text:
                                               dom
afsagt den 16. marts 2017 af vestre landsrets 4. afdeling (dommerne kirsten thorup,
thomas jønler og mette koue (kst.)) i 1. instanssag
v.l. b–2256–14
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat david auken, københavn)
mod
a aps
(advokat jesper baungaard, aabenraa)
indledning
sagsøgte, a aps, er en virksomhed, der tilbyder leasing af biler til erhvervskunder og private,
og som gør brug af betaling af forholdsmæssig registreringsafgift efter
registreringsafgiftslovens § 3 b. sagen angår, om ændringer, som blev aftalt og foretaget i en
leasingaftale mellem leasingparterne efter aftalens oprindelige godkendelse hos skat,
medfører, at der skal betales fuld registreringsafgift af køretøjet efter
registreringsafgiftslovens almindelige regler, da nummerpladerne ikke blev afleveret, og
køretøjet ikke blev afmeldt, men derimod taget i brug af leasingtageren, jf.
registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, 1. pkt.
sagen er en prøvelse af skatteankestyrelsens afgørelse, hvorved styrelsen ændrede skats
afgørelse om efteropkrævning af registreringsafgift hos a aps. skatteankestyrelsens
afgørelse er indbragt for retten i medfør af skatteforvaltningslovens § 49.
sagsøgeren, skatteministeriet, har anlagt sagen den 12. september 2014 ved retten i
sønderborg, der ved kendelse af 6. november 2014 i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1,
                                               - 2 -
har henvist sagen til vestre landsret.
påstande
skatteministeriet har påstået a aps dømt til at betale registreringsafgift med yderligere
395.790 kr. af køretøjet bmw 650 med stelnummer wba ek1 105 0cn 701 72 med tillæg
af renter i henhold til opkrævningslovens § 7 fra den 1. juli 2012, dog med fradrag for og
under forrentningsmæssige hensyn til de foretagne indbetalinger af registreringsafgift
vedrørende køretøjet efter skats afgørelse af 23. juli 2013, henholdsvis 30.192 kr. den 1.
juli 2014, 32.800 kr. den 1. juli 2014 og 224.345 kr. den 15. juni 2015.
a aps har påstået frifindelse.
a aps er meddelt fri proces til sagen, jf. retsplejelovens § 329.
sagsfremstilling
a aps (herefter a) indgik den 8. juni 2012 aftale med en leasingtager, b, om leasing af et
brugt køretøj af mærket bmw 650 med stelnummer wba ek1 105 0cn 701 72 for perioden
1. juli 2012 – 30. juni 2013. i leasingaftalen var engangsydelsen fastsat til 93.616,50 kr. inkl.
moms. heraf var 44.393,20 kr. en forholdsmæssig registreringsafgift, som var beregnet af a
ud fra bilens angivne skønnede handelspris på 700.000 kr. inkl. moms og registreringsafgift,
hvoraf registreringsafgiften udgjorde 430.000 kr. den månedlige leasingydelse var opgjort til
6.946,41 kr. inkl. moms og køretøjets restværdi til 149.668,88 kr. ekskl. moms. af aftalen
fremgår det endvidere, at restværdien var garanteret af leasingtager efter endt leasingperiode.
køretøjets registreringsnummer var ikke angivet.
parterne vedtog som en del af leasingaftalen en række betingelser for aftalen. af § 11 i disse
betingelser fremgik, at ændringer i køretøjets skattemæssige eller momsmæssige status efter
aftalens indgåelse ikke berørte gyldigheden af aftalen, og at forhøjelse af skatter eller afgifter
for a som følge af disse ændringer ville blive indregnet i leasingsummen og afviklet over de
resterende rater.
                                                - 3 -
af et bilag om beregning af leasingydelsen på 6.946,41 kr. fremgår, at der i grundlaget for
leasingydelsen blandt andet indgik en pris for køretøjet på 182.523,03 kr. ekskl. moms.
køretøjet var blevet købt af a den 13. juni 2012 hos bilforhandleren goldberg automobile,
berlin, tyskland, for 26.500 euro, efter det oplyste svarende til 197.425 kr. af købsaftalen,
der er udfærdiget på tysk, fremgår det med henvisning til § 25 a i ustg (umsatzsteuergesetz),
at det ikke var muligt at fradrage moms, og købsaftalen angav ikke moms. det er oplyst, at
den tyske bestemmelse svarer til den danske momslovs § 69.
…, der underskrev købsaftalen for a, har under hovedforhandlingen forklaret, at køretøjet
blev afhentet og bragt til danmark den 13. juni 2012, og at det blev toldsynet den 14. juni
2012.
a søgte den 14. juni 2012 skat om tilladelse til at betale forholdsmæssig registreringsafgift
i medfør af registreringsafgiftslovens § 3 b. a anvendte i den forbindelse skats
standardblanket til ansøgning om tilladelse efter registreringsafgiftslovens § 3 b, og
leasingaftalen var vedlagt ansøgningen. i skemaet ”oplysninger til brug for vurdering af
leasingkontrakt” var køretøjets købspris og udgifter med købet angivet til 182.523 kr. ekskl.
moms og den forventede restværdi ved leasingperiodens udløb til 149.668 kr. ekskl. moms.
den 2. juli 2012 traf skat afgørelse om værdifastsættelse af køretøjet, hvor den
afgiftspligtige værdi blev fastsat til 254.723 kr. og registreringsafgiften til 441.386 kr. skat
meddelte samme dag a, at køretøjet var blevet registeret med leasingaftale, og at den endelige
leasingafgift for aftalen var fastsat til 45.569 kr., der bestod af 26.483 kr. i registreringsafgift
af et forudsat værditab og 19.086 kr. i beregnet tillægsrente. a betalte herefter beløbet på
45.569 kr. til skat.
i den leasingaftale, der var tilrettet efter skats godkendelse den 2. juli 2012, fremgik
køretøjets registreringsnummer, og registreringsafgiften var angivet til 45.568,69 kr.
engangsydelsen var opgjort til 95.085,86 kr. inkl. moms, og den månedlige leasingydelse var
beregnet til 7.980,88 kr. inkl. moms. restværdien af køretøjet ekskl. moms var opgjort til
186.674,64 kr. der er enighed mellem parterne om, at denne leasingkontrakt ikke blev sendt
til skat.
                                               - 4 -
a og b indgik den 10. juni 2013 en ny leasingaftale vedrørende samme køretøj for perioden 1.
juli 2013 – 30. juni 2014. i den nye leasingaftale var restværdien af køretøjet efter
leasingperioden angivet til 153.073,39 kr. ekskl. moms.
a søgte den 11. juni 2013 skat om tilladelse til at betale forholdsmæssig registreringsafgift
efter registreringsafgiftslovens § 3 b. ved ansøgningen blev skats standardblanket anvendt,
og den nye leasingaftale var vedlagt ansøgningen. i blankettens rubrik om ”oplysninger til
brug for vurdering af leasingkontrakt” var køretøjets købspris og udgifter i forbindelse med
købet angivet til 186.675 kr. ekskl. moms.
skat konstaterede i forbindelse med behandlingen af ansøgningen, at køretøjet
tilsyneladende var steget i værdi i forhold til køretøjets værdi ved starten af den første
leasingperiode, og skat anmodede ved mail af 14. juni 2013 a om at oplyse årsagen hertil.
a redegjorde i mail af 14. juni 2013 til skat om baggrunden for værdistigningen. det
fremgår af mailen, at a i leasingaftalen af 8. juni 2012 havde angivet køretøjets moms forkert,
da der ikke kunne ske fradrag for moms, og at der ved afhentning af køretøjet var tilkøbt
ekstraudstyr og garantiforsikring. a anførte, at ”alt dette – og specielt momsen gør, at prisen
ikke er de kr. 182.000 men i stedet for kr. 227.652,-.” det fremgår videre af mailen, at a
efterfølgende havde tilrettet leasingaftalen i forhold til leasingtager, og at denne aftale ikke
var sendt til skat.
den 23. juli 2013 traf skat afgørelse om efteropkrævning af registreringsafgift for køretøjet.
af afgørelsen fremgår bl.a.:
                ”selskabet har oplyst, at det har ændret den allerede godkendte leasingaftale i
                sagen j.nr. 12-141150. derfor bortfalder selskabets tilladelse til at betale
                registreringsafgiften forholdsmæssigt på det pågældende køretøj.
                leasingaftalen blev ændret umiddelbart efter køretøjets levering, hvilket vil
                sige ved leasingperiodens start den 1. juli 2012. køretøjet har efterfølgende
                været i brug, hvorfor selskabet har pligt til at betale fuld registreringsafgift fra
                dén dato.
                denne afgørelse vedrører kun selve pligten til at betale registreringsafgift, da
                registreringsafgiften er vurderet og beregnet den 2. juli 2012. selskabet
                                                - 5 -
                indbragte dengang ikke værdifastsættelsen for motorankenævnet.
                selskabet betalte den 2. juli 2012 45.596,00 kr. i forholdsmæssig
                registreringsafgift for køretøjet ved etableringen af leasingaftalen i j.nr. 12-
                141150. den fulde registreringsafgift ansættes til 395.790,00 kr. der kan
                tilskrives rente af det nævnte beløb efter opkrævningslovens § 7.”
a påklagede afgørelsen til skatteankestyrelsen, der traf afgørelse den 13. juni 2014.
skatteankestyrelsen ændrede skats afgørelse og nedsatte den opkrævede registreringsafgift
til 0 kr. af skatteankestyrelsens begrundelse for afgørelsen fremgår bl.a.:
                ”…
                konkret har selskabet som leasingvirksomhed ubestridt foretaget ændringer i
                form af rettelser i en godkendt aftale, idet købsprisen er ændret blandt andet
                som følge af momsmæssige forhold.
                der foreligger ved skats godkendelse af leasingaftalen i henhold til
                registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 1, en begunstigende forvaltningsakt. uden
                særskilt lovhjemmel, er hovedreglen ved tilbagekaldelse i bebyrdende retning,
                at skat ikke på samme afgørelsesgrundlag kan ændre afgørelsen, når
                afgørelsen er kommet frem til modtageren. en sådan ændring vil forudsætte, at
                der er tale om urigtige eller bristede forudsætninger.
                det fremgår af forarbejderne til registreringsafgiftslovens § 3 b, at
                tilladelsesproceduren har til formål at sikre, at der er tale om en reel
                leasingaftale, og at indsættelsen af formuleringen om ændring af i
                registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, ved lov nr. 481 af 30. maj 2012, har
                baggrund i et ønske om at lette administrationen ved udskiftning af
                leasingtager eller overdragelse af leasingaftaler.
                skatteankestyrelsen finder ikke, at der i den foreliggende situation er hjemmel i
                registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, til at anse tilladelsen for bortfaldet, når
                henses til lovændringens formål i henhold til forarbejderne og at oplysningen
                om købesummen og restværdi ved tilladelsen ikke er omfattet af pligtmæssige
                oplysninger overfor skat, med mindre skat anmoder herom, jf.
                registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 9, vejledning e nr. 185 om leasing af
                motorkøretøjer og skats styresignal af 13. januar 2011, offentliggjort ved
                skm2011.27. skat.
                skatteankestyrelsen finder endvidere ikke, at der i forhold til tilladelsen
                foreligger bristede forudsætninger, idet det vurderes, at den ændrede faktiske
                oplysning om købsprisen ikke ville have medført, at tilladelsen ikke ville kunne
                meddeles, såfremt skat havde været bekendt hermed på tidspunktet for
                tilladelsen.
                skatteankestyrelsen ændrer derfor skats afgørelse, således, at den opkrævede
                registreringsafgift nedsættes til 0 kr., idet der ikke på det foreliggende grundlag
                                                - 6 -
               er belæg for at anse den meddelte tilladelse til forholdsmæssig betaling af
               registreringsafgift som bortfaldet, hvorfor der ikke er grundlag for opkrævning
               af den fulde afgift.”
det er under hovedforhandlingen oplyst, at a har betalt registreringsafgift med henholdsvis
30.192 kr. og 32.800 kr. den 1. juli 2014 og 224.345 kr. den 15. juni 2015 til skat.
skatteministeriet har herefter nedlagt endelig påstand i overensstemmelse hermed.
der er enighed om den beløbsmæssige opgørelse af den yderligere registreringsafgift, som
skatteministeriets påstand angår.
retsgrundlag
i den udformning af lov om registreringsafgift af motorkøretøjer m.v.
(registreringsafgiftsloven), som var gældende på tidspunktet for as ansøgning af 14. juni
2012 om tilladelse til forholdsmæssig registreringsafgift, hedder det bl.a.:
               ”
               § 1. der svares afgift til statskassen af motorkøretøjer, som skal registreres i
               køretøjsregistret efter lov om registrering af køretøjer, og af påhængs- og
               sættevogne til sådanne køretøjer. der svares dog ikke afgift af køretøjer, der
               registreres på grænsenummerplader eller prøvemærker. afgiften svares i
               forbindelse med et køretøjs første registrering, medmindre andet følger af
               bestemmelserne i denne lov.
               …
               § 3 b. told- og skatteforvaltningen kan efter ansøgning meddele tilladelse til, at
               afgiften af registreringspligtige leasingkøretøjer, der registreres med henblik på
               tidsbegrænset anvendelse her i landet, betales efter stk. 2 og 3, når
               motorkøretøjet tilhører en virksomhed eller et fast driftssted, der er beliggende
               her i landet eller i udlandet, og når køretøjet i en tidsbegrænset periode i
               henhold til en skriftlig aftale leases til en fysisk eller juridisk person, der er
               bosiddende her i landet. kontrakten skal indeholde nøjagtige oplysninger om
               den aftalte leasingperiode. ansøgning skal indgives af enten
               leasingvirksomheden eller den person, som leaser køretøjet.
               stk. 2. der betales afgift af køretøjer, der skal registreres efter færdselsloven.
               registreringspligten og derved afgiftspligten indtræder den dato, hvor køretøjet
               tages i anvendelse her i landet af en herboende. afgiften opkræves for hele den
               kontraktfastsatte leasingperiodes varighed. afgiften udgør
               1) …
                                - 7 -
2) for køretøjer, der ved registreringspligtens indtræden er ældre end 3 måneder
regnet fra første registrerings- eller ibrugtagningstidspunkt, uanset om det er i
danmark eller udlandet, 1 pct. af den beregnede registreringsafgift pr.
påbegyndt måned i de efterfølgende 33 måneder og
3) for køretøjer, der ved registreringspligtens indtræden er ældre end 36
måneder regnet fra første registrerings- eller ibrugtagningstidspunkt, uanset om
det er i danmark eller udlandet, 1/2 pct. af den beregnede registreringsafgift pr.
påbegyndt måned i de efterfølgende måneder.
stk. 3. ved betaling tillægges endvidere en forrentning af den del af den
beregnede registreringsafgift, der resterer efter betaling. forrentningen sker
med den af danmarks statistik på tidspunktet for afgiftsberegningen senest
offentliggjorte gennemsnitlige udlånsrente fra pengeinstitutter til
ikkefinansielle selskaber, der foreligger pr. 1. januar, henholdsvis pr. 1. juli.
stk. 4. for betaling af afgiften og renter efter stk. 2, 3, 7 og 8 hæfter
leasingvirksomheden. tillades overdragelse af en leasingkontrakt efter stk. 6,
3. pkt., hæfter erhververen af leasingkontrakten for betaling af afgift og renter.
…
stk. 6. hvis leasingkontrakten ændres eller afbrydes eller det leasede køretøj
ændrer afgiftsmæssig identitet, skal nummerpladerne afleveres og køretøjet
afmeldes fra køretøjsregisteret. dette gælder dog ikke, hvis leasingtager
udtræder af leasingaftalen og en anden samtidig indtræder som leasingtager i
leasingaftalen på uændrede vilkår og leasingvirksomheden har meddelt
identiteten af denne nye leasingtager og tidspunktet for skift af leasingtager til
told- og skatteforvaltningen, inden skiftet sker. told- og skatteforvaltningen
kan i øvrigt tillade, når en portefølje af leasingkontrakter overdrages som led i
en omstrukturering eller salg af leasingvirksomheden, og leasingkontrakterne i
øvrigt forbliver uændrede, at overdragelsen ikke tillægges virkning efter 1. pkt.
afbrydes en leasingkontrakt som nævnt i 1. pkt., tilbagebetaler told- og
skatteforvaltningen den afgift med rente, der eventuelt er betalt for meget for
leasingperioden.
stk. 7. på det tidspunkt, hvor leasingkontrakten afbrydes, eller hvor køretøjet
udgår af ordningen, jf. § 1, stk. 3, 5. og 6. pkt., fastsætter told- og
skatteforvaltningen efter ansøgning køretøjets aktuelle afgiftspligtige værdi
efter § 10. hvis den betalte afgift efter stk. 2 overstiger den beregnede afgift
efter 1. pkt., tilbagebetales differencen. hvis den betalte afgift efter stk. 2 er
mindre end den beregnede afgift efter 1. pkt., opkræves differencen.
…
stk. 9. der skal udfærdiges en skriftlig leasingkontrakt for leasingkøretøjer, der
skal afgiftsberigtiges efter stk. 2 og 3. kontrakten skal omhandle køretøjet i
den skikkelse, hvori det skal leases, og indeholde nærmere oplysninger til
identifikation af køretøjet, navn og adresse på leasingvirksomheden og
                                               - 8 -
                leasingtager samt leasingbeløbet. kontrakten skal indeholde oplysninger om,
                hvorvidt der er aftalt en køberet og købepligt, samt betingelserne herfor.
                leasingkontrakten skal indeholde en præcis angivelse af leasingperioden.
                samtlige brugere skal fremgå af leasingkontrakten. kontrakten skal være bilagt
                specifikation af bilens beskaffenhed og udstyr.
                …”
ordningen med betaling af forholdsmæssig registreringsafgift ved leasing blev indført ved lov
nr. 154 af 12. marts 2003 om ændring af lov om registreringsafgift af motorkøretøjer mv.
(forholdsmæssig registreringsafgift af udenlandske leasingbiler m.v. og fritagelse af visse
tivoli- og cirkuskøretøjer).
af bemærkningerne til de enkelte bestemmelser til lovforslaget, jf. folketingstidende 2002-
03, tillæg a, s. 2165 – 2166, om lovforslag nr. l 97 af 27. november 2002, fremgår bl.a.
følgende til § 1, nr. 3, (om § 3 b):
                ”efter de gældende regler i bekendtgørelse om registrering og syn af
                motorkøretøjer skal et køretøj, der indføres i danmark med henblik på
                permanent anvendelse her i landet, som hovedregel registreres på danske
                nummerplader med dertil hørende betaling af registreringsafgift, før køretøjet
                kan anvendes af en person med fast bopæl her i landet
                …
                køretøjer, der leases for en tidsbegrænsede periode skal registreres på samme
                vilkår som almindelige køretøjer. forskellen er, at registreringsafgiften kun
                betales for den tidsbegrænsede periode. registreringspligten og derved
                afgiftspligten indtræder på det tidspunkt, køretøjet tages i anvendelse af en
                herboende person. det betyder, at der skal betales afgift fra den dato hvor
                køretøjet første gang anvendes af en herboende person. ved udløbet af
                tidsperioden skal køretøjet afmeldes fra registrering og nummerpladerne
                tilbageleveres til centralregisteret for motorkøretøjer
                det er en betingelse for afgiftsberigtigelse af et motorkøretøj efter denne regel,
                at der på ansøgningstidspunktet foreligger en tidsbegrænset leasingkontrakt
                mellem den udenlandske virksomhed eller driftssted og den person eller
                virksomhed, der ønsker at lease motorkøretøjet. i kontrakten skal datoen for
                leasingperiodens indgåelse og ophør tydeligt angives. endvidere skal
                kontrakten indeholde præcise oplysninger vedrørende køretøjets stand og
                skikkelse, navn og adresse på den udenlandske leasingvirksomhed og leasé,
                samt lejebeløbet. samtlige brugere skal fremgå af leasingkontrakten, ligesom
                kontrakten skal være bilagt specificerede oplysninger om bilens beskaffenhed
                og udstyr. det skal sikre fuld viden om den udenlandske leasingvirksomhed,
                leasé og brugere og, at der er et tilstrækkeligt grundlag til brug for
                                               - 9 -
               afgiftsberegningen. endvidere anses bestemmelsen ikke for at være
               administrativ bebyrdende for borgerne, idet oplysningerne vil være et naturligt
               indhold i almindelige leasingkontrakter.
               kravet om ansøgning skyldes, at der skal forel[i]gge en dokumentation i form
               af en kontrakt af, at der rent faktisk er indgået en leasingaftale, og
               dokumentation for leasingperiodens varighed der danner grundlag for
               afgiftsberegningen.”
registreringsafgiftslovens § 3 b blev ændret ved lov nr. 1342 af 19. december 2008 om
ændring af registreringsafgiftsloven. bestemmelsen omfattede herefter også leasingselskaber
med hjemsted i danmark. i lovens § 3, stk. 7, der nu blev til § 3 b, stk. 9, blev det tilføjet, at
leasingkontrakten tillige skulle indeholde oplysninger om, hvorvidt der var aftalt en køberet
og købepligt, samt betingelserne herfor.
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget, jf. folketingstidende 2008-09, tillæg a, s.
1854-1857, om lovforslag nr. l 64 af 13. november 2008, fremgår bl.a.:
               ”2. gældende ret
               efter registreringsafgiftslovens § 1, stk. 1, skal den fulde registreringsafgift
               som udgangspunkt betales i forbindelse med køretøjets første registrering i
               danmark. registreringsafgiften beregnes ud fra køretøjets almindelige pris
               inklusive moms, jf. for nye køretøjer § 4 og § 8 i registreringsafgiftsloven og
               for brugte køretøjer § 10.
               ….
               2.2. biler leaset i udlandet – registreringsafgiftslovens § 3 b
               registreringsafgiftslovens § 3 b, der vedrører afgift af biler leaset i udlandet, er
               på samme måde som § 3 a en undtagelse til betaling af den fulde
               registreringsafgift ved køretøjets første indregistrering i danmark.
               på baggrund af ef-domstolens dom af 21. marts 2002 i sag c-451/99, cura
               anlagen, blev bestemmelsen i registreringsafgiftslovens § 3 b indsat ved lov
               nr. 154 af 12. marts 2003. registreringsafgiftslovens § 3 b finder alene
               anvendelse på udenlandske leasingselskaber.
               registreringsafgiftslovens § 3 b giver mulighed for, at afgiften af
               registreringspligtige leasingkøretøjer, der registreres med henblik på
               tidsbegrænset anvendelse her i landet, kan betales som en forholdsmæssig
               registreringsafgift. det følger af registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 2, at
               afgiften opkræves for hele den kontraktfastsatte leasingperiode.
               …
                                               - 10 -
               3. lovforslaget indhold
               det vil stadigvæk være muligt at betale registreringsafgiften på to måder. enten
               ved at betale den fulde registreringsafgift ved køretøjets indregistrering i
               danmark eller ved at betale en forholdsmæssig registreringsafgift, jf.
               registreringsafgiftslovens § 3 a, § 3 b eller § 3 c.
               …
               3.2 leasede biler
               i forhold til gældende ret foreslås det at udvide muligheden for at betale en
               forholdsmæssig registreringsafgift til også at omfatte leasingselskaber med
               hjemsted i danmark. dermed opnås en ligebehandling mellem indenlandske og
               udenlandske leasingselskaber på det danske marked i forhold til
               registreringsafgiften.”
i bemærkningerne til de enkelte bestemmelser til lovforslaget, jf. folketingstidende 2008-09,
tillæg a, s. 1861 – 1863, fremgår vedrørende § 3 b bl.a.:
               ”§ 3 b, stk. 1
               det foreslås, at bestemmelsen udvides til også at omfatte danske
               leasingselskaber. derudover er der ingen ændringer i forhold til den gældende
               bestemmelse. det er således stadigvæk et krav, at selskabet skal ansøge om at
               få en konkret bil afgiftsberigtiget efter bestemmelsen.
               …
               § 3 b, stk. 9 og 10
               der er primært tale om en videreførelse af registreringsafgiftslovens § 3 b, stk.
               7 og 8.
               den gældende bestemmelse i § 3 b, stk. 8 indeholder en opremsning af hvilke
               oplysninger, den foreviste leasingkontakt skal indeholde.
               i lovforslagets § 3 b, stk. 9 forestås det, at kontrakten, udover de allerede
               nævnte oplysninger, også skal indeholde oplysninger om, hvorvidt det er en del
               af leasingaftalen, at der er en køberet og/eller en købepligt, samt den aftalte
               pris og øvrige betingelser ved overtagelsen af bilen.
               det er alene køretøjer, som er ejet af et leasingselskab, som er omfattet af
               muligheden for at betale den forholdsmæssige afgift. hvis told- og
               skatteforvaltningen vurderer, at kontrakten er udformet på en sådan måde, at
               der ikke er tale om en leasingaftale med om et kreditkøb, vil køretøjet ikke
               være omfattet af muligheden for at betale den forholdsmæssige afgift.
               fortolkningen af kreditkøb følger kreditaftaleloven.
               en sådan afgørelse vil kunne påklages til landsskatteretten.”
                                              - 11 -
ved lov nr. 481 af 30. maj 2012 om ændring af lov om registrering af køretøjer,
registreringsafgiftsloven og forskellige love om energiafgifter blev der foretaget en række
ændringer af registreringsafgiftsloven, herunder § 3 b, stk. 6.
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget, jf. folketingstidende 2011-2012, tillæg a,
lovforslag nr. l 122 af 28. marts 2012, side 4, fremgår bl.a.:
               ”2. lovforslagets formål og baggrund
               formålet med lovforslaget er at fjerne en række uhensigtsmæssigheder i
               reglerne om registrering af køretøjer og om registreringsafgift af køretøjer.
               …
               reglerne om forholdsmæssig registreringsafgift ved leasing er administrativt
               tunge. der stilles forslag om mindre forenklinger af disse.”
af de almindelige bemærkninger til samme lovforslag, jf. folketingstidende 2011-2012,
tillæg a, l 122 af 28. marts 2012, side 7-8, fremgår bl.a.:
               ”...
               3.5. udskiftning af leasingtager eller overdragelse af en leasingaftale uden
               afgiftsmæssig virkning
               3.5.1. gældende ret
               efter § 3 b i registreringsafgiftsloven kan skat tillade, at registreringsafgiften
               af et køretøj, der leases, betales forholdsmæssigt for den aftalte leasingperiode
               og ikke som normalt på én gang.
               skat kan kun godkende en sådan forholdsmæssig betaling, hvis
               leasingaftalen er reel. derfor må skat direkte eller indirekte godkende
               leasingaftalen, før en tilladelse kan gives.
               når den aftalte leasingperiode er udløbet og dermed den periode, der er betalt
               registreringsafgift for, skal køretøjets nummerplader afleveres til skat, og
               køretøjet afmeldes fra køretøjsregisteret. dette skal også ske, hvis den af
               skat godkendte leasingaftale ændres eller afbrydes, eller det leasede køretøj
               skifter afgiftsmæssig identitet.
               …
               3.5.2. forslagets baggrund
               det forekommer jævnligt, at en leasingtager udtræder af aftalen i
               leasingperioden og erstattes af en anden leasingtager på i øvrigt uændrede
               aftalevilkår.
                                             - 12 -
              i disse tilfælde skal der formelt ske afmelding af køretøjet i køretøjsregisteret
              og registrering af køretøjet på ny i køretøjsregisteret med nyt
              registreringsnummer. i sådanne tilfælde accepteres i praksis af administrative
              grunde, at køretøjet fortsætter med det hidtidige registreringsnummer i
              køretøjsregisteret.
              det forekommer af og til, typisk i forbindelse med en fusion eller spaltning af
              et selskab, at leasingvirksomheden efter en leasingaftale udskiftes med en
              anden leasingvirksomhed. det forekommer også, at en portefølje af
              leasingaftaler sælges til tredjemand. i sådanne tilfælde videreføres
              leasingaftalerne normalt uændret bortset fra identiteten af
              leasingvirksomheden.
              skift af leasingvirksomhed efter en leasingaftale, der er godkendt af skat
              som grundlag for en tilladelse til forholdsmæssig betaling af registreringsafgift,
              udgør en sådan ændring af aftalen, at forudsætningen for tilladelsen bortfalder.
              i sådanne tilfælde skal det leasede køretøj afgiftsberigtiges og registreres på ny
              i køretøjsregisteret, hvis køretøjet fortsat ønskes brugt her i landet.
              i og med sådanne skift af leasingvirksomhed jævnligt omfatter et stort antal
              leasingaftaler, udgør sådanne aftaleændringer en stor administrativ belastning
              for såvel private som det offentlige.
              3.5.3. forslagets indhold
              det foreslås, at loven ændres således, at der ikke kræves afmelding af et leaset
              køretøj fra køretøjsregisteret i tilfælde, hvor leasingtageren efter leasingaftalen
              i leasingperioden udskiftes med en anden leasingtager på i øvrigt uændrede
              leasingvilkår. hermed spares administration for såvel private som det
              offentlige. men køretøjet skal omregistreres i køretøjsregisteret med den nye
              leasingtager som bruger.
              …”
af bemærkningerne til lovforslagets enkelte bestemmelser til § 2, nr. 2 (§ 3 b, stk. 6), jf.
folketingstidende 2011-2012, tillæg a, l 122 af 28. marts 2012, side 16-17, fremgår bl.a.:
              ”efter bestemmelsens 1. punktum bortfalder en tilladelse til forholdsmæssig
              betaling af registreringsafgift af et leaset køretøj, hvis den aftale om leasing,
              der har ligget til grund for skats tilladelse, ændres.
              det indebærer, at køretøjet skal afmeldes fra køretøjsregisteret og
              nummerpladerne afleveres, og der skal ske en endelig opgørelse af den
              forholdsmæssige registreringsafgift for den periode, hvor køretøjet har været i
              brug.
              efter bestemmelsens 2. punktum tillægges en ændring af leasingaftalen dog
              ikke denne virkning, hvis ændringen alene består i udskiftning af den aftalte
              leasingtager med en ny på i øvrigt uændrede aftalevilkår. det er dog en
                                                 - 13 -
                 forudsætning herfor, at leasingvirksomheden inden skiftet har meddelt skat
                 identiteten af den nye leasingtager og tidspunktet for skiftet.
                 efter bestemmelsens 3. punktum er skat bemyndiget til at tillade
                 overdragelse af en portefølje af leasingkontrakter, der har ligget til grund for en
                 tilladelse til betaling af forholdsmæssig registreringsafgift, hvis overdragelsen
                 sker som led i salg eller omstrukturering, herunder afvikling af den oprindelige
                 leasingvirksomhed. den leasingvirksomhed, der sælges eller omstruktureres,
                 kan være såvel en fysisk som en juridisk person.
                 bemyndigelsen kan ikke anvendes, hvis vilkår i leasingaftalerne i øvrigt
                 ændres i forbindelse med overdragelsen.”
i forbindelse med folketingets skatteudvalgs behandling af lovforslaget sendte
skatteministeren høringsskema og modtagne høringssvar til skatteudvalget. finans og leasing
anførte bl.a. i sit høringssvar:
                 ”organisationen finder dog muligheden for skift af leasingtager for snæver,
                 hvis leasingaftalens øvrige vilkår ikke må ændres. organisationen er af den
                 opfattelse, at aftaleændringer, der ikke har afgiftsmæssig betydning, bør
                 tillades.”
i skatteministeriets kommentarer hertil er anført:
                 ”med organisationens forslag lægges der op til næsten frit skift ikke kun af
                 leasingtager og leasinggiver efter en godkendt leasingaftale, men også af andre
                 vilkår i leasingaftalen. organisationens forslag er meget vidtgående i forhold til
                 den nuværende ordning, og de kan derfor ikke imødekommes.”
bestemmelsen i § 3 b, stk. 6, er senest ændret ved lov nr. 650 af 8. juni 2016 om ændring af
registreringsafgiftsloven mv. med virkning fra den 1. juli 2016.
det fremgår af den nugældende § 3 b, stk. 6, 1. pkt., at nummerpladerne skal afleveres og
køretøjet afmeldes fra køretøjsregisteret, hvis leasingaftalen ændres eller afbrydes, eller det
leasede køretøj ændrer afgiftsmæssig karakter. af § 3 b, stk. 6, 3. pkt., fremgår, at 1. pkt. ikke
finder anvendelse for følgende ændringer af leasingaftalen, forudsat at ændringen ikke fører
til omberegning af den betalte afgift efter stk. 2 og 3, og at de øvrige betingelser for betaling
af afgift efter stk. 2 og 3 fortsat er opfyldt:
                 ”…
                                              - 14 -
               1) et skifte af leasingtager, hvorved leasingtageren udtræder af leasingaftalen
               og en anden samtidig indtræder som ny leasingtager i leasingaftalen på
               uændrede vilkår. leasingvirksomheden skal meddele identiteten af denne nye
               leasingtager og tidspunktet for skiftet af leasingtager til told- og
               skatteforvaltningen, inden skiftet sker.
               2) et skifte af leasinggiver, når en portefølje af leasingaftaler overdrages som
               led i en omstrukturering eller et helt eller delvist salg af leasingvirksomheden
               og told- og skatteforvaltningen giver tilladelse til, at overdragelsen ikke
               tillægges virkning efter 1. pkt. vilkårene i leasingaftalerne skal i øvrigt forblive
               uændrede.
               3) en ændring af et maksimum for det samlede kilometerantal, som køretøjet
               kan benyttes. aftalen skal indeholde en nøjagtig beskrivelse af den foretagne
               ændring og de økonomiske konsekvenser heraf for leasingaftalen.
               4) en ændring i form af en tilføjelse, en ændring eller et fravalg af en
               serviceydelse eller udstyr, der eftermonteres på køretøjet. aftalen skal
               indeholde en nøjagtig beskrivelse af serviceydelsen eller udstyret og de
               økonomiske konsekvenser heraf for leasingaftalen.
               5) en ændring af leasingaftalens vilkår, hvor ændringen på forhånd er nøjagtigt
               beskrevet i leasingaftalen.
               6) en ændring af leasingaftalens vilkår, der er påkrævet i medfør af ny
               ufravigelig lovgivning.”
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget, jf. folketingstidende 2015-16, tillæg a,
lovforslag nr. 150 af 30. marts 2016, side 7-8, fremgår det bl.a.:
               ”3.1.1 gældende ret
               …
               reglerne om betaling af forholdsmæssig registreringsafgift efter
               registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 2 og 3, skal sikre, at opkrævningen af
               registreringsafgift for leasingkøretøjer står i et proportionalt forhold til den
               periode, hvor køretøjet benyttes her i landet.
               det er derfor en grundlæggende betingelse for at opnå en tilladelse til betaling
               af forholdsmæssig registreringsafgift, at der er tale om en reel leasingaftale
               mellem en leasingvirksomhed og en leasingtager. der stilles i
               registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 9, en række indholdsmæssige og formelle
               minimumskrav til leasingaftalen, der har til formål at sikre, at skat i
               forbindelse med ansøgningsprocessen får de fornødne oplysninger til at kunne
               behandle ansøgningen. oplysningskravene i § 3 b, stk. 9, har desuden til formål
               at sikre, at leasingaftalen indeholder oplysninger, der er nødvendige for skats
               efterfølgende kontrol. lovens oplysningskrav suppleres af supplerende
                                                 - 15 -
               oplysningskrav i skats administrative retningslinjer. de herved krævede
               oplysninger skal imidlertid ikke indarbejdes i leasingaftalen.
               hvis den af skat godkendte leasingaftale ændres eller afbrydes før
               leasingperiodens udløb, eller hvis det leasede køretøj skifter afgiftsmæssig
               identitet, anses tilladelsen til betaling af forholdsmæssig registreringsafgift som
               udgangspunkt for at være bortfaldet. som konsekvens heraf skal
               nummerpladerne indleveres til skat eller til en nummerpladeoperatør, og
               køretøjet skal afmeldes fra registrering. hvis ikke der sker rettidig indlevering
               af nummerpladerne m.v., kan dette medføre bødestraf, hvis der er tale om en
               forsætlig eller groft uagtsom overtrædelse. hvis køretøjet fortsat bruges her i
               landet, vil der desuden indtræde pligt til betaling af registreringsafgift efter
               registreringsafgiftslovens øvrige regler herom, jf. § 1, stk. 1.
               …
               3.1.2 lovforslaget
               ...
               det foreslås, at der gives mulighed for at foretage en række yderligere
               afgrænsede ændringer af leasingaftalen efter skats godkendelse, uden at dette
               i sig selv vil føre til, at der skal ansøges om en fornyet tilladelse hos skat.
               de efterfølgende ændringer af leasingaftalen, som vil kunne aftales mellem
               leasingvirksomheden og leasingtageren, er en ændring af det på forhånd aftalte
               maksimum for det samlede antal kilometer, som leasingkøretøjet kan benyttes
               gennem leasingperioden, ligesom der gives mulighed for at tilføje, ændre eller
               fravælge serviceydelser eller udstyr til eftermontering på leasingkøretøjet til
               leasingaftalen. desuden gives mulighed for ændringer af leasingaftalens vilkår,
               som på forhånd er nøjagtigt beskrevet i den godkendte leasingaftale. endvidere
               gives mulighed for en ændring af leasingaftalens vilkår, der følger af anden
               ufravigelig lovgivning.
               denne udvidede adgang til at foretage efterfølgende ændringer af
               leasingaftalen forudsætter dog, at den konkrete ændring ikke har betydning for
               den allerede foretagne beregning af den forholdsmæssig registreringsafgift, og
               leasingaftalen skal også fortsat efter ændringen af aftalen opfylde de øvrige
               betingelser i § 3 b for betaling af forholdsmæssig betaling af registreringsafgift.
               leasingaftalen skal desuden, bortset fra de i stk. 6 tilladte ændringer og de
               angivne økonomiske konsekvenser heraf, i øvrigt fortsættes på uændrede
               vilkår.
               hvis dette ikke er tilfældet, bortfalder grundlaget for tilladelsen på tidspunktet
               for ændringen.”
i forbindelse med folketingets skatteudvalgs behandling af lovforslaget sendte
skatteministeren høringsskema og modtagne høringssvar til skatteudvalget. autobranchen
danmark anførte bl.a. i sit høringssvar:
                                                - 16 -
               ”autobranchen danmark henviser endvidere til, at en række nærmere
               afgrænsede ændringer af en leasingaftale ifølge lovforslaget kan aftales mellem
               parterne efter skats godkendelse af aftalen, uden at disse efterfølgende
               ændringer medfører, at tilladelsen bortfalder. det fremgår imidlertid af
               udkastet til bekendtgørelse, at skat på begæring kan indhente supplerende
               oplysninger, der nøjagtigt beskriver de foretagne ændringer og deres
               konsekvenser for leasingaftalen. realiteten af denne del af lovforslaget er
               således, at leasingselskabet skal udarbejde akkurat det samme materiale som
               hidtil, men fremover skal afvente med at indsende det til skat, til der
               fremsættes begæring herom. denne del af forslaget er derfor mere en
               forenkling for skat end for parterne bag leasingaftalen. autobranchen
               danmark foreslår, at disse krav opgives eller i hvert fald reduceres væsentligt.”
i skatteministeriets kommentarer hertil er bl.a. anført:
               ”på grund af risikoen for omgåelse af reglerne om betaling af forholdsmæssig
               registreringsafgift stilles der skærpede krav til dokumentationen for, at der er
               tale om reelle leasingforhold. derfor er der i loven opregnet en række
               oplysninger, som skal indarbejdes i leasingaftalen.
               når der foretages en ændring af en leasingaftale, er det af samme hensyn
               nødvendigt, at ændringen dokumenteres tilstrækkeligt, så det ved en
               efterfølgende kontrol er muligt at identificere den foretagne ændring og de
               nærmere økonomiske konsekvenser heraf.
               ad disse grunde vurderes det ikke hensigtsmæssigt at reducere eller ophæve de
               krav, som autobranchen danmark henviser til.”
carta a/s anførte i sit høringssvar bl.a.:
               ”carta a/s foreslår endvidere, at det til § 3 b, stk. 6, tilføjes en
               opsamlingsbestemmelse, som giver adgang til, at leasingselskaberne kan
               foretage redaktionelle ændringer i leasingkontrakter, som eksempelvis ændring
               af gebyrer samt tilpasning af leasingkontrakter, som er begrundet i vedtagelse
               af anden præceptiv lovgivning.
               i forhold til § 3 b, stk. 6, anfører carta a/s yderligere, at såfremt
               leasinggiver har fulgt de muligheder for ændringer, der fremgår af § 3 b, stk. 6,
               uden skats forudgående tilladelse, bør der ikke være adgang for skat til
               efterfølgende at tilsidesætte leasingaftalen.
               i forlængelse af dette opfordrer carta a/s ligeledes til, at det klart fremgår
               af loven, at det ikke har afgiftsmæssig betydning, hvis en leasingaftale ved en
               fejl eller på anden måde har fået et indhold, der ikke stemmer overens med den
               godkendte rammeaftale, hvis leasingaftalen fortsat kan anses for reel og
                                                 - 17 -
                 dermed kan karakteriseres som leasing.”
i skatteministeriets kommentarer hertil er bl.a. anført:
                 ”det er nu tilføjet i § 3 b, stk. 6, at der er mulighed for at foretage ændringer af
                 leasingaftalens vilkår, som på forhånd er nøjagtigt beskrevet i leasingaftalen,
                 eller som er påkrævet i medfør af ufravigelig lovgivning.
                 af hensyn til risikoen for misbrug af reglerne om forholdsmæssig betaling af
                 registreringsafgift, bør skat på trods af mulighederne i § 3 b, stk. 6, fortsat
                 have mulighed for at tilsidesætte en aftale, hvis det vurderes, at der ikke er tale
                 om et reelt leasingforhold, eller at de øvrige krav i bestemmelsen ikke er
                 opfyldt.”
procedure
skatteministeriet har overordnet gjort gældende, at det fremgår af ordlyden af
registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, sammenholdt med formålet og forarbejderne til
bestemmelsen, at nummerpladerne skal afleveres og køretøjet afmeldes fra køretøjsregisteret,
hvis en leasingkontrakt ændres, efter skat har meddelt tilladelse til forholdsmæssig
registreringsafgift.
registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 1, er en tilladelsesordning, og det fremgår udtrykkeligt
af bestemmelsen, at der skal foreligge en leasingaftale som grundlag for leasing af køretøjet.
de formelle krav til leasingaftalen er nærmere fastlagt i § 3 b, stk. 9, hvoraf det fremgår, at
leasingaftalen skal indeholde en række oplysninger, herunder om leasingbeløbet. baggrunden
herfor er ifølge forarbejderne, at skat både skal sikre et grundlag for at bedømme, om der er
tale om en reel leasingaftale, og have oplysninger til brug for beregning af forholdsmæssig
registreringsafgift.
bestemmelsens ordlyd i § 3 b, stk. 6, 1. pkt., fastsætter derfor et ufravigeligt krav om, at der
ikke må foretages ændringer i leasingaftalen bortset fra undtagelserne anført i 2. og 3. pkt.,
som vedrører henholdsvis skift af leasingtager og leasinggiver. i begge tilfælde er det
udtrykkeligt anført, at det i øvrigt skal ske på uændrede vilkår. dermed har loven
udtømmende opregnet de situationer, hvor det er tilladt at ændre en godkendt leasingaftale,
uden at der samtidig foreligger et krav om fornyet tilladelse. der er således ved indførelsen af
§ 3 b, stk. 6, sket en lempelse af reglerne, da loven ikke tidligere tillod, at der blev foretaget
                                               - 18 -
ændringer i leasingaftalen, uden at køretøjet formelt blev afmeldt af køretøjsregisteret.
det fremgår klart og ubetinget af § 3 b, stk. 6, hvornår et køretøj udgår af ordningen om
forholdsmæssig registreringsafgift, og en godkendelse bortfalder. konsekvensen er, at
nummerpladerne skal afleveres, og køretøjet skal afregistreres, dvs. at godkendelsen
bortfalder. der er hverken efter ordlyden eller forarbejderne holdepunkter for, at
registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, kan gradueres, således at det er tilladt at foretage
mindre ændringer, eller at bestemmelsen hjemler en skønsmæssig beføjelse til at tilbagekalde
tilladelsen.
da der er foretaget ændringer i en godkendt kontrakt, som ikke udtrykkelig er tilladt efter
registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, er køretøjet anvendt i strid med
undtagelsesbestemmelserne om betaling af forholdsmæssig registreringsafgift. skat har
derfor med hjemmel i loven efteropkrævet fuld registreringsafgift efter
registreringsafgiftslovens almindelige regler, jf. lovens § 4, da køretøjet var taget i brug på
færdselslovens område, jf. lovens § 1.
sagen angår et rent internt dansk forhold mellem en dansk leasinggiver og en dansk
leasingtager, og der er således ikke noget grænseoverskridende element i sagen. allerede som
følge heraf kan as eu-retlige indsigelser ikke føre til, at der – trods hjemmel i
registreringsafgiftsloven – ikke foretages opkrævning af registreringsafgift. en opkrævning af
registreringsafgift i overensstemmelse med registreringsafgiftsloven strider i øvrigt heller ikke
mod eu-retten, og lovens § 3 b, stk. 6, udgør ikke nogen hindring af den fri udveksling af
tjenesteydelser.
a har overordnet gjort gældende, at der ikke er hjemmel i registreringsafgiftsloven til at anse
en tilladelse til forholdsmæssig registreringsafgift for bortfaldet som følge af ændringer i en
leasingaftale, der ikke konkret har betydning for den beregnede registreringsafgift.
registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, er ikke klar, således som det er forudsat af
skatteministeriet, og bestemmelsen må fortolkes i overensstemmelse med lovens øvrige
bestemmelser og forarbejder. den tidligere retstilstand efter registreringsafgiftslovens § 3 b,
stk. 5, var, at nummerpladerne skulle afleveres, hvis leasingkontrakten blev afbrudt, eller
                                                - 19 -
køretøjet udgik af ordningen. bestemmelsen omfattede ikke ændringer af leasingkontrakten,
som efter praksis var tilladt og ikke udløste krav om betaling af fuld registreringsafgift. der er
derfor ved indførelsen af § 3 b, stk. 6, sket en skærpelse, da bestemmelsen begrænser
anvendelsen af reglerne om forholdsmæssig registreringsafgift. anvendes bestemmelsen i § 3
b, stk. 6, efter sin ordlyd, vil det skabe en hindring for udbydere af leasingydelser til at
benytte reglerne om forholdsmæssig registreringsafgift, som ikke er begrundet i saglige
hensyn, og som nærmere vil have pønal karakter.
bestemmelsens ordlyd og forarbejder tager ikke højde for, at der i grundlaget for aftalen altid
indgår oplysninger, som efterfølgende ændres. dette gælder bl.a. den angivne
registreringsafgift og registreringsnummeret. ifølge ordlyden af bestemmelsen er disse
ændringer ikke mulige, men i praksis accepteres ændringerne. en fortolkning af
bestemmelsen, som medfører, at tilladelsen bortfalder ved enhver ændring, må derfor have
formodningen imod sig.
skatteministeriets fortolkning er i modstrid med lovforslagets bemærkninger til § 3 b.
formålet med § 3 b, da bestemmelsen blev indsat i registreringsafgiftsloven, var at sikre, at
leasinggiveren kunne stille et køretøj til rådighed i en begrænset periode. skat skulle i
forbindelse med en ansøgning om forholdsmæssig registreringsafgift sikre, at der forelå en
reel leasingaftale og en tidsbegrænset leasingperiode. det vil stride mod formålet i
registreringsafgiftslovens § 3 b, hvis ændringer som følge af formfejl skulle medføre, at
køretøjet skal afmeldes af køretøjsregisteret. bestemmelsen må derfor ud fra en
formålsfortolkning forstås således, at det er muligt at foretage redaktionelle ændringer, når
grundlaget for vurderingen af størrelsen af registreringsafgiften ikke bliver påvirket.
de ændringer, som er foretaget i leasingaftalen, har hverken betydning for fastsættelsen af
registreringsafgiften eller for vurderingen af, om der forelå en reel leasingaftale, herunder
leasingperiodens længde. der er derfor ikke grundlag for at opkræve fuld registreringsafgift.
det resultat, som registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, fører til, såfremt skatteministeriets
fortolkning af bestemmelsen lægges til grund, vil i øvrigt stride imod eu-rettens forbud mod
restriktioner, der hinder fri udveksling af tjenesteydelser. en opkrævning af
registreringsafgiften i overensstemmelse med loven vil derfor være stridende imod eu-retten.
                                               - 20 -
landsrettens begrundelse og resultat
det følger af registreringsafgiftslovens § 1, at der skal betales fuld afgift af motorkøretøjer,
som skal registreres i køretøjsregistret efter lov om registrering af køretøjer, og afgiften skal
betales i forbindelse med køretøjets første registrering. registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 1,
indeholder en undtagelse til udgangspunktet om fuld afgift, idet told- og skatteforvaltningen
efter ansøgning kan meddele tilladelse til, at der for leasingkøretøjer alene betales en
forholdsmæssig afgift, normalt en væsentlig mindre afgift. efter loven forudsætter en
afgiftsberigtigelse med en forholdsmæssig afgift efter § 3 b, at der foreligger en skriftlig
leasingkontrakt, som skal indeholde en række oplysninger om leasingforholdet, herunder om
leasingbeløbet. efter forarbejderne til bestemmelsen er formålet med kravet om de nærmere
angivne oplysninger om leasingforholdet navnlig, at skat skal kunne bedømme, om der er
tale om en reel leasingaftale, som opfylder betingelserne for, at der alene skal betales en
forholdsmæssig registreringsafgift. endvidere skal oplysningerne give skat mulighed for at
beregne den forholdsmæssige afgift ud fra bl.a. køretøjets beskaffenhed og leasingperiodens
længde.
af registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, 1. pkt., fremgår, at nummerpladerne for et leaset
køretøj skal afleveres, og køretøjet skal afmeldes fra køretøjsregisteret, hvis
leasingkontrakten ændres eller afbrydes, eller det leasede køretøj ændrer afgiftsmæssig
identitet.
ved ændringen af registreringsafgiftsloven i 2012 blev det bl.a. indføjet i § 3 b, stk. 6, at
bestemmelsen også gjaldt situationer, hvor en leasingkontrakt blev ændret. bestemmelsen
angik efter den tidligere affattelse tilfælde, hvor leasingkontrakten blev afbrudt, eller køretøjet
udgik af ordningen. der er efter forarbejderne til den oprindelige affattelse af bestemmelsen i
2002 sammenholdt med forarbejderne til de efterfølgende ændringer af loven i 2008 og 2012
imidlertid ikke holdepunkter for at antage, at der forud for 2012 – uden afgiftsmæssig
virkning – kunne foretages ændringer i en leasingaftale.
                                                - 21 -
med baggrund i et ønske om at lette den administrativt tunge byrde på området blev
registreringsafgiftslovens § 3 b, stk. 6, i 2012 endvidere ændret således, at køretøjet ikke
skulle afmeldes, hvis der var tale om udskiftning af leasingtager eller en overdragelse af
leasingaftalen, jf. bestemmelsens 2. og 3. pkt., men det var en forudsætning i disse tilfælde, at
leasingaftalen i øvrigt forblev uændret.
under hensyn til lovens klare ordlyd og lovens forarbejder er der ikke holdepunkter for at
antage, at der – bortset fra de særlige tilfælde i bestemmelsens 2. og 3. pkt. – er adgang til at
foretage ændringer i leasingkontrakten, uden at det fører til, at nummerpladerne skal
afleveres, og køretøjet skal afmeldes.
a ændrede i leasingkontrakten af 8. juni 2012, efter at skat havde meddelt selskabet
tilladelse til forholdsmæssig registreringsafgift i medfør af registreringsafgiftslovens § 3 b,
stk. 1. ændringerne bestod navnlig i beløbsmæssige forhøjelser af leasingydelsen og
køretøjets pris, der indgik i beregningsgrundlaget for leasingydelsen, samt af køretøjets
restværdi, som efter leasingaftalen var garanteret af leasingtager efter leasingperiodens udløb.
der var ikke tale om ændringer af leasingaftalens vilkår, som på forhånd var nøjagtigt
beskrevet i leasingaftalen, eller rene konsekvensrettelser af f.eks. oplysninger fra
myndighederne, som ikke forelå, da parterne underskrev aftalen.
as tilladelse til forholdsmæssig registreringsafgift bortfaldt på den anførte baggrund med den
følge, at nummerpladerne skulle have været afleveret og køretøjet afmeldt. da køretøjet
ubestridt blev taget i brug på færdselslovens område den 1. juli 2012, er a herefter forpligtet
til at betale fuld registreringsafgift af køretøjet med et beløb som anført i skatteministeriets
påstand. det kan ikke føre til et andet resultat, at ændringerne i leasingkontrakten angik
forhold, der ikke havde afgiftsmæssig betydning.
efter det anførte, og da der ikke er grundlag for at statuere, at opkrævning af
registreringsafgiften i overensstemmelse med loven er i strid med eu-retten, tager landsretten
skatteministeriets påstand til følge.
sagen er af skatteministeriet anset for principiel, da den angår spørgsmål om afgrænsning af
anvendelsesområdet for en lovbestemmelse, der efter det oplyste kan have betydelige
                                             - 22 -
genoptagelseskonsekvenser for skat. under disse omstændigheder finder landsretten efter
en samlet vurdering, at der foreligger sådanne særlige grunde, at ingen af parterne skal betale
sagsomkostninger til den anden part eller til statskassen, jf. retsplejelovens § 312, stk. 3.
                                  t h i k e n d e s f o r r e t:
a aps skal til skatteministeriet betale registreringsafgift med yderligere 395.790 kr. af
køretøjet bmw 650 med stelnummer wba ek1 105 0cn 701 72 med tillæg af renter i
henhold til opkrævningslovens § 7 fra den 1. juli 2012, dog med fradrag for og under
forrentningsmæssige hensyn til de foretagne indbetalinger af registreringsafgift vedrørende
køretøjet efter skats afgørelse af 23. juli 2013, henholdsvis 30.192 kr. den 1. juli 2014,
32.800 kr. den 1. juli 2014 og 224.345 kr. den 15. juni 2015.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part eller til statskassen.
det idømte skal betales inden 14 dage.


text:
                             højesterets dom
                         afsagt tirsdag den 24. oktober 2017
sag 183/2017
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat henrik thorstholm, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i herning den 2. maj 2017 og af vestre landsrets
7. afdeling den 14. juni 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, vibeke rønne, oliver
talevski, kurt rasmussen og lars apostoli.
påstande
dommen er anket af anklagemyndigheden med påstand om skærpelse.
t har påstået stadfæstelse.
anbringender
anklagemyndigheden har anført navnlig, at det fremgår af forarbejderne til lov nr. 152 af 18.
februar 2015 om ændring af straffelovens regler om samfundstjeneste, at straffen for grov
vold fortsat som udgangspunkt er ubetinget fængsel. der skal således foreligge særlige om-
stændigheder, hvis straffen undtagelsesvis skal gøres betinget med vilkår om samfundstjene-
ste, jf. højesterets domme ufr 2017.2170 og ufr 2011.1322.
i den konkrete sag foreligger ikke sådanne særlige omstændigheder, som efter en individuel
vurdering kan begrunde, at straffen undtagelsesvis gøres betinget med vilkår om samfunds-
                                                - 2 -
tjeneste. ved vurderingen af grovheden og karakteren af den udøvede vold har det særlig
vægt, at tiltalte slog forurettede flere gange i hovedet med et ca. 900 gram tungt stykke metal
med skarpe kanter. det var en uproportional reaktion på forurettedes provokationer. under
disse omstændigheder kan det ikke føre til et andet resultat, at skaderne på forurettede var
forholdsvis begrænsede, at tiltalte kun var 18 år på gerningstidspunktet, at han er ustraffet, og
at han har gode personlige forhold.
den udmålte straf på 60 dages fængsel bør endvidere skærpes under hensyn til karakteren og
grovheden af volden og omstændighederne i øvrigt.
t har anført navnlig, at der i denne sag er grundlag for undtagelsesvis at gøre straffen for grov
vold betinget med vilkår om samfundstjeneste.
volden har karakter af en uoverlagt affekthandling i en presset situation, idet han var bagud
med sin opgave i fysiktimen og blev generet af forurettede, der kastede med sølvpapirskugler
efter ham og en sidekammerat. forurettede, der også tidligere havde drillet ham, havde nægtet
at følge hans gentagne anmodninger om at ophøre med drillerierne og havde i stedet provoke-
ret yderligere ved at sige, at han ”bare kunne komme”. voldshandlingen blev således udløst af
helt ekstraordinære omstændigheder og skal bedømmes i sammenhæng med hans unge alder
og usædvanligt gode personlige forhold.
domsmænd har deltaget i byrettens og landsrettens behandling af sagen, og i begge instanser
var resultatet en betinget dom. der er ikke tilstrækkeligt grundlag for at ændre den konkrete
vurdering, som dommen er udtryk for, hverken for så vidt angår strafudmålingen eller
spørgsmålet om betinget dom.
supplerende sagsfremstilling
t har for byretten forklaret, at han ikke kender a på anden måde, end at de har gået på
grundforløb sammen på skjern tekniske skole. de gik på hver sin linje, men havde nogle
fælles timer, blandt andet i fysik. den 17. maj 2016 havde de fysiktime. han var bagud med
sine opgaver. pludselig blev hans sidekammerat, b, næsten ramt af en stor sølvpapirskugle.
den røg lige forbi bs hoved. det var nogle klassekammerater, der havde kastet dem.
klassekammeraterne sad bagved til højre for b og ham. det var a og et par stykker til. de
                                                 - 3 -
grinede. han vendte sig om igen for at koncentrere sig videre om sin opgave. så kom der to
kugler mere. han så ikke, hvem der kastede dem, men han var ikke i tvivl om, at det var fra a
og de to andre. da han vendte sig i retning mod dem igen, så han, at a sad med en kugle i
hånden. han bad dem om at holde op med at kaste. a reagerede ikke. kort efter kom der en
kugle mere, der røg hen over hans tastatur. han sagde til a, at han skulle holde op, ellers ville
han få a til at stoppe. der havde gennem en periode været en dårlig stemning mellem ham og
b på den ene side og a på den anden. a svarede: ”jamen så kom da”. derefter gik klappen
ned for ham. han blev simpelthen så rasende. han greb ud efter det første det bedste, han
kunne finde. han fik fat i et stykke metal, som de brugte til at måle op som led i
undervisningen. det tog han i sin højre hånd. så gik han hen til a. med sin højre hånd slog
han ned i retning mod as skulder. han slog vist et par slag, så standsede han af sig selv. kort
efter blev han skubbet væk af as kammerat. han slog hårdt. hans ene ringfinger var i klemme
mellem metalstykket og a, og den kom til at bløde. de skader, som ses på billederne af a, og
som er beskrevet i politiattesten, er nogle, som han har forårsaget. der kom en lærer, c, til. c
fik ham trukket væk fra a.
han havde tidligere haft kontroverser med a. det havde hans sidekammerat, b, også. han
følte sig rimelig stresset, fordi han var bagud med at aflevere en rapport. c var til stede, da det
skete.
a har for byretten forklaret, at han går på skjern tekniske skole. det gjorde han også sidste
forår. han gik i klasse med tiltalte, men de kendte ikke hinanden særlig godt. de havde dog
drillet hinanden lidt. det var nok mest ham, der var efter tiltalte. det var ikke ham, der havde
kastet nogen af sølvpapirskuglerne, men nogle af klassekammeraterne, der sad ved siden af
ham. der havde tidligere været kontroverser mellem tiltalte og ham. da han af tiltalte fik at
vide, at han skulle holde op, ellers ville tiltalte få ham til at holde op, svarede han, at tiltalte
bare kunne komme. det fik tiltalte til at rejse sig, tage metalstykket, som de brugte som led i
undervisningen, i den ene hånd og gå hen til ham. uden at sige noget begyndte tiltalte at slå
ham med metalstykket. det første slag ramte ham i baghovedet. det næste ramte foran. det
sidste ramte på armen. han tog fra skolen direkte til lægehuset i tarm. der fik han konstateret
de skader, der er beskrevet under de objektive fund i politiattesten. den fortil blev limet, mens
den i baghovedet blev syet. han har haft hovedpine flere gange siden episoden, men han ved
ikke, om det skyldes efterveer af slagene.
                                                - 4 -
af en personundersøgelse af 29. september 2017 indhentet til brug for sagens behandling i
højesteret fremgår bl.a.:
              ”resumé:
              personundersøgelsen … omhandler den 19 årige t …
              …
              fortsat i dag har t et godt forhold til hele sin familie.
              i 2016 gik han på teknisk skole i et forløb som industritekniker. han har i febru-
              ar 2017 fået en læreplads i faget, hvor han skal være endnu i 3 år, inden han har
              fuldført sin uddannelse.
              han betegner sin arbejdsplads som rigtig god, hvorfor han trives med sit arbej-
              de.
              t er fortsat ugift, han har ingen børn, og han har intet fast kæresteforhold.
              hver 14. dag får t i løb udbetalt 4.000 kr., han har ingen formue.
              månedlig har han faste udgifter på cirka 2.000 kr., han har ingen gæld.
              t’s fritidsinteresser er også i dag videospil, som både han selv og kammeraterne
              hygger sig med.
              de kammerater han omgås er alderssvarende fornuftige unge mennesker, der al-
              le er i arbejde eller er under uddannelse.
              både fysisk og psykisk er t rask. han får ikke ordineret medicin af nogen art.
              t opfatter selv, han har et stille og roligt temperament.
              på intet tidspunkt har t haft problemer i forhold til alkohol, og han har aldrig
              eksperimenteret med euforiserende stoffer.
              det er t’s fremtidsplan at gennemføre sin uddannelse som industritekniker og
              efterfølgende at arbejde inden for faget.
              på sigt kunne han tænke sig at videreuddanne sig som ingeniør.
              såfremt t skulle blive idømt samfundstjeneste, vil han være positiv indstillet
              over for en sådan ordning. han har ikke noget imod at komme under tilsyn af
              kriminalforsorgen.
              t er en veltalende person, der synes lidt genert. han besvarede åben og villig de
              stillede spørgsmål.
              ud fra det foreliggende synes han at være en velfungerende, stabil person med
              et positivt livssyn.
              …
              kriminalforsorgens konklusion og begrundelse
                                                - 5 -
               kriminalforsorgens konklusion:
               det er kriminalforsorgens vurdering, at t er egnet til at modtage en hel eller
               delvis betinget dom med vilkår om samfundstjeneste, hvortil det skal anbefales,
               at der fastsættes vilkår om tilsyn af kriminalforsorgen i prøvetiden.
               kriminalforsorgen har ved vurderingen lagt vægt på ts gode og velordnede
               personlige og sociale forhold, herunder at han er igang med en fag uddannelse.
               endvidere har kriminalforsorgen lagt vægt på, at t er motiveret for at
               samarbejde med kriminalforsorgen og indstillet på at gennemføre
               samfundstjeneste såvel som tilsyn.”
højesterets begrundelse og resultat
t er dømt for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, ved i et skolelokale at have slået en
anden elev, a, to gange i hovedet med et ca. 900 gram tungt stykke metal, ligesom han ramte
a på armen, da denne værgede for sig. slagene i hovedet medførte bl.a. en mindre
syningskrævende skade. t, som på gerningstidspunktet var 18 år, begik volden, efter at a –
som også tidligere havde udsat ham for drillerier – flere gange havde forstyrret ham i arbejdet
med at løse en opgave. a havde undladt at følge ts gentagne opfordringer om at ophøre med
drillerierne og havde i stedet sagt, at han ”bare kunne komme”, hvorefter t i ophidset tilstand
havde grebet ud efter det nævnte metalstykke og overfaldet a.
for højesteret angår sagen alene strafudmålingen.
højesteret finder, at der under de anførte omstændigheder ikke er tilstrækkeligt grundlag for
at forhøje den udmålte straf på 60 dages fængsel.
spørgsmålet er herefter, om fængselsstraffen skal være ubetinget eller gøres betinget med
vilkår om samfundstjeneste.
som anført i højesterets dom af 25. april 2017 (ufr 2017.2170) er det i forarbejderne til lov
nr. 152 af 18. februar 2015 om ændring af reglerne om samfundstjeneste mv. forudsat, at ud-
gangspunktet ved grov vold, jf. straffelovens § 245, fortsat er ubetinget fængselsstraf, og at
betinget dom med vilkår om samfundstjeneste kun vil kunne anvendes, hvis særlige grunde
taler for det. denne mulighed forelå også før ændringen af reglerne om samfundstjeneste, jf.
f.eks. højesterets dom af 8. februar 2011 (ufr 2011.1322).
                                                - 6 -
det beror på en konkret vurdering af omstændighederne i den enkelte sag, om der foreligger
sådanne særlige grunde, at straffen for grov vold omfattet af straffelovens § 245 undtagelses-
vis skal gøres betinget med vilkår om samfundstjeneste. det er derfor ikke muligt udtømmen-
de at angive området for samfundstjeneste ved overtrædelse af straffelovens § 245. der er dog
navnlig grund til at overveje spørgsmålet i tilfælde, hvor der fastsættes en kortere fængsels-
straf, hvor den tiltalte er ung og ustraffet og har gode personlige forhold, hvor volden er ud-
øvet som en spontan reaktion på en forudgående uoverensstemmelse med forurettede, og hvor
volden kun har medført begrænset skade på forurettede.
i det foreliggende tilfælde blev volden udløst af et spontant vredesudbrud i en presset situa-
tion efter forurettedes gentagne drillerier og provokationer, og skaderne på forurettede var
begrænsede. herefter og under hensyn til, at t kun var 18 år på gerningstidspunktet, at han er
ustraffet og har gode personlige forhold, tiltræder højesteret efter en samlet vurdering, at der
er tilstrækkeligt grundlag for undtagelsesvis at gøre straffen betinget med vilkår om
samfundstjeneste.
 højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                        højesterets dom
                        afsagt tirsdag den 30. april 2019
sag bs‐35199/2018‐hjr
(1. afdeling)
a
(advokat mikkel holm nielsen, beskikket)
mod
ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg
(advokat karsten hagel‐sørensen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i sønderborg den 2. oktober 2017 og
af vestre landsrets 11. afdeling den 6. april 2018.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, marianne
højgaard pedersen, poul dahl jensen, michael rekling og lars apostoli.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om stadfæstelse af byrettens dom, således
at indstævnte, ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg, skal anerkende, at han
siden den 28. september 2012 har været ophørt mere end midlertidigt med drift
af selvstændig virksomhed som hovedbeskæftigelse med z a/s.
ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg har nedlagt påstand om stadfæstelse af
landsrettens dom.
anbringender
a har anført navnlig, at han siden den 28. september 2012, hvor han afgav
erklæring til ase om ophør med selvstændig virksomhed, har været berettiget
til at modtage arbejdsløshedsdagpenge. fra dette tidspunkt var han således
                                            2
endeligt ophørt med driften af sin selvstændige virksomhed, jf. den
dagældende bestemmelse i arbejdsløshedsforsikringslovens § 57, stk. 3, jf. den
dagældende ophørsbekendtgørelse (bekendtgørelse nr. 678 af 22. juni 2011) § 7,
stk. 1.
han og hans bror havde i mange år arbejdet i virksomheden z a/s, som de
ejede via deres holdingselskaber v aps og x aps. driften af denne virksomhed
var indstillet allerede i 2010, og driftsselskabet z blev opløst i 2011. personalet i
bogbindervirksomheden blev afskediget og driftsmateriellet blev solgt i 2010,
hvor ejendommen, som havde været anvendt i denne virksomhed, også blev sat
til salg. ejendommen tilhørte interessentskabet y i/s, som de to
holdingselskaber var ejer af. ejendommen har aldrig været anvendt til andet
end bogbindervirksomheden, og den har stået tom efter virksomhedsophøret.
der har således ikke været lejeindtægter siden dette tidspunkt.
den 28. september 2012 ophørte interessentskabet med at drive erhvervsvirk‐
somhed, og det blev afmeldt fra moms og skat pr. 30. september 2012. der har
herefter ikke været andre aktiviteter i interessentskabet end forsøget på at sælge
den tomme ejendom. arbejdet med salgsbestræbelserne og administrationen af
ejendommen blev ikke foretaget af brødrene selv, men derimod af ejendoms‐
mægleren og advokaten. holdingselskaberne trådte i solvent likvidation den
30. september 2012, men da det ikke lykkedes at få ejendommen solgt, gik sel‐
skaberne konkurs i 2014, og ejendommen endte med at blive solgt på tvangs‐
auktion i 2015.
selv om erhvervsvirksomheden var endeligt ophørt den 28. september 2012, har
ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg givet afslag på anmodningen om dag‐
penge alene med den begrundelse, at det på dette tidspunkt endnu ikke var
lykkedes brødrene at få solgt den ejendom, som havde været anvendt af bog‐
bindervirksomheden. afgørelsen er derfor udtryk for skøn under regel, og den
er i strid med højesterets dom ufr 2017.1308. også landsrettens dom er i strid
med højesteretsdommen, bl.a. fordi der efter højesterets dom og praksis i øvrigt
ikke er grundlag for den tilbageholdenhed ved domstolsprøvelsen, som
landsrettens dom er udtryk for.
ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg har anført navnlig, at sagen angår prø‐
velse af ankestyrelsens beskæftigelsesudvalgs afgørelse af 10. januar 2014, og at
landsretten med rette har udvist tilbageholdenhed ved domstolsprøvelsen. til‐
sidesættelse af ankestyrelsens afgørelse bør kun komme på tale, hvis det godt‐
gøres, at den lider af retlige mangler eller en forkert eller utilstrækkelig bedøm‐
melse af faktum. derimod er det ikke tilstrækkeligt til tilsidesættelse af afgørel‐
sen, hvis retten eventuelt måtte være uenig i det af ankestyrelsen udøvede sag‐
lige skøn.
                                             3
tilbageholdenhed ved domstolsprøvelsen er en naturlig konsekvens af sam‐
mensætningen af klageorganet, der har indgående kendskab til forholdene på
arbejdsmarkedet, og som administrerer et regelsæt, som er udarbejdet under
inddragelse af arbejdsmarkedets parter og særligt sagkyndige i beskæftigelses‐
rådet. retspraksis er også i overensstemmelse hermed.
a har ikke løftet bevisbyrden for endeligt ophør af sin erhvervsvirksomhed pr.
28. september 2012. ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg har inddraget alle de
oplysninger i grundlaget for sin afgørelse, som a har henvist til, herunder også
oplysningerne om opsigelse af medarbejdere, salg af maskiner, likvidation af
selskaber og om udbud til salg af den faste ejendom. som udgangspunkt er det
en betingelse for endeligt virksomhedsophør, at det dokumenteres, at
virksomhedens lokaler er solgt eller udlejet. dette fremgår bl.a. af
ankestyrelsens praksis, og der er ikke grundlag for at tilsidesætte denne
praksis – heller ikke efter højesterets dom ufr 2017.1308. i modsætning til
situationen i sagen, der blev afgjort ved denne dom, blev virksomheden i den
foreliggende sag ikke drevet fra lokaler i tilknytning til brødrenes privatboliger.
der er ikke grundlag for indsigelsen om, at ejendommen ikke kunne sælges.
det er alene et spørgsmål om rette pris. først efter salget af ejendommen op‐
hørte muligheden for erhvervsmæssig virksomhed, herunder drift af erhvervs‐
mæssig udlejningsvirksomhed. derfor var a ikke endeligt ophørt med
selvstændig virksomhed den 28. september 2012.
retsgrundlag
de dagældende bestemmelser i § 57, stk. 1, 1. pkt., og stk. 3, i arbejdsløshedsfor‐
sikringsloven (lovbekendtgørelse nr. 1101 af 12. september 2013) var sålydende:
       ”§ 57. dagpenge kan kun udbetales til et medlem, som er ledigt, jf. dog
       kapitel 11 b.
       …
       stk. 3. en selvstændig erhvervsdrivende anses for ledig, når hans
       personlige arbejde i virksomheden er ophørt mere end midlertidigt.
       nærmere regler om, hvornår en selvstændig erhvervsdrivendes
       personlige arbejde i virksomheden anses for ophørt mere end midlertidigt,
       fastsættes af beskæftigelsesministeren efter forhandling med
       beskæftigelsesrådet.”
§ 57, stk. 3, 1. pkt., blev indsat ved lov nr. 311 af 10. juni 1976. i bemærkningerne
til lovforslaget hedder det bl.a. (folketingstidende 1975‐76, tillæg a, sp. 4040‐
41):
       ”ved den foreslåede affattelse præciseres det imidlertid, at det ikke alene
       er en nødvendig, men også tilstrækkelig betingelse for, at en selvstændig
                                              4
       kan betragtes som ledig, at hans personlige arbejde i virksomheden er
       ophørt. det kan således ikke uden videre kræves, at virksomheden som
       sådan er ophørt, idet personlig udtræden kan tænkes, selv om
       virksomheden videreføres, f.eks. af et konkursbo.
       herudover foreslås det udtrykkeligt tilkendegivet, at ophøret af den
       pågældendes beskæftigelse i virksomheden skal være af mere end
       midlertidig karakter. arbejdsophørt som følge af sæsonmæssig eller
       anden midlertidig lukning af virksomheden – f.eks. sæsonmæssig lukning
       af sommeretablissementer – medfører ikke, at den erhvervsdrivende kan
       betragtes som ledig. denne begrænsning må anses for nødvendig for at
       hindre, at dagpengene kommer til at virke som støtte til virksomheden.
       …
       medens der ikke er nogen begrebsmæssig forskel mellem selvstændiges
       og lønmodtageres ledighed, vil der i praksis ofte være specielle
       vanskeligheder ved at konstatere, hvornår ledigheden er indtrådt for en
       selvstændig.
       udgangspunktet er i begge tilfælde medlemmets ”ledighedserklæring”,
       der forudsættes afgivet på tro og love. en lønmodtagers egne oplysninger
       om ledigheden vil sædvanligvis kunne kontrolleres gennem oplysninger
       fra arbejdsgiveren. med hensyn til de selvstændige må udgangspunktet
       være den pågældendes egen skriftlige redegørelse for omstændighederne
       ved ophøret af virksomheden. der vil imidlertid ofte foreligge
       oplysninger, der lader sig konstatere objektivt, f.eks. afhændelse af
       virksomheden eller af bygninger, maskiner, varelager m.v. eller afmelding
       af momsregistret o.lign.”
§ 57, stk. 3, 2. pkt., blev indsat i arbejdsløshedsforsikringsloven ved lov nr. 197
af 9. april 1986. i bemærkningerne til lovforslaget hedder det bl.a. (folketingsti‐
dende 1985‐86, tillæg a, lovforslag nr. l 172, sp. 4277‐4278):
       ”direktoratet for arbejdsløshedsforsikring er i gang med en sanering af
       blandt andet reglerne for medlemmer, der er selvstændige
       erhvervsdrivende. i den forbindelse foreslås det, at direktøren for
       arbejdsløshedsforsikring får bemyndigelse til efter forhandling med
       landsarbejdsnævnet at fastsætte nærmere regler for, hvornår et medlem,
       der er selvstændig erhvervsdrivende, kan anses for ledig.
       …
       efter § 57, stk. 3, anses en selvstændig erhvervsdrivende for ledig, når
       pågældendes personlige arbejde i virksomheden er ophørt mere end
       midlertidigt. de nærmere regler herom fremgår af en række cirkulærer og
                                            5
       af vejledningen til en bekendtgørelse om bibeskæftigelse ved selvstændig
       virksomhed.
       forslaget medfører, at de nærmere regler om ophør af selvstændig
       virksomhed fremover vil kunne samles i én bekendtgørelse.”
de nærmere regler om mere end midlertidigt ophør af personligt arbejde i selv‐
stændig erhvervsvirksomhed fremgik af den dagældende bekendtgørelse nr.
678 af 22. juni 2011 om ophør med drift af selvstændig virksomhed (ophørsbe‐
kendtgørelsen). denne bekendtgørelse havde afløst den tidligere gældende op‐
hørsbekendtgørelse fra 2002 (bekendtgørelse nr. 850 af 16. oktober 2002). § 7 i
ophørsbekendtgørelsen fra 2011 svarede til § 3 i ophørsbekendtgørelsen fra
2002. i ophørsbekendtgørelsen fra 2011 hedder det bl.a.:
       ”kapitel 3
       mere end midlertidigt ophør med selvstændig virksomhed som hovedbeskæftigelse
       overdragelse eller lukning
       § 7. et medlem anses for ophørt mere end midlertidigt, når medlemmet
       dokumenterer, at virksomheden endeligt er overdraget eller lukket.
       stk. 2. et medlem kan anses for ophørt fra et tidligere tidspunkt end den
       endelige overdragelse eller lukning, hvis medlemmet dokumenterer at
       være afskåret fra fortsat at drive virksomheden.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om as personlige arbejde i den selvstændige erhvervsvirksomhed
var ophørt mere end midlertidigt den 28. september 2012 med den virkning, at
han var ledig i arbejdsløshedsforsikringslovens forstand fra dette tidspunkt.
efter arbejdsløshedsforsikringslovens § 57, stk. 1, kan dagpenge kun udbetales
til et medlem, som er ledigt. det fremgår af den dagældende bestemmelse i §
57, stk. 3, at en selvstændig erhvervsdrivende anses for ledig, når hans person‐
lige arbejde i virksomheden er ophørt mere end midlertidigt. nærmere regler
herom var fastsat i den dagældende bekendtgørelse nr. 678 af 22. juni 2011 om
ophør med drift af selvstændig virksomhed (ophørsbekendtgørelsen). det frem‐
går af bekendtgørelsens § 7, stk. 1, at den selvstændige anses for ophørt mere
end midlertidigt, når den pågældende dokumenterer, at virksomheden er ende‐
ligt overdraget eller lukket. efter § 7, stk. 2, kan den pågældende anses for op‐
hørt fra et tidligere tidspunkt end den endelige overdragelse eller lukning af
virksomheden, hvis vedkommende dokumenterer at være afskåret fra fortsat at
drive virksomheden.
                                               6
som fastslået ved højesterets dom af 27. januar 2017 (ufr 2017.1308) følger det
af ordlyden og sammenhængen mellem bestemmelserne i ophørsbekendtgørel‐
sens § 7, stk. 1 og stk. 2 (§ 3, stk. 1 og stk. 2, i den dagældende ophørsbekendt‐
gørelse), at det ikke er en betingelse for, at en selvstændig virksomhed kan an‐
ses for endeligt lukket, at den pågældende dokumenterer at være afskåret fra
fortsat at drive selvstændig virksomhed. endvidere fremgår det af dommen, at
der ikke kan opstilles faste generelle dokumentationskrav til, hvornår vedkom‐
mende kan anses for ophørt mere end midlertidigt med det personlige arbejde i
virksomheden. afgørelsen beror på en konkret vurdering af sagens omstændig‐
heder.
efter det anførte kan det således ikke gøres til en generel betingelse for at anse
det for dokumenteret, at en selvstændig erhvervsdrivendes personlige arbejde i
virksomheden er endeligt ophørt, at den faste ejendom, hvorfra udøvelsen af
virksomheden har fundet sted, er solgt eller udlejet. der skal som nævnt foreta‐
ges en konkret vurdering af sagens omstændigheder, og resultatet beror på en
bevisbedømmelse i forhold til lovens kriterier. denne bedømmelse er undergi‐
vet sædvanlig domstolsprøvelse.
af de grunde, der er anført af landsrettens mindretal, finder højesteret, at a har
dokumenteret, at hans personlige arbejde i virksomheden var ophørt mere end
midlertidigt den 28. september 2012.
højesteret stadfæster herefter byrettens dom.
efter sagens udfald skal ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg betale i alt 96.000
kr. i sagsomkostninger for landsret og højesteret til statskassen, heraf 90.000 kr.
til dækning af udgifter til advokat og 6.000 kr. til dækning af den retsafgift, som
skulle have været betalt af a, hvis han ikke havde haft fri proces.
                            thi kendes for ret:
byrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal ankestyrelsens beskæftigel‐
sesudvalg betale 96.000 kr. til statskassen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne høje‐
steretsdoms afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.