text:
bej
                                          udskrift
                                                af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                              dom
afsagt den 17. marts 2010 af sø- og handelsretten sammensat af retsformanden, vicepræsident mi-
chael b. elmer, og de sagkyndige medlemmer, direktør henrik dam og generelsekretær anders mad-
sen
h 85 06, h 12 07 og h 73 07          bridema a/s under konkurs
                                     (advokat thomas impgaard sørensen)
                                     mod
                                     codan forsikring a/s
                                     (advokat jakob rosing)
                                     dhl express (denmark) a/s
                                     dhl express (italy) s.r.l.
                                     (advokat philip graff)
indledning
sagen drejer sig om, hvorvidt bridema a/s, der senere er gået konkurs (i det følgende: bri-
dema), kan få erstattet bortkommet gods af codan forsikring a/s (i det følgende: codan),
hvor bridema havde tegnet transportforsikring, af dhl express (denmark) a/s (i det føl-
gende: dhl), med hvem bridema havde indgået aftale om transport og lagerydelser, og af
dhl express (italy) s.r.l. (i det følgende: dhl italy), som dhl benyttede i forbindelse med
sin opfyldelse af transportaftalen.
                                                -2-
påstande
bridema har påstået codan, dhl og dhl italy dømt til solidarisk, subsidiært alternativt, at
betale i h 85/06: 126.446,48 € med nærmere angiven rente og i h 12/07: 306.835,10 € med rente
fra den 5. februar 2007. i h-73-07 påstås dhl og dhl italy endvidere dømt til solidarisk,
subsidiært alternativt, at betale 287.948,22 usd med nærmere angiven rente.
      codan har over for bridema nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært om fradrag af
en selvrisiko på 25.000 kr. pr. skadesbegivenhed, og over for dhl og dhl italy om, at disse
solidarisk, subsidiært alternativt, skal friholde codan for ethvert beløb, inklusive renter og
omkostninger, som codan måtte blive dømt til at betale.
      dhl og dhl italy har påstået frifindelse, subsidiært mod betaling af mindre beløb.
samarbejdsaftalen
bridema og dhl indgik den 2. september 2005 samarbejdsaftale om transport. den 4. okto-
ber 2005 fremsendte dhl et tillæg til samarbejdsaftalen med tillægspriser. nederst på brevet
stod med lille skrift en henvisning til nordisk speditørforbunds almindelige betingelser
(nsab).
      bridema og dhl havde endvidere en aftale om, at bridema hos dhl oplagrede "hold
and release" lagervarer med henblik på fra lageret at levere computerkomponenter til bride-
mas kunder i udlandet gennem dhl’s søsterselskaber, herunder dhl italy. parterne aftalte
på et ikke nærmere opgivet tidspunkt en særlig udleveringsprocedure, hvorefter varerne
først måtte udleveres til kunderne efter bridemas fremsendelse af en såkaldt prealert med
pinkode og efterfølgende en frigivelsesinstruks og mod kundens forevisning af legitimation.
transportforsikringen
bridema havde tegnet transportforsikring hos codan. efter policen finder dansk søforsik-
ringskonventions bestemmelser anvendelse ved fortolkning af alle forhold i policen, med-
mindre andet særligt er aftalt. det er efter policen en betingelse for dækning, at forsikringsta-
geren ifølge købs- eller salgsaftalen har forsikringsrådigheden over varen, ligesom transpor-
                                                    -3-
ten skal foregå under udstedt transportdokument. der gælder en selvrisiko på 25.000 kr. pr.
skadesbegivenhed. i skadestilfælde skal den sikrede straks rette henvendelse om besigtigelse
til codan, når en skade i udlandet skønnes at overstige 5.000 kr. er der mulighed for at gøre
regres mod tredjemand, påhviler det den forsikrede omgående at sikre dette.
      som bilag til policen er vedlagt institute cargo clauses (a), hvoraf bl.a. fremgår:
         ” 8.1        this insurance attaches from the time the goods leave the warehouse or place of
                      storage at the place named herein for the commencement of the transit, contin-
                      ues during the ordinary course of transit and terminates either
             8.1.1    on delivery to the consignees' or other final warehouse or place of storage at the
                      destination named therein,
             8.1.2    on delivery to any other warehouse or place of storage, whether prior to or at
                      the destination named herein, which the assured elect to use either
             8.1.2.1  for storage other than in the ordinary course of transit or
             8.1.2.2  for allocation or distribution”
efter punkt 11.1 skal den forsikrede for at få udbetalt forsikringssummen have “an insurable
interest in the subject-matter insured at the time of the loss”, og ifølge punkt 16 har den for-
sikrede pligt til at forsøge at minimere tab og herunder sikre, at krav mod transportører og
andre tredjemænd bevares.
sagsforløbet i h 85 06 (murstenssagen)
bridema sendte den 26. oktober 2005 med dhl to forsendelser med computerkomponenter til
henlæggelse på dhl italy's lager i napoli. hver forsendelse indeholdt to kartoner à 630
komponenter.
      af bridemas fakturaer af 26. oktober 2005 fremgår, at afsendelsen skete "ex works bride-
ma (dk)", og at betalingsbetingelserne var ”bonifico dopo ispezione" (direkte oversat: ”god-
skrivning/kreditering efter inspektion”). forsendelserne vejede ifølge fakturaerne og mærke-
sedlerne hver 19,2 kg, og værdien af hver af forsendelserne udgjorde 90.718,50 €.
      de to forsendelser blev modtaget på dhl italy’s lager i napoli den 27. oktober 2005,
hvor lageret kvitterede for modtagelsen ”in buone condizioni” (”i god stand”).
      efter bridemas anvisning udleverede dhl italy til bridemas kunde, contact technolo-
gie, den ene forsendelse, som blev åbnet på lageret. ved udpakningen af forsendelsen blev
det konstateret, at der manglede et antal computerkomponenter. dhl italy kontrolvejede
herefter forsendelsen, som viste sig alene at veje 12,7 kg. den anden forsendelse, som ikke blev
                                                 -4-
åbnet på lageret, blev vejet til 8,5 kg.
       som følge af mankoen afviste contact technologie forsendelserne, som begge blev re-
turneret til dhl i danmark.
       bridema og dhl aftalte herefter at besigtige forsendelserne i fællesskab, herunder at
åbne den anden forsendelse. under et møde den 21. november 2005 blev der taget fotografier
af forsendelserne, som har været forevist for retten. det blev på mødet konstateret, at den
forsendelse, som ikke var blevet åbnet i italien, indeholdt mursten i stedet for computer-
komponenter.
       den 22. november 2005 anmeldte bridema et krav på 147.735 usd over for dhl for de
manglende computerkomponenter i forsendelserne.
       dhl bekræftede i brev 31. november 2005, at dele af forsendelserne var gået tabt under
transporten. dhl tilbød at betale erstatning til fuld og endelig afgørelse i form af en kredit-
nota på i alt 4.183,08 kr., idet dhl anførte, at ansvaret efter luftfartsloven var begrænset til 17
sdr pr. kg. kim jensen fra bridema accepterede tilbuddet ved sin underskrift på dette brev,
og dhl krediterede herefter bridema 4.183,08 kr.
       bridema krediterede den 9. december 2005 contact tecnologie for værdien af forsendel-
serne, i alt 181.437 €, og anmeldte den 12. december 2005 sit tab, fratrukket erstatningen fra
dhl, til codan.
sagsforløbet i h 12 07 (bedragerisagen)
i februar 2005 solgte bridema 2.205 intel pentium computerprocessorer til eletronic system
s.r.l. milano for 315.934,10 €. ifølge ordrebekræftelserne og fakturaerne af 6. og 7. februar 2005
skete forsendelsen "ex works bridema (dk)", og betalingsbetingelserne var "bonifico dopo
ispezione". modtageren hos eletronic system s.r.l. var anført som "edmondo colognese".
kunden forudbetalte 9.000 €.
       forsendelserne blev den 6. og 7. februar 2006 afsendt til dhl freight i torino, der skulle
udlevere forsendelserne til kunden. af bridemas prealerts af samme datoer fremgik en fem-
cifret kode efterfulgt af: "do not release before final release letter".
       efter afsendelsen modtog dhl italy en telefonisk henvendelse fra en ikke identificeret
person, der kaldte sig "edmondo". personen omdirigerede forsendelserne, således at dhl
                                                    -5-
italy i stedet leverede forsendelserne til dhl i bergamo.
         dhl italy udleverede den 7. februar og den 9. februar 2006 forsendelserne til en uiden-
tificeret person, der kvitterede for udleveringerne under navnet "moratti", uden iagttagelse
af "hold and release"-proceduren, idet personen alene oplyste forsendelsernes fragtbrevs-
numre.
         på vegne eletronic system s.r.l. krævede advokat maddaloni i brev af 13. marts 2006 til
bridema tilbagebetaling af de forudbetalte 9.000 €, hvilket bridema dog ikke efterkom.
         bridema udstedte den 3. januar 2007 2 stk. proforma kreditnotaer på henholdsvis
131.789,50 € og 175.045,60 € til eletronic system s.r.l.
sagsforløbet i h 73 07 (forvekslingssagen)
ved faktura af 31. oktober 2006 solgte bridema computerkomponenter for 287.987,22 usd til it
server s.r.l. i torino i italien. ifølge fakturaen skete forsendelsen "ex works bridema (dk)", og
betalingsbetingelserne var "bonifico dopo ispezione". af fakturaen og udstedte air waybills
fremgår, at komponenterne skulle sendes med dhl til united parcel service (ups hold for
pick up, attenzione: raffaele) på en adresse i parma, italien, hvor den skulle udleveres til
en navngiven medarbejder hos it server s.r.l.
         ved e-mail af 7. november 2006 omdirigerede kim jensen fra bridema forsendelsen, såle-
des at den i stedet skulle afleveres til transportlagret dhl servicepoint it-000339, cotra service
s.r.l. - lp00, via micheli 16, 43056 san polo di torrile, italien.
         efter forsendelsens ankomst udleverede dhl servicepoint fejlagtigt forsendelsen til en
kunde, som tidligere havde modtaget en forsendelse, og fra hvem man ikke har kunnet få for-
sendelsen tilbageleveret.
         bridema gjorde ved brev af 17. november 2006 et krav på 286.978,75 usd gældende
over for dhl.
         bridema har den 27. juni 2008 opnået udeblivelsesdom over cotra service – società
cooperativa, som tidligere har været sagsøgt i sagen. cotra service – società cooperativa
blev dømt til at betale 287.948,22 usd med procesrente fra 18. oktober 2007 samt sagens om-
kostninger med i alt 42.462,72 kr.
                                                -6-
forklaringer
kim jensen har forklaret, at han var logistikchef hos bridema. efter mødet i forbindelse med
murstenssagen lavede han et internt referat for at ridse op, hvad der var sket. forsendelserne
var hentet hjem fra italien, og de var taget ud til dhl for at inspicere forsendelserne, hvis
vægt havde ændret sig. alle kasser kontrolvejes, inden de kommer om bord på et fly. den ene
forsendelse havde været åbnet i italien, men den anden så umiddelbart intakt ud. de blev
derfor meget overraskede, da de åbnede forsendelsen og konstaterede, at der var mursten i
kassen i stedet for computerkomponenter.
       så vidt han husker, var købesummen betalt, ellers havde de ikke frigivet forsendelsen,
så kunden i italien kunne inspicere varen. han mener, at pengene blev trukket tilbage via
banken.
       tyveriet kan efter hans opfattelse ikke være sket hos bridema, hvor hver kasse bliver
kontrolvejet. han fandt ud af, at securitytapen kunne fjernes og sættes på igen, hvilket imid-
lertid gav små luftblærer i tapen, der kunne ses på tæt hold. der var også en revne henover
tapen. man kunne se, at tapen havde været taget af, men man skulle tæt på for at se det. som
han husker mødet, var dhl enige i hans opfattelse.
       i bedragerisagen blev forsendelsen omdirigeret via telefonen. de eneste fra bridema,
der kendte varernes trackingnumre, var ham selv og brian, og kunden havde ikke kendskab
til numrene, der blev genereret af dhl's server. han mener ikke, at der blev givet frigivel-
sesinstruks i denne sag, og heller ikke i forvekslingssagen.
       bridema har tidligere haft en anden murstenssag, hvor pakken blev sendt med ups.
de havde enkelte forsendelser med danzaz/ups, men de forsøgte at holde sig til dhl, hvor
de i gennemsnit pr. måned havde 350-400 forsendelser. de fik fakturaer fra dhl og holdt
dem op imod deres papirer. han tog sig også af claims. bridema accepterede normalt at
modtage erstatning med et begrænset beløb, men gik så videre til forsikringsselskabet.
brian bo duelund har forklaret, at han var indkøbschef og lageransvarlig hos bridema, som
solgte computerkomponenter.
       aftalen med dhl om "hold and release" gjorde det muligt for bridema at sende for-
                                                  -7-
sendelser til lagrene, hvorefter dhl skulle afvente bridemas instruks pr. e-mail eller fax om
udlevering til kunderne. hvis en kunde ikke havde modtaget en e-mail, måtte lageret ikke
uden videre udlevere forsendelsen til kunden, men skulle ringe til bridema først.
       når bridema lavede en faktura, sendte de samtidig en prealert til det pågældende
dhl-lager, hvor de havde en kontaktperson. en prealert er en underretning til lageret hos
dhl om, at varen er på vej, og prealerten indeholder trackingnummer, oplysninger om for-
sendelsens samlede vægt samt en pinkode, så man ikke kan snyde med udlevering af for-
sendelsen.
       ved kundens bestilling af varer udstedte bridema en ordrebekræftelse, hvori produk-
ter og totalpris blev angivet, så kunden vidste, hvad der skulle betales. det var ikke en pro-
formafaktura. selve fakturaen blev ikke udstedt til kunden, før forsendelsen var betalt.
       fragtbrevene blev udfærdiget på edb. bridema fik tilsendt air waybill-numre og mær-
kesedler elektronisk fra dhl's server, og dem printede bridema ud og satte på forsendelser-
ne. hver pakke havde sit eget trackingnummer. herefter blev pakken afhentet af dhl og
fragtet ned til lageret. når bridemas bogholderi havde registreret betaling fra kunden,
sendte logistikafdelingen pr. e-mail en frigivelsesseddel til lageret, som derefter kunne udle-
vere pakken til kunden. kunden skulle vise legitimation ved afhentning.
       dhl kendte air waybill-numrene, men hos bridema var det kun ham selv og logistik-
chefen, der kendte dem. modtageren kendte ikke air waybill-numrene.
       man sendte ex works til lageret i italien, som bridema betragtede som deres. betalings-
betingelsen "bonifico dopo ispezione", som har stået på både ordrebekræftelse og faktura, er
også en almindelig handelsbetingelse i branchen. herved havde kunden mulighed for at in-
spicere produkterne som sikkerhed for, at han f.eks. ikke modtog en kasse mursten. der var
tale om store beløb, og store dele af it-industrien er afhængige af et vist cash-flow, hvorfor
der ikke er mulighed for at give kredit.
       han har ikke drøftet nsab med dhl, og det var den tidligere logistikchef, der indgik
aftalerne med dhl i 2001 og 2002. der gik tidligere aftaler forud for samarbejdsaftalen fra 2005.
aftalen om pinkodesystemet blev indgået senere, efter at der havde været et konkret tilfælde
på et lager, hvor en person forsøgte at få udleveret varer på falske papirer. de vidste da, at
de var i fare for at blive snydt af kriminelle elementer med kendskab til afsendelsen af varerne
og indførte derfor pinkodesystemet. denne fremgangsmåde blev herefter brugt ved alle for-
                                               -8-
sendelser i ”hold and release”-aftaler.
dorrit næsborg-nielsen har forklaret, at hun er gruppechef for vareskadeafdelingen i codan
og har arbejdet med området siden 1985. hun har ikke været involveret i murstenssagen, det
var derimod hendes tidligere chef.
       bridema har været kunde hos codan siden 1994-1995 og har haft en del skader, også
forud for denne sag. det er ikke sædvanligt, at en skade på over 900.000 kr. først anmeldes 6
uger efter skadens indtræden. normalt foretages anmeldelsen straks, da kunden ved, at der
er en transportforsikring. hun antager, at bridema vidste, at de havde en transportforsikring,
da de tidligere har haft mindre skader. dette er en stor skade i forhold til de tidligere.
       ifølge forsikringsbestemmelserne skal en skade anmeldes straks. codan vurderer så,
om sagen skal undersøges nærmere. hvis denne skade var anmeldt straks, som den burde
have været, ville de på grund af skadens størrelse have sat en surveyor på for at få sikret be-
viserne, både i relation til regresspørgsmålet og for at få fastslået, om skaden var dækket
under policen. da codan modtog anmeldelsen, har de formentlig konkluderet, at det efter
den lange tid ikke gav mening at iværksætte en undersøgelse, da der på dette tidspunkt ikke
ville være bevis at sikre. en undersøgelse skal ske kort tid efter skadens indtræden, ellers kan
folk på lageret osv. ikke huske episoden. der står ikke noget i sagen om baggrunden for ikke
at iværksætte en undersøgelse.
       bevissikring kan også indebære indhentning af track and trace, hvilket normalt sker,
når hele forsendelsen forsvinder. hun ved ikke, om det er sket i denne sag. hun ved heller
ikke, om codan har rettet henvendelse til dhl for at høre, hvad der var sket.
janne bargholz har forklaret, at hun blev ansat hos dhl 1. maj 1998, hvor hun de seneste 8 år
var i reklamationsafdelingen. hun havde med bridema at gøre, også inden de aktuelle sager,
og der var en del reklamationer.
       hun hørte om murstenssagen, da der skulle udbetales erstatning, og sagen derfor lan-
dede på hendes bord. hun havde ikke noget med den forudgående undersøgelse af sagen at
gøre, hun udbetalte bare erstatning efter luftfartsloven. de betalte beløbet for hele forsendel-
sen og ikke kun for det, der var forsvundet. det var både tracking- og securityafdelingerne,
der havde med sagen at gøre. hun har ikke været udsat for andre sager, hvor godset er ble-
                                                -9-
vet ombyttet med mursten eller andet.
      brevet om erstatning var et standardbrev, som blev sendt til kim jensen, der var deres
normale kontaktperson. hun har tidligere haft en del andre sager med kim jensen og har
sendt ham tilsvarende breve. han fik som regel erstatning efter luftfartsloven eller i visse til-
fælde efter dhl's betingelser med 100 usd. det var normalt, at kim jensen skulle underskri-
ve brevet og returnere det, hvorefter hun gav bogholderiet besked om at udbetale erstatnin-
gen.
      proceduren ved forsendelser var således, at dhl efter afhentning af forsendelserne hos
kunden kontrolvejede pakkerne og korrigerede vægten inden den videre transport. da hun
stoppede hos dhl i december 2008, skete dette ved hjælp af en speciel maskine, men hun
husker ikke, om maskinen også var der i 2005.
giampiero ruco har forklaret, at har været hos dhl italy i 17 år, og at han nu er terminal ma-
nager i napoli.
      i murstenssagen modtog de to forskellige forsendelser à to kartoner. den første forsen-
delse, som senere viste sig at indeholde mursten, modtog de i god stand. de åbnede den ik-
ke, da de før udlevering af godset skulle have instruks herom fra bridema. han kendte ikke til
indholdet af forsendelsen og har aldrig set murstenene.
      den anden forsendelse modtog de ligeledes i god stand, og afsenderen bad dem åbne
kartonen i overværelse af kunden. sammen med modtageren åbnede de kartonen og tjekke-
de antallet af komponenter. der var kun 378 komponenter i stedet 630 som angivet i faktura-
en. de informerede bridema herom, og bridema gav dem instruks om at returnere forsendel-
serne. det overraskede ham, da kunden normalt tager imod pakken og beder om at få til-
sendt resten. han har aldrig tidligere oplevet mursten i pakkerne, da det er risikabelt og ta-
ger tid at udskifte gods med mursten.
      da de modtog forsendelsen, var der transparent tape fra afsenderen omkring hele pak-
ken, og forseglingen var intakt. det er næsten umuligt at åbne tapen og sætte den på igen,
som om den var original. hvis man ville lægge en mursten i inderkartonen, ville det kræve,
at man åbnede hele kartonen, udskiftede indholdet fra inderkartonen, genindsatte pappet og
derefter tapede hele pakken til igen. det er ikke nok at åbne kassen 10 cm.
                                                 - 10 -
alberto gobbi har forklaret, at han været ansat hos dhl italy siden 2004 og arbejder nær mila-
no. han tager sig blandt andet af claims.
      i bedragerisagen var der tale om to forsendelser, som bridema sendte til dhl freight.
den ene forsendelse kom med luftpost. kunden var fra milano, og godset skulle oprindelig til
torino. en mand, der kaldte sig edmondo, ringede imidlertid til deres call center og oplyste
air waybill-nummer og omdirigerede pakken til bergamo, hvor han ville hente pakken. det
skete allerede 2 timer efter, at godset var afsendt fra bridema. det samme skete med den an-
den forsendelse. det var mærkeligt, at en mand fra milano bad om at få godset videresendt til
bergamo, som er 150 km væk, idet dhl har lagre i milano. hvis en person kender air way-
bill-nummeret er han overbevist om, at personen er rette modtager. personen, som modtog
godset, kendte air waybill-nummeret, ellers er det umuligt at identificere pakken.
      afdelingen i bergamo vidste ikke, at der skulle være en pinkode. proceduren om til-
sendelse af prealert var stadig under evaluering mellem dhl italy og dhl og bridema, da
udleveringerne skete.
parternes synspunkter
bridema har gjort gældende, at bridema er søgsmålskompetent i alle sagerne. samarbejdet
mellem bridema og dhl er reguleret af samarbejdsaftalen og den særlige pinkodeaftale.
først når betalingen var modtaget hos bridema, blev der givet lavet frigivelsesinstruks til la-
geret, og køberen købte derfor formelt først ved betaling. der skal således ikke lægges vægt
på betegnelsen ex works, idet det centrale er, at bridema havde rådigheden og ejendomsret-
ten, indtil betaling skete. bridema har dermed haft risikoen, har lidt tabet og har udstedt
kreditnotaer og er derfor berettiget til at rejse kravene, også i forhold til forsikringen.
       for så vidt angår murstenssagen må det på baggrund af janne bargholz’ forklaring
lægges til grund, at de to forsendelser er blevet kontrolvejet inden flytransporten, og at pak-
kerne vejede 19,2 kg hver. der er endvidere kvitteret for pakkerne i italien, hvor pakkerne
vejede 19,2 kg, og det må derfor lægges til grund, at vægtforandringen er sket, mens godset
har været i dhl eller dhl italy’s varetægt. dhl har ikke løftet bevisbyrden efter luftfarts-
lovens § 100 for, at forsendelsernes vægt på tidspunktet for bridemas overgivelse af godset
til dhl afveg fra det, der var angivet i fragtbrevene. dhl og dhl italy er solidarisk ansvar-
                                                 - 11 -
lige for det tab, bridema har lidt, mens forsendelserne var i deres varetægt, idet de ikke har
godtgjort, at bortkomsten ikke kan tilregnes dem.
       bridemas tab svarer til den samlede værdi af de afsendte computerkomponenter, fra-
trukket værdien af de komponenter, der ikke bortkom, og fratrukket den af dhl udbetalte
erstatning, i alt 126.446,48 €. kravet blev allerede fremsat over for dhl i danmark den 22.
november 2005, hvorfor der i forhold til dhl i danmark kræves renter fra 22. december
2005.
       dhl’s ansvar kan ikke begrænses. nsab er ikke vedtaget mellem parterne, da der ikke
henvist til nsab i samarbejdsaftalen af 2. september 2005. tillæg til aftalen eller breve i øv-
rigt, der henviser til vilkårene i sidefoden på brevene, indebærer ikke, at vilkårene kan anses
for aftalt. hvis retten mod forventning finder, at nsab er aftalt mellem parterne, er der under
alle omstændigheder ikke nogen ansvarsbegrænsning, da bortkomsten/tyveriet meget vel
kan være foretaget ved en forsætlig handling fra dhl’s side.
       i forhold til codan gøres det gældende, at dhl har oplyst til bridema, at bortkomsten
er sket under transporten og altså inden forsikringens ophør. dette må lægges til grund, da
andet ikke er dokumenteret af codan. dhl skrev den 30. november til bridema, at godset
var bortkommet, og bridema anmeldte forholdet til codan 12. december. skaden er således
behørigt anmeldt og omfattet af forsikringens tidsmæssige og fysiske anvendelsesområde.
det er ikke bevist, at codans undersøgelsesmulighed var forpasset, idet codan kunne have
indhentet track and trace eller hørt personer i sagen.
       ved kim jensens underskrift på forliget med dhl var det en klar forudsætning, at
bridema kunne gå til forsikringen, og underskriften præjudicerer ikke søforsikringskonven-
tionen eller forsikringsbetingelserne i øvrigt.
        i bedragerisagen må det lægges til grund, at forsendelserne er udleveret til en anden
end eletronic systems. forsendelserne er aldrig nået frem til bestemmelsesstedet, og dæknin-
gen under transportforsikringen er således ikke ophørt, hvorfor codan er pligtig at dække ta-
bet på 306.835,10 €, der svarer til værdien af forsendelserne.
       herudover er dhl og dhl italy solidarisk ansvarlige for tabet, idet godset blev udle-
veret uden iagttagelse af den særlige udleveringsprocedure, hvilket må betragtes som forsæt-
ligt eller som minimum groft uagtsomt, hvorfor ansvaret ikke kan begrænses.
       oplysningerne i forvekslingssagen er sparsomme, men det må lægges til grund, at for-
                                               - 12 -
sendelsen uberettiget og uden frigivelsesinstruks fra bridema er udleveret til en anden end
den reelle modtager. dette forhold må også karakteriseres som forsætligt eller uagtsomt,
hvorfor dhl og dhl italy er ansvarlige for bridemas tab på 287.948,22 usd, svarende til
værdien af forsendelserne. kravet er fremsat over for dhl i danmark den 17. november
2006, hvorfor der i forhold til dette selskab kræves rente fra den 17. december 2006. der er
ikke grundlag for ansvarsbegrænsning.
codan har vedrørende murstenssagen gjort gældende, at de aftalte leveringsvilkår i sagerne
var ex works, hvorfor bridema på tidspunktet for bortkomsten ikke havde forsikringsrådig-
heden over godset, hvilket er en betingelse for forsikringsdækning ifølge policen og institute
cargo clause (a). det er således køberen, som bærer risikoen, og codan skal allerede af den-
ne grund frifindes. bridema har endvidere ikke godtgjort at være indtrådt i køberens erstat-
ningskrav. indtræden i kravet fordrer en aftale om overdragelse af rettigheder mellem bri-
dema og køberen, hvilket ikke er dokumenteret. bridema opnår ikke søgsmålsret ved en en-
sidig erklæring i form af en kreditnota, og det er i øvrigt ikke dokumenteret, om eller i hvil-
ket omfang køberen har fået købesummen tilbage.
       herudover nåede forsendelserne frem til lageret i italien, og bortkomsten kan således
være sket efter transportens ophør. på lageret i napoli er kvitteret for pakkerne med en vægt
på 19,2 kg, så det kan lægges til grund, at godset er nået frem til den aftalte modtager, jf. luft-
fartslovens § 115, stk. 1. dhl og dhl italy har ikke bevist, at pakkerne ikke vejede 19,2 kg ved
modtagelsen, og ombytningen med mursten må være sket på lageret. da bortkomsten er sket
efter forsikringens ophør, er tabet ikke dækket af forsikringen, jf. pkt. 8.1 i institute cargo
clause (a).
       alternativt kan bortkomsten lige så vel være sket inden transportens påbegyndelse, da
der ikke er ført bevis for, at samtlige computerkomponenter er afsendt. mærkesedlen er i for-
hold til codan ikke bevis nok for afskibning af disse produkter. heller ikke i dette tilfælde er
der dækning under den tegnede transportforsikring.
       usikkerheden med hensyn til, på hvilket tidspunkt bortkomsten indtraf, må under alle
omstændigheder komme bridema til skade som følge af den sene anmeldelse til codan.
anmeldelse er først foretaget ca. 6 uger efter hændelsen, på trods af bestemmelsen i policen
om, at skader i udlandet skal anmeldes straks. den sene anmeldelse har gjort det umuligt for
                                               - 13 -
codan at undersøge sagen nærmere og besigtige skaden.
       dhl's forligsbrev med tilbud om erstatning er et standardbrev. dhl har en interesse i
at anføre, at skaden er sket under transporten, da der derved er en ansvarsbegrænsning på
17 sdr pr. kg. hvis dhl måtte blive frifundet som følge af forliget, skal codan frifindes i
samme omfang, idet dhl i givet fald har præjudiceret codans regreskrav mod dhl, jf.
dansk søforsikringskonvention § 17, stk. 3, policens pkt. 8 og institute cargo clause (a)
       for så vidt angår bedragerisagen gøres de samme argumenter gældende. bortkomsten
er i denne sag også sket efter transportens påbegyndelse og dermed på et tidspunkt, hvor va-
ren var i køberens risiko, hvorfor bridema ikke er søgsmålsberettiget. bridema har heller ik-
ke i denne sag godtgjort at være indtrådt i et krav, og søgsmålsret opnås ikke ved en ensidig
erklæring i form af en kreditnota. det er ikke dokumenteret ved de udstedte proforma kre-
ditnotaer af 3. januar 2007 eller på anden vis, at den forudbetalte del af købesummen er til-
bagebetalt til køberen.
       herudover er forsendelserne indgået på dhl italy’s lager i bergamo den 7. og 8. febru-
ar 2006, hvor transporten blev afsluttet. det forhold, at varen omdirigeres undervejs - sand-
synligvis af køberen - ændrer ikke ved, at transporten blev afsluttet på det tidspunkt, hvor
varen de facto indgik på den valgte terminal, og omdirigeringen udvider ikke transportfor-
sikringens dækningsfelt til risici efter transportens afslutning. hvad der sker efter varens
indgåelse på lageret, er codan uvedkommende.
       bridema har desuden ikke godtgjort, at varen er udleveret til en anden end køberen.
       såfremt codan mod forventning bliver dømt i nogen af sagerne, skal dhl-selskaberne
friholde codan for ethvert beløb. codan vil i så tilfælde indtræde i bridemas krav mod sel-
skaberne. bortkomsten i murstenssagen skyldes en forsætlig handling udvist af dhl eller
dhl italy eller af nogen, for hvem de hæfter, og i bedragerisagen er der handlet i strid med
den aftalte udleveringsprocedure.
dhl og dhl italy har gjort gældende, at bridema ikke er søgsmålskompetent i nogen af sa-
gerne. varerne er solgt ex works bridema, hvorfor køberen bærer risikoen, idet varerne
havde forladt bridemas adresse. det er ikke afgørende, hvorledes eller hvornår køberen beta-
ler for varen. det er ikke godtgjort, at bridema var ansvarlig for godset på tidspunkterne for
bortkomsterne, medmindre det antages, at bortkomsten i murstenssagen er sket hos bridema,
                                                 - 14 -
i hvilket tilfælde der ikke er grundlag for at kræve erstatning hos dhl eller dhl italy. det er
endvidere ikke dokumenteret, at bridema skulle være indtrådt i købernes krav efter aftale,
ligesom det heller ikke er bevist, at der er lidt tab.
       efter luftfartsloven er ansvaret begrænset til 17 sdr pr. kilo bruttovægt, og efter nsab,
som må anses for vedtaget mellem parterne, er der en ansvarsbegrænsning på 8,33 sdr pr.
kg. nsab er et agreed document, og kravene til vedtagelse er små. bridema og dhl har sam-
arbejdet længe, og der var tale om minimum 300 transporter om måneden. samarbejdsafta-
len mellem parterne prækluderer ikke andre regelsæt, og der har været supplerende regler
mellem parterne. dhl har fremsendt hundredvis af andre breve til bridema, som indeholdt
en henvisning til nsab. konsekvensen af, at nsab er gældende, er, at der er en ansvarsbe-
grænsning på sdr 8,33 pr. kg for bortkommet eller beskadiget gods. ansvarsbegrænsningen
gælder både ved simpel og grov uagtsomhed, og der er ikke belæg for at statuere forsæt hos
dhl.
       hvis nsab eventuelt ikke skulle finde anvendelse, må den italienske codice civile arti-
kel 1696, som fører til en ansvarsbegrænsning på 1 € pr. kilo, finde anvendelse.
       for så vidt angår murstenssagen har bridema ikke løftet bevisbyrden for, at godset er
bortkommet eller ombyttet i dhl eller dhl italy's varetægt. på de fremlagte fotos så kasser-
ne ud, som om de ikke havde været åbnet undervejs, idet der var sikkerhedstape og mærke-
sedler på. det må derfor lægges til grund, at kasserne ikke har været åbnet, efter de blev luk-
ket hos bridema.
       under alle omstændigheder gøres det gældende, at murstenssagen er forligt mellem
parterne. selv om der er tale om et standardbrev, er der indgået et forlig til fuld og endelig
afgørelse. det var ikke en kendelig forudsætning for dhl, at bridema forventede forsik-
ringsdækning, og bristede forudsætninger er ikke tilstrækkeligt til at ophæve aftalen, der er
blevet effektueret.
       vedrørende bedragerisagen er det uklart, om der overhovedet er tale om et bedrageri,
eller om der er udleveret til den rette modtager. bridema har ikke foretaget en kreditvurde-
ring af køberen og har accepteret risikoen eller udvist egen skyld. det er ikke usædvanligt
med omdirigering til anden terminal, men der skete en risikoforøgelse, da lageret i bergamo
ikke var bekendt med den særlige udleveringsprocedure. der er muligvis udvist simpel
uagtsomhed, men hverken grov uagtsomhed eller forsæt fra dhl eller dhl italy's side, og
                                                - 15 -
ansvaret kan derfor stadig begrænses.
       i forvekslingssagen er der sket en fejl, men der er ikke tale om et klassisk tilfælde af
fejludlevering. der var ikke i denne sag tale om nogen særlig udleveringsprocedure. en d-
videre har bridema allerede opnået dom over firmaet cotra service - societa cooperativa, via
michele 16, 430556, som tidligere har været sagsøgt, men har ikke forsøgt at inddrive tilgode-
havendet. bridemas påstand om renter inden sagens anlæg bestrides, da bridemas skrivelse
af 17. november 2006 ikke er et rentepåkrav efter renteloven.
sø- og handelsrettens afgørelse
det lægges i sag h 85 06 til grund, at det som angivet i fakturaerne til varekøberen af 26. ok-
tober 2005 var aftalt, at varen var solgt ex works bridema (dk), og at det således var køberen,
contact technologie s.r.l., der bar risikoen for godset under transporten.
       det lægges endvidere til grund, at dhl i napoli kvitterede for modtagelsen af pakker-
ne "in buone condizioni", altså alle i god stand. efter aftale med bridema undersøgte dhl i
napoli i samarbejde med kunden den ene pakke, som efter vidnet rucos forklaring var luk-
ket med tape med angivelsen bridema og svøbt i plastic ("wrapped"), hvilken indpa k-
ningen fremtrådte i god stand. endvidere foretog dhl og bridema en fælles undersøgelse i
københavn af den øvrige del af forsendelsen. disse undersøgelser viste, at en væsentlig del
af pakkernes angivne indhold af processorer manglede og i stedet var mursten.
       janne bargholz har forklaret, at der ved hendes fratræden i dhl skete kontrolvejning på
en særlig maskine af samtlige pakker, som skulle sendes med luftfragt, men at hun ikke
kunne huske, om denne maskine også fandtes hos dhl, og om samtlige pakker blev kontrol-
vejet af dhl i 2005. de sagkyndige medlemmer af retten oplyser i den forbindelse, at man i
2005 ved luftfragt ikke foretog kontrolvejning af hver enkelt pakke, idet sådan vejning den-
gang i almindelighed kun fandt sted med hensyn til en mindre del af pakkerne.
       allerede fordi der under de foreliggende omstændigheder ikke er ført bevis for, at
pakkerne ved overgivelsen til dhl indeholdt det angivne antal processorer, og at pakkernes
indhold heraf således først er (delvis) bortkommet, efter godsets overgivelse til dhl, kan
bridema under konkurs i denne sag hverken rejse krav om erstatning over for dhl eller dhl
                                                - 16 -
italy eller over for codan. det bemærkes i øvrigt, at resultatet ville være blevet det samme,
såfremt retten havde anlagt en anden bevisbedømmelse, idet bridema havde afgivet kvitte-
ring for modtagelse af erstatning i anledning af bortkomsten uden forbehold om at rejse
yderligere krav, og idet codan kun havde påtaget sig at yde dækning under transportforsik-
ringen i tilfælde, hvor forsikringstageren ifølge købs- eller salgsaftale har forsikringsrådig-
heden, hvilket bridema ikke havde i det foreliggende tilfælde, hvor parterne i købs- og
salgsaftalen havde aftalt forsendelsesklausul.
i sag h 12 07 var der ligeledes efter de fremlagte fakturaer af 6. og 7. februar 2006 aftalt forsen-
delsesklausulen ex works bridema (dk), og da kravet derfor som nævnt ovenfor ikke er
dækket under transportforsikringen, frifindes codan ligeledes for det erstatningskrav, der er
rejst i denne sag. der er herefter ikke anledning til at tage stilling til codans krav over for de
sagsøgte dhl-selskaber.
       det lægges til grund, at bridema og dhl havde aftalt, at udlevering til godsets modta-
ger alene måtte ske mod dennes angivelse af en pinkode, som bridema med hensyn til den
konkrete forsendelse havde sendt til dhl ved prealerts af 6., henholdsvis 7. februar 2006.
       i overensstemmelse med vidnet gobbis forklaring lægges det endvidere til grund, at
dhl italy på baggrund af en anmodning fra en person, som angav at have fornavnet ed-
                                                                 e
mondo og at være ansat hos modtageren i milano, lod godsetnomdirigere fra det oprindelige
bestemmelsessted i torino til dhl’s afdeling i bergamo, som e    efter det oplyste ligger 150 km
                                                                 x
fra milano, i stedet for at bede om at få varen leveret til dhl’s afdeling i milano. uanset om
"edmondo" fra milano i forbindelse med omdirigeringen måtte      w have oplyst air waybill-
                                                                 o
nummeret, der efter rettens opfattelse ikke er vanskeligt at finde
                                                                 r     frem til, heller ikke for
udenforstående, må det i overensstemmelse med vidnet gobbis      k forklaring lægges til grund,
                                                                 s
at "edmondo" fra milano herved fik varen omdirigeret til en afdeling af dhl, som ikke var
                                                                 b
bekendt med, og som hverken generelt eller konkret fulgte den aftale om udlevering mod af-
                                                                 r
givelse af pinkode, som bridema havde aftalt med dhl netop       i for at sikre sig, at godset blev
                                                                 d
udleveret til rette modtager og først gjorde det efter bridemasemodtagelse af betalingen for
varen. idet udlevering af godset skete uden at sikring af, at denm aftalte særlige sikkerhedsfor-
                                                                 a
anstaltning i form af pinkode blev overholdt, under de foreliggende
                                                                 .        omstændigheder må an-
ses for groft uforsvarlig, findes de sagsøgte selskaber i dhl-koncernen in solidum ansvarlige
                                                - 17 -
for bridemas tab herved uden ansvarsbegrænsning. det bemærkes herved, at de sagsøgte
dhl-selskaber i relation til overholdelsen af den aftalte sikkerhedsforanstaltning må identi-
ficeres med hinanden.
dhl og dhl italy’s advokat angiver i sit påstandsdokument i sag h 73 07, at hændelsesfor-
løbet i sagen er omtvistet, og det må derfor i første række undersøges, hvilket hændelsesfor-
løb der kan lægges til grund for sagens afgørelse.
       af fakturaen af 31. oktober 2006 fra bridema til it server s.r.l. og af de i overensstemmel-
se hermed udfærdigede mærkesedler og de hertil svarende air waybills fremgår, at godset
skulle sendes til: ups hold for pick up attenzione: raffaele. det lægges endvidere til grund, at
kim jensen fra bridema ved mail af 7. november 2006 ændrede angivelsen af modtager til:
dhl servicepoint it-000339 cotra service srl – lpoo, via micheli 16, 43056 san polo di torrile.
det lægges yderligere til grund, at dhl i overensstemmelse med denne instruktion faktisk
lod forsendelsen tilgå dette servicepoint, jf. anmeldelsen af 17. november 2006, således at
transporten efter det udstedte air waybill var afsluttet, idet godset var ankommet til modta-
geren.
       fakturaens angivelse af, at it server s.r.l. var modtager af fakturaen, havde i sig selv
ikke nogen betydning for forsendelsen. bridemas kurator har anført, at raffaele skulle være
medarbejder hos it service s.r.l., men således som angivelsen er foretaget på mærkesedlen
og det hertil svarende air waybill, må retten lægge til grund, at han var ansat hos ups, hvil-
ket også må være baggrunden for, at raffaele ikke stod attention på den adresse, hvortil bri-
demas kim jensen omdirigerede forsendelsen. raffaele er i italien et ganske almindeligt
drengenavn. det er endvidere ganske sædvanligt, at speditører og transportører indsætter
sig selv eller andre transportører eller speditører som modtagere i transportdokumenter,
bl.a. af hensyn til muligheden for at kunne omdirigere forsendelser, efterhånden som de
f.eks. videresælges, eller af hensyn til speditørens eller transportørens sikkerhed for at mod-
tage betaling for sine ydelser.
       mens det må lægges til grund, at dhl fulgte bridemas instruktioner med hensyn til
levering af godset til den modtager, der var angivet på mærkesedlen og det hertil svarende
air waybill, og med hensyn til den i den senere omdirigeringsinstruks angivne modtager,
henstår det som yderst uklart, hvad der skete, efter at godset blev modtaget af den modtager,
                                                - 18 -
hvortil bridema havde omdirigeret det, dhl servicepoint it-000339. bridema angiver i sit
kravbrev af 17. november 2006 til dhl uden nærmere angivelse af den pågældende, at for-
sendelsen blev leveret til samme kunde som en anden nærmere angiven forsendelse. bride-
mas kurator har anført, at udlevering skete til sc trading computer hardware e software,
og at dette firma efterfølgende har nægtet at betale for varerne eller at tilbagelevere disse.
dhl’s advokat angiver omvendt i sit påstandsdokument, at bridema den 27. juni 2008 ved
sø- og handelsretten har opnået udeblivelsesdom over cotra service - societa cooperativa
(der efter det ovenfor anførte er det kooperative selskab, der ovenfor er angivet som dhl ser-
vicepoint it-000339), men ikke har forsøgt inddrivelse på grundlag af udeblivelsesdommen.
      der er i denne sag ikke som i h 12 07 fremlagt nogen prealert, og retten har derfor ikke
grundlag for at lægge til grund, at forsendelsen kun kunne udleveres mod angivelse af en
pinkode.
      retten finder herefter sammenfattende ikke bevismæssigt grundlag for at lægge til
grund, at forsendelsen ikke er leveret til rette modtager eller udleveret i strid med bridemas
instruks herom, og de sagsøgte dhl-selskaber frifindes derfor i denne sag.
i sagsomkostninger betaler bridema 200.000 kr. til codan. i øvrigt bærer hver part sine egne
sagsomkostninger.
                                       thi kendes for ret:
dhl express (denmark) a/s og dhl express (italy) s.r.l. skal in solidum til bridema a/s un-
der konkurs betale 306.835,10 € med rente fra den 5. februar 2007.
codan forsikring a/s frifindes.
bridema a/s under konkurs skal betale 200.000 kr. i sagsomkostninger til codan forsikring
a/s. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
i øvrigt bærer hver part sine egne sagsomkostninger.
                                                - 19 -
det idømte skal betales inden 14 dage.
           henrik dam              michael b. elmer             anders madsen
                                      (retsformand)
                                              (sign.)
                                          ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                               p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
h0008000 - ols
                                     udskrift
                                         af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 4. juni 2004 blev af retten i sagen
h-8-03
j. poulsen shipping a/s
(advokat lars bøgh mikkelsen)
    mod
1) raffel & co. a/s
  (advokat henrik hornsleth)
2) dfds dan transport a/s
  (advokat ulla fabricius)
afsagt sålydende
                                       d o m:
indledning og påstande
denne sag drejer sig om hvem der endeligt skal bære ansvaret for betaling af et bøde-
forelæg på 25.000 usd til de amerikanske luftfartsmyndigheder og 7.050,39 usd i
                                           - 2 -
advokatomkostninger. kravene er opstået i forbindelse med forsendelsen af en pakke
fra københavn til atlanta, usa, som almindelig luftfragt, en pakke som rettelig
skulle være sendt som farligt gods.
j. poulsen shipping a/s har nedlagt påstand om at de sagsøgte dømmes til princi-
palt solidarisk, subsidiært alternativt, at betale modværdien i dkk efter kursen på
betalingsdagen af 32.050,39 usd med tillæg af procesrente af 25.000 usd fra 11.
november 2002 og af 7.050,39 usd fra sagens anlæg den 27. januar 2003 til betaling
sker.
raffel & co. a/s har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært frifindelse mod be-
taling af et mindre beløb.
dfds dan transport a/s har nedlagt påstand om frifindelse.
sagens omstændigheder
j. poulsen shipping a/s (j. poulsen) driver speditør- og shippingvirksomhed og står
for driften af et antal skibe. i begyndelsen af 2000 kom der meddelelse fra et af ski-
bene, m/v star bird, som befandt sig i mobile, usa, om at man manglede et repara-
tionssæt til en redningsbåd, et ”repair kit for mob-boat”. j. poulsen bestilte et repara-
tionssæt hos raffel & co. a/s (raffel) i herlev som importerede sættet fra en produ-
cent i tyskland. af j. poulsens bestilling af 22. februar 2000 (spare part order) til
raffel fremgår at leverancen er til m/v star bird, og at leveringsadressen er dan-
transport a/s, ladegårdsvej 6-12, 2770 kastrup, denmark, att. torben lauridsen.
den bestilte vare betegnes som 1 stk. „repair kit for mob-boat” det oplyses at ordren
er “til brug ombord i ovennævnte skib, og derfor momsfritaget i henhold til momslo-
vens § 34.”
raffel sendte den 3. marts 2000 en faktura på 1.279,75 kr. for reparationssættet til j.
poulsen. beløbet er uden moms.
 da raffel havde modtaget reparationssættet, blev det pakket i en kasse som tidligere
havde været benyttet i anden forbindelse, og hvorpå der sad forskellige faremærkater,
bl.a. et rombeformet, orange mærke med påskriften ”explosives”. reparationssættet
                                           - 3 -
er på grund af sit indhold af lim brandfarligt og dermed farligt gods og kan derfor
ikke sendes som almindelig luftfragt med passagerfly, men det er ikke et produkt der
kan betegnes som eksplosivt.
raffel fik pakken med reparationssættet sendt med vognmand fra herlev til dfds
dan transport a/s (dfds) i kastrup som skulle sørge for at pakken blev sendt til
star bird i mobile. dfds var på det tidspunkt fast speditør for j. poulsen vedrørende
skibsdele m.v. til j. poulsens skibe. j. poulsen havde sit eget område på dfds´ ter-
minal med et lager af skibsdele m.v. efter aftale kunne dfds underskrive luftfragt-
breve (air waybills, awb) på j. poulsens vegne.
dfds sendte pakken sammen med 15 andre pakker til samme skib med lufthansa
via köln og frankfurt til atlanta med henblik på videre forsendelse til mobile. ved
ankomsten til atlanta den 12. april 2000 foretog de amerikanske luftfartsmyndighe-
der, federal aviation administration (faa) en nærmere undersøgelse af pakken
med reparationssættet. ved skrivelse af 2. maj 2000 underrettede faa j. poulsen om
det passerede, og om at lufthansa måtte påregne en bøde. i brev af 24. maj 2000 til j.
poulsen meddelte statens luftfartsvæsen bl.a. at man havde fået underretning om en
forsendelse fra københavn til mobile, usa, bestående af i alt 16 pakker, hvoraf én
indeholdt farligt gods. der var tilsyneladende følgende mangler: 1. awb var fejlag-
tigt udfyldt, 2. transportdokument for farligt gods (dangerous goods transport do-
cument, dgdt) manglede, 3. pakken var forsynet med ukorrekt fareklassemærke,
indholdsangivelse og handlingmærke. statens luftfartsvæsen anmodede om en
redegørelse.
om forsendelsen fremgår i øvrigt følgende af brev af 9. august 2000 fra statens luft-
fartsvæsen til j. poulsen:
       ”forsendelsen, der indeholdt 16 kolli, blev indleveret til dfds dan
       transport a/s, ladegårdsvej 6-12, 2770 kastrup, til forsendelse som
       luftfragt til modtager m.v. ”star bird” in transit, c/o richard murray &
       co. inc., 109 n. conception street, 36602 mobile, alabama, u.s.a. for-
       sendelsen blev af dfds dan transport a/s den 11. april 2000 videre-
       sendt til sas cargo i københavns lufthavn, kastrup, til ekspedition som
       luftfragt med lufthansa.
                                     - 4 -
i atlanta, u.s.a., blev det opdaget, at 1 kolli var forsynet med faremær-
kat (hazard label) 1.4g, der indikerer, at indholdet er eksplosiver i en be-
stemt forenelighedsgruppe (g). forsendelsen blev taget ud og undersøgt,
og i det faremærkede kolli fandtes følgende farligt gods, der indeholdtes i
et ”rubber dinghie repair kit”:
2 dåser ætylacetat, un no. 1173, un packing group ii, fareklasse 3,
vægt 50 gr. net./stk. og 2 dåser med ikke nærmere angivet, let antænde-
ligt indhold.
indholdet af kolli var i air waybill 020-4496 6972 beskrevet som ”ship
spares in transit”, og i medsendte invoice som ”spares for main engi-
ne”. det var ikke udfyldt, underskrevet og til luftfartsforetagendet indle-
veret transportdokument for farligt gods (dangerous goods transport
document).
rapport om forsendelsen fremsendtes fra lufthansa cargo, kastrup, til
statens luftfartsvæsen ved brev af 18. april 2000 til videre foranstalt-
ning. endvidere har federal aviation administration (faa) fremsendt
anmeldelse hertil i form af kopi af faa´s brev til dem af 2. maj 2000.
endelig har vi modtaget rapport fra sas cargo, ground safety, dange-
rous goods, copenhagen.
da fa. j. poulsen shipping a/s var anført som afsender på ovennævnte
air waybill, anmodede vi dem ved brev af 24. maj 2000 om en redegø-
relse. da vi ikke havde hørt fra dem den 24. juli 2000, henvendte vi os
telefonisk den 26. juli og aftalte, at vi skulle modtage redegørelsen senest
den 4. august 2000. denne ses stadig ikke modtaget, hvorimod vi har
modtaget deres brev af den 4. august 2000, hvori de kort meddeler, at
de fralægger dem ethvert ansvar.
det fremgår af ovenstående, at godset ikke var korrekt klassificeret, em-
balleret, mærket og ledsaget af de fornødne, korrekt udfærdigede trans-
portdokumenter for farligt gods.
                                            - 5 -
       af sagen fremgår det endvidere, ref. air waybill, at j. poulsen shipping
       a/s, batterivej 7-9, 4240 korsør, var afsender. det er afsenders pligt for-
       ud for indlevering af forsendelsen at sikre sig, at godset er korrekt klassi-
       ficeret, emballeret, mærket og ledsaget af de fornødne, korrekt udfærdi-
       gede transportdokumenter for farligt gods, jf. bestemmelser for civil
       luftfart, bl 5-21, bekendtgørelse om lufttransport af farligt gods, udga-
       ve 3 af 2. januar 1990, kapitel 9.
       de har meddelt, at de fremover ikke vil sende følsomme forsendelser (farligt
       gods) som luftfragt, men som skibsfragt.
       da statens luftfartsvæsen ikke er bekendt med, at de tidligere har over-
       trådt bestemmelser for civil luftfart, bl 5-21, bekendtgørelse om luft-
       transport af farligt gods, skal vi hermed indskærpe, at den til enhver tid
       gældende udgave af bestemmelserne ubetinget skal overholdes.
       vi anser hermed sagen for afsluttet.”
ved skrivelse af 3. april 2002 sendte faa j. poulsen et krav om betaling af 72.000
usd for overtrædelse af en række amerikanske luftfartsbestemmelser i anledning af
forsendelsen ca. 2 år tidligere. efter forhandlinger med de amerikanske myndigheder,
hvor j. poulsen og raffel var repræsenteret ved amerikanske advokater, lykkedes det
at få kravet nedsat til 25.000 usd. j. poulsens udgifter til sin advokat under forhand-
lingerne andrager 7.050,39 usd, og det er disse to beløb som j. poulsen kræver be-
talt af raffel og dfds.
ved skrivelse af 11. oktober 2002 fremsatte j. poulsen krav over for raffel om beta-
ling af kravet på 25.000 usd med renter i henhold til renteloven.
forklaringer
henrik maarlev har forklaret at han i de sidste 6 år har været ansat som nautisk in-
spektør hos j. poulsen.
                                           - 6 -
star bird sendte en fax om at man manglede et reparationssæt til mob-båden. vidnet
gav faxen videre til deres rekvisitionsafdeling til videre foranstaltning.
raffel kender j. poulsen, og det står i spare part order at skibet er i udenrigsfart, og
at leveringsstedet er hos dan transport i kastrup. j. poulsen er herefter gået ud fra at
raffel var klar over at reparationssættet skulle sendes til udlandet som luftfragt.
når j. poulsen skal have sendt gods af sted af dfds, sendes godset dertil sammen
med de fornødne papirer, hvorefter dfds foretager vejning og opmåling af godset
som herefter placeres i j. poulsens område i dfds´ terminal. hvis der er tale om
farligt gods, tager dfds kontakt til et særligt firma, dangerous goods management,
som sørger for det videre fornødne i form af papirarbejde, emballering mv.
hovedparten af det gods j. poulsen skal have sendt til sine skibe, bliver som det fore-
liggende rekvireret fra en leverandør og sendt direkte til dfds.
j. poulsen reagerede ikke på den første henvendelse fra faa. man opfattede det som
en orienterende skrivelse, og at det var lufthansa der var synderen.
j. poulsen er som shippingfirma specialister i søtransport, og man håndterer også
farligt gods. det er typisk skibsførerne der er certificerede til at håndtere farligt gods.
når man har kendskab til at en forsendelse indeholder farligt gods, meddeler man det
til de relevante led. han vidste ikke at reparationssættet var farligt gods.
finn poulsen der er indehaver af firmaet, deltog i forligsforhandlingerne med de
amerikanske luftfartsmyndigheder.
christian raffel har forklaret at han er direktør i raffel & co. a/s som driver han-
dels- og agenturvirksomhed inden for det maritime område. reparationssættet som
sagen drejer sig om, indeholder lapper, lim, hærder og sandpapir. raffel importerede
sættet fra producenten i tyskland. han opfatter ikke produktet som farligt gods. han
har ikke været ude for at skulle sende reparationssæt med fly.
da spare part order af 22. februar 2000 kom, bestilte han et reparationssæt hos pro-
ducenten i tyskland. han vidste ikke hvor skibet der skulle have sættet, befandt sig.
                                          - 7 -
han fik ingen specifikationer fra den tyske producent om det nærmere indhold af
reparationssættet. limen sælges af producenten uden faremærkning. sættet var sam-
let da raffel modtog det.
raffel har i nogle tilfælde med farligt gods at gøre, bl.a. nødblus. dette gods sendes
som landevejstransport. den kasse som reparationssættet blev pakket i, havde tidlige-
re været brugt til emballering af nødblus. efter at reparationssættet var pakket i kas-
sen, blev den lukket med raffels hvide tape hvorpå der står ”sikkerhed til søs”.
første gang han hørte at der havde været problemer med forsendelsen, var i begyn-
delsen af juli 2002. hverken han eller hans medarbejdere deltog i forligsforhandlin-
gerne med de amerikanske myndigheder.
virksomheden kræver ikke særlig certificering for håndtering af farligt gods, og per-
sonalet har ingen uddannelse heri.
torben lauridsen har forklaret at han er ansat som speditør og chef i den afdeling
hos dfds som tog sig af den pågældende forsendelse. man har samarbejdet med j.
poulsen i en årrække. den normale procedure er at en vare bestilles af j. poulsen hos
en leverandør som herefter sender den til dfds. normalt ankommer varen med en
fragtmand som afleverer papirer og vare hvorefter varen anbringes på det lager j.
poulsen har hos dfds. j. poulsen ringer til dfds når der er noget fra dette lager der
skal sendes. hvis det er farligt gods, fremgår det af fragtpapirerne. man registrerer
gods som farligt på grundlag af papirerne, ikke på grundlag af inspektion af godset.
når dfds modtager gods, checkes det ind samtidig med at det vejes og måles. hvis
det er farligt gods, overgives det til dangerous goods management som er speciali-
ster i farligt gods. dfds må godt tage imod farligt gods og have det på sin terminal,
men man må ikke udstede fragtbreve og andre dokumenter, foretage emballering
mv., det er alene kunden selv eller en specialist på området der må dette.
de dfds-ansatte der håndterer farligt gods, er uddannet hertil, og uddannelsen er i
henhold til iata´s krav.
                                           - 8 -
i det foreliggende tilfælde var der intet i dokumenterne der angav at det var farligt
gods. betegnelsen skibsudstyr viser naturligvis ikke at det er farligt gods. da dfds
modtog forsendelsen fra raffel, var der sat en bred tape over samlingerne på kassen
hvorfor den person hos dfds der modtog forsendelsen, nok ikke har kunnet konsta-
tere at der var faremærkater på kassen. der er mange der har haft pakken i hænderne
inden den nåede atlanta, så faremærkaterne må have været meget lidt synlige.
det var vidnet der udstedte luftfragtbrevet. bogstaverne zxf på luftfragtbrevet viser
at det er en ekspresforsendelse. farligt gods er tidskrævende og kan derfor ikke sen-
des som ekspresforsendelse. reparationssættet blev sammen med 15 andre forsen-
delser til skibet indleveret til sas cargo i kastrup lufthavn. speditørerne må ikke
åbne gods man modtager, hvorfor man er nødt til at have besked fra afsenderen om at
der er tale om farligt gods.
 på et tidspunkt blev dfds kontaktet af lufthansa om sendingen der var blevet stop-
pet i atlanta. han deltog sammen med bo svensson i et møde med lufthansa hvor
de bl.a. fik forevist de billeder de amerikanske myndigheder havde taget. senere fik
dfds af lufthansa forbud mod i en periode at benytte dette flyselskab til fragt af
farligt gods.
dfds er ikke blevet kontaktet af de danske eller de amerikanske luftfartsmyndighe-
der i anledning af sagen.
de 1.350 kr. i ”various dangerous goods check” som er på fakturaen til j. poulsen,
vedrører et beløb, dfds blev afkrævet af lufthansa. lufthansa havde betalt beløbet
til et amerikansk firma som havde foretaget undersøgelser i forbindelse med at for-
sendelsen blev stoppet i atlanta. dfds over for j. poulsen lagt et gebyr på ca. 10%
oveni. der er således ikke tale om et gebyr som dfds tager for kontrol af farligt
gods.
bo svensson har forklaret at han var ansat hos dfds da reparationssættet blev af-
sendt. han var chef for torben lauridsens afdeling.
første gang han hørte om sagen, var dagen efter godsets ankomst til atlanta. han
blev kontaktet af lufthansa som bad ham komme til et møde med det samme. på
                                           - 9 -
mødet fik han forevist billeder af kassen. faremærkaterne på kassen må have været
dækket af tape, og man kan også se på nogle af billederne at fjernelsen af tapen har
medført at der er blevet revet i faremærkaterne.
dfds blev ikke indberettet til statens luftfartsvæsen, men han har talt uformelt med
luftfartsvæsenet. det var kun lufthansa der greb til sanktioner over for dfds. man
er aldrig blevet kontaktet af faa. han har hørt at sas og lufthansa har måttet beta-
le bøder til de amerikanske myndigheder, men han kender ikke beløbenes størrelse.
hverken j. poulsen eller raffel opfordrede dfds til at deltage i forhandlingerne i
usa.
parternes procedure
j. poulsen shipping har til støtte for sin påstand i forhold til raffel gjort gældende
at man indgik aftale med raffel om levering af et reparationssæt. denne aftale inde-
bar en biforpligtelse for raffel til emballering mv. det var fuldt påregneligt for raf-
fel at godset skulle videresendes, og at der ville kunne opstå bødekrav hvis den rette
emballering ikke fandt sted. der var intet i bestillingen der viste at j. poulsen var klar
over at reparationssættet var farligt gods.
den fareklasse der fremgik af den kasse raffel pakkede varen i, var en anden end
den rigtige. raffel sendte godset til kastrup som vejstransport. for vejtransport i
danmark gælder reglerne i adr-konventionen hvorefter raffel var forpligtet til at
emballere og mærke det farlige gods korrekt. efter cmr-konventionen havde raffel
samme forpligtelse. raffel har ikke overholdt nogen af disse forpligtelser.
raffel kunne ikke undgå at vide at godset skulle sendes ud af danmark, idet der i
spare part order er en henvisning dels til et skib, dels til momsfritagelse efter moms-
lovens § 34. denne henvisning kan ikke være til momslovens § 34, nr. 9, om repara-
tion eller vedligeholdelse af skibe, hvad enten disse er i danmark eller i udlandet, for
sikkerhedsudstyr er ikke omfattet af denne bestemmelse. leveringen skete til dfds’
adresse i kastrup. raffel havde derfor grund til at tro at videre forsendelse skulle ske
som luftfragt. raffel og j. poulsen har haft et samarbejde igennem mange år, så alt i
alt burde det have stået raffel klart at pakken skulle med luftfragt.
                                         - 10 -
det var påregneligt at der kunne opstå problemer som følge af den forkerte mærk-
ning og manglende deklaration. havde raffel foretaget behørig mærkning af kassen,
var dfds blevet opmærksom herpå ved modtagelsen, og så havde der ikke været
nogen sag.
skrivelsen af 2. maj 2000 fra faa er alene en orientering om hvad faa havde til
hensigt at foretage sig over for lufthansa, så det kan ikke lægges j. poulsen til last at
man ikke foretog sig noget i den anledning.
efter statens luftfartsvæsens brev af 9. august 2000 gik j. poulsen ud fra at sagen
var afsluttet. først i foråret 2002 kom der nyt i sagen. j. poulsen antog herefter straks
en amerikansk advokat, og det viste sig at være pengene værd, for det oprindelige
krav på 72.000 usd blev forhandlet ned til 25.000 usd. omkostningerne til den
amerikanske advokat er afholdt med rette, da det lykkedes advokaten at få forhandlet
kravet væsentligt ned.
skrivelsen af 11. oktober 2002 er at betragte som et rentepåkrav i henhold til rentelo-
ven hvorfor rentekravet for så vidt angår beløbet på 25.000 usd er berettiget.
j. poulsen har i forhold til dfds gjort gældende at dfds har misligholdt sin ekspe-
ditionsopgave. dfds har ved blot at henholde sig til fragtbrevet undladt at handle
med den omhu som en ordentlig speditør skal. dfds har tilmed afkrævet j. poulsen
gebyr for ”various dangerous check” uden at foretaget et check.
dfds kendte til transportforløbet og var klar over at pakken skulle med passagerfly.
j. poulsen har aldrig haft godset i hænde eller udstedt fragtpapirer mv. tværtimod
har man bedt dfds om at ordne dette, og det medfører en forpligtelse til at udvise
den fornødne omhu. dfds kan ikke smyge ansvaret af sig ved at henvise til at det
følger af art. 16 i warszawa-konventionen, jf. luftfartslovens § 99, at ansvaret hviler
på afsenderen.
j. poulsen har ikke udvist passivitet, og der er heller ikke i bødeforelægget anført
noget om at passivitet har haft betydning for størrelsen af bøden.
                                            - 11 -
j. poulsens krav støttes ikke på bestemmelserne i warszawa-konventionen eller i
luftfartsloven da der ikke er tale om skade på eller bortkomst af gods. forældelses-
reglerne i disse regelsæt finder således ikke anvendelse. i modsat fald ville kravet fra
faa også være forældet allerede da j. poulsen blev præsenteret for det. hvis det
lægges til grund at warszawa-konventionen eller luftfartsloven finder anvendelse,
kan forældelsesfristen tidligst regnes fra april 2002 hvor j. poulsen fik kendskab til
kravet. en forældelsesfrist tidligst kan regnes fra det tidspunkt hvor man bliver be-
kendt med kravet. da stævning er udtaget den 23. januar 2003, er der således ikke
indtrådt forældelse, heller ikke efter den etårige forældelsesfrist i nsab 2000 § 30.
raffel og dfds må hæfte solidarisk for kravet da begge har været årsag til det op-
ståede tab.
raffel har til støtte for sin påstand gjort gældende at man ikke har begået fejl ved
forsendelsen af reparationssættet i henhold til j. poulsens ordre. efter cmr-lovens §
13 skal afsenderen ved transport af farligt gods give fragtføreren nøjagtig oplysning
om hvori faren består, og om fornødent angive sikkerhedsforskrifter. det har j. poul-
sen undladt, og det er ikke godtgjort at raffel på anden måde havde kendskab til be-
skaffenheden af den pågældende fare, jf. cmr-lovens § 13, stk. 1, 2. pkt. raffel anså
ikke reparationssættet som farligt gods, i hvert fald ikke ved landevejstransport. den
skade sagen vedrører, er en skade som følge af lufttransport og ikke landtransport, og
raffel har kun haft med indkøb og, som noget sekundært, landtransport at gøre.
raffel vidste ikke og havde intet grundlag for at vide at godset skulle med lufttrans-
port. dfds kan i den sammenhæng ikke siges at være en kendt lufttransportør. der
står ganske vist på spare part order at sættet er til et skib, og at leveringen er moms-
fri efter momslovens § 34. efter § 34, nr. 7 er nødvendigt udstyr til skibe i udenrigs-
fart imidlertid fritaget for moms, og et skib i udenrigsfart kan godt befinde sig i
danmark midlertidigt. efter nr. 9 er der ligeledes momsfritagelse for så vidt angår
reparation og vedligeholdelse af skibe. dette omfatter også vedligeholdelse af skibes
sikkerhedsudstyr. det forhold at godset oplyses at være momsfrit, er således ikke i
sig selv udtryk for at det er til et skib i udlandet. angivelsen af momsfrihed m.v. vi-
ser heller ikke at godset skulle med luftfartøj.
                                         - 12 -
j. poulsen vidste at godset skulle sendes som luftfragt. efter luftfartslovens § 99 er j.
poulsen som afsender ansvarlig for rigtigheden af de oplysninger som afsenderen
eller nogen, som har handlet på afsenderens vegne, har givet i luftfragtbrevet. er op-
lysningerne om godset urigtige eller ufuldstændige, er afsenderen ansvarlig for skade
som derved er påført befordreren eller nogen over for hvem befordreren er ansvarlig.
dette ansvar har raffel ikke påtaget sig.
der er ikke årsagssammenhæng imellem raffels ekspedition af godset som vejtrans-
port og den indtrufne skade, dvs. bødekravet i anledning af lufttransporten. j. poul-
sen accepterede i øvrigt bødeforelægget uden forhandling med raffel eller dfds.
det er ufuldstændigt eller misvisende i luftfragtdokumenterne at anføre 16 colli
”ships spares”. det er raffel naturligvis uden ansvar for.
j. poulsen har drevet shippingvirksomhed i mange år og har indgående kendskab til
international transport, herunder også af farligt gods. j. poulsen havde også viden om
hvad forsendelsen nærmere indeholder. det rigtige for j. poulsen havde været at un-
derrette dfds om at der var tale om farligt gods, men det undlod man. der forelig-
ger således ikke omstændigheder der medfører at j. poulsen kan vælte ansvaret over
på raffel.
j. poulsens skrivelse af 11. oktober 2002 kan ikke anses som et rentepåkrav.
dfds burde have været opmærksom på faremærkaterne idet dfds har både målt og
vejet pakken. det er uafklaret om mærkaterne har været dækket af tape og i givet
fald i hvilket omfang. at mærkaterne er overset under de forskellige ekspeditioner
frem til ankomsten til atlanta er ikke bevis for at de har været tildækket.
dfds har til støtte for sin påstand gjort gældende at det følger af luftfartslovens § 99
at afsenderen af godset er ansvarlig for skaden. efter luftfartslovens § 105, stk. 2, har
befordreren end ikke pligt til at undersøge om de oplysninger man modtager, er
korrekte. befordreren skal kunne stole på afsenderens oplysninger. det var således j.
poulsens pligt at give dfds de nødvendige oplysninger til brug for lufttransporten,
og denne pligt har j. poulsen tilsidesat. der var en aftale mellem dfds og j. poulsen
                                          - 13 -
om at dfds kunne underskrive air waybills på j. poulsens vegne, men der var in-
gen aftale vedrørende farligt gods, og der foreligger ingen aftale om at ansvaret for
deklaration af gods som farligt m.v. i kraft af bemyndigelsen til underskrift air way-
bills var overgået til dfds.
en speditør må ikke selv åbne forsendelserne. hvis der er noget der springer speditø-
ren i øjnene, tager han kontakt til afsenderen, men der var ikke noget påfaldende ved
forsendelsen der kom som en mindre pakke med fragtmand. i papirerne var blot an-
ført at det var skibsudstyr. intet angav at det var farligt gods, og j. poulsen har heller
ikke på noget tidspunkt givet besked herom, således at dfds kunne have overladt
forsendelsen til dangerous goods management.
honoraret på 1.350 kr. for ”various dangerous check” viser som forklaret ikke at
der var en aftale om at dfds skulle foretage en undersøgelse af pakkens indhold.
at kassen bar gamle faremærkater, kan ikke tillægges betydning. der er i sagen in-
gen sikker viden om hvordan kassen så ud under forsendelsen. det må være j. poul-
sen der skal bevise at pakken bar synlige faremærkater, og det bevis er ikke ført. det
eneste der er sikkert, er at kassen blev brudt op i atlanta. faa har naturligvis været
nødt til at afrive tapen, som kan have været i flere lag og baner, for at undersøge va-
ren og indpakningen. hvis faremærkaterne har været delvist synlige, er de blevet
overset en række gange inden ankomsten til atlanta.
dfds er enig med j. poulsen i at der foreligger skødesløshed hos raffel, men dette
kan ikke komme dfds til skade. j. poulsen må hæfte for raffels eventuelle fejl.
der er i øvrigt ikke tilstrækkelig årsagsforbindelse mellem skaden og dfds´ hand-
linger. en række af punkterne i faa’s skrivelse af 3. april 2002 vedrører det forhold
at j. poulsen har fået transporteret farligt gods og vedrører ikke emballagen. andre
punkter vedrører j. poulsens manglende dokumentation af instruktion, uddannelse og
træning af personalet i håndtering af farligt gods. det er i hvert fald forhold der er
dfds uvedkommende.
j. poulsen har ikke gjort tilstrækkeligt for at begrænse skaden. undladelsen af at rea-
gere har sandsynligvis medført at bødeforelægget blev så stort som 72.000 usd. det
                                          - 14 -
kunne givetvis være startet på et langt lavere niveau og tilsvarende endt på et lavere
niveau hvis j. poulsen havde svaret med det samme. herved kunne man muligvis
også have sparet en del af advokatomkostningerne. i øvrigt mangler man en nærmere
beskrivelse af hvad advokaten har foretaget sig for det honorar han har oppebåret.
det må komme j. poulsen til skade at dfds ikke blev underrettet om møder, for-
handlinger mv. med de amerikanske myndigheder.
kravet er forældet efter § 118 i luftfartsloven da der ikke blev rejst sag inden 2 år
efter luftfartøjets ankomst til atlanta. bestemmelsen er ikke begrænset til skader,
men omfatter også andre krav.
rettens afgørelse
j. poulsen har som afsender af godset ansvaret for at fragtpapirer mv. er korrekt ud-
fyldt, og at der er foretaget den tilstrækkelige emballering, i begge henseender med
angivelse af eventuel farlighed. det gælder såvel i forholdet til luftfartsmyndigheder
som i forholdet til de øvrige aktører i transportprocessen. det privatretlige ansvar for
følgerne af mangelfuld eller ukorrekt angivelse af farlighed kan overføres til andre
ved en aftale med disse om at de påtager sig emballering og mærkning m.v. en sådan
aftale forelå ikke mellem sagens parter.
raffel påtog sig at levere godset på den af j. poulsen angivne adresse hos dfds,
men påtog sig ikke at gøre godset klart til lufttransport. det kan efter de oplysninger
der foreligger om godsets udseende ved indlevering til dfds ikke anses for godt-
gjort at godset fremtrådte på en måde der burde få dfds til at reagere over for det og
undergive det en nærmere undersøgelse eller eventuelt rette henvendelse til j. poul-
sen der foreligger således ikke dokumentation for fejl eller forsømmelser fra raffels
eller dfds’ side der kan få betydning ved afgørelsen af spørgsmålet om hvem der
skal bære det endelige ansvar for bøden m.v. som følge af at godset som sket blev
sendt i strid med reglerne om lufttransport af farligt gods.
raffel & co. a/s og dfds dan transport a/s må herefter frifindes.
                                        - 15 -
                                 thi kendes for ret:
raffel & co. a/s og dfds dan transport a/s frifindes for den af j. poulsen ship-
ping a/s nedlagte påstand.
inden 14 dage skal j. poulsen shipping a/s til hver af de sagsøgte raffel & co. a/s
og dfds dan transport a/s betale 18.000 kr. i sagsomkostninger.
kai frederiksen                      jens feilberg                   jørn hansen
                                        (sign.)
                                     ___ ___ ___
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                          p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
f0006000 - kre
                                    udskrift
                                         af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                   ____________
den 16. maj 2006 blev af retten i sagen
f-6-02
prosa edb-fagets fagforening for
b
(advokat louis beck nielsen)
  mod
intel danmark aps
(advokat jette h. ronøe)
afsagt sålydende
                                       d o m:
indledning og påstande
sagen vedrører spørgsmålet, om intel danmark aps (intel) skal betale
erstatning for at have hindret b i at udnytte tildelte aktieoptioner.
prosa edb-fagets fagforening for b har nedlagt følgende påstande:
                                       - 2 -
1. vedrørende aktieoptionerne tildelt b den 6. september 1998 på samlet 2.600
stk. aktieoptioner, hvoraf 1.000 er udnyttet, tilpligtes intel at betale usd 26.984
eller modværdien heraf i dkk på betalingstidspunktet tilligemed procesrente fra
den 8. januar 2004.
2. med hensyn til aktieoptionstildelingen den 13. april 1999 på (efter aktiesplit)
600 stk. tilpligtes intel at anerkende, at b er berettiget til ved simpelt påkrav
overfor intel inden den 13. april 2009 at kræve udlevering af 600 stk. intel
corporation aktier mod betaling af usd 30,7032 pr. aktie eller modværdien
heraf i dkk på betalingstidspunktet.
3. med hensyn til aktieoptionstildelingen den 25. april 2000 på (efter aktiesplit)
1000 stk. tilpligtes intel at anerkende, at b er berettiget til ved simpelt påkrav
overfor intel inden den 25. april 2010 at kræve udlevering af 1000 stk. intel
corporation aktier mod betaling af usd. 61,1875 pr. aktie eller modværdien
heraf i dkk på betalingstidspunktet.
4. vedrørende aktieoptionstildelingen den 21. marts 2001 på samlet 398 stk.
tilpligtes intel til b at betale usd 3.403,90 eller modværdien heraf i dkk på
betalingstidspunktet tilligemed procesrente heraf fra den 8. januar 2004.
5. vedrørende aktieoptionstildelingen den 4. oktober 2001 på 3.670 stk.
tilpligtes intel at anerkende, at b er berettiget til ved simpelt påkrav i perioden
fra den 4. oktober 2006 og indtil den 4. oktober 2011 at kræve udlevering
af 3.670 stk. intel corporation aktier mod betaling af usd 24,225 pr. stk.
intel har taget bekræftende til genmæle overfor påstand 2, 3 og 5 og påstået
frifindelse for påstand 1 og 4.
faktum
b blev ansat hos intel den 1. januar 1998 og fastansat den 14. maj 1998, fra
hvilket tidspunkt han blev omfattet af intels aktieoptionsordning og løbende
tildelt optioner i overensstemmelse hermed. optionerne gav b ret til på visse
fremtidige tidspunkter at erhverve aktier til en på forhånd fastsat kurs. der er
under sagen enighed om tildelingerne og de fastsatte kurser.
de i sagen omtvistede aktieoptioner angår 1.600 optioner, som blev tildelt den
9. juni 1998 til kurs 17,3750 usd, og 398 optioner, som blev tildelt den 21.
marts 2001 til kurs 25,6875 usd.
                                        - 3 -
intel   opsagde   ansættelsesforholdet   den    20.  august  2001  med    endelig
fratrædelsesdato den 31. december 2001. i opsigelsesbrevet meddeltes, at
uudnyttede modnede aktieoptioner skulle udnyttes senest 89 dage efter den
endelige fratrædelsesdato, og at ikke modnede optioner ville bortfalde. b var på
opsigelsestidspunktet tildelt 8.268 optioner, hvoraf 1.000 kunne udnyttes.
b krævede den 28. november 2001 at kunne udnytte alle tildelte optioner
uafhængigt af, at ansættelsesforholdet var ophørt.
b anlagde denne sag den 11. december 2001 med påstand om anerkendelse af
kravet om udnyttelse af ikke modnede optioner. sø– og handelsretten udsatte
den 5. februar 2004 berammelse af domsforhandling på højesterets afgørelse i
andre lignende sager om blandt andet intels optionsprogram.
i løbet af 2003 blev de i sagen omtvistede optioner modnet til udnyttelse. den 8.
januar 2004 opnåede aktierne den højeste kurs efter modningen på 34,24 usd.
højesteret afgjorde i foråret 2005, at tildelte ikke-modnede aktieoptioner kunne
beholdes ved fratrædelse, og intel tog bekræftende til genmæle med hensyn
hertil i denne sag. b nedlagde i processkrift af 18. april 2005 påstanden om
erstatning for manglende adgang til udnyttelse af 1.998 optioner på det
tidspunkt, hvor kursen var højest.
b blev den 6. maj 2005 genindsat i optionsprogrammet og fik elektronisk adgang
til handle optionerne, men b har ikke udnyttet denne mulighed.
intel har oplyst om udnyttelse af aktieoptioner i perioden fra den 1. oktober
2003 til den 31. marts 2004, at 2.368.000 optioner blev udnyttet ved kurs
32,00-32,99, 1.551.000 optioner blev udnyttet ved kurs 33,00-33,99 usd, og
1.172.000 blev udnyttet ved kurs 34+ usd, alle optioner var tildelt til kurs 15 -
20. for aktier tildelt til kurs 25-30 usd blev 727.000 udnyttet ved kurs 32,00-
32,99 usd, 584.000 udnyttet ved kurs 33,00-33,99 usd og 419.000 ved kurs
34+ usd.
forklaring
tim jensen har forklaret, at han er hr-chef for intel i europa. han blev ansat i
oktober 2000 og har modtaget optioner. han har ikke opnået nogen gevinst
endnu. det er muligt at indlægge en individuel salgskurs i det elektroniske
                                         - 4 -
system, således at aktierne automatisk bliver solgt ved denne kurs. han har
fastsat sin salgskurs til 35 usd, men aktierne har ikke opnået denne kurs. der
var en intern forventning om, at kursen ville stige til 40. han kan ikke huske,
hvordan markedet opfattede aktien i 2004.
procedure
prosa edb-fagets fagforening for b har gjort gældende, at b har handlet
korrekt ved først at fremsætte erstatningskravet efter højesterets afgørelse i
sagen om aktieoptioner til fratrådte medarbejdere. der var ingen modnede
optioner ved stævningens indgivelse. påstand 1 og 4 er en forlængelse af de
oprindelige     påstande,      hvorfor   bs    fremgangsmåde       ikke    kan    få
omkostningsmæssige konsekvenser. intel har derimod ændret standpunkt
undervejs ved at tage bekræftende til genmæle i 2005.
intels afvisning af bs krav om optioner var uberettiget og forhindrede b i at
udnyttet optionerne og opnå en fortjeneste. der er enighed om, at intel har
misligholdt forpligtelsen til at give adgang til at udnytte optionerne, og intel har
ikke gjort gældende, at dette ikke skulle være ansvarspådragende eller få
rentemæssige konsekvenser. det var forventet, at optionerne rummede en
gevinst ved en fremtidig kursstigning, og ifølge retspraksis er tildeling af
optioner en lønandel. b modtog med andre ord ikke løn til tiden, da han var
forhindret i at udnytte modnede optioner.
der er tale om en genusydelse, hvorfor forsinkelse er underlagt objektivt ansvar.
endvidere er det ansvarspådragende at kræve tilbagebetaling af løn ved
fratrædelse.
erstatningskravet bortfaldt ikke ved, at intel indsatte b i besiddelsen af aktierne.
genindsættelsen skete uden nogen form for dialog og var en ensidig teknisk
foranstaltning fra intels side. b har været inde i aktiesystemet nogle gange, men
dette er ikke ensbetydende med, at han har rådet over aktierne. b har ikke
opgivet erstatningskravet.
det er ikke til at vide, hvordan b ville have handlet, hvis han havde kunnet råde
over optionerne rettidigt. dette kan alene bedømmes bagudrettet. der er en
objektiv og logisk formodning for, at b ville have udnyttet optionerne den 8.
januar 2004, hvor kursen var højest. den subjektive vurdering er imidlertid uden
betydning for tabsopgørelsen, da tabet skal opgøres som differenceerstatning, jf.
princippet i købelovens § 25. der findes ikke en særskilt regulering af erstatning
                                        - 5 -
for værditab ved forsinket betaling af vederlag. der er ikke et obligationsretligt
krav     om,    at   man  skal   give  særskilt   meddelelse     på  det  tidspunkt,
erstatningskravet skal beregnes ud fra. intel havde allerede bestridt kravet på
dette     tidspunkt,  og  aktiernes   værdi   på   tildelingstidspunktet er   kendt.
leveringsperioden er udnyttelsesperioden, og værdien på leveringstidspunktet
den 8. januar 2004 er kendt. tabet er differencen mellem de to værdier. tabet
skal opgøres uafhængigt af, om b ville have handlet aktierne på dette tidspunkt,
da differenceerstatning beregnes uden hensyn til, om det kan bevises eller
dokumenteres, at den erstatningsberettigede ville have handlet på det tidspunkt,
hvor værdien var højest. prisdifferencen er i sig selv afgørende. tilsvarende ville
forsinket udbetaling af løn i anden valuta til en lavere kurs medføre et berettiget
krav på erstatning for kurstabet.
renterne skal beregnes fra den 8. januar 2004, hvor ydelsen skulle have været
stillet til rådighed.
intel har gjort gældende, at b i 2005 blev indsat i besiddelsen af aktierne som
følge af højesterets dom i november 2004. indtil april måned 2005 havde b
alene krævet at blive indsat i besiddelsen af aktierne, og der var intet til hinder
for, at b kunne have fremsat erstatningskravet, efterhånden som optionerne
modnedes. retstilstanden med hensyn til optionsprogrammerne var uafklaret, og
intel var ikke i misligholdelse før højesterets afgørelse.
b reagerede ikke, da han blev indsat i besiddelsen af aktierne, men b har
løbende undersøgt kursudviklingen for aktierne. b gav ikke meddelelse til intel
om, at han ønskede at udnytte optionerne en bestemt dato. den 8. januar 2004
er en efterrationalisering. b kunne meget let have givet meddelelse til intel på
det tidspunkt, hvor han ønskede at handle aktierne. dette har alle andre gjort,
og de har dermed dokumenteret et tab.
b er den eneste medarbejder, der har set tre år tilbage for at finde det
tidspunkt, hvor han kunne have opnået den største fortjeneste. det er ikke et
dokumenteret tab. differenceerstatning for forsinkelse med levering af varer har
intet med denne sag at gøre. købelovens § 25 er irrelevant, og b har i øvrigt
ikke foretaget dækningskøb. b ønsker både erstatning og at beholde rådigheden
over aktierne.
der er ikke grundlag for at stille b bedre end de medarbejdere, der ikke er
fratrådt. betaling af løn i anden valuta kan fastsættes til en bestemt dato, men
man kan ikke gå tre år tilbage og vælge det mest gunstige tidspunkt.
                                         - 6 -
det bør have omkostningsmæssige konsekvenser, at b først fremkom med et
ubegrundet erstatningskrav efter, at intel havde taget bekræftende til genmæle.
erstatningskravet kunne have været medtaget fra begyndelsen som en
subsidiær påstand.
rettens begrundelse og resultat
intel har taget bekræftende til genmæle vedrørende påstand 2, 3 og 5, hvorfor
disse påstande tages til følge.
intel har misligholdt sin forpligtelse til at give b rådighed over tildelte optioner
uanset, at spørgsmålet herom var under behandling ved domstolene. dette
fritager dog ikke b for at skulle dokumentere et tab ved påstand om erstatning
herfor. erstatning af positiv opfyldelsesinteresse efter købelovens § 25 ved
beregning af prisdifference uden særligt bevis for tabet forudsætter, at faste
tidspunkter for opgørelse af leveringspris og markedspris kan identificeres. dette
har b ikke kunnet påvise, og der ses i øvrigt ikke at være grundlag for at
anvende købelovens principper om erstatning ved forsinket levering. b har
således ikke godtgjort et tab som følge af den forsinkede adgang til at udnytte
aktieoptionerne, hvorfor intels frifindelsespåstand vedrørende påstand 1 og 4
tages til følge.
henset til sagens resultat betaler ingen part sagsomkostninger til den anden.
                                 thi kendes for ret
intel    danmark      aps    tilpligtes    at   anerkende,    at   b     vedrørende
aktieoptionstildelingen den 13. april 1999 er berettiget til ved simpelt påkrav
overfor intel danmark aps inden den 13. april 2009 at kræve udlevering af 600
stk. intel corporation aktier mod betaling af usd 30,7032 pr. aktie eller
modværdien heraf i dkk på betalingstidspunktet
intel    danmark      aps    tilpligtes    at   anerkende,    at   b     vedrørende
aktieoptionstildelingen den 25. april 2000 er berettiget til ved simpelt påkrav
overfor intel danmark aps inden den 25. april 2010 at kræve udlevering af 1000
stk. intel corporation aktier mod betaling af usd. 61,1875 pr. aktie eller
modværdien heraf i dkk på betalingstidspunktet.
                                       - 7 -
intel   danmark     aps    tilpligtes   at    anerkende,    at   b  vedrørende
aktieoptionstildelingen den 4. oktober 2001 er berettiget til ved simpelt
påkrav i perioden fra den 4. oktober 2006 og indtil den 4. oktober 2011 at
kræve udlevering af 3.670 stk. intel corporation aktier mod betaling af usd
24,225 pr. stk.
intel danmark aps frifindes for påstand 1 og 4.
hver part bærer egne sagsomkostninger.
                                mette christensen
torben svanberg                                         per jørgensen
                                      (sign.)
                                   ___ ___ ___
                        udskriftens rigtighed bekræftes
                        p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                                             dom
afsagt den 9. september 2016 af vestre landsrets 10. afdeling (dommerne linda hangaard,
poul hansen og christian ditlev hindkjær (kst.)) i ankesag
v.l. b–1848–15
b
(advokat marie rud hansen, silkeborg)
mod
a
(advokat kirstine kryger dyekjær, aarhus)
skifteretten i viborg har den 2. november 2015 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. bs sksæ-
1297/2014).
påstande
for landsretten har appellanten, b, gentaget sin påstand for byretten om frifindelse og har
subsidiært påstået frifindelse mod betaling af et mindre beløb.
indstævnte, a, har påstået dommen stadfæstet.
bs subsidiære påstand er nedlagt for det tilfælde, at landsretten finder, at a er berettiget til et
beløb i særejekompensation, jf. ægtefælleskiftelovens § 67.
a har haft fri proces for landsretten.
supplerende sagsfremstilling
der er for landsretten fremlagt en række bilag, som er indhentet fra landboøst, hvor advokat
freddy dam, som rådgav parterne i forbindelse med oprettelse af ægtepagten, da var ansat.
                                               - 2 -
i time/sagsoplysning fra landboøst er anført tre møder, den 14. marts 2006, 7. april 2006 og
23. juni 2006.
i et brev af 14. marts 2006 fra advokat freddy dam til b hedder det bl.a.:
                ”idet jeg henviser til dagens behagelige møde, bekræfter jeg for god ordens
                skyld, at i nærmere overvejer, i hvilket omfang a i løbet af ægteskabet kan op-
                arbejde et mål af medejerskab til landbrugsejendommen eller erhverve ret til et
                mål af kompensation for den indsats, hun igennem tiden yder i bedriften og
                hjemmet.”
der er fra landboøst indhentet tre udkast til ægtepagten, hvoraf det seneste er enslydende
med det, der blev underskrevet den 7. april 2006 af parterne.
i det første udkast var intet anført om medejerskab for eller kompensation til a. det andet
udkast var stort set identisk med det, der blev den endelige udgave, bortset fra, at medejerska-
bet/kompensationen der var angivet til 2 %.
forklaringer
b og a har afgivet supplerende forklaring for landsretten. der er endvidere afgivet vidne-
forklaring af freddy dam.
b har supplerende forklaret, at a deltog i arbejdet på gården, bl.a. med regnskaberne. han
skønner, at han nok har arbejdet gennemsnitligt 25 timer om ugen på gården i den periode,
hvor han havde fuldtidsarbejde ved xvæsenet, dog mere i høsttiden. a har nok arbejdet ca. 5
timer om ugen på gården i denne periode. efter februar 2010 arbejdede han fuldtids på går-
den. a tog sig fortsat af regnskabet og hjalp også af og til med at se til dyrene. det sidste år, a
boede på gården, arbejdede hun stort set ikke på denne. i forbindelse med oprettelse af ægte-
pagten var det hans indtryk, at a kun ønskede et kompensationsbeløb, hvis de på et tidspunkt
blev skilt. ægtepagtens punkt 1.2. er udtryk for, at a kun skulle have kompensation for hen-
des arbejde i bedriften, ikke også for hendes arbejde i hjemmet. han har stort set selv stået for
istandsættelsen af gården gennem tiden. a har nok bidraget hertil med ca. 5 %, særligt med
tapetsering. den første ansættelseskontrakt blev tidsbegrænset, fordi a på oprettelses-
tidspunktet for denne var gravid. udgifter til husholdningen blev delt mellem dem. han betal-
                                                  - 3 -
te stort set alle de faste udgifter til el, vand og lignende. a bidrog med en mindre del bl.a. til
tøj til sig selv og børnene. det var fra hans side en betingelse for ægteskabets indgåelse, at der
blev oprettet en ægtepagt med særeje. de har ikke under ægteskabet set på eller drøftet ægte-
pagten. det var først, da de skulle separeres, at han kom til at tænke på, om han havde pligt til
at betale a det beløb, der var aftalt i ægtepagten.
a har supplerende forklaret, at der ikke er ændringer i hendes personlige og arbejdsmæssige
forhold. kompensationsaftalen var et forslag fra advokat freddy dam, og det var også ham,
der formulerede den. hun mente ikke, at det var rimeligt, at hun ikke skulle have en andel af
gårdens værdi, hvis hun flyttede efter måske 10-20 år. hun deltog allerede i arbejdet på går-
den, inden de blev gift, herunder med at køre traktor og give dyrene mad. det var altid hende,
der ordnede haven. helt frem til 2010 var det hende, der så til kalvene hver morgen, hvilket
måske tog ca. 1 time om dagen. hun deltog også i det øvrige arbejde på gården. nogle uger
arbejdede hun 20-30 timer, andre uger kun 1 time hver morgen. hun hjalp af og til med at
køre traktoren frem, f.eks. når b skulle fælde træer. hun stod også for arbejdet med bogføring
og regnskab. hun har derfor arbejdet noget mere end de 5 timer om ugen, som b forklarer. på
grund af problemer i samlivet måtte hun have psykologhjælp i den sidste tid af deres samliv,
og i denne periode hjalp hun ikke meget til på gården. b arbejdede nok 50-60 timer på gården
efter marts 2010. hun stod for ca. 25 % af arbejdet i forbindelse med istandsættelse af gården
gennem tiden. da hun var ansat hos b, udførte hun arbejde i ca. den tid, der er angivet i an-
sættelsesaftalerne. hun har en gæld på 133.719 kr. ifølge årsopgørelsen for 2014. da hun flyt-
tede, medtog hun kun dele af indbo og køkkengrej. hun brugte måske 1.000 kr. pr. måned på
tøj til sig selv. resten af hendes penge blev brugt til køb af mad, herunder også vin og øl, når
de havde jagtselskaber, samt udgifter til børnene. hun har betalt nogle af deres rejser. hun
mener, at gården blev vurderet til 12-13 mio. kr. i forbindelse med låneoptagelse, da b ville
investere i aktier. hun har ikke kendskab til, hvor meget b har af værdipapirer; det har ikke
interesseret hende, da det er hans særeje. der var 32 ammekøer på gården, og de havde kalve,
så derfor var der nok i alt 70-90 dyr på gården. hun indfriede den gæld, hun havde ved sam-
livets etablering, med sine egne penge. operationen af hende, der blev udført i 2012, kostede i
alt 65.000 kr., hvoraf hun selv betalte de 20.000 kr. hun lånte 50.000 kr. af b, da hun flyttede,
og de penge har hun endnu ikke betalt tilbage.
freddy dam har forklaret, at han i 2005 blev ansat som advokat hos landboøst i silkeborg,
                                                - 4 -
hvilket han også var i 2006. han mener ikke, at han havde udført advokatarbejde for b forud
for arbejdet med ægtepagten. af hans notater fra et indledende møde med parterne kan han se,
at der blev drøftet både oprettelse af testamente og ægtepagt. det var bs ønske, at slægts-
gården blev bevaret, hvis parterne skulle gå fra hinanden, medens a ønskede at få andel i går-
den, hvis de gik fra hinanden. det har aldrig været meningen, at ægtepagten skulle se ud som
det første udkast, der kun var et ”grønborg-paradigma”, og det var nok hans ide med skils-
missesærejet og kompensationsordningen, som blev resultatet. ifølge hans notater er alt gen-
nemgået meget grundigt med i hvert fald b, men han er ret sikker på, at a også var til stede
under alle møderne. han lavede også beregninger over, hvor meget beløbet, som a skulle
have i tilfælde af separation eller skilsmisse, kunne blive. han mener, at der var tale om 3
møder. han kan ikke forklare, hvorfor der ikke også står as ”indsats i hjemmet” i punkt 1.2. i
den endelige udgave af ægtepagten, således som der står i brevet af 14. marts 2006 fra ham til
b. det var både hendes indsats i hjemmet og i bedriften, der skulle kompenseres. han mente
og mener stadig, at ægtepagtens bestemmelser i punkt 1.2. og 1.3. er gyldige, ellers ville han
selvfølgelig ikke have foreslået det. der var ingen uenighed om, at a skulle kompenseres,
hvis ægteskabet ikke holdt. dette var b også enig i.
procedure
a har ikke for landsretten gjort gældende, at hele ægtepagten skal tilsidesættes, hvis kompen-
sationsbestemmelsen tilsidesættes, men har gjort gældende, at hvis kompensa-
tionsbestemmelsen i ægtepagten tilsidesættes, er hun berettiget til et kompensationsbeløb efter
ægtefælleskiftelovens § 67, som passende kan fastsættes til 1.016.938 kr. med procesrente fra
den 31. juli 2014.
b har for landsretten til støtte for sin subsidiære påstand gjort gældende, at det beløb, som a
eventuelt er berettiget til i medfør af ægtefælleskiftelovens § 67, er mindre end 1.016.938 kr.
parterne har i øvrigt i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har procede-
ret i overensstemmelse hermed.
                                                 - 5 -
landsrettens begrundelse og resultat
dommerne linda hangaard og christian ditlev hindkjær udtaler:
det fremgår af punkt 1.1. i parternes ægtepagt, at der er aftalt fuldstændig skilsmissesæreje.
af ægtepagtens punkt 1.2. og 1.3. fremgår, at a efter 3 års ægteskab påbegyndte erhvervelsen
af ret til en del af værdien af bs ejendom som kompensation for den indsats, hun igennem
tiden ydede i bedriften, samt at kompensationen på tidspunktet for en eventuel separation eller
skilsmisse skulle beregnes som 2 ½ % af den seneste offentlige vurdering for hvert år efter det
3. år efter ægteskabets indgåelse, dog maksimalt 50 %.
under hensyn til indholdet af brevet af 14. marts 2006 fra advokat freddy dam til b og til
måden, hvorpå kompensationsbeløbet skal beregnes, kan det ikke lægges til grund, at kom-
pensationsbeløbet alene har karakter af krav på betaling for udført arbejde for bs landbrugs-
bedrift. det bemærkes herved, at beløbets størrelse ved aftalens indgåelse var helt uvis, idet
kompensationen skulle beregnes af en fremtidig ejendomsvurdering.
aftalen i ægtepagtens punkt 1.2. og 1.3. er således reelt en aftale om kompensation ved sepa-
ration eller skilsmisse og fraviger dermed retsvirkningerne af den formueordning om skils-
missesæreje, som parterne har valgt i ægtepagten. denne fravigelse har ikke hjemmel i rets-
virkningslovens § 28 og er derfor ugyldig.
under hensyn til sagens samlede omstændigheder, herunder ægteskabets varighed og ægte-
fællernes formueforhold finder vi, at a har krav på godtgørelse efter ægtefælleskiftelovens §
67 for ikke at blive stillet urimeligt ringe i økonomisk henseende. godtgørelsen fastsættes
skønsmæssigt til 200.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg den 19. september 2014.
dommer poul hansen udtaler:
efter vidneforklaringen fra freddy dam lægger jeg til grund, at ægtepagten, der som også
anført af skifteretten er klar og overskuelig, er indgået efter grundig vejledning af begge par-
ter, som da var enige om indholdet af denne.
                                               - 6 -
også efter bevisførelsen for landsretten lægger jeg endvidere til grund, at a i et ikke ubetyde-
ligt omfang har deltaget i arbejdet på gården gennem alle årene, fra før parterne indgik ægte-
skab, dog efter det oplyste i mindre grad, da b ophørte med sit arbejde ved xvæsenet. be-
stemmelsen i ægtepagtens pkt. 1.2. og 1.3. havde i det væsentlige til formål at fastsætte stør-
relsen af as krav på betaling for det arbejde, hun havde udført og fortsat skulle udføre på går-
den under parternes samliv.
retsvirkningslovens § 28 findes ikke at være til hinder for, at parter indgår aftaler om af-
trapning af et særeje. den omstændighed, at aftalen angår en bestemt procentdel af den sene-
ste offentlige vurdering af ejendommen, giver ikke grundlag for at anse aftalen i pkt. 1.2. og
1.3. i ægtepagten for at være i strid med præceptive lovregler om ægtefællers formueordning
og dermed ugyldig. den omstændighed, at a i en del af perioden modtog et beløb i løn fra b,
hvoraf kommunen refunderede 2/3, giver ikke grundlag for at komme til et andet resultat.
med disse bemærkninger og af de grunde, der i øvrigt er anført af skifteretten, stemmer jeg
for at stadfæste dommen.
der afsiges dom efter stemmeflertallet.
begge parter havde fri proces under sagens behandling i skifteretten, og det fremgår af rets-
bogen af 2. november 2015 fra retten i viborg, at statskassen har betalt salæret til den for b
beskikkede advokat for dennes arbejde for byretten.
efter sagens udfald og forløb skal b ikke erstatte statskassens udgifter til fri proces for skifte-
retten, og statskassen skal betale delvise sagsomkostninger til b for landsretten med 79.920
kr.
 beløbet omfatter 19.920 kr. til retsafgift og 60.000 kr. til advokatbistand.
beløbet til dækning af udgifter til advokatbistand er inkl. moms, da b ikke er momsregistre-
ret. landsretten har ved fastsættelsen af beløbet lagt vægt på sagens økonomiske værdi og
dens omfang for landsretten.
                                             - 7 -
                                 t h i k e n d e s f o r r e t:
b skal til a betale 200.000 kr. med procesrente fra den 19. september 2014.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten til b med 79.920 kr.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for skifteretten til den anden part eller til
statskassen.
det idømte skal betales inden 14 dage.
de idømte sagsomkostninger forrentes efter rentelovens § 8 a.