text:
                                              dom
afsagt den 24. juni 2015 af østre landsrets 20. afdeling
(landsdommerne b. tegldal, kåre mønsted og anders raagaard (kst.)).
20. afd. nr. b-3258-14:
pensionskassen for sygeplejersker
(advokat anne louise husen)
mod
c
(advokat stig lynghøj nielsen)
københavns byrets dom af 18. november 2014 (bs 27b-3060/2013) er anket af
pensionskassen for sygeplejersker med påstand som for byretten om, at c dømmes til at
anerkende, at den årlige leje for lejemålet z-vej 29, 3. th., …, pr. 15. april 2012 udgør
68.225,28 kr.
indstævnte, c, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
det omhandlede lejemål er i tiden efter den gennemgribende forbedring i 2001 blevet
genudlejet to gange, således fra den 1. maj 2010 og fra den 1. december 2011, forud for cs
overtagelse den 15. april 2012.
pensionskassen for sygeplejersker har fremlagt eksempler fra 2007, 2009 og 2013 på
orienteringsskrivelser, der er anvendt, når et lejemål første gang er søgt udlejet med en leje
fastsat efter boligreguleringslovens § 5, stk. 2. ingen af de fremlagte eksempler har dog
vedrørt cs lejemål.
                                                 - 2 -
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af c, der har forklaret blandt andet, at hun
først var i kontakt med københavns retshjælp efter, at sagen blev indbragt for domstolene.
hendes husleje er blevet tilbagereguleret. hun har retshjælpsdækning til sagen, men der er en
selvrisiko, som hun selv skal dække.
retsgrundlag
efter § 5, stk. 1 i boligreguleringsloven (lovbekendtgørelse nr. 962 af 11. august 2010 som
senest ændret ved lov nr. 439 af 6. maj 2014) fastsættes lejen for et lejemål omfattet af loven
som udgangspunkt på baggrund af omkostningerne forbundet med ejendommens drift
(omkostningsbestemt leje).
efter lovens § 5, stk. 2, kan lejen dog fastsættes på baggrund af lejemålets værdi, hvis
lejemålet er gennemgribende forbedret i overensstemmelse med de i bestemmelsen fastsatte
tids- og beløbsmæssige krav (værdibestemt leje).
lovens § 5, stk. 4 (tidligere stk. 3), der blev indsat ved lov nr. 406 af 31. maj 2000, har
følgende ordlyd:
       ”stk. 4. vil udlejeren indgå en lejeaftale i henhold til stk. 2, og er det den første
       udlejning af det pågældende lejemål efter stk. 2, skal udlejeren, når lejeforholdet
       er opsagt eller ophævet, og inden en ny lejeaftale indgås, orientere
       beboerrepræsentanterne eller lejerne om dette samt om indholdet af denne
       bestemmelse. i modsat fald er vilkåret om lejefastsættelse efter stk. 2 ugyldigt.
       beboerrepræsentanterne eller lejeren kan da inden 14 dage efter, at orienteringen
       er givet, indbringe en sag om manglende vedligeholdelse for huslejenævnet …
       afgiver huslejenævnet påbud om udbedring af vedligeholdelsesmangler … kan
       der ikke indgås lejeaftale efter stk. 2, før de konstaterede vedligeholdelsesmangler
       er udbedret.”
bestemmelsen blev indsat under folketingsbehandlingen, og i bemærkningerne til
ændringsforslaget (ændringsforslag nr. 6) i betænkning nr. 226 af 22. marts 2000 over forslag
til lov om ændring af lov om leje og forskellige andre love skrives der blandt andet:
       ”et mindretal i udvalget … lægger særlig vægt på, at følgende præciseringer og
       justeringer af ordningen med lejefastsættelse for gennemgribende forbedrede
                                         - 3 -
lejemål efter boligreguleringslovens § 5, stk. 2, bliver gennemført ved
lovforslaget:
…
for det andet, at ordningen i § 5, stk. 3, giver lejerne mulighed for at sikre, at
ejendomme, hvor der sker udlejning efter § 5, stk. 2, er i en god
vedligeholdelsesstand. udlejeren skal derfor orientere lejerne, når der påtænkes at
skulle ske udlejning efter § 5, stk. 2. herefter har lejerne mulighed for at indhente
huslejenævnets vurdering af, om ejendommen er behæftet med
vedligeholdelsesmangler. de vedligeholdelsesmangler, som ifølge lovforslagets
bemærkninger skal indgå i huslejenævnets vurdering, vedrører mangler, som det
påhviler udlejeren at udbedre, på tag og fag samt fælles- og adgangsarealer,
herunder fundament, facade, skorsten, vinduer, port, trappe og opgangspartier.
disse medlemmer har således lagt vægt på, at det ikke er afgørende, om
ejendommen i øvrigt fremtræder vel vedligeholdt. også i en generelt vel
vedligeholdt ejendom, kan der gives påbud, hvis ejendommen har enkelte
vedligeholdelsesmangler.
disse medlemmer har endvidere lagt vægt på, at nævnet ikke alene kan give
påbud om afhjælpning af funktionsmangler, men også påbud om istandsættelse af
f.eks. en trappeopgang, som er mangelfuld med hensyn til overfladebehandling.
hvis huslejenævnet i denne forbindelse giver udlejeren påbud om udbedring af
vedligeholdelsesmangler, kan der ikke ske udlejning efter § 5, stk. 2, før disse
mangler er afhjulpet. hermed kan lejerne sikre, at der ikke anvendes
vedligeholdelsesmidler i de lejemål, som påtænkes udlejet efter § 5, stk. 2, før de
vedligeholdelsesmangler, som måtte findes på ejendommen, for så vidt angår tag
og fag samt fælles- og adgangsarealer, er afhjulpet.
…
til nr. 6
hensigten med ændringsforslaget er at sikre, at der ikke sker udlejning af lejemål
efter § 5, stk. 2, i nedslidte ejendomme med vedligeholdelsesmangler.
den foreslåede ordning giver således lejerne mulighed for at sikre, at
vedligeholdelsesmangler afhjælpes, før udlejeren indgår en ny lejeaftale efter § 5,
stk. 2, for et gennemgribende forbedret lejemål. ordningen finder anvendelse i
forbindelse med den første udlejning efter forbedringernes gennemførelse, hvor
lejen ønskes fastsat efter § 5, stk. 2.
…
afklaringen af, om ejendommen har vedligeholdelsesmangler, sker ved, at
beboerrepræsentanterne eller de enkelte beboelseslejere får mulighed for at
forelægge sagen for huslejenævnet med nærmere angivelse af, hvilke
vedligeholdelsesmangler der påberåbes, inden for en frist på 14 dage efter
modtagelse af udlejerens orientering om, at der vil ske udlejning efter § 5, stk. 2.
orienteringen skal indeholde oplysning om, hvilken eller hvilke lejligheder der er
                                          - 4 -
eller vil blive forbedret og udlejet efter § 5, stk. 2, samt om indholdet af denne
bestemmelse, herunder om adgangen til at indbringe sagen for huslejenævnet
inden udløbet af 14-dages-fristen. orienteringen til beboerrepræsentanterne eller
lejerne kan tidligst gives, når det hidtidige lejeforhold er opsagt eller ophævet, det
vil sige, når opsigelsen eller ophævelsen er kommet frem til lejeren henholdsvis
udlejeren.
…
udlejerens pligt til at give ejendommens beboerrepræsentanter eller lejerne
orientering om påtænkte forbedringer og udlejninger efter § 5, stk. 2, skal ses i
lyset af, at lejerne samtidig forpligtes til at reagere inden for en kortere periode, så
udlejeren hurtigt får klarhed over vilkårene for at kunne anvende § 5, stk. 2, i
ejendommen. ordningen er indrettet således, at virkningerne i alle tilfælde er
fremadrettede. udlejeren har dermed mulighed for at sikre sig imod, at
efterfølgende indsigelser ændrer forudsætningerne for de forbedringer, som
udlejeren har iværksat.
der er ikke foreslået formkrav til udlejerens orientering af lejerne. udlejeren kan
således nøjes med at hænge en meddelelse op i opgangen, eventuelt i
ejendommens aflåste udhængsskab. udlejeren skal dog være opmærksom på, at
der knytter sig retsvirkninger til den orientering, der skal gives til lejerne. dette
kan få den betydning, at udlejeren i tilfælde af en tvist vil skulle bevise, at
orienteringen er givet efter reglerne. såfremt udlejeren ønsker at sikre sig et
sådant bevis, bør orienteringen ske skriftligt med de muligheder for at sikre
beviset, der følger heraf.
er en sag ikke indbragt for huslejenævnet inden udløbet af fristen, kan udlejeren
gennemføre udlejningen efter § 5, stk. 2, og beboerrepræsentanterne eller den
enkelte lejer kan ikke ved en senere genudlejning af det pågældende lejemål
indbringe en sag efter det foreslåede stk. 3. beboerrepræsentanterne eller lejerne
kan først indbringe spørgsmålet, når udlejeren orienterer om, at der på ny vil ske
udlejning efter § 5, stk. 2, af andre nye lejemål i ejendommen.
en huslejenævnsafgørelse får alene virkning for det lejeforhold, som giver
anledning til indbringelse af sagen, og får dermed ikke virkning for tidligere
indgåede aftaler efter § 5, stk. 2. lejeaftaler efter § 5, stk. 2, der er indgået under
iagttagelse af den foreslåede bestemmelse, påvirkes således ikke af en
efterfølgende huslejenævnsafgørelse, der er foranlediget af, at en ny lejeaftale
efter § 5, stk. 2, påtænkes indgået. indbringes en sag efter fristens udløb, skal
huslejenævnet afvise sagen.
vilkåret om huslejefastsættelse efter § 5, stk. 2, er ugyldigt, såfremt udlejeren ikke
iagttager kravet om at give beboerrepræsentanterne eller lejerne orientering om en
påtænkt udlejning efter § 5, stk. 2. i så fald skal lejen fastsættes efter § 5, stk. 1,
fra aftaletidspunktet.
har udlejeren indgået ny lejeaftale efter § 5, stk. 2, inden huslejenævnets
afgørelse foreligger, og resulterer huslejenævnets vurdering i, at der foreligger
vedligeholdelsesmangler, kan lejen ikke beregnes efter § 5, stk. 2, og skal i stedet
                                                 - 5 -
       beregnes efter § 5, stk. 1, fra aftaletidspunktet, og indtil manglerne er afhjulpet.
       det samme gør sig gældende, hvis udlejeren indgår aftale i henhold til § 5, stk. 2,
       efter, at huslejenævnet har truffet afgørelse om, at ejendommen er behæftet med
       vedligeholdelsesmangler, uden at manglerne er afhjulpet. lejeren af det
       gennemgribende forbedrede lejemål kan i disse tilfælde forlange lejen fastsat efter
       § 5, stk. 1.”
i tillægsbetænkning nr. 226 af 24. maj 2000 er der som bilag blandt andet medtaget by- og
boligministerens svar på et spørgsmål om ændringsforslaget som følger:
       ”spørgsmål 16:
       kan ministeren bekræfte, at reglen i § 5, stk. 3 [nu stk. 4], om en orientering af
       lejerne eller beboerrepræsentanterne gælder ved alle nye § 5, stk. 2-forbedringer?
       svar:
       jeg kan bekræfte, at reglen i det foreslåede stk. 3 [nu stk. 4] om orientering af
       lejere og beboerrepræsentanter ved udlejning efter § 5, stk. 2, gælder, når et
       lejemål, som er forbedret efter § 5, stk. 2, første gang udlejes. dette gælder også
       ved bytte, som i lejelovens forstand er genudlejning.
       dette indebærer, at hver gang et lejemål i en ejendom er blevet forbedret efter § 5,
       stk. 2, og skal udlejes for første gang, skal den foreslåede ordning benyttes.
       når et lejemål en gang har været lejet ud efter § 5, stk. 2, finder ordningen dermed
       ikke anvendelse ved fremtidige udlejninger af det pågældende lejemål.”
procedure
parterne har for landsretten i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har
procederet i overensstemmelse hermed.
landsrettens begrundelse og resultat
det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen i boligreguleringslovens § 5, stk. 4 (tidligere §
5, stk. 3), at formålet med bestemmelsen er at give lejerne mulighed for at sikre, at
ejendomme, hvor der sker udlejning efter boligreguleringslovens § 5, stk. 2, er i en god
vedligeholdelsesstand. det er med henblik herpå, at udlejeren skal orientere lejerne, når der
påtænkes at skulle ske udlejning efter § 5, stk. 2. det fremgår endvidere, at et vilkår om
huslejefastsættelse efter § 5, stk. 2, er ugyldigt, såfremt udlejeren ikke iagttager kravet om at
                                                  - 6 -
give lejerne eller deres repræsentanter orientering om en påtænkt udlejning efter § 5, stk. 2, og
at lejen i så fald skal fastsættes efter boligreguleringslovens § 5, stk. 1.
landsretten finder på denne baggrund, at bestemmelsen i § 5, stk. 4, må forstås således, at der
først gyldigt kan indgås lejeaftale med vilkår om huslejefastsættelse efter § 5, stk. 2, når der er
givet lejerne eller deres repræsentanter den i bestemmelsen anførte orientering. ordvalget ”og
er det den første udlejning af det pågældende lejemål efter stk. 2,” må herefter forstås således,
at pligten til at orientere lejerne eller deres repræsentanter først bortfalder, når udlejeren har
opfyldt orienteringspligten, og der første gang er indgået en gyldig lejeaftale med vilkår om
huslejefastsættelse efter § 5, stk. 2.
landsretten tiltræder, at det af boligretten er lagt til grund, at der hverken i forbindelse med
den første udlejning af lejemålet efter forbedringen af dette eller ved en af de efterfølgende
udlejninger, herunder til c den 15. april 2012, er sket den i § 5, stk. 4, foreskrevne orientering
af lejerne eller deres repræsentanter. da c først i forbindelse med sagens behandling i
huslejenævnet blev bekendt hermed, har hun ikke udvist retsfortabende passivitet.
landsretten stadfæster herefter boligrettens dom.
pensionskassen for sygeplejersker skal betale sagsomkostninger for landsretten til c med
20.000 kr. til dækning af udgifter til advokatbistand inkl. moms. landsretten har herved ud
over sagens værdi taget hensyn til sagens omfang og betydning.
                                      t h i k e n d e s f o r r e t:
boligrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for landsretten skal pensionskassen for sygeplejersker inden 14 dage
betale 20.000 kr. til c.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                         afsagt mandag den 20. august 2012
sag 265/2011
(2. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat steen moesgaard, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 7. september 2010 og af østre
landsrets 7. afdeling den 26. april 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, jens peter christensen, henrik waaben og lars hjortnæs.
påstande
dommen er anket af t med påstand om formildelse, således at han idømmes en bødestraf på
3.000 kr.
anklagemyndigheden har endeligt tilsluttet sig denne påstand.
anbringender
parterne har samstemmende gjort gældende, at spørgsmålet om straf i medfør af straffelovens
§ 3 skal afgøres efter våbenlovens § 10, stk. 2, således som denne er affattet ved lov nr. 274 af
27. marts 2012 om ændring af våbenloven. der bør fastsættes en bødestraf, idet t’ overtræ-
delse af våbenlovens § 4, stk. 1, efter forarbejderne til lovens § 10, stk. 2, utvivlsomt ikke kan
anses for at være sket under skærpende omstændigheder, navnlig under hensyn til, at kniven
lå i en bil og således ikke blev ”båret” af t.
                                                - 2 -
retsgrundlag
våbenlovens § 10, stk. 2, lyder således:
       ”stk. 2. overtrædelse af § 4, stk. 1, straffes med bøde, under skærpende omstændighe-
       der dog med fængsel indtil 2 år.”
bestemmelsen fik sin nuværende affattelse ved lov nr. 274 af 27. marts 2012 om ændring af
våbenloven (straf for overtrædelse af knivforbuddet), der trådte i kraft den 1. april 2012. i
forarbejderne til bestemmelsen (lovforslag nr. l 61 af 21. december 2011 side 6f.) hedder det
bl.a.:
       ”3. lovforslagets udformning
        3.1. i 2008 blev der foretaget en ændring af våbenloven, som bl.a. indebar en betydelig
       skærpelse af strafniveauet for førstegangstilfælde af ulovlig besiddelse af kniv på of-
       fentligt tilgængelige steder mv.
       før lovændringen i 2008 kunne man ikke straffes med mere end en bøde (i praksis
       3.000 kr. eller 5.000 kr. afhængig af knivens art), første gang man overtrådte forbuddet
       mod at bære eller besidde kniv på offentligt tilgængelige steder mv. der var således ef-
       ter våbenloven først mulighed for frihedsstraf anden gang, man overtrådte forbuddet.
       med lovændringen i 2008 blev det imidlertid forudsat, at der i førstegangstilfælde som
       altovervejende hovedregel fastsættes en ubetinget frihedsstraf på 7 dages fængsel,
       medmindre særlig formildende omstændigheder begrunder en bødestraf. for unge under
       18 år blev det dog samtidig lagt til grund, at straffen kan gøres betinget med vilkår om
       samfundstjeneste, hvis betingelserne herfor er opfyldt.
        regeringen ønsker at fastholde en stærk og konsekvent indsats mod knive på offentligt
       tilgængelige steder mv., som kan bidrage til at forhindre nye voldsepisoder og knivover-
       fald, og der lægges derfor ikke med lovforslaget op til at indsnævre knivforbuddet.
       det er imidlertid regeringens opfattelse, at der i forlængelse af højesterets to princi-
       pielle domme af 15. december 2009 – jf. nærmere under pkt. 2.2.2.2 – er behov for i
       lovgivningen at gøre klart op med lovgivningsforudsætningen om ubetinget frihedsstraf
       og i stedet indsætte en mere afbalanceret sanktionsbestemmelse i våbenloven.
       den nye sanktionsbestemmelse vil – jf. pkt. 3.2 nedenfor – betyde, at førstegangstil-
       fælde af overtrædelse af knivforbuddet som udgangspunkt straffes med bøde, således at
       der i førstegangstilfælde kun kan udmåles en frihedsstraf, hvis der foreligger skærpende
       omstændigheder.
        der lægges med lovforslaget ikke op til at føre sanktionsniveauet tilbage til retstilstan-
       den før lovændringen i 2008.
       muligheden for at idømme frihedsstraf i førstegangstilfælde foreslås således bevaret for
       at fastholde en stærk og konsekvent indsats mod ulovlige knive, herunder af hensyn til
                                         - 3 -
den præventive effekt. domstolene bør fortsat – også i førstegangstilfælde – kunne
idømme en markant straf, når der i den enkelte sag foreligger skærpende omstændighe-
der.
bødeniveauet for overtrædelse af knivforbuddet foreslås ikke ændret.
 3.2. på den anførte baggrund foreslås det, at våbenlovens § 10, stk. 2, affattes således,
at overtrædelse af § 4, stk. 1, om forbuddet mod at bære eller besidde kniv på offentligt
tilgængelige steder mv. straffes med bøde, under skærpende omstændigheder dog med
fængsel indtil 2 år.
 det forudsættes i den forbindelse, at der i førstegangstilfælde af overtrædelse af vå-
benlovens § 4, stk. 1, uden samtidig overtrædelse af våbenbekendtgørelsens § 15, stk. 1
(ulovlig besiddelse af »almindelige« knive på offentligt tilgængelige steder mv.), som
udgangspunkt fastsættes en bøde på 3.000 kr.
 i sager, hvor der foreligger en overtrædelse af både våbenlovens § 4, stk. 1, og våben-
bekendtgørelsens § 15, stk. 1 (ulovlig besiddelse af særlig farlige knive på offentligt til-
gængelige steder mv.), forudsættes der fastsat en bøde på 5.000 kr. i førstegangstilfælde.
de nævnte bødestørrelser svarer til de aktuelle bødetakster.
hvis der foreligger skærpende omstændigheder, forudsættes der – både for lovovertræ-
dere over og under 18 år – i førstegangstilfælde idømt en ubetinget frihedsstraf på 7 da-
ges fængsel. hvis betingelserne herfor er opfyldt, kan straffen gøres betinget med vilkår
om samfundstjeneste.
det vil bero på domstolenes vurdering af de konkrete forhold i den enkelte sag, om der
foreligger sådanne skærpende omstændigheder, at der skal udmåles en frihedsstraf i ste-
det for en bøde.
der vil dog som den almindelige regel kun foreligge skærpende omstændigheder, hvis
en person bærer kniv på steder eller under omstændigheder, hvor der er en nærliggende
risiko for, at der kan opstå tilspidsede situationer af potentiel voldelig karakter.
dette vil i praksis først og fremmest omfatte tilfælde, hvor en person bærer kniv i aften-
og nattetimerne i restaurationsmiljøet mv. der vil dog også i andre tilfælde – f.eks. ved
visse fodboldkampe, byfester og koncerter – kunne være en nærliggende risiko for, at
der kan opstå tilspidsede situationer af potentiel voldelig karakter. der må i den forbin-
delse lægges vægt på, om medbragte knive ved den pågældende type af begivenhed er-
faringsmæssigt bidrager til at skabe farlige situationer.
det ligger i det anførte – jf. udtrykket »bærer« – at der ikke vil foreligge skærpende om-
stændigheder, hvis overtrædelsen af knivforbuddet består i, at en person blot »besidder«
kniven, f.eks. fordi den pågældende kniv ligger i en bils bagagerum.”
                                              - 4 -
højesterets begrundelse og resultat
efter parternes samstemmende påstande, som højesteret tiltræder, ændres landsrettens dom
for så vidt angår strafudmålingen, således at t straffes med en bøde på 3.000 kr. med en for-
vandlingsstraf af fængsel i 6 dage.
det bemærkes, at efter stemmeafgivningen fra de voterende i landsretten burde den af lands-
retten idømte frihedsstraf have været gjort betinget, jf. retsplejelovens § 216, stk. 1 og 2.
                                     thi kendes for ret
landsrettens dom ændres, således at t straffes med en bøde på 3.000 kr.
forvandlingsstraffen er fængsel i 6 dage.
statskassen skal betale sagens omkostninger for byret, landsret og højesteret.


text:
s002500d - has
                                      udskrift
                                           af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
den 17. januar 2006 blev af retten i sagen
s-25-04
nordex food a/s
(advokat mads balsby wilkens)
  mod
gerling danmark a/s
(advokat jes anker mikkelsen
v/ advokat anne buhl bjelke)
afsagt sålydende
                                         d o m:
indledning og påstande
sagen vedrører spørgsmålet, om en interesseforsikring vedrørende fællesskabs-
eksporttilskud dækker et eksporttilskud, der blev mistet som følge af, at et parti ost
blev beskadiget under transporten til køberen, der havde transportrisikoen, og derfor
blev destrueret inden indførsel i tredjeland.
                                           - 2 -
nordex food a/s (herefter nordex) har nedlagt påstand om, at gerling danmark
a/s tilpligtes at betale 838.573,59 kr. med tillæg af procesrente fra sagens anlæg den
4. oktober 2004.
gerling danmark a/s (herefter gerling) har nedlagt påstand om frifindelse.
sagens omstændigheder
nordex er en dansk virksomhed, som producerer mejeriprodukter med henblik på
eksport til hele verden. gerling er den danske afdeling af det tyske forsikringsselskab
gerling-konzern allgemeine versicherung ag.
nordex har siden 1998 tegnet 1-årige forsikringsaftaler hos gerling, som dækkede
nordex’ forsendelser af fødevarer. forsikringsbetingelserne bestod af gerlings al-
mindelige betingelser for pauschalpolicer og af nogle særligt aftalte vilkår. ifølge de
almindelige betingelser var dansk søforsikring-konvention af 2. april 1934 og aner-
kendt praksis gældende.
jens hatting, der var nordex’ forsikringsmægler, udarbejdede i august 1998 en risi-
kovurdering af nordex. det fremgik af jens hattings analyse under ”øvrige be-
mærkninger”, at der skulle tilbydes subsidiær forsikring på varer, som ikke blev
holdt forsikret af nordex, og at forsikringen endvidere skulle omfatte interesseforsik-
ring for fællesskabs-eksporttilskud (restitutionsbeløb), samt dække garantistillelse,
hvis der skete en dækningsberettiget skade. jens hatting korresponderede i efteråret
2002 med gerling om udformningen af forsikringsbetingelserne.
af forsikringspolice for perioden 1/10 2003 til 30/9 2004 fremgik blandt andet:
             ”…
             risiko:        handel med frossede og ferske fødevarer som mejeriprodukter, kød,
                            fisk, margarine, konserves, vin, læskedrikke og lignende produkter.
             dækning:       1. vareforsikring af enhver forsendelse, som falder ind under
                            forsikringstagerens import, eksport, indenlandske transporter samt
                            fortransport og returvarer. risiko under transporten i.h.t. inco-
                            terms 2000.
                            …
                            5. subsidiær forsikring af varer, som ikke holdes forsikret af
                            virksomheden.
                                                - 3 -
                                 6. interesseforsikring for fællesskabs eksporttilskud, såfremt der
                                 sker en dækningsberettiget skade.
            …”
i forsikringsbetingelserne var dækningen nærmere defineret. subsidiær forsikring var
blandt andet beskrevet således:
            ”
            subsidiær forsikring:
            uanset bestemmelsen i policen vedr. forsikringsdækning ifølge inco-terms 2000 om
            fatter policen tillige forsendelser, hvor forsikringstageren i henhold til købs- eller salgs-
            fakturaen ikke har forsikringsrådighed.
            for sådanne forsendelser gælder følgende særlige vilkår:
            denne forsikring dækker kun det tab (max. vareskadebeløbet) som forsikringstageren i
            sin egenskab af sælger/køber lider, ved en af forsikringen i øvrigt omfattet skade, fordi
            der for denne bevisligt ikke kan opnås dækning hos køber/sælger gennem salgs- eller
            købekontraktens opfyldelse eller gennem en af køber/sælger tegnet forsikring.
            såfremt der af køber/sælger er tegnet forsikring, er nærværende forsikring at betragte
            som subsidiær.
            …”
forsikringssummen var anført til ”cif”-prisen med 10 % avance og havde varieren-
de maksimale forsikringssummer for forskellige transportformer. herefter var det til-
føjet: ”ovennævnte summer er inklusive restitutionsbeløb”. selvrisikoen var aftalt
til 10.000 kr., og nordex har nedlagt påstand i overensstemmelse hermed.
i oktober 2003 solgte nordex et parti fetaost til 2 yemenitiske købere. osten skulle
leveres ”cfr” yemen, hvorfor køberne havde transportrisikoen og tegnede forsik-
ringer i yemen herfor. købesummen blev betalt. ved ankomsten til yemen var osten
beskadiget, formentligt som følge af frost. sundhedsmyndighederne erklærede osten
for uegnet til menneskeføde. osten blev destrueret, og køberne modtog erstatning
under de af dem tegnede forsikringer. parterne er enige om hændelsesforløbet vedrø-
rende beskadigelsen af osten og opgørelsen af erstatningskravet.
nordex havde forud for levering af osten modtaget fællesskabs-eksporttilskud fra
fødevareministeriet. da udbetaling af restitution anses for uberettiget, hvis det siden
konstateres, at varen er blevet beskadiget, inden den er bragt på markedet i et tredje-
land, tilbagebetalte nordex tilskuddet med tillæg af 10 % i overensstemmelse med
eus regler og eksportørvejledningen. dette beløb er opgjort til 848.573,59 kr.
                                          - 4 -
nordex anmeldte skaden til gerling, som i skrivelse af 11. marts 2004 afviste at dæk-
ke eksporttilskuddet med den begrundelse, at det var en betingelse for dækning af re-
stitutionsbeløbet, at der var sket en erstatningsberettiget skade i henhold til den med
gerling tegnede police.
nordex’ advokat fastholdt i skrivelse af 19. april 2004 kravet og tilkendegav, at hans
forståelse af policen var, at det for at udløse interesseforsikringen var tilstrækkeligt,
at der forelå en dækningsberettiget skade under en hvilken som helst anden forsik-
ring, f.eks. en af køber tegnet vareforsikring.
forklaringer
egon sørensen har forklaret, at han er logistikchef hos nordex. nordex blev stiftet i
1984 af 5 medarbejdere fra mejeriselskabet danmark. nordex producerer og sælger
mejeriprodukter, især fetaost, og den årlige omsætning er ca. 675 mio. kr., hvoraf 95
% udgør eksportandelen. i 2004 udgjorde restitutionsbeløbene ca. 75 mio. kr. resti-
tution er afgørende for salget, og nordex fortæller altid virksomhedens gæster om
denne vigtige ordning. varerne sælges cfr, da køberne typisk ikke må lægge forsik-
ringspenge i udlandet. cif-salget udgør 10-15 %.
i 1998 skiftede nordex forsikringsselskab. da virksomheden var vokset, gjorde nor-
dex brug af en forsikringsmægler for at opnå den rigtige dækning. jens hatting ana-
lyserede nordex’ produktion, eksport og risici og indhentede tilbud fra tre forsik-
ringsselskaber. nordex holdt kun møde med gerling, hvor nordex blev præsenteret,
herunder virksomhedens salgsbetingelser. han erindrer dog ikke, om størrelsen af
cif-salget blev oplyst under mødet. han kan ikke huske, om de drøftede restituti-
onsbeløb, men køberlandene blev nøje gennemgået, især rusland, hvortil der ydes
restitution. han erindrer ikke, om policens pkt. 6 blev gennemgået, men det er ger-
ling, der har formuleret bestemmelsen. det var hans indtryk, at gerling var klar over,
hvad restitution var.
gerling dækkede anmeldte transportskader frem til 2003, men der havde ikke været
anmeldelser vedrørende restitutionsforsikringen. i slutningen af 1980’erne havde
nordex en skade omfattet af en transportforsikring, hvor der blev udbetalt restituti-
                                           - 5 -
onsbeløb med ca. 40.000 kr. for et salg på cfr-betingelser (”ab fabrik”). der har ik-
ke været andre tilfælde af mistet restitutionsbeløb.
nordex fik besked om, at de yemenitiske købere ikke var tilfredse med osten, fordi
den smuldrede. skaden skyldtes frost under transporten. nordex kontaktede gerling
for at aftale den videre procedure, men gerling var noget tilbageholdende, og nordex
måtte sende dokumenterne flere gange til gerling. køberne fik erstatning fra deres
forsikringsselskaber, og købesummen blev betalt til nordex. køberne var klar over,
at der var et restitutionsbeløb, men beløbet fremgik ikke af fakturaerne.
gerling gjorde ikke meget andet end at afvise at dække restitutionsbeløbet. gerling
mente, at policen skulle ændres, hvis der skulle være dækning. nordex har siden teg-
net forsikring inklusiv restitutionsbeløb i et andet selskab med nogenlunde samme
formulering, og det nye forsikringsselskab dækker, uanset hvem der har transportri-
sikoen.
jens hatting har forklaret, at han har været forsikringsmægler siden 1989. han ud-
arbejdede en risikoanalyse for nordex i 1998. under ”øvrige bemærkninger” var de
forhold beskrevet, som udgjorde specielle risici, og som krævede særskilte vilkår i
policen. den subsidiære forsikring var for det tilfælde, at køberen ikke havde tegnet
den forsikring, han var forpligtet til, og dækkede nordex’ økonomiske risiko i den si-
tuation. de forskellige dækningstyper er selvstændige. analysen blev gennemgået
med nordex, og han indhentede tilbud fra tre forsikringsselskaber. klausulen om re-
stitutionsrisiko var gængs for branchen, og interesseforsikringer har eksisteret i man-
ge år. under mødet med gerling blev de lande, som nordex handlede mest med,
nævnt, herunder vilkårene for handlerne. præmien bliver lavere desto flere handler,
som er uden risiko. formuleringen af den subsidiære forsikring kom til senere, da
han anmodede gerling om dobbeltforsikring. restitution blev ikke drøftet i den an-
ledning.
policens pkt. 6 svarer til analysens beskrivelse, men han kan ikke huske, om gerling
anvendte samme formulering i sit tilbud. formuleringen ”såfremt der sker en dæk-
ningsberettiget skade” var vigtig for forsikringsselskabernes vurdering. fortolknin-
gen af pkt. 6 blev ikke drøftet med alf burman hos gerling forud for indgåelsen af
forsikringsaftalen, for det var klart, at der var tale om at dække nordex’ risici. betin-
                                         - 6 -
gelsen henviser til en forsikringsbegivenhed indenfor policen, altså de betingelser,
som forsikringen er tegnet på. når der indtræffer en skade, vurderes det, om skaden
er omfattet af betingelserne. pkt. 6 dækker kun skader omfattet af forsikringen. nor-
dex ønskede at have forsikringsdækning, hvis der opstod en skade på de betingelser,
som forsikringen var tegnet på. dette betyder, at hvis skaden ville have været dækket
af transportforsikringen, så var der dækning under interesseforsikringen. hvis købers
vareforsikring dækkede skaden, var der dækning til nordex efter pkt. 6. branchen
ved, hvad en dækningsberettiget skade er, og formuleringen er fyldestgørende. alf
burman har ikke nævnt, at restitutionsbeløbet kun var dækket, såfremt skaden skulle
dækkes af transportforsikringen. den subsidiære forsikring dækkede uden denne be-
tingelse, men denne havde intet med interesseforsikringen at gøre. andre ville ikke
kunne tegne selvstændig forsikring af nordex interesse i restitutionsbeløbet.
han blev ikke straks involveret i skadesanmeldelsen, men talte med alf burman om
den flere gange. alf burman skiftede begrundelse for afvisning af kravet, men han
kan ikke huske det nærmere. efter skaden drøftede parterne genforhandling af poli-
cen, og da en stor del af omsætningen er restitution, ville nordex have penge tilbage,
idet gerling ikke dækkede det, der stod i policen. nordex indgik i stedet en aftale
med et andet selskab med en lignende klausul om restitutionsbeløb. dette selskab til-
kendegav, at de ville have dækket skaden i denne sag.
alf burman har forklaret, at han er ansvarlig for transportforsikring hos gerling. af-
talen med nordex blev indgået i 1998 efter, at gerling havde afgivet tilbud svarende
til udbudsmaterialet. pkt. 6 var hentet fra udbudsmaterialet og blev anvendt ordret i
gerlings tilbud. der var ingen drøftelse af, hvad restitutionsdækningen skulle omfat-
te. han opfattede udbudsmaterialet som et ønske om at samle transportforsikringerne
i en police. der skulle være indtruffet en skade, som var dækket af forsikringen, før
der kunne betales erstatning for restitution. erstatningen herfor var indeholdt i mak-
simeringen af forsikringssummerne for vareskade. en restitutionsforsikring tegnes
ikke som alene-forsikring uden at have egne betingelser.
gerling fik oplysninger om nordex’ salg og omsætning fordelt på lande, men uden
restitutionsbeløb. han kendte til restitutionsbegrebet, men ikke de detaljerede og
praktiske procedurer.
                                         - 7 -
han drøftede fortolkningen af policen med jens hatting efter anmeldelsen fra nor-
dex. han sagde til jens hatting, at der ikke var tale om en dækningsberettiget skade
under policen, fordi skaden var dækket af købers forsikring. dette har han ment hele
tiden. jens hatting mente derimod, at uanset hvordan en erstatningsberettiget skade
opstod, ville den udløse dækning efter pkt. 6.
hvis nordex havde haft transportrisikoen (cif), ville forsikringen have dækket resti-
tutionsbeløbet. en cfr-klausul medfører, at der ikke er dækning af restitution under
denne forsikring, men det har ikke været drøftet. hvis købers forsikring ikke havde
dækket, ville den subsidiære forsikring have dækket nordex, dog ikke restitutionsbe-
løbet. den subsidiære dækning er maksimeret til vareskadebeløbet = fakturabeløbet.
hvis købers forsikring dækkede halvdelen, ville gerling formentlig dække den reste-
rende del op til vareskadebeløbet, men den ikke udbetalte første del af beløbet ville
nok ikke kunne overføres til interessedækningen.
under revision af policen i 2002 blev den subsidiære forsikring drøftet og formuleret,
men pkt. 6 blev ikke drøftet i den forbindelse.
den almindelige opfattelse af ”en dækningsberettiget skade” er, at der skal være tale
om dækning i henhold til denne konkrete police.
parternes argumenter
nordex har gjort gældende, at gerling skal erstatte det mistede restitutionsbeløb fra-
trukket selvrisikoen. nordex opstillede nogle selvstændige interesser og ønskede
dem forsikret. gerling accepterede at forsikre interesserne og tilbød en police omfat-
tende blandt andet pkt. 1, 5 og 6. når den forsikrede interesse skades, skal forsikrin-
gen dække, og tab af restitutionsbeløb - pkt. 6 – er utvivlsomt en lidt skade. det kan
ikke kræves, at der er sket udbetaling fra vareforsikringen - pkt. 1. hvis udbetaling af
forsikringssummen under vareforsikringen var en betingelse for dækning under inte-
resseforsikringen, burde gerling have præciseret dette.
nordex er den eneste, der har forsikringsrådighed over restitutionsbeløbet og måtte
forvente, at gerling var bekendt hermed, da gerling tilbød at forsikre interessen. re-
stitutionsbeløbet er uafhængigt af, hvem der bærer transportrisikoen. gerling fortol-
                                         - 8 -
ker forsikringsbetingelserne således, at restitutionsbeløbet kun skal erstattes, hvis
nordex har transportrisikoen i stedet for køberen. dette skal ses i forhold til, at ger-
lings risiko for den øvrige del af dækningen mindskes, når køberen påtager sig trans-
portrisikoen. gerlings fortolkning kan ikke tiltrædes, og det må have formodningen
imod sig, at pkt. 6 kun dækker cif-leverancer, der alene udgør 10-15 % af ekspor-
ten. gerlings fortolkning vil medføre, at der ikke er dækning for 85-90 % af restituti-
onsbeløbene.
dækning af restitutionsbeløbet er endvidere omfattet af den subsidiære forsikring,
pkt. 5, idet det gøres gældende, at et mistet restitutionsbeløb er en dækningsberettiget
skade, idet nordex ikke har forsikringsrådigheden i henhold til salgsfakturaen.
gerling har gjort gældende, at policens pkt. 6 ikke giver forsikringsdækning under
de konkrete omstændigheder. den fælles vilje ved aftaleindgåelsen er afgørende, og
det gøres gældende, at pkt. 6 er ment som en forhøjelse af skadebeløbet ved en skade
omfattet af transportforsikringen.
at dækningen er betinget af, at der sker en dækningsberettiget skade, betyder, at der
skal være indtruffet en konkret skade, som er omfattet af policen. nordex’ fortolk-
ning i brevet af 19. april 2004 vil medføre uendelige fortolkningsdiskussioner, og
nordex har da også ændret opfattelse under sagen. ved fortolkningen af pkt. 6 må
der lægges vægt på, at nordex havde egen forsikringsmægler, og at det var nordex,
der formulerede dækningsomfanget i udbudsmaterialet. nordex fik den dækning,
nordex bad om, og er derfor nærmest til at bære risikoen for eventuel tvivl om ind-
holdet. det er ikke gerlings risiko, at eventuel viden eller ønsker om dækningsom-
fang ikke blev videregivet eller formuleret rigtigt. nordex kunne have anvendt andre
formuleringer, ligesom dækningsomfanget kunne være præciseret overfor gerling,
men formuleringen af dækningen under pkt. 6 har været uændret i alle policer. det er
nordex’ bevisbyrde, at der skulle være aftalt en udvidet dækning. restitutionsbeløb
kan næppe være et væsentligt dækningsområde under transportforsikringen, da der
kun har været to tilfælde.
det ville have krævet særlige vilkår at opnå dækning af restitution i enhver situation,
og gerling tilbød ikke en selvstændig forsikringsaftale herom. gerlings fortolkning
er den mindst vidtgående og bør derfor lægges til grund.
                                          - 9 -
det afvises, at pkt. 5 kan finde anvendelse. dækningsomfanget af denne bestemmel-
se har heller ikke været drøftet mellem parterne.
rettens begrundelse og resultat
af bevisførelsen fremgår ikke, hvilke drøftelser parterne har haft ved indgåelsen af
aftalen i 1998 om forsikring af fællesskabs-eksporttilskud. dækningen af eksporttil-
skuddet skal vurderes på grundlag af risikoanalysen, udbudsmaterialet og policetek-
sten samt formålet med tegningen af forsikringen.
nordex var den eneste, der kunne have interesse i og kunne tegne forsikringsdækning
af eksporttilskuddet, idet købere af nordex’ produkter hverken havde interesse i eller
mulighed for at få andel i eksporttilskuddet. nordex’ samhandelsforhold medfører, at
køberen har transportrisikoen for langt størstedelen af leverancerne. retten finder det
godtgjort, at gerling var bekendt med disse forhold. gerlings fortolkning vil medfø-
re, at der alene skulle udbetales erstatning for mistet eksporttilskud, hvis der samtidig
sker udbetaling under vareforsikringen, hvilket kun vil omfatte 10-15 % af transpor-
terne.
på denne baggrund findes forsikringsbetingelserne pkt. 6 at måtte fortolkes således,
at der skal ske udbetaling, såfremt der er sket en skade, der ville have været dæk-
ningsberettiget under policen med gerling, såfremt nordex havde båret transportrisi-
koen.
da det er ubestridt, at den skete skade ville have været dækket, tages nordex’ på-
stand til følge.
gerling skal betale sagsomkostninger med 55.000 kr., hvoraf 20.560 kr. er retsafgif-
ter.
                                       - 10 -
                                 thi kendes for ret
gerling danmark a/s tilpligtes til nordex food a/s inden 14 dage at betale
838.573,59 kr. med tillæg af procesrente fra den 4. oktober 2004 samt 55.000 kr. i
sagsomkostninger.
                                 mette christensen
henning hummelmose                                                 ejgil kromann
                                       (sign.)
                                    ___ ___ ___
                        udskriftens rigtighed bekræftes
                         p.j.v. sø- og handelsretten, den