m.v. forelæggelse vil ske, hvis ansøgeren dokumenterer at
      lide af en fysisk eller psykisk sygdom af meget alvorlig karakter og som følge
      heraf ikke mener at være i stand til – eller have rimelig udsigt til – at kunne
      opfylde kravene om danskkundskaber m.v. der henvises til § 24, stk. 3, i
      cirkulæreskrivelse nr. 9. af 12. januar 2006 om nye retningslinjer for naturali-
      sation.
                                              - 8 -
     en sådan fysisk eller psykisk sygdom af meget alvorlig karakter skal være do-
     kumenteret ved en erklæring fra en person med lægefaglig baggrund. det skal
     fremgå af erklæringen, om behandlingsmulighederne er udtømte, samt om de
     fremover vil blive i stand til at lære dansk på det krævede niveau.
     hvis der er særlige fysiske eller psykiske årsager til, at de har særligt vanskeligt
     ved at lære dansk, bedes de indsende en erklæring som beskrevet ovenfor inden 3
     måneder fra datoen for dette brev. erklæringen skal i givet fald indeholde en
     stillingtagen til sammenhængen mellem deres helbredsmæssige problemer og
     vanskelighederne ved at lære dansk samt, hvorvidt de fremover vil blive i stand
     til at lære dansk.
     ministeriet vil efter en eventuel modtagelse af erklæringen tage stilling til, om der
     er grundlag for at forelægge deres ansøgning for folketingets indfødsretsudvalg.”
a sendte herefter erklæring af 21. august 2006 fra læge kari havsland jørgensen til
ministeriet. den har følgende ordlyd:
     ”det attesteres herved, at a, som er patient i min praksis, lider af posttraumatisk
     stressyndrom, som følge af tortur. han har det psykisk så dårligt, at han ikke vil
     være i stand til at lære dansk.”
den 2. marts 2007 meddelte indfødsretskontoret a følgende afslag:
     ”…
     de kan ikke blive dansk statsborger nu.
     begrundelsen herfor er, at de ikke opfylder de gældende krav om dokumentation
     for danskkundskaber m.v.
     der er endvidere ikke grundlag for at forelægge deres sag for folketingets ind-
     fødsretsudvalg, fordi de ikke har dokumenteret at lide af en fysisk eller psykisk
     sygdom af meget alvorlig karakter.
     ministeriet har ved afgørelsen lagt til grund, at de lider af posttraumatisk be-
     lastningsreaktion (ptsd). dette er ikke en lidelse af en sådan karakter, at den i sig
     selv vil kunne danne grundlag for en forelæggelse for folketingets indføds-
     retsudvalg.
     nedenfor følger en gennemgang af de faktiske omstændigheder og de ret-
     ningslinjer, der er af betydning for sagen samt reglerne for genoptagelse.
     faktiske omstændigheder af betydning for sagen
                                          - 9 -
de har den 28. april 2005 indgivet ansøgning om dansk indfødsret ved natura-
lisation.
de har ikke indsendt bevis for en prøve i dansk.
de har efterfølgende med henblik på at opnå dispensation fra sprogkravet ind-
sendt erklæringer af 21. august 2006 og 15. maj 2005 [rettelig 18. maj 2005] fra
læge kari havsland jørgensen. det fremgår af erklæringerne, at de lider af
posttraumatisk belastningsreaktion (ptsd) som følge af tortur.
retningslinjer af betydning for sagen
for at blive dansk statsborger skal man efter de hidtil gældende retningslinjer
have bevis for en af de prøver i dansk m.v., der er anført på vedlagte gule in-
formationsark, som supplerer bestemmelsen i retningslinjernes § 25, stk. 1, jf.
vedlagte cirkulæreskrivelse nr. 55 af 12. juni 2002.
ministeriet kan oplyse, at der den 8. december 2005 er indgået en ny aftale om
indfødsret. aftalen fastlægger de fremtidige generelle retningslinjer for inte-
grationsministerens udarbejdelse af lovforslag om indfødsrets meddelelse (na-
turalisation). der henvises til vedlagte cirkulæreskrivelse nr. 9 af 12. januar 2006
om nye retningslinjer for naturalisation.
efter aftalen træder de nye retningslinjer i kraft den 12. december 2005 og gælder
for behandlingen af ansøgninger om naturalisation indgivet fra og med denne
dato.
for ansøgninger indgivet inden den 12. december 2005 finder bestemmelserne i
cirkulæreskrivelse nr. 55 af 12. juni 2002 om nye retningslinjer for optagelse på
lovforslag om indfødsrets meddelelse fortsat anvendelse. dog finder kapitel 5 (§§
19-21) om kriminalitet og § 24, stk. 3, om dispensation fra betingelserne om
danskkundskaber m.v. i de nye retningslinjer anvendelse, uanset tidspunktet for
ansøgningens indgivelse.
hvor ganske særlige forhold taler herfor, forelægges det folketingets indføds-
retsudvalg, om der kan dispenseres fra betingelserne i stk. 1 og 2. forelæggelse vil
ske, hvis ansøgeren dokumenterer at lide af en fysisk eller psykisk sygdom af
meget alvorlig karakter og som følge heraf ikke mener at være i stand til - eller
have rimelig udsigt til – at kunne opfylde betingelserne i stk. 1 og 2.
de forhold, der er omtalt i stk. 3, skal være dokumenteret ved en erklæring fra en
person med lægefaglig baggrund. det skal fremgå af erklæringen, om be-
handlingsmulighederne er udtømte, samt om den pågældende fremover vil blive i
stand til at tilegne sig dansk på det krævede niveau.
bestemmelsen medfører, at en erklæring fra en psykolog ikke kan danne grundlag
for en forelæggelse for folketingets indfødsretsudvalg.
note 4 til aftalens § 24, stk. 3, har følgende ordlyd:
                                                  - 10 -
        ”integrationsministeriet forudsættes herefter at forelægge spørgsmålet om dispensation
        fra kravet om danskkundskaber m.v. for indfødsretsudvalget, hvor ansøgeren eksempelvis
        lider af svære fysiske handicaps (f.eks. mongolisme), er hjerneskadet, blind eller døv,
        eller har svære psykiske lidelser som (paranoid) skizofreni, en psykose eller en svær
        depression. integrationsministeriet forudsættes endvidere at meddele afslag til ansøgere,
        som lider af ptsd – også selvom tilstanden er kronisk, og dette er dokumenteret ved en
        erklæring fra en person med lægefaglig baggrund.”
        …”
as sag er i forbindelse med retssagen blevet forelagt retslægerådet. følgende spørgsmål blev
stillet til rådet:
        ”spørgsmål a:
        led sagsøgeren på tidspunktet for integrationsministeriets brev af 2. marts 2007
        ..... af ptsd?
        spørgsmål b:
        såfremt spørgsmål a besvares bekræftende bedes oplyst, om der var tale om en
        kronisk lidelse?
        spørgsmål c:
        såfremt spørgsmål a besvares bekræftende bedes det oplyst, om sagsøgerens
        ptsd efter retslægerådets vurdering kan karakteriseres som en meget alvorlig
        psykisk sygdom?
        spørgsmål d:
        giver sagen i øvrigt retslægerådet anledning til bemærkninger?”
den 29. januar 2015 udtalte retslægerådet følgende:
        ”…
        med sagens tilbagesendelse skal retslægerådet indledningsvis udtale, at de
        fremsendte akter kun indeholder få, og usystematiske oplysninger om sagsøgers
        psykiske tilstand. det er ikke muligt at besvare de stillede spørgsmål på det
        nuværende foreliggende grundlag, hvorved også bemærkes, at rådet alene har
        modtaget kopi af nogle kortfattede skrivelser vedrørende sagsøger, og ikke hele
        journaler som anført i rådets skrivelse af 08.08.14.
        før en eventuel genfremsendelse af sagen, skal rådet henstille til, at der indhentes
        en psykiatrisk speciallægeerklæring indeholdende en detaljeret beskrivelse af
        anamnesen, eventuelle belastninger/traumer samt en kronologisk redegørelse for
        udvikling af psykiatriske symptomer. endvidere bør erklæringen indeholde en
        nøje gennemgang af især den psykiatriske behandling, sagsøger tidligere har
        modtaget, herunder hvilke symptomer han frembød, varigheden af
                                             - 11 -
      behandlingskontakten, diagnosen og den givne behandling, en redegørelse for
      social og kognitiv funktion samt begrundede diagnoser for eventuelle lidelser.
      …”
speciallæge i psykiatri, overlæge, ph.d. jens drachmann bukh har herefter den 7. december
2015 afgivet en psykiatrisk speciallægeerklæring om a med følgende ”resume og
vurdering”:
      ”det drejer sig om en 50-årig mand uden kendt disposition til psykisk lidelse, som
      har deltaget i krig fra omkring 14 års alderen og i en periode på omkring 7 mdr.
      har været tilfangetaget, hvorunder han har været udsat for vold. den aktuelle
      psykiske tilstand er præget af påtrængende erindringer om traumatiske oplevelser,
      mareridt og kortvarig ”flashbacks” om natten, hyppig uro og anspændthed, forsøg
      på at undgå erindringer om oplevelserne, irritabilitet, hypervigilitet, træthed og
      uoverkommelighedsfølelse, angstsymptomer og et generelt meget lavt
      funktionsniveau. tilstanden findes dermed omfattet af diagnosen:
      f43.1. posttraumatisk belastningsreaktion.
      as har modtaget relevant specialist behandling uden væsentlig indvirkning på den
      psykiske tilstand. der kan ikke peges på yderligere relevante behandlings-
      muligheder.
      det fremgår af afslutningsbrev af [25. januar 2011] fra traumaklinikken, psyki-
      atrisk center gentofte, at as også er fundet at lide af depression på daværende
      tidspunkt. den retrospektive vurdering heraf er forbundet med usikkerhed, men
      der er ikke ved den aktuelle undersøgelse fundet sikre holdepunkter for tidligere
      depression eller andre psykiske lidelser end ovenstående.
      …”
as sag er ikke forelagt retslægerådet på ny.
b
b, der tidligere havde ansøgt om dansk indfødsret, sendte den 17. maj 2010 til
indfødsretskontoret i ministeriet for flygtninge, indvandrere og integration følgende
erklæring af 1. marts 2010 fra speciallæge i psykiatri allan vangtorp:
      ”…
      det drejer sig om en 67 årig palæstinenser født i libanon, der er uddannet far-
      maceut og har arbejdet som sådan i sit hjemland. han har været fængslet i 3 år af
                                               - 12 -
      israelerne mistænkt for plo aktivitet. her har han været udsat for tortur bl.a. med
      kogende brusebade, cutting, el.shok behandling samt slag på kroppen.
      siden da har han haft natlige mareridt, og opvågning med skrig, samt hukom-
      melses og indprentningstab. han har desuden fået høretab og nedsat syn på h. øje
      efter torturen.
      han kom til danmark i 1989 som flygtning via røde kors. han har forsøgt at
      genoptage sit arbejde som farmaceut, dette ville kræve flere års videre uddan-
      nelse. dette magtede han ikke bl.a. på grund af følgerne efter torturen. i 1996 blev
      han tilkendt førtidspension på grund af den psykiske tilstand.
      han har i perioden 1992-93 været i behandling i oasis men var ikke i stand til at
      klare det terapeutiske tilbud. i 1994 var han i behandling hos psykiatrisk
      speciallæge (anne schandorff) hvor han blev diagnosticeret som sindssyg med
      udtalte paranoide forestillinger og hallucinationer. fra 1995-96 var han i be-
      handling i distriktspsykiatrisk center i greve hvor han fremtrådte anspændt,
      garderet, forpint og med dårlig kontakt. han var klart paranoid fortolkende og
      hørelsehallucineret, samt fremtrådte med forsænket stemningsleje. man opfattede
      hans tilstand som kronificeret, med fortsatte produktive psykotiske symptomer, i
      form af affektlabilitet og med depressive suicidale impulser.
      han har nu været i behandling i min klinik siden juni 2009, hvor han stadig er
      præget af følgerne efter krigsbegivenhederne og den tortur han har været udsat
      for. han fremtræder med symptomer på en svær depression med suicidale im-
      pulser trods den iværksatte behandling med relevant antidepressiv medicin m.m.
      konklusion:
      det drejer sig således om en palæstinensisk flygtning fra libanon, der er uddannet
      farmaceut. han har siddet i 3 år i israelsk fængsel og her udsat for voldsom tortur.
      efterfølgende har han udviklet en kronisk sindssygdom i form af svær depression
      med paranoide og affektlabile forestillinger samt suicidale impulser for hvilke han
      har været i behandling dels hos praktiserende speciallæge, dels hos oasis og
      senere i distriktspsykiatrisk center i greve. han får nu førtidspension pga. sin
      psykiske lidelse. siden 2009 har han været i behandling i min klinik hvor han
      fremviser klare tegn på sin sindssygelige depression med lejlighedsvise suicidale
      impulser – trods relevant behandling. han psykiske lidelse forhindrer, at han vil
      være i stand til at tilegne sig det danske sprog.
      på denne baggrund må det anbefales at der dispenseres for sprogkravet pga. de
      helbredsmæssige problemer, jf. circulære skrivelse ad 12.jan.2006.
      …”
den 2. juni 2010 anmodede b ministeriet om genoptagelse af ansøgning om dansk indfødsret
ved naturalisation. den 30. juli 2010 skrev ministeriet til b blandt andet, at ansøgningen ville
blive forelagt indfødsretsudvalget. det hedder i ministeriets brev blandt andet:
                                              - 13 -
     ”i forbindelse med behandlingen af deres ansøgning om indfødsret har inte-
     grationsministeriet modtaget dokumentation for deres helbredsmæssige forhold.
     de kan på grundlag af de indsendte oplysninger om deres helbredsmæssige
     forhold alene blive optaget på et lovforslag om indfødsrets meddelelse, hvis
     folketingets indfødsretsudvalg meddeler dispensation. der henvises til ret-
     ningslinjernes § 24, stk. 3, jf. vedlagte cirkulæreskrivelse nr. 61 af 22. september
     2008 om retningslinjer for naturalisation.
     det fremgår af § 24, stk. 3, at hvor ganske særlige forhold taler herfor, forelægges
     det folketingets indfødsretsudvalg, om der kan dispenseres fra betingelserne i stk.
     1 og 2. forelæggelse vil ske, hvis ansøgeren dokumenterer at lide af en fysisk
     eller psykisk sygdom af meget alvorlig karakter og som følge heraf ikke mener at
     være i stand til – eller have rimelig udsigt til – at kunne opfylde betingelserne i
     stk. 1 og 2.
     ministeriet vil på baggrund af ovenstående forelægge deres ansøgning med
     henblik på indfødsretsudvalgets vurdering af, om der kan meddeles dem di-
     spensation fra kravet om danskkundskaber.
     ...”
den 10. september 2010 skrev ministeriet blandt andet følgende til b:
     ”de kan ikke blive dansk statsborger nu.
     beslutningen er truffet af folketingets indfødsretsudvalg den 26. august 2010.
     indfødsretsudvalget har således ikke fundet, at der på det foreliggende grundlag i
     deres tilfælde kan dispenseres fra kravet om danskkundskaber m.v. i ret-
     ningslinjernes § 24, jf. vedlagte cirkulæreskrivelse nr. 61 af 22. september 2008
     om retningslinjer for naturalisation.
     integrationsministeriet kan oplyse, at indfødsretsudvalgets afgørelser ikke er
     omfattet af forvaltningslovens regler om begrundelse af skriftlige afgørelser.
     integrationsministeriet sikrer dog god forvaltningsskik i hele sagsforløbet i for-
     bindelse med behandlingen af ansøgninger om indfødsret.
     såfremt det er muligt, meddeler integrationsministeriet derfor ansøgere om
     indfødsret en begrundelse for et eventuelt afslag på en ansøgning om indfødsret.
     da forhandlingerne i indfødsretsudvalget er fortrolige, kan ministeriet dog ikke
     oplyse nærmere omkring en begrundelse for en afgørelse truffet af ind-
     fødsretsudvalget.
     ministeriet kan endvidere oplyse, at indfødsretsudvalgets afgørelse ikke kan
     påklages til anden myndighed.
     ...”
                                                 - 14 -
den 12. november 2010 skrev speciallæge i psykiatri allan vangtorp følgende til ministeriet:
        ”folketingets indfødsretsudvalg traf den 26.08.2010 beslutning om at b ikke på
        det foreliggende grundlag – dvs. bl.a. psykiatrisk speciallægeerklæring af
        1.03.2010 – kunne få dispensation for kravet om danskkundskaber m.v.
        i den anledning skal jeg herefter præcisere at b har en kronisk sindssygdom i form
        af en nu ubehandlelig depression med paranoide forestillinger, hallucinatoriske
        oplevelser og lejlighedsvise suicidale impulser. dette er dokumenteret igennem
        flere uafhængig af hinanden behandlingsforløb siden 1994.
        alle behandlingsmulighederne der har været iværksat og gennemprøvet dvs.
        kognitiv terapi og relevant medicinsk antidepressiv medicin m.v. er udtømte uden
        der er sket ændringer af den beskrevne tilstand.
        på denne baggrund forhindrer sygdomstilstanden at b nu og fremover vil være i
        stand til at tilegne sig dansk på det krævede niveau, idet hans klart paranoide og
        produktive psykotiske fortolkninger ikke gør det muligt for ham at blive i stand til
        at tilegne sig yderligere kendskab til det danske samfundsforhold og dansk kultur i
        sådan en grad at han vil kunne gennemføre den særlige indfødsretsprøve.
        på denne baggrund skal man derfor anmode at ansøgningen igen forelægges
        indfødsretsudvalget til fornyet vurdering med henblik på dispensation for kravet
        om danskkundskab m.v. jævnfør circulæreskrivelse af 22.09.2008 § 24. ”
den 11. januar 2011 skrev indfødsretskontoret blandt andet følgende til b:
        ”…
        ministeriet har den 18. november 2010 modtaget erklæring af 12. november 2010
        fra speciallæge i psykiatri, allan vangtorp, hvoraf blandt andet fremgår, at de har
        en kronisk sindssygdom i form af en nu ubehandlelig depression med paranoide
        forestillinger, hallucinatoriske oplevelser og lejlighedsvise suicidale impulser.
        erklæringen af 12. november 2010 indeholder efter ministeriets opfattelse ikke
        noget afgørende nyt i forhold til den erklæring, som lå til grund for indføds-
        retsudvalgets beslutning om ikke at meddele dem dispensation fra kravet om
        danskkundskaber.
        ministeriet finder på den baggrund ikke grundlag for at forelægge deres an-
        søgning for folketingets indfødsretsudvalg på ny.
        ministeriet fastholder derfor afgørelsen af 10. september 2010.
        …”
bs sag er i forbindelse med retssagen blevet forelagt retslægerådet. følgende spørgsmål blev
stillet til rådet:
                                                - 15 -
      ”spørgsmål a:
      led sagsøgeren på tidspunktet for integrationsministeriets brev af 10. september
      2010 ..... af én eller flere psykiske lidelser?
      spørgsmål b:
      såfremt spørgsmål a besvares bekræftende bedes det oplyst, om der var tale om
      kronisk(e) lidelse(r)?
      spørgsmål c:
      såfremt spørgsmål a besvares bekræftende bedes det oplyst, om sagsøgerens
      lidelse(r) efter retslægerådets vurdering kan karakteriseres som meget alvorlig(e)
      psykisk(e) sygdom(me)?
      spørgsmål d:
      giver sagen i øvrigt retslægerådet anledning til bemærkninger?”
den 29. januar 2015 udtalte retslægerådet følgende:
      ”med sagens tilbagesendelse skal retslægerådet indledningsvis udtale, at de
      fremsendte akter kun indeholder få usystematiske og undertiden selvmodsigende
      oplysninger om sagsøgers psykiske tilstand. det er således ikke muligt at besvare
      de stillede spørgsmål på det nuværende foreliggende grundlag.
      før en eventuel genfremsendelse af sagen, skal rådet henstille til, at der indhentes
      en psykiatrisk speciallægeerklæring indeholdende en detaljeret beskrivelse af
      anamnesen, eventuelle belastninger/traumer samt en kronologisk redegørelse for
      udvikling af psykiatriske symptomer. endvidere bør erklæringen indeholde en
      nøje gennemgang af især den psykiatriske behandling, sagsøger tidligere har
      modtaget, herunder hvilke symptomer han frembød, varigheden af
      behandlingskontakten, diagnosen og den givne behandling, en redegørelse for
      social og kognitiv funktion samt begrundede diagnoser for eventuelle lidelser.”
b har efter det oplyste ikke ønsket at medvirke til indhentelsen af en yderligere psykiatrisk
speciallægeerklæring.
b har for landsretten forklaret blandt andet, at han fik dansk indfødsret med virkning fra den
1. januar 2014 og nu er førtidspensionist. han kom i august 1989 til danmark fra libanon
med sin ægtefælle og deres fem børn. han er palæstinenser og havde et libanesisk
fremmedpas. han har søgt dansk indfødsret mange gange. efter de første afslag besluttede
han sig for at lære dansk, men det påvirkede ham psykisk, at han fik flere og flere afslag.
efterhånden fik han det meget dårligt, og han blev sendt til en speciallæge. han kan ikke
                                              - 16 -
rigtigt huske afslaget i 2010, fordi han da fik meget medicin. hans ægtefælle fik dansk
indfødsret omkring 2002 og hans børn, efterhånden som de fyldte 18 år. han har ikke været
ude at rejse, siden han kom til danmark. han har et dansk fremmedpas, men kan ikke rejse til
de arabiske lande med det. hans ægtefælle og børn har et par gange besøgt deres familie i
libanon og saudi arabien. han nåede ikke at besøge sine forældre, før de døde i 1996 og
1998, og heller ikke sin bror, der døde for 4-5 år siden.
c
c ansøgte i 2007 om indfødsret. i en erklæring af 21. november 2007 fra overlæge boris
velander til ministeriet for flygtninge, indvandrere og integration, indfødsretskontoret står
der blandt andet følgende:
       ”på foranledning af ovennævnte skal der herved afgives følgende udtalelse til
       belysning af helbredsmæssige forhold i forbindelse med c’s ansøgning om dansk
       statsborgerskab.
       udtalelsen baserer sig på mit kendskab til c over en årrække samt undersøgelse d.
       20.11.07.
       det drejer sig om en 29-årig mand fra irak.
       på baggrund af udsættelse for fængsling, vold under det irakiske regime er han
       flygtet til danmark, hvor han nu har opholdstilladelse.
       han bor alene i ….
       undertegnede har fulgt c dels via ansættelse som overlæge i ungdomsafdelingen,
       amtshospitalet i vordingborg, dels i psykiatrisk speciallægepraksis.
       c har over årene frembudt tilbagevendende depressioner, angst,
       flashbackoplevelser, forstyrret nattesøvn og undgåelsesadfærd.
       over nogle år er der tilkommet hallucinationer på hørelse.
       der er paranoide forestillinger vedrørende at være efterstræbt.
       diagnostisk vurderer jeg, at c lider af skizofreni (sindsspaltningssygdom) samt
       ptsd (svære psykiske følger efter udsættelse for katastrofeagtige oplevelser).
       aktuelt er han i en intensiv antipsykotisk medicinering i form af seroquel
       1000mg. til sovetid, abilify 10mg. morgen samt sovemedicin nimadorm 10mg.
       til natten og antidepressiv medicin – efexor 75mg. til natten.
       i forbindelse med c’s ansøgning om statsborgerskab, vil jeg anbefale, at der på
       baggrund af de helbredsmæssige forhold ses bort fra kravet om sprogfærdigheder
       samt kendskab til dansk kultur!”
                                             - 17 -
den 16. december 2008 skrev indfødsretskontoret blandt andet følgende til c:
      ”de kan ikke blive dansk statsborger nu.
      beslutningen er truffet af folketingets indfødsretsudvalg den 4. december 2008.
      indfødsretsudvalget har således ikke fundet, at der på det foreliggende grundlag i
      deres tilstand kan dispenseres fra kravet om danskkundskaber i retningsliniernes
      § 24, jf. vedlagte cirkulæreskrivelse nr. 9 af 12. januar 2006 om nye retningslinjer
      for naturalisation, der finder anvendelse på deres ansøgning.
      integrationsministeriet kan oplyse, at indfødsretsudvalgets afgørelser ikke er
      omfattet af forvaltningslovens regler om begrundelse af skriftlige afgørelser.
      integrationsministeriet sikrer dog god forvaltningsskik i hele sagsforløbet i for-
      bindelse med behandlingen af ansøgninger om indfødsret.
      såfremt det er muligt, meddeler integrationsministeriet derfor ansøgere om
      indfødsret en begrundelse for et eventuelt afslag på en ansøgning om indfødsret.
      da forhandlingerne i indfødsretsudvalget er fortrolige, kan ministeriet dog ikke
      oplyse nærmere omkring begrundelse for en afgørelse truffet af indføds-
      retsudvalget.
      ministeriet kan endvidere oplyse, at indfødsretsudvalgets afgørelse ikke kan
      påklages til anden myndighed.
      ...”
efter at cs advokat havde fremsendt yderligere dokumentation for bs psykiske lidelser, skrev
indfødsretskontoret den 20. august 2009 blandt andet følgende til advokaten:
      ”...
      integrationsministeriet har behandlet deres anmodning om genoptagelse af deres
      klients ansøgning om dansk indfødsret.
      deres klient kan ikke blive dansk statsborger nu.
      begrundelse
      begrundelsen for ministeriet afgørelse er, at deres klient fortsat ikke opfylder de
      gældende krav om dokumentation for danskkundskaber.
      oplysningerne i erklæringerne af 11. oktober 2005 og 20. november 2007 og i
      speciallægeepikrise af 20. februar 2007 fra speciallæge boris velander, erklæring
      af 17. april 2009 fra læge birgitte meyer, afgørelse om førtidspension af 5. marts
      2007, ressourceprofil samt i psykologudtalelser af 22. oktober 2000, 26. marts
                                           - 18 -
2001 og 3. november 2002 kan efter ministeriets opfattelse ikke føre til et andet
resultat af deres klients ansøgning om dansk indfødsret.
ministeriet har ikke på baggrund heraf fundet grundlag for at forelægge deres
klients sag for folketingets indfødsretsudvalg på ny, fordi han ikke har doku-
menteret at lide af en fysisk eller psykisk sygdom af meget alvorlig karakter.
ministeriet har ved afgørelsen lagt til grund, at deres klient lider af posttraumatisk
belastningsreaktion (ptsd) samt skizofreni. dette er ikke lidelser af en sådan
karakter, at de i sig selv vil kunne danne grundlag for en forelæggelse for
folketingets indfødsretsudvalg.
det gælder uanset, at det er oplyst, at disse sygdomme giver sig udslag i paranoide
forestillinger, angst, depressioner, mareridt, koncentrations og søvnbesvær.
nedenfor følger en gennemgang af de faktiske omstændigheder og de ret-
ningslinjer, der er af betydning for sagen samt reglerne for genoptagelse.
faktiske omstændigheder af betydning for sagen
deres klient ansøgte første gang om dansk indfødsret den 19. juli 2007. ved brev
af 16. december 2008 meddelte ministeriet deres klient, at han ikke kunne blive
dansk statsborger, fordi han ikke havde indsendt dokumentation for
danskkundskaber ved bevis for en af de prøver, som er angivet i de dagældende
retningslinjers § 24, stk. 1, jf. tidligere vedlagte cirkulæreskrivelse nr. 9 af 12.
januar 2006 om nye retningslinjer for naturalisation.
beslutningen blev truffet af folketingets indfødsretsudvalg den 4. december 2008.
udvalget fik forelagt erklæringer af 21. november 2007 og af 2. maj 2001 fra
speciallæge boris velander, brev af 19. juli 2007 til brug for afhøring til
politirapport i forbindelse med ansøgningen om dansk indfødsret samt ud-
skrivningsepikrise af 10. oktober 2001 fra centralsygehuset i nykøbing f.
de har efterfølgende med henblik på at opnå dispensation for sprogkravet ind-
sendt erklæringerne af 11. oktober 2005 og af 20. november 2007 og i spe-
ciallægeepikrise af 20. februar 2007 fra speciallæge boris velander, erklæring af
17. april 2009 fra læge birgitte meyer, afgørelse om førtidspension af 5. marts
2007, ressourceprofil samt i psykologudtalelser af 22. oktober 2000, 26. marts
2001 og 3. november 2002.
det fremgår blandt andet af erklæringerne, at deres klient lider af posttraumatisk
belastningsreaktion (ptsd) samt skizofreni.
endvidere fremgår det af erklæringerne, at disse lidelser giver sig udslag i para-
noide forestillinger, angst, depressioner, mareridt, koncentrations og søvnbesvær
retningslinjer af betydning for sagen
for at blive dansk statsborger skal man efter de gældende retningslinjer, der trådte
i kraft den 10. november 2008, dokumentere danskkundskaber ved bevis for
                                               - 19 -
      danskuddannelsernes prøve i dansk 3 bestået med et karaktergennemsnit på
      mindst 7 (efter 13-skalaen) eller mindst 4 (efter 7-trins-skalaen) eller en af de
      prøver, der er angivet i bilag 3, som supplerer bestemmelsen i retningslinjernes §
      24, stk. 1, jf. vedlagte cirkulæreskrivelse nr. 61 af 22. september 2008 om
      retningslinjer for naturalisation, der finder anvendelse på deres anmodning om
      genoptagelse af deres klients ansøgning, jf. retningslinjernes § 30, stk. 4.
      deres klient skal endvidere dokumentere kendskab til danske samfundsforhold,
      dansk kultur og historie ved bevis for en særlig indfødsretsprøve, jf. retnings-
      linjernes § 24, stk. 2.
      hvor ganske særlige forhold tager herfor, forelægges det folketingets indføds-
      retsudvalg, om der kan dispenseres fra betingelserne i stk. 1 og 2. forelæggelse vil
      ske, hvis ansøgeren dokumenterer at lide af en fysisk eller psykisk sygdom af
      meget alvorlig karakter og som følge heraf ikke mener at være i stand til - eller
      have rimelig udsigt til – at kunne opfylde betingelserne i stk. 1 og 2, jf. herved
      retningslinjernes § 24, stk. 3.
      de forhold, der er omtalt i stk. 3, skal efter § 24, stk. 4, være dokumenteret ved en
      erklæring fra en person med lægefaglig baggrund. det skal fremgå af erklæringen,
      om behandlingsmulighederne er udtømte, samt om den pågældende fremover vil
      blive i stand til at tilegne sig dansk på det krævede niveau.
      bestemmelsen medfører, at en erklæring fra en psykolog ikke kan danne grundlag
      for en forelæggelse for folketingets indfødsretsudvalg.
      ...”
efter at c endnu en gang havde søgt om genoptagelse af indfødsretssagen, meddelte
indfødsretskontoret ham den 19. marts 2013, at han ville blive optaget på lovforslaget
om indfødsrets meddelelse. det blev i den forbindelse oplyst, at sagen havde været
forelagt for folketingets indfødsretsudvalg.
cs sag er i forbindelse med retssagen blevet forelagt retslægerådet, der i en erklæring
af 29. januar 2015 har udtalt følgende:
      ”med sagens tilbagesendelse skal retslægerådet indledningsvis på baggrund af
      fremsendte akter om sagsøger udtale, at han er en nu 36-årig mand, der er født i
      irak. han er opvokset på landet, hvor familien drev landbrug. som barn har
      sagsøger angiveligt udviklet sig naturligt. skolegangen har været sparsom, men
      sagsøger har lært at læse og skrive. under uroligheder i hjemlandet har sagsøger
      været inddraget, men det er uvist, om han har deltaget i egentlige krigshandlinger.
      han har oplyst, at han har været indsat i fængsel og under fængslingen angiveligt
      været udsat for tortur.
                                        - 20 -
fra 2000 har sagsøger haft ophold i danmark, hvor han har opnået asyl. sagsøger
blev i 2001 henvist til psykiatrisk afdeling i vordingborg, og bortset fra kortere
perioder har han siden været i psykiatrisk behandling, overvejende hos
praktiserende speciallæge, men også ved kortere indlæggelser. sagsøgers sociale
funktionsevne har vedholdende været svært nedsat. han har ikke formået at
deltage i sprogundervisning eller erhvervstræning. han har levet isoleret.
retslægerådet skal herefter besvare de stillede spørgsmål således:
spørgsmål a
led sagsøgeren på tidspunkterne for integrationsministeriets breve af 16. de-
cember 2008 ..... og 20. august 2009 ..... af ptsd?
for at stille diagnosen posttraumatisk belastningsreaktion (ptsd) er det af stor
betydning omhyggeligt at beskrive den (eller de) udløsende traumatiske begi-
venhed, samt det tidsmæssige forløb i udviklingen af de symptomer, der i henhold
til den internationale sygdomsklassifikation who icd 10, ligger til grund for
denne diagnose. sådanne oplysninger foreligger ikke i de fremsendte akter, og
diagnosen kan derfor ikke stilles med sikkerhed.
der er usystematisk beskrevet forekomst af visse af de symptomer, der ses ved
posttraumatisk belastningstilstand (ptsd), og det er derfor muligt, at sagsøger
lider af denne tilstand, men det er også muligt, at symptomerne må ses som et led
i sagsøgers psykiske sygdom, skizofreni.
spørgsmål b
såfremt spørgsmål a besvares bekræftende bedes det oplyst, om der var tale om
en kronisk lidelse?
der henvises til besvarelsen af spørgsmål a.
spørgsmål c
såfremt spørgsmål a besvares bekræftende bedes det oplyst, om sagsøgers ptsd
efter retslægerådets vurdering kan karakteriseres som en meget alvorlig psykisk
sygdom?
vedrørende tilstanden posttraumatisk belastningstilstand (ptsd) henvises til
besvarelsen af spørgsmål a.
spørgsmål d
giver sagen i øvrigt retslægerådet anledning til bemærkninger?
retslægerådet skal bemærke, at udtrykket ”alvorlig psykisk sygdom” ikke er af
lægefaglig karakter. de forskellige psykiske, og i øvrigt også fysiske, sygdomme
og lidelser har forskellig sværhedsgrad, og det beror således på en konkret
vurdering af især symptomernes sværhedsgrad og eventuelt også en given patients
sociale omstændigheder, i hvilken grad en given sygdom er invaliderende.
                                               - 21 -
      nogle diagnoser anses for mere alvorlige end andre, især på grund af generelt
      begrænsede behandlingsmuligheder, men sådanne epidemiologiske/statistiske
      vurderinger kan ikke lægges til grund i vurderingen af konkrete sygdomstilfælde.
      retslægerådet kan tilslutte sig vurderingen af, at sagsøger lider af skizofreni og
      har gjort det i en årrække. symptomerne har ud over blandt andet hallucinationer
      og vrangforestillinger også omfattet skizofreniens såkaldte negative symptomer,
      det vil blandt andet sige social isolation, tvivlrådighed (ambivalens) og
      initiativsvækkelse. behandling med antipsykotisk virkende medicin har ikke
      afgørende kunnet bedre sagsøgeres psykiske helbredstilstand. samlet har de an-
      førte symptomer været i høj grad invaliderende, også for sagsøgers sociale
      funktionsevne. ”
speciallæge i psykiatri, overlæge, ph.d. jens drachmann bukh har den 21. december 2015
afgivet en psykiatrisk speciallægeerklæring om c med følgende ”resume og vurdering”:
      ”det drejer sig om en 37-årig mand uden kendt disposition til psykisk lidelse, som
      i en flerårig periode gentagne gange har været fængslet og udsat for torturlignende
      forhold og voldelige overgreb. den psykiske tilstand har siden ankomsten til
      danmark været præget af påtrængende erindringer om disse traumatiske
      oplevelser, mareridt og genoplevelser af traumerne i vågen tilstand, hvorunder han
      oplever hallucinatoriske oplevelser på syn og lugt, samt stærkt ubehag og angst
      ved udsættelse for omstændigheder, der minder om traumet. desuden er tilstanden
      præget af konstant psykisk uro og anspændthed, hypervigilitet, søvnbesvær,
      angstsymptomer, mistroiskhed over for andre mennesker og social isolation.
      tilstanden findes på den baggrund omfattet af diagnosen:
      f43.1 posttraumatisk belastningsreaktion.
      der ses samtidig personlighedstræk, som kan være udtryk for en personlig-
      hedsændring efter langvarig psykisk belastning, men der anvendes ikke en
      selvstændig diagnose herfor, idet kriterierne for ovenstående diagnose fortsat er
      opfyldte.
      der er tidligere i sygdomshistorien beskrevet vrangforestillinger og taktile
      hallucinationer, der opfattedes som værende uafhængige af diagnosen post-
      traumatisk belastningsreaktion. overordnet synes det kliniske billede dog for-
      eneligt med diagnosen posttraumatisk belastningsreaktion, og en del af de
      symptomer, der også kunne tages til indtægt for diagnosen skizofreni, har
      sandsynligvis været flashback og dissociative fænomener samt en personlig-
      hedsmæssig tendens til mistroiskhed, som ligeledes ses i forbindelse med eller
      efter posttraumatiske belastningsreaktioner. det er vanskeligt retrospektivt at
      afgøre, om denne mistroiskhed har haft egentlig karakter af vrangforestillinger
      tidligere i forløbet. den konceptuelle afgrænsning mellem svære posttraumatiske
      tilstande og primære psykotiske lidelser er vanskelig, og det er ikke muligt ud fra
      en enkelt undersøgelse på de givne vilkår at nå til en endelig afklaring heraf. det
      kan derfor ikke udelukkes, at tilstanden tidligere har opfyldt kriterierne for
      skizofreni, men det findes ikke at være tilfældet ved den aktuelle undersøgelse på
                                              - 22 -
     trods af, at yias [c] i en længere periode ikke har været i medicinsk
     antipsykotisk behandling.
     yias præsenterer endvidere forestillinger om dyr i huden, der er urealistiske og
     på trods heraf fastholdes med sikker overbevisning, hvorfor de må karakteriseres
     om vrangforestillinger; disse vrangforestillinger synes ikke at være forklaret ud
     fra diagnosen posttraumatisk belastningsreaktion. den psykiske lidelse findes
     derfor også at opfylde kriterierne for diagnosen:
     f22.9 paranoid psykose, uspecificeret
     yias har modtaget behandling hos psykolog og psykiater i form af både sam-
     talebehandling og relevant medicinsk behandling uden væsentlig indvirkning på
     den psykiske tilstand, og han har været forsøgt behandlet for posttraumatisk
     belastningsreaktion i en specialiseret klinik uden resultat. der kan ikke peges på
     yderligere behandlingsmuligheder, som med overvejende sandsynlighed vil kunne
     ændre tilstanden.”
danmarks folkeretlige forpligtelser
den europæiske menneskerettighedskonventions art. 8 er sålydende:
     ”artikel 8
      enhver har ret til respekt for sit privatliv og familieliv, sit hjem og sin korre-
     spondance.
     stk. 2. ingen offentlig myndighed må gøre indgreb i udøvelsen af denne ret,
     medmindre det sker i overensstemmelse med loven og er nødvendigt i et de-
     mokratisk samfund af hensyn til den nationale sikkerhed, den offentlige tryghed
     eller landets økonomiske velfærd, for at forebygge uro eller forbrydelse, for at
     beskytte sundheden eller sædeligheden eller for at beskytte andres rettigheder og
     friheder. ”
konventionens ordlyd 14 er sålydende:
     ”artikel 14
     nydelsen af de i denne konvention anerkendte rettigheder og friheder skal sikres
     uden forskel på grund af køn, race, farve, sprog, religion, politisk eller anden
     overbevisning, national eller social oprindelse, tilhørsforhold til et nationalt
     mindretal, formueforhold, fødsel eller ethvert andet forhold. ”
fn’s konvention om borgerlige og politiske rettigheder, art. 26, er sålydende:
     ”artikel 26
     alle mennesker er lige for loven og er berettigede til lovens ligelige beskyttelse
     uden nogen forskelsbehandling. i denne henseende skal loven forbyde enhver
     forskelsbehandling og sikre alle ligelig og effektiv beskyttelse imod forskels-
     behandling af nogen grund, herunder race, hudfarve, køn, sprog, religion, politisk
                                                 - 23 -
      eller anden anskuelse, national eller social herkomst, formueforhold, fødsel eller
      anden stilling.”
den europæiske konvention om statsborgerret, art. 11, er sålydende:
                                              ”artikel 11
                                               afgørelser
      enhver kontraherende stat skal sikre, at afgørelser, der vedrører erhvervelse,
      bevarelse, fortabelse, generhvervelse eller udstedelse af dokumentation for er-
      hvervelse af statsborgerret i landet, indeholder skriftlige begrundelser.
i den forklarende rapport til den europæiske konvention om statsborgerret anføres følgende
om art. 11:
      “article 11 – decisions
      86. all decisions relating to nationality, and not just those following an appli-
      cation, must contain reasons in writing. as a minimum, legal and factual reasons
      need to be given. however, the mere registration of cases of ex lege acquisition
      and loss of nationality do not require reasons to be given in writing. for decisions
      involving national security, only a minimum amount of information has to be
      provided. for decisions which were in accordance with the wishes or interests of
      the individual, for example the granting of the application, a simple notification or
      the issue of the relevant document will suffice. it was noted that the internal law
      of some states does not comply with this provision where decisions concerning
      nationality are taken by parliament.”
i fn’s konvention om rettigheder for personer med handicap, der trådte i kraft for danmarks
vedkommende den 23. august 2009, er i artikel 18, stk.1, litra a, anført følgende:
                                              ”artikel 18
                            retten til at færdes frit og til statsborgerskab
      1. deltagerstaterne skal anerkende retten for personer med handicap til at færdes
      frit og frit at vælge deres opholdssted samt til statsborgerskab på lige fod med
      andre, herunder ved at sikre, at personer med handicap:
      a) har ret til at erhverve og skifte statsborgerskab og ikke vilkårligt eller på grund
      af handicap fratages deres statsborgerskab,
      ...”
procedure
sagsøgerne har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med deres påstandsdokument
af 15. februar 2016, hvori blandt andet følgende er anført:
                                       - 24 -
”generelt for alle sagsøgerne
til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende, at sagsøgtes behandling af
sagsøgernes ansøgninger om statsborgerskab er i strid med danmarks inter-
nationale forpligtelser. som følge heraf har sagsøgerne krav på godtgørelse efter
princippet i erstatningsansvarslovens § 26.
behandling af sagsøgernes sager er sket ved henholdsvis indfødsretskontoret og
indfødsretsudvalget på grundlag af retningslinjer fastlagt i det på daværende
tidspunkt gældende indfødsretscirkulære.
det fremgår af § 24, stk. 1 i den dagældende cirkulæreskrivelse nr. 9 af 12. januar
2006 om nye retningslinjer for naturalisation, at det er en betingelse for optagelse
af et lovforslag om statsborgerskab, at ansøger dokumenterer danskkundskaber
ved bevis for en særlig danskprøve (dansk 3) eller på tilsvarende vis
dokumenterer danskkundskaber.
ifølge indfødsretscirkulærets § 24, stk. 3 kan en ansøgning forelægges for ind-
fødsretsudvalget, hvor ganske særlige forhold taler herfor, om der kan dispenseres
for kravet om danskkundskaber. forelæggelse vil ske, hvis ansøgeren kan
dokumentere at lide af en fysisk eller psykisk sygdom af meget alvorlig karakter
og som følge heraf ikke mener at være i stand til – eller have rimelig udsigt til – at
kunne opfylde sprogkravet eller kravet om bestået indfødsretsprøve.
det fremgår af cirkulærets § 24, stk. 4, at de forhold, der kan medføre forelæg-
gelse for indfødsretsudvalget med mulighed for dispensation, ”skal være do-
kumenteret ved en erklæring fra en person med en lægefaglig baggrund”.
ifølge note 4 til det dagældende indfødsretscirkulæres § 24, stk. 3 forudsættes
indfødsretskontoret at forelægge spørgsmålet om dispensation for indfødsrets-
udvalget, hvor ansøgeren eksempelvis lider af svære psykiske lidelser, som
skizofreni, en psykose eller svær depression. indfødsretskontoret forudsættes
endvidere ”at meddele afslag til ansøgere, som lider af ptsd - også selv om
tilstanden er kronisk, og dette er dokumenteret ved en erklæring fra en person med
en lægefaglig baggrund”.
samme regler fremgår af efterfølgende cirkulæreskrivelse nr. 61 af 22. september
2008 om retningslinjer for naturalisation, jf. § 24, stk. 3-4 og note 3 til cirkulæret.
det bemærkes, at der i de to efterfølgende indfødsretscirkulærer, henholdsvis
cirkulæreskrivelse nr. 9253 af 6. juni 2013 og den nugældende cirkulæreskrivelse
nr. 10973 af 13. oktober 2015, ikke er en særlig undtagelse i forhold til ansøgere,
der lider af ptsd. udgangspunktet siden juni 2013 har således været, at ansøger,
der lider af ptsd, skal behandles på samme måde som øvrige ansøgere med
fysiske eller psykiske lidelser.
det fremgår af forarbejderne til indfødsretsloven, at danmarks internationale
forpligtelser forudsættes efterlevet ved folketingets og indfødsretsudvalgets
udøvelse af skønnet over, om dansk statsborgerskab skal meddeles en ansøger, jf.
                                        - 25 -
lovforslag l 69, folketingstidende 1998-99, tillæg a, s. 1794. der henvises hertil
i højesterets afgørelse af 13. september 2013 om adgang til prøvelse af afslag på
statsborgerskab gengivet i ufr 2013.3328h.
den europæiske menneskerettighedskonvention (emrk) sikrer ikke direkte en
ret til statsborgerskab. det kan dog udledes af praksis ved den europæiske
menneskerettighedsdomstol (emd), at et afslag på anmodning om statsborger-
skab, der kan karakteriseres som vilkårligt, kan rejse spørgsmål i forhold til
konventionens artikel 8 på grund af de følger, som et afslag kan have på den
pågældendes privat- og/eller familieliv. såfremt afslaget anses for at udgøre
usaglig forskelsbehandling, vil der foreligge en krænkelse af artikel 8 sammen-
holdt med artikel 14. jeg henviser til genovese mod malta (klagesag 53124/09),
karassev mod finland (klagesag 31414/96) samt til jon fridrik kjølbro: den
europæiske menneskerettighedskonvention – for praktikere, jurist- og
økonomforbundets forlag (2010).
krænkelse af emrk artikel 14 kræver ikke, at der er sket en krænkelse af den
konkrete materielle bestemmelse i konventionen, som den sammenholdes med.
det er tilstrækkeligt, at det omstridte forhold må anses for omfattet af den ma-
terielle bestemmelse, og at der er fundet usaglig forskelsbehandling sted i relation
hertil.
fn’s konvention om civile og politiske rettigheder (iccpr) artikel 26 indeholder
et selvstændigt ligebehandlingsprincip og forbud mod diskrimination i
medlemsstaterne. det fremgår af fn’s menneskerettighedskomités praksis, at
forbuddet mod diskrimination blandt andet finder anvendelse i sager om med-
delelse af statsborgerskab, se f.eks. vjatseslav v. estonia
(ccpr/c81/d1136/2002). det følger af artikel 26’s ordlyd, er de opregnede
diskriminationsgrunde ikke udtømmende. forbuddet mod diskrimination anses
som følge heraf som et forbud mod enhver form for usaglig forskelsbehandling,
herunder usaglig forskelsbehandling på grund af handicap. jeg henviser til
manfred nowak: un covenant on civil and political rights. ccpr commentary
(2005) s. 618 og 626-627.
den europæiske konvention om statsborgerret fra 1997 pålægger deltagersta-
terne at sikre, at afgørelser om statsborgerskab begrundes skriftligt, jf. artikel 11.
det fremgår af præmis 86 i den forklarende rapport til konventionen (ets no.
166), at dette betyder, at ansøger som udgangspunkt som minimum har krav på en
retlig og faktisk begrundelse ved et afslag.
fn’s handicapkonvention blev vedtaget i fn den 13. december 2006 og trådte i
kraft i danmark den 23. august 2009. i henhold til artikel 5 i konventionen skal
medlemsstaterne forbyde enhver form for diskrimination på grund af handicap.
ifølge konventionens artikel 18 skal personer med handicap have lige adgang til
statsborgerskab på lige fod med andre, og ved tildeling af statsborgerskab må der
ikke ske diskrimination på grund af funktionsnedsættelse. det fremgår endvidere
af handicapkonventionen, at deltagerstaterne forpligter sig til at sikre og fremme
den fuldstændige virkeliggørelse af alle menneskerettigheder og grundlæggende
frihedsrettigheder for alle personer med handicap uden nogen form for
diskrimination på grund af handicap. med henblik herpå forpligter
                                          - 26 -
deltagerstaterne sig til a) at vedtage alle passende lovgivningsmæssige,
administrative og andre foranstaltninger til gennemførelse af de rettigheder, der
anerkendes i denne konvention, og b) at træffe alle passende foranstaltninger,
herunder lovgivning, til at ændre eller afskaffe eksisterende love, regler, sædvaner
og praksis, som indebærer diskrimination af personer med handicap, jf. artikel 4.
den danske stat har tiltrådt samtlige konventioner og har ikke taget forbehold i
forhold til ovennævnte bestemmelser.
disse internationale forpligtelser medfører, at der ved indfødsretskontorets og
indfødsretsudvalgets behandling af en ansøgning om statsborgerskab ikke må ske
usaglig forskelsbehandling af ansøger på grund af dennes psykiske eller fysiske
lidelser. til støtte herfor henvises til eva ersbøll: staten diskriminerer i sager om
statsborgerskab, advokaten 2/2009.
hvis der meddeles et afslag på statsborgerskab, følger det af den europæiske
konvention om statsborgerret, at den danske stat er forpligtet til at give en retlig
og faktisk begrundelse for afslaget til ansøger. dette må anses for at gælde, uanset
om afgørelsen træffes af indfødsretskontoret eller af indfødsretsudvalget. til
støtte herfor henviser jeg til eva ersbøll: indfødsret i international og historisk
belysning, djøf (2008) s. 246.
hvor ptsd har karakter af en langvarig funktionsnedsættelse, må lidelsen anses
for at være omfattet af handicapbegrebet, se f.eks. l 188 fremsat den 26. marts
2010, afsnit 4.4. i de almindelige bemærkninger.
det følger heraf, at indfødsretsansøgere med alvorlige helbredsproblemer, her-
under ptsd, og dertil følgende indlæringsvanskeligheder skal behandles ens i
forhold til retten til at få en dispensationsansøgning behandlet af folketingets
indfødsretsudvalg. jeg henviser til eva ersbøll: staten diskriminerer i sager om
statsborgerskab, advokaten 2/2009.
fn’s menneskerettighedskomité har forholdt sig til en lignende sag mod dan-
mark. jeg henviser til communication no. 2001/2010 (16 march-2 april 2015). i
sagen meddelte indfødsretskontoret afslag på statsborgerskab som følge af
manglende opfyldelse af kravet om danskkundskaber. sagen havde været rundt
om indfødsretsudvalget, der på trods af dokumentation for psykisk handicap
medførende indlæringsvanskeligheder meddelte afslag på dispensation for
sprogkravet. der gives ingen nærmere begrundelse for afslaget, hverken af
indfødsretskontoret eller indfødsretsudvalget. komitéen konkluder, at ansøger må
anses for at være udsat for diskrimination pga. handicap. komitéen bemærker i
den forbindelse, at den manglede begrundelse for afslaget og ansøgers manglende
mulighed for at få adgang til oplysninger herom må føre til, at den danske stat
ikke kan anses for at have dokumenteret, at afslaget - meddelt på trods af det
dokumenterede handicap - var sagligt og baseret på objektive kriterier
(”reasonable and objective grounds”).
a
                                         - 27 -
det gøres gældende, at sagsøger i forbindelse med sin ansøgning om statsbor-
gerskab som udgangspunkt må anses for at have dokumenteret, at han lider af
ptsd og som følge heraf ikke kan formodes at være i stand til at lære dansk.
sagsøger bliver af indfødsretskontoret meddelt afslag på sin ansøgning om
statsborgerskab den 2. marts 2007 med den begrundelse, at ansøgere med ptsd
forudsættes at blive meddelt afslag, også selv hvor tilstanden er kronisk og dette
er dokumenteret ved en erklæring fra en person med lægefaglig baggrund. i
afslaget henvises der til § 24, stk. 3 og note 4 i det dagældende ind-
fødsretscirkulære nr. 9 af 12. januar 2006.
det må således formodes, at indfødsretskontoret ikke foretog en konkret og in-
dividuel vurdering af graden af sagsøgers psykiske lidelse, men alene af lidelsens
karakter.
hvis sagsøger havde haft en anden form for psykisk lidelse, må det formodes, at
indfødsretskontoret i overensstemmelse med cirkulæreskrivelse nr. 9 af 12. januar
2006 om § 24, stk. 3, ville have foretaget en konkret og individuel vurdering af,
om denne lidelse måtte anses for værende tilstrækkelig alvorlig til forelæggelse
for indfødsretsudvalget med mulighed for dispensation for sprogkravet. henset til
det dokumenterede handicap og de medfølgende indlæringsvanskeligheder må
udgangspunktet være, at sagsøgers ansøgning i så fald burde have været forelagt
indfødsretsudvalget og meddelt dispensation fra sprogkravet. da sagsøger
opfyldte de øvrige krav til dansk statsborgerskab, burde en korrekt sagsbehandling
således som udgangspunkt have ført til sagsøgers meddelelse af dansk
statsborgerskab.
sagsøgers ansøgning om statsborgerskab blev således ikke behandlet på lige fod
med andre ansøgere, der måtte lide af andre former for psykiske lidelser, og
sagsøger fik ikke adgang til dispensation for sprogkravet på trods af det do-
kumenterede handicap. sagsøger fik ikke oplyst en saglig begrundelse herfor.
som flygtning er opnåelse af dansk statsborgerskab særlig vigtigt for sagsøger,
særlig i forhold til sagsøgers sociale identitet og muligheder for at rejse i udlandet
med et dansk pas.
det gøres på grundlag heraf gældende, at indfødsretskontorets afslag af 2. marts
2007 må anses for at udgøre et indgreb i sagsøgers ret til et privatliv efter emrk
artikel 8, stk. 1. da indgrebet ikke ses at være sagligt begrundet, må
indfødsretskontorets behandling af sagsøgers ansøgning om statsborgerskab anses
for at udgøre diskrimination på grund af handicap i strid med emrk artikel 8
sammenholdt med artikel 14.
indfødsretskontorets afslag af 2. marts 2007 må som følge heraf tillige anses for at
udgøre en krænkelse af ligebehandlingsprincippet i iccpr artikel 26.
c og b
det gøres gældende, at sagsøgerne i forbindelse med deres ansøgninger om
statsborgerskab som udgangspunkt må anses for at have dokumenteret, at de lider
af alvorlige og kroniske psykiske lidelser, der medfører, at de ikke kan opfylde
                                       - 28 -
kravet om danskkundskaber som følge heraf. efter det i international ret
anerkendte ligebehandlingsprincip og forbud mod diskrimination burde sagsø-
gerne derfor have været meddelt dispensation for sprogkravet.
på trods heraf bliver sagsøgerne meddelt afslag på dispensation fra sprogkravet.
for c’s vedkommende blev dette udmøntet i indfødsretskontorets afgørelser af
henholdsvis 16. december 2008 og 20. august 2009. b’s vedkommende blev dette
udmøntet i indfødsretskontorets afgørelser af 10. september 2010 og 11. januar
2011.
hverken indfødsretskontoret eller indfødsretsudvalget er fremkommet med en
nærmere begrundelse for, hvorfor sagsøgernes dokumenterede psykiske lidelser
ikke kunne medføre dispensation for kravet om danskkundskaber.
det er derfor ikke muligt at vurdere nærmere, hvorfor sagsøgerne ikke blev
meddelt dispensation for sprogkravet i overensstemmelse med deres rettigheder
efter ligebehandlingsprincippet.
som flygtninge har opnåelse af dansk statsborgerskab været særligt vigtig for
sagsøgerne, særlig i forhold til sagsøgernes sociale identitet og muligheder for at
rejse i udlandet med et dansk pas.
det gøres på grundlag heraf gældende, at indfødsretskontorets og indfødsrets-
udvalgets behandling af sagsøgernes ansøgninger om statsborgerskab må anses
for at udgøre et indgreb i sagsøgernes ret til et privatliv efter emrk artikel 8, stk.
1. da indgrebene ikke ses at være sagligt begrundet må indfødsretskontorets og
indfødsretsudvalgets sagsbehandling anses for at udgøre diskrimination på grund
af handicap i strid med emrk artikel 8 sammenholdt med artikel 14.
indfødsretskontorets og indfødsretsudvalgets sagsbehandling må som følge heraf
tillige anses for at udgøre en krænkelse af ligebehandlingsprincippet i iccpr
artikel 26.
det gøres endvidere gældende, at den manglende begrundelse i forbindelse med
sagsbehandlingen må anses for at være i strid med begrundelseskravet som
fastlagt i artikel 11 i den europæiske konvention om statsborgerret.
afslagene på bs ansøgning om statsborgerskab er sket efter danmarks tiltrædelse
af handicapkonvention den 23. august 2009.
med henvisning hertil gøres det endvidere gældende, at indfødsretskontorets og
indfødsretsudvalgets sagsbehandling af bs ansøgning om statsborgerskab må
anses for at udgøre en krænkelse af handicapkonventionens artikel 4, 5 og artikel
18.
godtgørelse
til støttet for påstanden om betaling af kr. 25.000 til sagsøgerne gøres det gæl-
dende, at henholdsvis indfødsretskontorets og indfødsretsudvalgets behandling af
sagsøgernes ansøgning om statsborgerskab må anses for en retsstridig krænkelse
                                               - 29 -
     af en sådan karakter, at sagsøgerne har krav på godtgørelse efter princippet i
     erstatningsansvarslovens § 26.
     erstatningsansvarslovens § 26 skal fortolkes i overensstemmelse med emrk
     artikel 13 om retten til et effektivt retsmiddel, sammenholdt med artikel 41, der
     indeholder emd’s hjemmel til at tilkende en passende erstatning til personer, der
     har været udsat for en krænkelse af emrk, jf. højesterets dom af 24. juni 2011,
     optrykt i ufr 2011.2695.
     retten til et effektivt retsmiddel forudsætter, at der sker en passende oprejsning
     ved de nationale domstole, og det gøres gældende, at dette omfatter retten til en
     godtgørelse for ikke økonomisk skade til sagsøgerne.
     kravet på godtgørelse efter erstatningsansvarslovens § 26 finder endvidere støtte i
     præamblen til fn’s handicapkonvention, hvorefter deltagerstaterne anerkender, at
     diskrimination af en person på grund af handicap er en krænkelse af det enkelte
     menneskes naturlige værdighed, jf. litra h.
     kravet er skønsmæssigt fastsat ud fra en samlet vurdering af de konkrete om-
     stændigheder sammenholdt med dansk og international retspraksis om godtgørelse
     og erstatning i relation til en menneskerettighedskrænkelse. der henvises som
     eksempler til ufr 2011.2695h, peck mod storbritannien, dom af 28. januar 2004
     (appl. no. 44647/98), d.h. og andre mod tjekkiet, dom af 13. november 2007
     (appl. no. 57325/00) og andrejeva mod letland, dom af 18. februar 2009 (appl.
     no. 55707/00) ..... ”
sagsøgte har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med sagsøgtes påstandsdo-
kument af 15. februar 2016. i påstandsdokumentet er blandt andet anført følgende:
     ”…
     om faktum:
     de fremkomne speciallægeerklæringer godtgør, at sagsøgerne a og c lider af
     posttraumatisk belastningsreaktion (ptsd), b tillige af paranoid psykose,
     uspecificeret.
     det fremgår ikke med fuldstændig tydelighed, hvorledes disse lidelser påvirker de
     to sagsøgeres indlæringsevne, herunder evnen til at tilegne sig et nyt sprog.
     særligt for så vidt angår a må det dog på grundlag af speciallægeerklæringen
     lægges til grund, at hans generelle funktionsniveau er lavt.
     det er imidlertid først med fremkomsten af de omhandlede speciallægeerklæ-
     ringer, at de to sagsøgere har godtgjort overhovedet at lide af langvarige psykiske
     funktionsnedsættelser. retslægerådet har således vedrørende begge disse
     sagsøgere udtalt, at det ved sagernes fremsendelse til rådet foreliggende lægelige
     materiale, som var identisk med det, der forelå ved behandlingen af sagsøgernes
     ansøgninger om statsborgerskab, ikke muliggjorde besvarelse af de stillede
     spørgsmål om psykiske lidelser hos sagsøgerne.
                                       - 30 -
vedrørende sagsøgeren b har retslægerådet ligeledes i brev af 29. januar 2015
oplyst, at de foreliggende lægelige oplysninger ikke gør det muligt at besvare de
stillede spørgsmål og anbefalet, at der indhentes en psykiatrisk
speciallægeerklæring. sagsøgeren har ikke villet medvirke hertil, og det kan
herefter bevismæssigt lægges til grund, at han ikke har godtgjort at lide af
posttraumatisk belastningsreaktion eller anden alvorlig, kronisk psykisk lidelse.
det gøres på den baggrund gældende, at ingen af sagsøgerne på tidspunktet for
afslagene på deres ansøgninger om dansk statsborgerskab – og sagsøgeren b ej
heller nu – havde påvist omstændigheder som kunne begrunde, at de ikke ville
være i stand til at opfylde de almindelige betingelser for optagelse på forslag til
lov om indfødsrets meddelelse (indfødsretsprøve og danskprøve).
det gøres endvidere gældende, at de symptomer, der beskrives i speciallægeer-
klæringerne af henholdsvis 7. december 2015 og 21. december 2015 ikke do-
kumenterer, at de to sagsøgeres lidelse, posttraumatisk belastningsreaktion, har en
så alvorlig og indgribende karakter, at den nødvendigvis må sidestilles med
downs syndrom, skizofreni mv., jf. note 3 til dagældende indfødsretsaftale
(cirkulære nr. 61 af 22. september 2008).
om dansk ret:
det følger af grundlovens § 44, stk. 1, at ingen udlænding kan få indfødsret uden
ved lov. ved indfødsretsloven er det defineret, hvem der har dansk stats-
borgerskab fra fødslen, ligesom loven regulerer en række tilfælde, hvor af-
grænsede grupper af udlændinge under visse nærmere betingelser kan opnå dansk
statsborgerskab.
for ansøgere, der ikke er omfattet af indfødsretslovens kriterier, kan statsbor-
gerskab alene opnås ved optagelse på de for tiden to årlige love om indfødsrets
meddelelse, jf. indfødsretslovens § 6. dette er tilfældet for alle sagsøgerne i denne
sag.
personer, som ikke opfylder kravene i indfødsretsloven, har således intet retskrav
på at blive dansk statsborger, men kan alene opnå dette gennem den almindelige
politiske lovgivningsproces, der fører frem til vedtagelse af en lov om indfødsrets
meddelelse.
det bestrides, at der findes omstændigheder, hvorunder folketinget har pligt til at
vedtage en lov med et bestemt indhold, herunder at meddele bestemte personer
eller grupper indfødsret. generelle betragtninger om ligebehandling, bistand til
syge og handicappede mv. kan ikke føre til, at folketinget eller dets flertal er
forpligtet til ved lov at imødekomme en ansøgning om statsborgerskab, jf. tillige
princippet i grundlovens § 56. i den forbindelse bestrides det, at tildeling af
indfødsret er en social foranstaltning eller noget, som skal tildeles personer med
alvorlige lidelser og handicaps. lovgivningsmagten kan vælge at gøre tildeling af
indfødsret afhængig af andre kriterier, f.eks. dokumentation af tilknytning til
arbejdsmarkedet eller lignende.
                                        - 31 -
der er således intet, der forhindrer et folketingsflertal i at indgå en politisk aftale
om krav til ansøgere om dansk statsborgerskab og herunder om kriterier for at
dispensere fra disse krav. der kan herunder ikke pålægges folketingets
medlemmer en pligt til i den forbindelse at undlade at opstille forskellige kriterier
for personer, som lider af forskellige handicaps, psykiske sygdomme mv.
for fuldstændighedens skyld bestrides det, at det kan udgøre diskrimination af
personer med en bestemt psykisk lidelse, at de behandles anderledes end personer
med andre lidelser. diskrimination ville alene foreligge, hvis personer med
samme diagnose blev behandlet forskelligt, uden at saglige og konkrete grunde
talte herfor.
det bestrides, at indfødsretsloven eller dens forarbejder har betydning for til-
blivelsen af love om indfødsrets meddelelse. det gøres imidlertid gældende, at
afslag på statsborgerskab til sagsøgerne er i fuld overensstemmelse med dan-
marks internationale forpligtelser, hvorfor der ikke er diskrepans mellem for-
valtningen af indfødsretsloven og den politiske aftale om bl.a. kriterierne for
dispensation fra betingelserne for optagelse på lov om indfødsrets meddelelse.
om den europæiske menneskerettighedskonvention (emrk):
retten til statsborgerskab er som det klare udgangspunkt ikke omfattet af ret-
tighederne beskyttet af emrk, jf. bl.a. præmis 353 i den europæiske menne-
skerettighedsdomstols dom af 13. juli 2010 i sagen kuric m.fl. mod slovenien.
som det fremgår af denne præmis – som bekræfter domstolens praksis på om-
rådet – er udgangspunktet, at en ret til at opnå eller bevare en bestemt nationalitet
ikke som sådan er omfattet af rettighederne beskyttet af konventionen. samtidig
udtaler domstolen, at den dog ikke vil udelukke muligheden for, at vilkårlig
nægtelse af statsborgerskab under visse omstændigheder ville kunne påvirke en
persons privatliv så stærkt, at det kunne rejse spørgsmål om indgreb i henhold til
konventionens artikel 8. der er med andre ord tale om en snæver undtagelse til
hovedreglen om, at retten til statsborgerskab ikke er omfattet af rettighederne
beskyttet ved konventionen.
sagsøgerne har påberåbt sig den europæiske menneskerettighedsdomstols dom
af 11. oktober 2011 i sagen genovese mod malta, hvor domstolen fandt, at der
forelå en krænkelse af artikel 14 i sammenhæng med artikel 8 i et tilfælde, hvor en
mindreårig blev nægtet adgang til at få samme statsborgerskab som sin maltesiske
far. det bemærkes i den forbindelse, at denne dom angår en helt særlig situation,
hvor maltesisk statsborgerskabslovgivning forskelsbehandlede børn født i og uden
for ægteskabet. efter domstolens praksis accepterer domstolen som alt
overvejende hovedregel ikke nogen forskelsbehandling mellem børn født i og
uden for ægteskab. i overensstemmelse hermed lagde domstolen netop vægt på,
at statsborgerskabets betydning for den pågældende klagers sociale identitet havde
en sådan karakter, at det bragte spørgsmålet om statsborgerskab inden for artikel
8’s generelle anvendelsesområde. samtidig fremgår det klart af dommen, at
domstolen fastholder det ovennævnte udgangspunkt, nemlig at retten til
statsborgerskab ikke er omfattet af rettighederne beskyttet af den europæiske
menneskerettighedskonvention. i øvrigt fandt domstolen ikke, at artikel 8 som
sådan var krænket, men derimod artikel 14 i sammenhæng med artikel 8, idet der
                                        - 32 -
ifølge domstolen skete en forskelsbehandling i forbindelse med tildeling af
statsborgerskab, som ikke kunne retfærdiggøres.
det bestrides, at der i denne sag foreligger spørgsmål om indgreb i henhold til
konventionens artikel 8, idet sagsøgerne ikke har påvist, at manglende opnåelse af
dansk statsborgerskab på nogen måde påvirker deres familieliv, endsige hindrer
dette i en forstand, der ville være omfattet af artikel 8. sagen falder derfor uden
for emrk’s anvendelsesområde og herunder uden for artikel 14, der omhandler
diskrimination med hensyn til nydelsen af de i konventionen anerkendte
rettigheder og friheder. artikel 14 finder således alene anvendelse på forhold
omfattet af andre bestemmelser i emrk, men udgør ikke et generelt forbud mod
forskelsbehandling i enhver henseende.
om fn's konvention om civile og politiske rettigheder:
danmark har ratificeret konventionen, jf. bekendtgørelse nr. 30/1976, men
konventionen er ikke inkorporeret i dansk lovgivning
sagsøgte er enig i, at konventionens artikel 26 fordrer lighed for loven, men det
bestrides, at bestemmelsen berører folketingets adgang til frit at bestemme hvilke
ansøgere, der kan meddeles dansk statsborgerskab.
den af sagsøgerne påberåbte afgørelse vjatseslav v. estonia vedrørte de estiske
myndigheders fortolkning af den estiske indfødsretslov og nogle deri indeholdte
eksklusionsbestemmelser. afgørelsen, hvorved der ikke blev statueret krænkelse
af konventionen, udtaler blandt andet:
…the criteria applicable under article 26 are more general in nature, requiring
reasonable and objective justification and a legitimate aim for distinctions that
relate to an individual's characteristics enumerated in article 26…
samt:
…neither the covenant nor international law in general spells out specific criteria
for the granting of citizenship through naturalization…
det blev endvidere ved afgørelsen tillagt betydning, at afslaget på estisk stats-
borgerskab hvilede på reasonable and objective grounds.
hverken denne afgørelse eller konventionens indhold i øvrigt understøtter således,
at undladelse af at meddele sagsøgerne indfødsret udgør retsstridig diskrimination.
fn’s menneskerettighedskomité har i udtalelse af 1. april 2015 rejst kritik mod
danmark i anledning af, at en ansøger, som søgte dispensation fra indfødsrets-
kravene, ikke havde fået en nærmere begrundelse for folketingets indfødsrets-
udvalgs afslag på dispensation i hans sag. regeringen afventer udfaldet af to
lignende sager ved den europæiske menneskerettighedsdomstol, der – for-
venteligt i foråret 2016 – vil fastlægge bindende international ret på området.
om den europæiske konvention om statsborgerret:
konventionen indeholder ingen bestemmelser, som pålægger den danske stat at
tildele sagsøgerne statsborgerskab.
                                         - 33 -
som anført af sagsøgerne fordrer konventionens artikel 11, at afgørelser om
statsborgerskab skal indeholde skriftlige begrundelser. dette krav er fuldt ud
opfyldt over for alle tre sagsøgere.
i integrationsministeriets afslag til sagsøgerne b af 10. september 2010 og b af
16. december 2008 er således anført, at
beslutningen er truffet af folketingets indfødsretsudvalg […]
indfødsretsudvalget har således ikke fundet, at der på det foreliggende grundlag i
deres tilfælde kan dispenseres fra kravet om danskkundskaber i retningsliniernes
§ 24, jf. vedlagte cirkulæreskrivelse nr. 9 af 12. januar 2006 om nye retningslinier
for naturalisation.
afslaget til sagsøgeren a af 2. marts 2007 er begrundet således:
begrundelsen herfor er, at de ikke opfylder de gældende krav om dokumentation
for danskkundskaber m.v.
der er endvidere ikke grundlag for at forelægge deres sag for folketingets
lndfødsretsudvalg, fordi de ikke har dokumenteret at lide af en fysisk eller psykisk
sygdom af meget alvorlig karakter.
ministeriet har ved afgørelsen lagt til grund, at de lider af posttraumatisk be-
lastningsreaktion (ptsd). dette er ikke en lidelse af en sådan karakter, at den i
sig selv vil kunne danne grundlag for en forelæggelse for folketingets
lndfødsretsudvalg.
det gøres gældende, at disse skriftlige begrundelser opfylder et hvert krav, som
kan udledes af konventionen.
om fn’s handicapkonvention:
for danmarks vedkommende trådte konventionen i kraft den 23. august 2009, jf.
udenrigsministeriets bekendtgørelse af 15. september 2009.
de af denne sag omhandlede afgørelser vedrørende sagsøgerne a og b er truffet
før ikrafttrædelsesdatoen, og sagsøgeren b har som anført ikke godtgjort at lide af
en funktionsnedsættelse, som er omfattet af konventionen.
handicapkonventionen skal derfor ikke inddrages ved afgørelsen af denne sag.
om sagsøgernes krav på tortgodtgørelse:
det gøres gældende, at selv såfremt landsretten måtte finde, at afslagene på
sagsøgernes ansøgninger om dansk statsborgerskab har været uberettigede, er der
ikke grundlag for at tilkende sagsøgerne tortgodtgørelse.
det følger af erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, at tortgodtgørelse skal betales
af den, der er ansvarlig for en retsstridig krænkelse af en andens frihed, fred, ære
                                            - 34 -
     eller person. det bestrides, at nægtelse af dansk statsborgerskab kan udgøre en
     sådan krænkelse, uanset om nægtelsen måtte være retsstridig.
     retspraksis om anvendelse af erstatningsansvarslovens § 26 omhandler i alt-
     overvejende grad sager om grove fysiske krænkelser af voldelig og/eller seksuel
     karakter. blandt krænkelser af ikke-fysisk karakter, som ikke har kunnet begrunde
     tortgodtgørelse, kan fra praksis nævnes uberettiget tvangsanbringelse af barn
     (u.2010.987v), unddragelse af forældremyndighed (u.2008.817ø) og racistisk
     motiveret udelukkelse fra adgang til diskotek (u.1999.920ø).
     tortgodtgørelse forudsætter således en krænkelse af betydelig intensitet, og det
     bestrides, at afslagene på dansk statsborgerskab kan udgøre en sådan. sagsøgerne
     havde på afgørelsestidspunkterne alle permanent opholdstilladelse i danmark med
     deraf følgende adgang til sociale ydelser mv., og eftersom ingen af sagsøgerne har
     anført, at de som følge af kriminalitet er i risiko for udvisning af danmark, er der
     ingen daglig usikkerhed eller lignende forbundet med ikke at være dansk
     statsborger. sagsøgerne har endvidere alle gjort gældende, at de er stærkt
     begrænsede i deres livsførelse som følge af de påberåbte psykiske gener, hvorfor
     eksempelvis manglende stemmeret ved valg ikke kan antages at udgøre en
     selvstændig indskrænkning.
     det bestrides som udokumenteret, at sagsøgerne som følge af afslagene på dansk
     statsborgerskab har været udsat for indskrænkninger i deres rejsemuligheder, som
     er af et omfang, der kan begrunde tortgodtgørelse.
     særligt vedrørende spørgsmålet om kravene til begrundelse af afslagene gøres det
     gældende, at selv såfremt landsretten måtte finde, at de meddelte begrundelser
     ikke lever op til kravene i ikke inkorporerede internationale konventioner, vil
     dette ikke kunne begrunde tortgodtgørelse, da der ikke vil foreligge en situation,
     som blot tilnærmelsesvis kan betegnes som krænkelse af en andens frihed, fred,
     ære eller person.
     såfremt landsretten måtte finde betingelserne for at yde tortgodtgørelse opfyldt,
     gøres det med henvisning til ovenstående gældende, at denne skal fastsættes til et
     beløb væsentligt under 25.000 kr., da der i givet fald er tale om en krænkelse af
     meget ringe intensitet og betydning.
     …”
landsrettens begrundelse og resultat
sagsøgerne har ikke gjort gældende, at det i sig selv var usagligt, at der stilledes krav om
danskkundskaber og om kendskab til danske samfundsforhold, dansk kultur og dansk historie.
sagsøgerne har derimod gjort gældende, at der burde være dispenseret fra disse krav.
                                               - 35 -
der er ikke for landsretten dokumenteret generelle oplysninger om indfødsretsudvalgets
praksis ved afgørelser om dispensation fra kravene. det bemærkes herved, at bestemmelsen i
indfødsretscirkulærets § 24, stk. 3, og noten hertil ikke fastlægger, hvornår der skulle medde-
les dispensation, men alene fastlægger, hvornår der skulle ske forelæggelse for ind-
fødsretsudvalget med henblik på eventuel dispensation fra kravene.
a
a opfyldte ikke sprogkravet mv.
ifølge oplysninger i politirapporten af 19. maj 2005 forstod han meget dansk og lærte ”en
masse” dansk i sin grønthandel. den eneste dokumentation for hans psykiske lidelse, da han
ansøgte om indfødsret, var to kortfattede lægeerklæringer fra en praktiserende læge, hvorefter
han led han af ptsd og ikke ville være i stand til at lære dansk. retslægerådet har den 29.
januar 2015 udtalt, at de foreliggende akter kun indeholdt få og usystematiske oplysninger om
as psykiske tilstand.
på denne baggrund finder landsretten, at det ikke kan anses for forskelsbehandling af a i strid
med den europæiske menneskerettighedskonvention eller fn’s konvention om borgerlige og
politiske rettigheder, at indfødsretskontoret, der lagde til grund, at han led af ptsd, den 2.
marts 2007 afslog hans ansøgning uden forelæggelse for indfødsretsudvalget. det kan ikke
føre til et andet resultat, at a ifølge den psykiatriske speciallægeerklæring af 7. december
2015, der ikke har været forelagt retslægerådet, er omfattet af diagnosen ptsd.
den måde, hvorpå afslaget er begrundet, findes ikke at udgøre en krænkelse af artikel 11 i den
europæiske konvention om statsborgerret.
landsretten frifinder derfor sagsøgte for as påstand.
b
b opfyldte ikke sprogkravet mv.
                                              - 36 -
b har ikke godtgjort, at han på det tidspunkt, hvor han blev meddelt afslag på sin ansøgning
om indfødsret, led af nogen psykisk sygdom. det samme gælder det tidspunkt, hvor han fik
afslag på fornyet forelæggelse af sin ansøgning for folketingets indfødsretsudvalg.
landsretten har ved denne bevisvurdering særligt henset til det, som retslægerådet har anført
i sit brev af 29. januar 2015.
den måde, hvorpå afslagene er begrundet, findes ikke at udgøre en krænkelse af artikel 11 i
den europæiske konvention om statsborgerret.
landsretten frifinder derfor sagsøgte for bs påstand.
c
c opfyldte ikke sprogkravet mv.
hans ansøgning om indfødsret blev forelagt for indfødsretsudvalget, der i december 2008
ikke fandt grundlag for at dispensere fra sprogkravet mv., hvilken afgørelse i august 2009
blev fastholdt af indfødsretskontoret uden ny forelæggelse for indfødsretsudvalget.
ifølge retslægerådets erklæring af 29. januar 2015 er det muligt, at c led af ptsd.
forinden cs ansøgning blev behandlet af indfødsretsudvalget, havde han til
indfødsretskontoret fremsendt en speciallægeerklæring af 21. november 2007, ifølge hvilken
han led af såvel skizofreni som ptsd. i indfødsretskontorets brev af 20. august 2009 er det
lagt til grund, at han led af begge disse sygdomme. c opfyldte ikke sprogkravet mv., og det
kan ikke antages, at han havde opnået indfødsret, hvis alene diagnosen skizofreni havde
foreligget under sagens behandling. det kan således ikke fastslås, at han usagligt er blevet
forskelsbehandlet i forhold til andre psykisk syge på grund af diagnosen ptsd.
der foreligger endvidere ikke oplysninger om dispensationspraksis, som giver grundlag for
fastslå, at c på grund af psykisk sygdom er blevet udsat for usaglig forskelsbehandling i
forhold til psykisk raske i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention og fn’s
konvention om borgerlige og politiske rettigheder.
                                              - 37 -
den måde, hvorpå afslagene er begrundet, findes ikke at udgøre en krænkelse af artikel 11 i
den europæiske konvention om statsborgerret.
landsretten frifinder derfor sagsøgte for cs påstand.
sagsomkostninger
statskassen skal betale sagsomkostninger for landsretten til sagsøgte med i alt 135.000 kr.
beløbet omfatter 100.000 kr. til udgifter til advokatbistand inkl. moms og 35.000 kr. til
dækning af udgiften til to speciallægeerklæringer. ved fastsættelsen af beløbet til dækning af
udgifterne til advokatbistand er der ud over sagernes karakter og betydning taget hensyn til, at
de efter henvisningen til landsretten er behandlet samlet.
                                   thi kendes for ret:
sagsøgte, udlændinge-, integrations- og boligministeriet, frifindes.
i sagsomkostninger skal statskassen betale 135.000 kr. til udlændinge-, integrations- og
boligministeriet.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark