text:
v014700n - kj
                                    udskrift
                                         af
                      sø- & handelsrettens dombog
                                   ____________
den 13. februar 2004 blev af retten i sagen
v-147-02
buksesnedkeren aps
(advokat søren tyge sørensen)
  mod
dansk supermarked administration a/s
(advokat vagn søndergaard)
afsagt sålydende
                                       d o m:
indledning og påstande
denne sag drejer sig om, hvorvidt et over for sagsøgte, dansk supermarked admini-
stration a/s, nedlagt fogedforbud mod salg af signal-bukser er nedlagt med rette,
idet signal-bukserne ikke blev udbudt som 2. sortering, uagtet der efter sagsøgte,
buksesnedkerens, opfattelse var 2. sorteringsvarer blandt det udbudte.
buksesnedkeren aps har nedlagt følgende påstande:
                                                  - 2 -
1) dansk supermarked administration a/s (herefter dansk supermarked) tilpligtes
at anerkende at have været uberettiget til at markedsføre, annoncere og sælge de sig-
nal-bukser, der er annonceret i føtex-katalog i uge 39 år 2002 uden angivelse af, at
nogle af bukserne var 2. sortering.
2) det forbud, fogedretten i århus nedlagde den 9. oktober 2002, stadfæstes som
lovligt gjort og forfulgt.
dansk supermarked administration a/s har nedlagt påstand om, at det af fogedret-
ten i århus nedlagte forbud, der er stadfæstet af vestre landsret den 22. november
2002, ophæves.
sagens omstændigheder
buksesnedkeren producerer og sælger tøj under bl.a. varemærket signal. buksesned-
keren har en årlig omsætning på ca. 400 mio. kr. , heraf vedrører ca. 75 mio. kr. va-
remærket ”signal”.
i en reklame for føtex-supermarkederne i uge 39 i 2002 er som dobbeltsideoverskrift
anført ”mærkevarer med store besparelser. supplerende er anført:
       ”vi har købt et kæmpe restparti mærkevarer, som vi sælger til uhørt lave priser. der er
       mange modeller, kvaliteter og størrelser at vælge imellem. vi kan desværre ikke garan-
       tere, at de viste moddeller og farver findes i alle varehuse”
i nederste, venstre hjørne på side 8 angives rekvirentens varemærke og teksten:
        ” signal bukser
        flere modeller, farver og størrelser.
        markedspris op til 499,-
       frit valg 199,-” og
      ”spar op til 300,-”
dansk supermarked har fremlagt den kontrakt, der vedrører købet af bukserne. der
er tale om en standardkontrakt, affærdiget på engelsk. kontrakten henviser til 3 or-
drenumre, og køber garanteres, at ” the goods are original and first quality merchan-
dise”. dansk supermarked ønsker ikke at oplyse, hvem sælgeren er, og oplysninger
                                          - 3 -
om navn mv. på sælger i kontrakten er streget ud af dansk supermarked. den frem-
lagte faktura omfatter 3440 stk. bukser til en stykpris på 85 kr. excl. moms.
ved skrivelse af 22. marts 2000 fra front top industries, hong kong, v/ patrick
chan, der på dette tidspunkt var buksesnedkerens leverandør, har leverandøren ac-
cepteret mangler vedrørende ordrenr. 1096, og buksesnedkeren har den 16. august
2000 udstedt faktura nr. 74545 til leverandøren vedrørende denne ordre. ifølge faktu-
raen skal leverandøren godtgøre buksesnedkeren prisen for 2.900 stk. bukser med 91
hkd pr. par, i alt 263.900 hkd. manglerne ved bukserne bestod, at bukserne flos-
sede i kanten ved bengabene.
buksesnedkeren konstaterede i 2002, at bukser i ordrenr. 4908 havde den mangel, at
lommeforet var farvet lyserødt. top asia co. v/ patrick chan, der nu var buksesned-
kerens leverandør, accepterede ved skrivelse af 5. april 2001 (rettelig 2002) de nævn-
te mangler ved ordrenr. 4908, og der blev efterfølgende aftalt en dekort på i alt
55.000 hkd.
buksesnedkeren har oplyst, at bukserne fra de 2 omtalte partier blev solgt til en bel-
gisk opkøber for 2,50 euro pr. stk., og at opkøberen fik at vide, at der var tale om 2.
sortering.
under sagen har buksesnedkeren fremlagt tre par bukser: bukser med flosser ved
bengabet (bilag 10), bukser med misfarvning af lommer (bilag 11) og bukser, man-
gelfri, 1. sortering (bilag 12), og dansk supermarked har fremlagt et par signal-
bukser med lyseblåt for (bilag e) samt to par signal – bukser (bilag c og d), som
buksesnedkeren er enig i, er fejlfrie.
den 9. oktober 2002 nedlagde fogedretten i århus efter begæring fra buksesnedke-
ren forbud over for dansk supermarked mod at markedsføre, annoncere og sælge de
signal-bukser, der var annonceret i føtex-kataloget i uge 39 i 2002, uden angivelse
af, at nogle af bukserne var 2. sortering. den 22. november 2002 blev fogedforbuddet
stadfæstet af vestre landsret.
forklaringer
                                          - 4 -
henrik soelberg har vedstået den for fogedretten i århus sålydende afgivne forkla-
ring:
” at han er salgschef og ansvarlig for ”signal”s omsætning i danmark. når der kom-
mer varer hjem, foretages en stikprøvekvalitetskontrol. der laves også en produkti-
onsgodkendelsesprøve hos producenten før større produktioner. der sker dog fejl og
sendes bukser ud, som aldrig skulle have været ude. 2. sorteringsvarer lægges ind på
lager og posteres dér. hvis det er en større sag, tager man fat i leverandøren; enten
skal der produceres nye varer eller gives dekort. problemet med de bukser, der er
fremlagt som bilag 11 er, at i forbindelse med efterbehandlingen er den blå farve
løbet ud, så lommeforet har bundet noget rød farve, som indgår i den blå farve. for-
handlerne er øjeblikkeligt blevet opmærksomme herpå og har reklameret. også logo-
et bag på bukserne er blevet lyserødt. indeni bukserne er et stofmærke, der angiver
følgende: ”style”-nummeret er modelnummeret. kvalitetsnummeret er det anvendte
stofmateriales nummer. farvenummeret giver sig selv. ”inseam”-angivelsen findes i
varianterne 4-7, i dette eksemplar svarende til en skridtlængde på 30 tommer. der-
næst angives størrelsen og til sidst ordrenummeret. de samme numre står på en lille
papirflap, der er syet på bukserne. på ordrenummeret kan det identificeres, hvornår
bukserne er produceret. fejlen ved de bukser, der er fremlagt som bilag 10, blev ikke
fanget, inden bukserne blev sendt af sted, idet fejlen opstod ved brug. ved 75 % af
denne produktion skete det, at bukserne flossede i kanten forneden i løbet af bare én
dags brug. da forhandlerne fik bukserne tilbage fra forbrugerne, kaldte rekvirenten
bukserne tilbage, og producenten i hong kong beklagede fejlen. fejlen er opstået på
grund af efterbehandlinger – tre industrivaske – og opstår, hvis bukserne ikke er helt
tørre, før de kommes i lufttætte plastikposer. rekvirenten har kun haft problemet på
denne ene produktion på ordrenummer 1096. bukserne fremlagt som bilag 12 er fejl-
fri. bukserne fremlagt som bilag 10 og 11 er købt i føtex. patrick chan var direktør
hos front top industries i hong kong og har nu startet sit eget firma ved navn top
asia. den samme direktør har hele tiden været rekvirentens leverandør/producent.
brevet af 22. marts 2000 fra chan vedrører det parti, hvori bilag 10 indgår. dette
følger af ordrenummeret 1096. reklamationen vedrørte kun, at buksebenene flosse-
de. faktura nr. 74545 blev lavet som en modregning i de beløb, rekvirenten betalte
til top asia. de 2.900 stk. bukser var formentlig det samlede antal bukser under det-
te ordrenummer. stykprisen på 91 hkd (ca. 88 kr.) er den pris, rekvirenten har givet
for buksen hos leverandøren ekskl. told og kvote. told og kvote har udgjort et tab for
rekvirenten. rekvirenten beholdt bukserne og kunne gøre med dem, hvad man ville.
                                            - 5 -
bukserne havde en fiktiv værdi og blev senere solgt til en belgisk mægler, der opkø-
ber restpartier, lagre, kollektionsprøver m.v., og som gav 2,50 eur pr. par. udsalgs-
prisen til forhandlerne for fejlfri bukser er 200 kr. ekskl. moms. videresalgsprisen er
vejledende 499 kr. inkl. moms. rekvirenten laver kun kvalitetsrapporter ved større
fejl. rapporten vedrører ordrenummer 4908, hvilket nummer genfindes på bukserne
fremlagt som bilag 11. bukserne blev kaldt tilbage fra forhandlerne, der i øvrigt rea-
gerede prompte. brevet fra chan af 5. april 2001 er fejldateret, idet ordrenummeret
4908 slet ikke fandtes i 2001, men først kom frem i januar 2002. bukserne blev leve-
ret i februar 2002. rekvirentens edb-server gik ned på et tidspunkt, og derfor er alle
forhandlernes reklamationer over for rekvirenten forsvundet og kan ikke fremlægges.
faktura 76864 vedrører de problemer med den røde farve, som man ikke har haft
tidligere eller senere. beløbet er et forholdsmæssigt afslag. også disse bukser blev
solgt til samme belgiske opkøber for 2,50 eur pr. stk., hvilket er en ekstremt lav
pris. belgieren så varerne inden købet og fik på fakturaen at vide, at der var tale om
2. sorteringsvarer. 2. sorteringsvarer er også solgt til sædvanlige forhandlere, der dog
klart skilter med, at det er 2. sortering. dansk supermarked administration skilter
ikke med, at bukserne er 2. sorteringsvarer. størstedelen af bukserne i føtex i lyng-
by og på frederiksberg var fra de to fejlbehæftede produktioner. han kan ikke sige
noget om fordelingen mellem de to fejltyper. han kunne se flosserne i bengabet og
kunne se det røde for. rekvirenten mærkede ikke 2. sorteringsbukserne, før de blev
solgt. det har rekvirenten tidligere gjort. det gøres nok forskelligt i branchen. rekvi-
renten har aftalt med køberen, at 2. sorteringsvarer ikke måtte sælges på markeder,
hvor rekvirenten i forvejen sælger. i ordrenr. 1096 fra 2000 blev der produceret
2.900 bukser, og i ordrenr. 4908 fra 2002 blev der produceret 2.060 bukser. bukserne
fremlagt som bilag e er denimkvalitet, hvor bukserne vaskes på så forskellige måder,
at det er alment acceptabelt, at lommeforet ikke er helt hvidt. disse bukser er 1. sor-
tering. bukserne fremlagt som bilag d er et eksempel på andre bukser fra rekviren-
ten, der ikke vedrører de to fejlbehæftede partier. den ordre/det parti, hvorfra buk-
serne fremlagt som bilag d stammer, er en ordre, hvor man som et eksperiment styk-
farvede bukserne, og hvor foret derfor har samme farve, men som forhandlerne ikke
var tilfredse med. bukserne fremlagt som bilag c og d fejler ikke noget og er således
1. sortering, men ikke acceptable for rekvirenten. også disse bukser har rekvirenten
oprindeligt solgt til den belgiske køber. teksten på bukserne ved rekvirentens logo
siger ikke noget om buksernes sortering."
                                            - 6 -
og yderligere forklaret, at signal er et kendt mærke, som første gang kom på marke-
det omkring 1984.
en buksemodel markedsføres normalt et par år. der sælges typisk omkring 20-
25.000 stk. bukser af en enkelt model pr. år.
de to parti bukser, der blev solgt til den belgiske opkøber, var udgåede modeller.
modellerne var primært 2. sortering, men der var også 1. sortering iblandt. man hav-
de foretaget en oprydning, hvilket var baggrunden for salget til belgieren.
da han så de i sagen omhandlede bukser i føtex, tænkte han, at de kunne hidrøre fra
det parti, der blev solgt til belgieren. nogle af bukserne lå i en bunke, mens andre
hang på bøjler. han købte nogle af bukserne, heriblandt de bukser, der er fremlagt
som bilag 10 og 11. hans vurdering er, at det meste var 2. sortering. han ledte ikke
efter 2. sorteringsmodeller – han tog bare tilfældigt.
buksesnedkerens kunder er detailbutikker. man sælger både 1. og 2. sorterings mo-
deller. 2. sortering sælges til detailbutikkerne med 50-70 % rabat. salgsprisen til de-
tailbutikken er normalt 60-100 kr. pr. stk. detailbutikkerne sælger typisk 2. sortering
til kunderne til ½ pris, og der skiltes med, at det er 2. sortering. 3. sortering bliver
brændt af buksesnedkeren.
buksesnedkeren foretog ingen mærkning på eller klipning af mærkaterne i bukserne i
de partier, man solgte til belgieren, for at angive, at der var tale om 2. sortering. der
er ingen kutyme herfor i branchen. buksesnedkeren har dog tidligere foretaget mærk-
ning af 2. sorteringsvarer, der blev videresolgt.
problemet ved, at dansk supermarked ikke skiltede med, at der var 2. sortering
blandt i det omhandlede parti, er, at nogle slutbrugere risikerer at købe bukserne i
den tro, at det er 1. sortering, hvorved de kan bibringes den opfattelse, at signal som
mærke ikke er noget særligt.
hans peter rasmussen har vedstået den for fogedretten i århus sålydende afgivne
forklaring:
                                            - 7 -
” at han er indkøbschef. han har været i tøjbranchen i 25 år og har indkøbt signal-
bukserne. han vil ikke udtale sig om, hvem de er købt af, eller om indkøbsprisen. de
er købt i juni/juli og hjemkommet i august 2002. der er købt 3-4.000 par bukser.
kvaliteten er efter hans mening 1. sortering. ham bekendt er ingen af bukserne mis-
farvet, så de kan kaldes 2. sortering. det kan godt være, at bukseforet på nogle buk-
ser har taget lidt farve fra yderstoffet. det er meget normalt, at foret farves, som
f.eks. på bukserne fremlagt som bilag e, der er købt i en specialforretning i hadsten
den 4. oktober 2002, og som ikke var annonceret som 2. sorteringsvare. bukserne
kostede 499 kr. bukserne fremlagt som bilag c og d er fra føtex i holme, hentet
hjem den 4. oktober 2002, og er efter hans mening 1. sorteringsvarer. de er en del af
det parti, der er indkøbt. han er ikke bekendt med flosser ved bengabet. bukserne
fremlagt som bilag i og j er af 1. sortering. han har købt bukserne til en pris, som
han vil betegne som 1. sorteringspris, når det tages i betragtning, at der var tale om et
assorteret parti. prisen har været i størrelsesordenen 90 kr. pr. par. han har ikke fået
én eneste reklamation fra de ca. 60 føtex-varehuse, hvori bukserne er solgt. sædvan-
lig og aktuel branchepraksis ved 2. sortering er, at et hjørne klippes af mærket med
vaskeinstruktionen, eller at der sættes stempel i. den fremlagte standardkontrakt med
udstregede ord m.v. er den kontakt, der vedrører det indkøbte parti. der er tre under-
liggende ordrer, hvoraf ordrenr. 1269825 vedrører de 3-4.000 par bukser. han mener
ikke, at bukserne fremlagt som bilag 11 er en 2. sorteringsvare. foret har nok en rød-
lig farve, hvilket ikke er sædvanligt, men det er producenten, der bestemmer lom-
mernes farve. det er ofte leverandøren, der henvender sig til dsa. han vil ikke svare
på, om det også var tilfældet i denne sag. i det konkrete tilfælde gennemgik man par-
tiet på lageret ved stikprøver på ca. 10% af partiet. han kan ikke selv altid se forskel
på et 1. og 2. sorteringsprodukt. han går ikke ud fra, at der er 2. sorteringsvarer
blandt produkter, som dsa har købt som 1. sorteringsvarer. varen er ikke markeret
således, at det skulle være 2. sortering.
der var 25-30-50 forskellige modeller i partiet. dsa betalte en enhedspris pr. buks.
normalt indløber reklamationer hurtigt, inden 2-4 uger, og indrapporteres til ham.”
 og yderligere forklaret, at han er ansvarlig for indkøb af det i sagen omhandlede
parti bukser. bukserne er efter hans opfattelse 1. sortering. han har efter sin opfattel-
se tilstrækkelig erfaring på området til som hovedregel at kunne se forskel på, om et
produkt er 1. eller 2. sortering. at der eksempelvis er kommet misfarvning af foret i
                                           - 8 -
forbindelse med efterbehandling, medfører ikke i sig selv, at produktet ikke kan an-
ses som 1. sortering.
det som bilag e fremlagte par signal-bukser har han købt i en detailbutik i hadsten
til 499,00 kr., og her er foret lyseblåt.
han har ikke set andre bukser, der flossede ved bengabene, end det i sagen fremlagte
par. dansk supermarked har haft testpersoner til at gå med nogle af modellerne, og
man fik ikke tilbagemelding om, at bukserne flossede.
det er hans opfattelse, at man i branchen mærker 2. sorteringsprodukter ved, at der
f.eks. stemples ”irregular” på varen, eller et lille hjørne klippes af mærket.
i den i sagen fremlagte kontrakt vedrørende dansk supermarkeds køb af partiet er
sælgerens navn streget ud, hvilket er sædvanlig praksis hos dansk supermarked, når
kontrakten skal til andres kundskab. kontrakten er udarbejdet af dansk supermar-
keds juridiske afdeling, som også har foretaget udstregningerne. prisen på 85 kr./stk.
er sædvanlig, når der som her er tale om et assorteret restparti, hvilket sælgeren hav-
de oplyst.
parternes procedure
buksesnedkeren har gjort gældende, at det er sagsøgeren, der afgør, om et produkt er
1., 2. eller 3. sortering. selv om signal er et mærke af høj kvalitet, er der ikke tale om
noget hysterisk højt niveau ved vurderingen af, hvilken sortering et produkt falder
ind under. i det foreliggende tilfælde har buksesnedkerens leverandør accepteret, at
de omhandlede partier var 2. sortering, hvorfor der er givet et forholdsmæssigt afslag
i prisen. der er identitet mellem store dele af de af dansk supermarked udbudte buk-
ser og det parti, som sælgeren i hong kong gav buksesnedkeren et forholdsmæssigt
afslag i prisen på.
dansk supermarked har ikke villet oplyse, hvem man har købt partiet af. den garanti
om 1. sortering, dansk supermarked angiveligt har fået af sælgeren, er herefter ikke
meget værd, når man ikke vil oplyse, hvem sælgeren er.
                                           - 9 -
buksesnedkeren har i forhold til dansk supermarked ingen indvendinger imod, at
det i sagen omhandlede parti er blevet markedsført og solgt. det er måden, at salget
skete på – at kunderne ikke blev gjort opmærksom på, at der er 2. sortering blandt –
at man angriber. at bukserne er udbudt som mærkevarer og som 1. sortering, giver
sig selv, når der i annoncen anføres, at normalprisen er 499 kr. pr. par.
dansk supermarked har en selvstændig pligt til at føre kvalitetskontrol og give sine
kunder de fornødne oplysninger. den pris, dansk supermarked har givet, indikerer
måske nok ikke sig selv, at der er tale om sekundavarer, men når den belgiske opkø-
ber kun har givet ca. 20 kr. pr. stk., er dansk supermarked formentlig blevet snydt.
fogedrettens forbud er nedlagt med rette. dansk supermarked har overtrådt mar-
kedsføringslovens §1 ved at annoncere og sælge de pågældende under angivelse af,
at der er tale om normale 1. klasses varer. dansk supermarked har tillige overtrådt
markedsføringslovens § 2 ved at anvende urigtige, vildledende og urimeligt mangel-
fulde angivelser, der er egnet til at påvirke efterspørgsel. efter § 13 kan der herefter
nedlægges forbud.
dansk supermarked har gjort gældende, at de omhandlede varer er 1. sortering. man
er enig i, at varerne også er solgt som sådan. hans peter rasmussen, der har mange
års erfaring i branchen, har vurderet varerne som 1. sortering. det fremgår også af
kontrakten, at partiet er 1. sortering. det er fast praksis i tilfælde som det foreliggen-
de, at man af hensyn til sælger anonymiserer en kontrakt. i modsat tilfælde viser det
sig hurtigt at blive umuligt at gøre forretninger med sælgere af restpartier.
buksesnedkeren solgte sit parti bukser til den belgiske opkøber for 2,50 euro pr. par,
hvilket altså er prisen for 2. sortering. dansk supermarked har betalt 85 kr. + moms
pr. par, hvilket må svare til prisen for en 1. sortering. hvis dansk supermarked har
betalt 85 kr. + moms pr. par for 2. sortering, er man blevet snydt.
det er sædvanligt, at man i branchen foretager en mærkning af varer, der er 2. sorte-
ring. eksempelvis klipper carli gry i labelen, når der er tale om 2. sortering, jf. u
1997.462 s. denne kutyme understøttes af hans peter rasmussens forklaring. det
fremgår også af peter soelbergs forklaring, at buksesnedkeren tidligere har mærket
2. sortering.
                                           - 10 -
buksesnedkeren har ikke løftet bevisbyrden for, at der er tale om 2. sortering. den
rette fremgangsmåde havde været at afholde syn og skøn, men dette har man ikke
gjort. det eneste, buksesnedkeren har gjort, er at fremlægge nogle få par bukser.
buksesnedkeren sendte de omhandlede bukser ud i omsætning med en flot læderlabel
med kvalitetsbetegnelse på. ved ikke at fjerne de pågældende labels, stemple dem
e.lign., er det buksesnedkerens egen risiko, at den foreliggende situation er opstået.
rettens begrundelse og resultat
retten lægger efter bevisførelsen til grund, at der blandt det i sagen omhandlede va-
reparti har været et mindre antal 2. sorteringsvarer, dels bestående af bukser, der
flossede i bengabet efter kort tids brug samt bukser med misfarvede lommer. ved
vurderingen af, om et produkt er 2. sortering, må producentens bedømmelse lægges
til grund. da dansk supermarked i sin tilbudsavis alene har nævnt, at der sælges et
restparti mærkevarer til uhørt lave priser, men ikke at der kunne være tale om 2. sor-
terings varer, findes angivelsen at have været urimelig mangelfuld og egnet til at
påvirke efterspørgslen.
det fremgår af sagen, at det omhandlede vareparti er et assorteret parti restvarer,
hvorfor det forhold, at dansk supermarkeds indkøbspris var 85 kr. pr. par bukser,
ikke bør have givet dansk supermarked anledning til at tro, at der var tale om et va-
reparti bestående af andet end produkter, der var 1. sortering.
det er ikke godtgjort, at der i branchen består en kutyme for, at sekundavarer altid
mærkes ved stempling på mærket, klipning i vaskeanvisningen eller på anden måde.
selv om der ikke består en sådan kutyme i branchen, finder retten, at sagsøgeren som
indehaver af varemærkeretten til et højprofileret mærke ved ikke at have foretaget en
mærkning for at beskytte sit varemærke, forinden 2. sorteringsvarer sattes i omsæt-
ning, har bragt sig i risiko for, at disse varer sælges uden, at slutbruger er eller bliver
gjort opmærksom på kvalitetsmanglen.
efter den af vidnet hans peter rasmussen afgivne forklaring lægger retten til grund,
at dansk supermarked ved stikprøvekontrol kontrollerede ca. 10 % af varepartiet ved
                                          - 11 -
modtagelsen, og at dette ikke gav dansk supermarked anledning til at betvivle, at
varepartiet var 1. sortering.
selv om dansk supermarked ikke har haft anledning til at betvivle varens kvalitet,
findes dansk supermarked ved at have solgt sekundavarer uden at have gjort op-
mærksom herpå at have overtrådt markedsføringslovens § 2, stk. 1. det af fogedret-
ten i århus den 9. oktober 2002 nedlagte fogedforbud er derfor nedlagt med rette.
                                   thi kendes for ret:
det forbydes dansk supermarked administration a/s at markedsføre, annoncere og
sælge de signal-bukser, der er annonceret i føtex-kataloget i uge 39, 2002, uden an-
givelse af, at nogle af bukserne er 2. sortering.
det af fogedretten i århus den 9. oktober 2002 nedlagte forbud stadfæstes som lov-
ligt gjort og forfulgt.
hver part bærer egne omkostninger.
jette gemzøe                        mette christensen                  povl wentzel
                                          (sign.)
                                       ___ ___ ___
                           udskriftens rigtighed bekræftes
                            p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
     -  husk at vedhæfte bilag 1
                                        udskrift
                                             af
                        sø- og handelsrettens dombog
    den 25. juni 2002 blev af retten i sagen
    v-0060-01
    rki kredit information a/s (nig a/s)
    (advokat pia kirstine voldmester)
       mod
    pki a/s
    (advokat asger heine jensen)
    afsagt sålydende
                                          d o m:
    denne sag vedrører væsentligst spørgsmålet, om der foreligger mærkelighed mellem
    varemærkerne rki og pki, som begge anvendes for kreditoplysningsvirksomhed.
    påstande
    sagsøger, rki kredit information a/s (nig a/s), har nedlagt følgende påstande:
1.sagsøgte, pki a/s, tilpligtes at lade selskabsnavnet pki a/s udslette i erhvervs- og
    selskabsstyrelsens selskabsregister.
                                                   - 2 -
2.det forbydes sagsøgte at drive kreditoplysningsvirksomhed under betegnelsen pki.
    sagsøgte, pki a/s, har nedlagt følgende påstande:
    ad sagsøgers påstand 1:
    frifindelse.
    ad sagsøgers påstand 2:
    principalt: frifindelse.
    subsidiært: det forbydes sagsøgte at drive kreditoplysningsvirksomhed under betegnelsen pki
    med en af sø- og handelsretten nærmere fastsat afviklingsfrist.
    sagsfremstilling
    rki og rkis varemærkeregistrering
    rki kredit information a/s er et kreditoplysningsbureau, som driver virksomhed i form af
    registrering og formidling af oplysninger om privatpersoners og erhvervsvirksomheders
    kreditværdighed, og som udbyder systemer til inddrivelse af ubetalt gæld. virksomheden
    ejedes fra etableringen i 1971 og frem til 1. august 1984 af familien riber og var kendt som
    ribers kredit information. den 1. august 1984 blev selskabet overtaget af the thomson
    corporation, og selskabets navn har siden været rki kredit information a/s. af rkis
    årsberetning 2000 fremgår det, at der i rkis registre var registreret 286.644 misligholdte
    fordringer til en samlet værdi af 7,4 mia. kr. antallet af virksomheder, der brugte rki, var
    samme år 10.283 og antallet af afgivne kreditoplysninger 3.590.922.
    rkis logo består af ordene rki skrevet med store, røde blokbogstaver over en sort linie,
    hvorunder der med blokbogstaver og mindre typer står kredit information. logoet er
    gengivet på dommens bilag 1.
    ordmærket rki (vr 2001 03159) blev anmeldt til registrering den 20. december 2000 og blev
    registreret den 25. juli 2001 i klasserne 9, 16, 35 og 36. registreringen i klasse 36 omfatter
                                               - 3 -
bl.a. information vedrørende debitorer, betaling og manglende betaling af tilgodehavender,
kreditværdighed og kreditvurdering.
rkis markedsføring og andres omtale i pressen
der er fremlagt 16 eksempler på rkis dagbladsannoncering i perioden februar 1994 - april
2001 fra erhvervsbladet, børsen, markedsoversigten erhvervsejendom, jyllands posten, de
selvstændige og direct office. i erhvervsbladet den 3. april 1995 reklameres der for rki, bl.a.
med teksten:
"alle kender "ribers register med dårlige betalere" og de har sikkert hørt de mange historier og
myter, der knytter sig til vores virksomhed.
i dag hedder vi rki kredit information, og vi vil gerne rette op på nogle af de historier, der
ikke svarer til vores dagligdag."
der er endvidere fremlagt kopi af 14 presseklip, hvor rki nævnes i artikler om dårlige betalere
m.v. i 7 af artiklerne benævnes virksomheden blot rki uden yderligere forklaring. i 3 af
artiklerne nævnes rki kredit information. presseklippene er hentet fra aalborg stiftstidende,
ekstra bladet, b.t., jyllands posten, århus stiftstidende, fyns stiftstidende, politiken, femina
og hjemmet. artiklerne vedrører perioden december 1995 - februar 2001. i én artikel, ekstra
bladet den 20. februar 2001, omtales virksomheden tillige som "ribers (rki)".
på rkis hjemmeside, www.rki.dk, som blev taget i brug den 2. maj 1996, bliver besøgende
budt "[v]elkommen til rki", og rki anvendes på hjemmesiden som betegnelsen for
virksomheden.
pki
pki er et kreditoplysningsbureau. pki står nu for penge og kredit information. pki stod
tidligere for pengeinstitutternes kredit information indtil brugen heraf ophørte, som det
fremgår nedenfor.
pkis logo består af bogstaverne pki i hvidt i en blå firkant, hvor i'ets streg er et rødt tjek-tegn
(flue- ben). logoet er gengivet på dommens bilag 1.
                                                                   - 4 -
                    efter udskrift af 16. maj 2001 af erhvervs- og selskabsstyrelsens selskabsregister blev
                    selskabet stiftet 1. juli 1998. selskabets formål er at drive handel og industri. pki har
                    registreret følgende binavne:
                    de gule fagsider a/s
                    erhvervslivets kredit information a/s
                    fag-siden a/s
                    fag-siderne a/s
                    fagsiden a/s
                    fagsiderne a/s
                    penge og kreditinformation a/s
                    tdv a/s
                    pki a/s blev den 16. februar 2000 registreret som et binavn for virksomheden og blev den 16.
                    marts 2001 registreret som virksomhedens hovednavn.
                    den samme dag slettedes de tidligere binavne pengeinstitutternes kredit information
                    a/s og kreditinformation for pengeinstitutter og erhvervsliv a/s. baggrunden for
                    sletning af disse binavne var en henvendelse fra finansrådets advokat, som ved brev af 27.
                    februar 2001 gjorde gældende, at registreringen af disse navne var uberettiget efter
                    markedsføringslovens §§ 1, 2 og 5 samt efter aktieselskabslovens § 153, stk. 3.
                    øvrigt materiale
                    pki har fremlagt en oversigt over kreditoplysningsbureauer fra registertilsynets årsberetning
                    for 1999. der er herunder nævnt bl.a.:
 istreret personkreds:
                    ...
    virksomheder og private i
                    ...
      erhvervsvirksomheder og
k
                    ...
hvervsvirksomheder og
                                                                  - 5 -
k
                   ...
    erhvervsvirksomheder og
                   ...
  erhvervsvirksomheder og
k
ate
                   ..."
                   rki blev i december 2000 opmærksom på brugen af navnet pki for kreditop-
                   lysningsvirksomhed. rkis advokat rettede den 31. januar 2001 henvendelse til pki og rejste
                   krav om, at pki ikke blev benyttet for kreditoplysningsvirksomhed. da pki ikke efterkom
                   kravet, blev der den 21. maj 2001 udtaget stævning.
                   pkis advokat anmodede den 27. juli 2001 patent- og varemærkestyrelsen om en
                   kollisionsundersøgelse af ordmærket pki i klasserne 9, 16, 35 og 36. undersøgelsen forelå den
                   30. juli 2001 og er sålydende:
                   "opgave
                   vi har foretaget undersøgelsen på baggrund af deres henvendelse af 27. juli 2001. vi har
                   således undersøgt varemærket pki for bl.a. "databehandlings- og telekommunikationsudstyr,
                   herunder software" i klasse 9, for bl.a. "trykte publikationer, herunder manualer" i klasse 16,
                   for bl.a. "annoncevirksomhed, bistand ved forretningsledelse og forretningsadministration" i
                   klasse 35 samt for bl.a. "finan siel virksomhed" i klasse 36.
                   kriterier for undersøgelsen
                   ved undersøgelsen har vi søgt efter rettigheder, som deres varemærke eventuel kan være
                   forveksleligt med (om undersøgelsens omfang se nedenfor).
                   undersøgelsens resultat
                   vi har ved undersøgelsen fundet følgende rettigheder, der bør indgå i deres vurdering af, om
                   de fortsat ønsker at anvende deres varemærke eller lade dette registrere (i vedlagt bilag finder
                   de vejledning til vurdering af undersøgelsens resultat):
                                              - 6 -
varemærker:
eu 1397843      tc pki <w>,
eu 1781780      pki robot <w>,
eu 2035665      tc planet pki <w>,
eu 2086551      entry pki <w>.
vi vedlægger udskrifter af varemærkerne.
virksomhedsnavne:
pki a/s
virksomhedens cvr-nummer er: 2116 1993.
virksomhedens adresse er: peder skrams gade 10 a, 1054 københavn k.
virksomhedens formål er: at drive handel og industri.
undersøgelsens omfang
vi har foretaget undersøgelse i patent- og varemærkestyrelsens varemærkedatabase.
databasen indeholder oplysninger om alle registrerede vare- og fællesmærker, som er i kraft i
danmark, og om alle verserende danske vare- og fællesmærkeansøgninger. databasen
indeholder desuden oplysninger om madridprotokol-varemærker med gyldighed for danmark
og om eu-varemærker.
...
databasen var ved undersøgelsen opdateret til og med 19. juli 2001 i relation til danske vare-
og fællesmærker.
...
vi har også foretaget undersøgelse i erhvervs- og selskabsstyrelsens database publi-com, som
blandt andet omfatter registrerede selskabsnavne.
om deres varemærke kan registreres eller bruges afhænger også af andre forhold, der ikke er
taget stilling ved denne undersøgelse, f.eks. om mærket har særpræg, eller om det kolliderer
                                               - 7 -
med kendetegn, der er taget i brug uden at være registreret eller ansøgt som varemærker."
forklaringer
jan høj sørensen har forklaret, at han har været administrationschef hos rki siden 1. august
1984.
rki er et kreditoplysningsbureau, der har 72 medarbejdere og en omsætning omkring 110-115
mio. kr. om året. kunderne er pengeinstitutter, realkreditinstitutter, kontokortselskaber,
olieselskaber, kommuner og told & skat. der er både store virksomheder og små
virksomheder som fx. tandlæger og håndværkere blandt kunderne. rkis markedsandel er
omkring 43% inden for kreditoplysningsvirksomhed under et. markedsandelen er højere for så
vidt angår oplysninger om dårlige betalere.
rki stammer fra ribers kredit information, som blev stiftet af familien riber for 30 år siden.
efter the thomson corporations overtagelse begyndte markedsføringen af selskabet som rki.
the thomsom corporation overtog ikke navnet ribers, men fik lov til at benytte det i en
overgangsperiode. rki bliver stadig forbundet med ribers, og dette vil nok altid være tilfældet.
ribers er i folkemunde fortsat et navn for rki, og rki har registreret hjemmesiden
www.ribers.dk, som leder videre til www.rki.dk. der kan sikkert også findes avisartikler, hvor
ribers anvendes for rki.
varemærkemyndigheden tillod ikke varemærkeregistrering af rki tidligere end den skete
registrering.
rki anvendes ved enhver markedsføring, ved telefonbetjening, ved henvendelse til
myndighederne og på hjemmesiden www.rki.dk. rki-logoet fremgår af brevpapiret. der sendes
700.000 breve om året fra rki. der anvendes 3,8 til 4 mio. kr. årligt på markedsføring.
markedsføringsmaterialet er skriftligt, og markedsføring foregår ikke ved tv- eller radiospots.
som led i markedsføringen annonceres der gennemsnitligt 50 gange om året, og der an-
nonceres meget bredt i forskellige dagblade og fagblade. rki nævnes i artikler mindst en gang
om ugen i en eller flere aviser. der sendes adresseret markedsføringsmateriale ud til 200.000
potentielle kunder om året. der markedsføres også med bl.a. kalendere, bolcheposer og
kuglepenne, og rki deltager i messer.
en analyse - lavet i 2001 af et analyseinstitut - viser, at 67% af de adspurgte inden for
                                               - 8 -
erhvervslivet uhjulpet kender rki, medens 97% hjulpet har kendskab til rki. undersøgelsen er
ikke fremlagt i sagen.
kunderne modtager en brugerhåndbog med oplysninger bl.a. om, hvad kreditorer må og kan
gøre. håndbogen hjælper kunderne med målrettet at anvende rkis muligheder. der sendes
løbende opdatering af håndbogen til kunderne.
rki fik henvendelser fra kunder om pki, idet kunderne var forvirrede og spurgte, om pki var
noget, som rki havde med at gøre.
kurt leig bengtsson har forklaret, at han er administrerende direktør i pki. han har tidligere
været økonomidirektør i en større virksomhed og mener derfor, at han har rimelige
forudsætninger for at sætte sig ind i virksomhed med kreditoplysning.
pki blev etableret primo 2000. pki stod da for pengeinstitutternes kredit information. tanken
var, at pki skulle have et forretningsgrundlag, som kunne muliggøre etablering af et
samarbejde med pengeinstitutterne. det var ikke noget, der antydede, at noget skulle være til
hinder for at benytte navnet pki efter de undersøgelser, der blev foretaget.
det var meningen at udvikle et værktøj, som skulle være til rådighed for kunderne med henblik
på rykkerprocedurer, og som gav mulighed for at registrere dårlige betalere, når kravene
herfor var opfyldt. målgruppen var i første omgang mindre og mellemstore virksomheder,
typisk de håndværkere, hvor et familiemedlem står for at inddrive fordringer. pki ville stille en
drejebog til debitorhåndtering til rådighed. i forhold til de andre aktører på markedet ville pki
tilbyde et produkt, som var attraktivt på prisen. pki henvendte sig til datatilsynet og fik den
nødvendige tilladelse til behandling og registrering af data.
udformningen af pkis logo skete med bistand fra en designer fra et reklamebureau. der blev
ikke taget udgangspunkt i rki-logoet. en af ideerne var at få tjek- tegnet med i logoet. tjek-
tegnet skulle signalere, at hvis man fulgte drejebogen, ville sagen være i orden, og det ville
være muligt at få skyldneren registreret i registeret.
efter henvendelsen fra finansrådet ændrede pki navn, da man gerne ville bevare en god dialog
med pengeinstitutterne. navnet pki ville man gerne bevare, og det var derfor naturligt at lade
pki stå for penge og kredit information, da det drejer som om penge. når der fra pki ringes til
potentielle kunder, præsenterer man sig som penge og kredit information. der søges en dialog
                                               - 9 -
med den potentielle kunde, kunden spørges, om der er problemer med debitorer, og om
kunden har et rykkersystem. pki kan så komme med et tilbud.
pki er en lille virksomhed, der nu har valgt at køre på vågeblus. pki er dog stadig aktiv på
markedet. tidligere var der fem ansatte i virksomheden og små 100 aktive kunder.
omsætningen fra 1. juli 2000 til 1. juli 2001 var 218.000 kr. det kan godt passe, at der har
været en lønudgift på 431.000 kr. til tre-fire medarbejdere. medarbejderne fik fast løn samt
provision af indgåede kontrakter. kontrakterne blev indgået efter opringning. der markedsføres
kun ved telefoniske henvendelser. egenkapitalen er negativ, men der foreligger en beslutning
om at tilføre kapital til virksomheden.
der er registreret 4-5 domænenavne på internettet i pkis navn. domænenavnene kan godt
relatere sig til de gule fagsider. hjemmesiden www.pki-kredit.dk er under konstruktion. der er
lagt betydelige ressourcer i et webbaseret system til registrering af skyldnere.
han har overvejet at få pki registreret som varemærke, men i første omgang var det et
spørgsmålet, om der var mulighed for at anvende pki. det var derfor, at man anmodede
patent- og varemærkestyrelsen om en kollisionsun dersøgelse.
de binavne, som pki har registreret, anvendes ikke i dag. bag registreringerne ligger nogle
overvejelser om at påbegynde virksomhed, som ikke har noget med kreditinformation at gøre.
da pki blev registreret, kendte han navnet rki og vidste, at det var ribers kredit information.
dette gav ikke anledning til betænkeligheder. han overvejede ikke, om navnet pki kunne
hente en positiv effekt fra rki. der har, efter hvad han véd, været en enkelt henvendelse fra
en mulig kunde, som troede, at pki var rki. han kan heller ikke afvise, at potentielle kunder
kunne få tanken, at pki er fra "noget systemagtigt noget", ligesom rki er for det er samme
marked.
procedure
rkis advokat har anført, at rki har en registreret ret til ordmærket rki, som der ikke er
gjort indsigelse over for. der foreligger derfor ubestridt det fornødne særpræg. varemærkeret
er endvidere opnået gennem årelang brug og indarbejdelse. det har kun teoretisk interesse,
om særpræg oprindeligt har været til stede.
                                                - 10 -
der foreligger vareartslighed, idet begge selskaber yder kreditoplysningsvirksomhed til
erhvervslivet i bred forstand. der stilles derfor ikke så store krav til mærkeligheden, før der
foreligger forvekslelighed.
forvekslelighedsvurderingen er en helhedsbedømmelse, hvori indgår mærkernes særpræg og
lighed i skrift og tale. man skal ikke kun betragte hvert bogstav for sig. rki er meget stærkt
indarbejdet og har derfor en bredere beskyttelse. det visuelle indtryk vejer i almindelighed
tungere end det auditive indtryk, og dette gælder så meget des mere her, hvor brugen af
varemærkerne særligt sker i skriftlig form. udgangspunktet er, at mærker med tre bogstaver
er forvekslelige, hvis de kun adskiller sig i et bogstav, og det ikke er det første bogstav.
imidlertid ligner r og p hinanden meget, idet de kun ad skilles af en lille streg på r'et. der er
derfor en meget stor risiko for forveksling. det visuelle indtryk taler således meget stærkt for
at statuere forvekslelighed.
i den auditive forvekslelighedsvurdering er rki og pki sammenfaldende, idet trykket ligges på
ki. r og p er svagere og hænger ikke ved i lydbilledet.
hvordan figurmærkerne er udformet i forhold til hinanden har ikke nogen betydning, da rki er
et ordmærke. varemærkeretten til figurmærket rki vil i sig selv være tilstrækkeligt til at
hindre brugen af pki i et forveksleligt figurmærke. begge figurmærker er firkantede i ud-
formning, og der anvendes blokbogstaver. figurmærkerne ligner således hinanden påfaldende
meget. at der anvendes forskellig farve, kan ikke tillægges betydning.
der er risiko for, at pki og rki forveksles, eller at der antages en forbindelse mellem
mærkerne. der har været henvendelser fra kunder, der har spurgt, om der forelå en
forbindelse mellem virksomhederne. denne lighed må antages tilstræbt fra pkis side for at
kunne snylte på rkis renommé og goodwill. det er i den forbindelse tankevækkende at
betragte pkis binavne. for så vidt angår kollisionsundersøgelsen er den genereret maskinelt,
og den kan ikke tillægges betydning for rettens vurdering.
rki er velkendt af 97% af de virksomheder, der udgør kundepotentialet, og der anvendes
betydelige ressourcer på markedsføring. der må derfor gives rki en stærk beskyttelse.
rki må derfor i medfør af varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 2 jf. § 3 gives medhold i påstand
2. samme resultat følger også af markedsføringslovens § 5. for så vidt angår pkis subsidiære
påstand om en afviklingsfrist, vil rki ikke modsætte sig en sådan, når blot fristen ikke
                                               - 11 -
overstiger tre måneder.
for så vidt angår rkis påstand 1 følger sletningen af selskabsregistret af, at firmanavnet pki er
forveksleligt med rkis varemærke, jf. herved aktieselskabslovens § 153, stk. 2.
pkis advokat har anført, at beskyttelsen efter varemærkeloven skal forstås på baggrund af
eu-retten, og at afgørelser fra ef-domstolen viser, at der også i de tilfælde, hvor der antages
en forbindelse mellem to mærker, skal være en forvekslingsrisiko til stede, for at der foreligger
en varemærkekrænkelse.
ved bedømmelsen af forveksleligheden er den figurmæssige udformning af logoerne relevant.
rki og pkis logoer fremtræder firkantede, men dette er en meget normal form. logoerne
fraviger hinanden på en række punkter. der er forskel på farverne, og i'et i pki er stiliseret
som et hak, hvilket giver pki en suggestiv karakter, som rki ikke har. forskellen i første
bogstav giver også en visuel og auditiv forskel. logoer med tre bogstaver er ikke forvekslelige,
når det første bogstav er forskelligt. der er tilstrækkelig forskel på r og p, når de indgår i rki
og pki, hvor ki dækker kredit information. ki er den svage bestanddel af mærkerne, og ved
udtale er trykket på henholdsvis p og r.
beskyttelsen for bogstavsmærker er meget snæver. bogstavsmærker har en svag
adskillelsesevne, hvilket patent- og varemærkestyrelsens kollisionsundersøgelse også kan
tages til indtægt for. rki havde indgivet ansøgning om registrering, da undersøgelsen blev
foretaget, og varemærket rki var derfor med i kollisionsundersøgelsen. det må antages, at
hvis pki havde anmodet om registrering, ville varemærket være blevet registreret.
det bestrides, at der skulle tilkomme rki en ekstraordinær beskyttelse, da en sådan
beskyttelse forudsætter en meget høj grad af adskillelsesevne, hvilket rki ikke har. der er ikke
fremlagt markedsundersøgelser om forbrugernes kendskab til rki, og jan høj sørensens
forklaring om en markedsundersøgelse kan ikke erstatte en fremlæggelse heraf. ribers
"hænger stadig fast" som navnet for virksomheden i forbrugernes bevidsthed, hvilket be-
kræftes af, at rki har fået registreret domænenavnet www.ribers.dk.
hvis rki tillægges den ønskede beskyttelse, vil rki opnå eneret til alle kombinationer med tre
bogstaver som ender på ki, og ki vil herefter ikke kunne anvendes til at signalere kredit
information.
                                              - 12 -
rki har ikke løftet bevisbyrden for, at der foreligger forvekslingsrisiko mellem mærkerne. det
kan godt være, at rki er velrenommeret, men et varemærkes renommé giver ikke en
formodning for risiko for forveksling. enkelte konkrete eksempler på forvirring eller forveksling
hos kunderne kan ikke erstatte forvekslelighedsbedømmelsen. der er ikke nogen substans i at
antage, at pki har vil- let snylte på rki - det afgørende er alene forveksleligheden.
da markedsføringslovens § 5 ikke giver rki nogen supplerende beskyttelse i forhold til
varemærkeretten, må pki i det hele frifindes.
rettens afgørelse
pki blev registreret som binavn den 16. februar 2000 og den 16. marts 2001 som hovednavn
for det sagsøgte aktieselskab. rki havde da varemærkeret til ordmærket rki, som blev taget i
brug i 1985, og siden har været anvendt for sagsøgers produkt, hvorfor varemærket var
indarbejdet ved registringen den 25. juli 2001 med prioritet fra den 20. december 2000.
rki og pki tilbyder begge kreditinformation og assistance i forbindelse med inddrivelse af
fordringer. der foreligger derfor vareartslighed i form af identiske tjenesteydelser.
visuelt set foreligger der mellem mærkerne betragtet som ordmærker kun en ganske ringe
forskel i form af den nedadgående streg i det store r. når pki og rki gengives på tryk uden
anvendelse af den logomæssige udformning, er forveksling derfor nærliggende. pki adskiller
sig fra rki i den figurmæssige udformning, men ikke mere end at forveksling af
virksomhederne er mulig, hvis erindringen om rkis figurmærke er udvisket, eller hvis rkis
figurmærke ikke kendes.
auditivt findes mærkerne at have en vis lighed, idet ki, som står for kreditinformation, som er
det bærende betydningsindhold.
retten finder efter det ovenfor anførte, at rki og pki forvekslelige, og tager derfor rkis
påstand 2 til følge efter varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 2, og markedsføringslovens § 5.
afviklingsfristen fastsættes til 3 måneder.
retten tager endvidere som følge af pkis forvekslelighed med rki, rkis påstand 1 til følge, jf.
aktieselskabslovens § 153, stk. 2.
                                              - 13 -
                                thi kendes for ret:
sagsøgte, pki a/s, tilpligtes at lade selskabsnavnet pki a/s udslette i erhvervs- og
selskabsstyrelsens selskabsregister.
det forbydes sagsøgte at drive kreditoplysningsvirksomhed under betegnelsen pki efter
udløbet af en afviklingsfrist på 3 måneder fra den 25. juni 2002.
i sagsomkostninger betaler pki a/s inden 14 dage til sagsøger, rki kredit information a/s
(nig a/s), 15.000 kr.
                                 mette christensen
preben kendal                                                     kaj schou
                                      (sign.)
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                        p. j. v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                         afsagt fredag den 15. oktober 2010
sag 240/2008
(1. afdeling)
finansforbundet som mandatar for
berit kyed,
sanne greiner og
anni clausen
(advokat jacob goldschmidt)
mod
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for
sparekassen faaborg a/s
(advokat merete preisler)
og
sag 287/2008
(1. afdeling)
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for
sparekassen faaborg a/s
(advokat merete preisler)
mod
finansforbundet som mandatar for
lea fog-fredsgaard og
erik kjellerup jepsen
(advokat jacob goldschmidt)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 19. juni 2008.
                                              - 2 -
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: per sørensen, per walsøe, lene pagter kristensen,
niels grubbe, marianne højgaard pedersen, jens peter christensen og michael rekling.
påstande
sag 240/2008
finansforbundet som mandatar for berit kyed, sanne greiner og anni clausen har gentaget
påstandene.
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for sparekassen faaborg a/s har princi-
palt påstået stadfæstelse, subsidiært vederlæggelse på anfordring mod båndlæggelse af med-
arbejderaktierne i overensstemmelse med ordningen, jf. finansforbundets subsidiære på-
stande.
finanssektorens arbejdsgiverforening har for det tilfælde, at finansforbundet får medhold i
påstandene om køb eller udlodning af aktier, taget bekræftende til genmæle over for forbun-
dets påstand om betaling af udbytte i det omfang, medarbejdere i ikke-opsagt stilling har
modtaget udbytte.
sag 287/2008
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for sparekassen faaborg har påstået
frifindelse, subsidiært båndlæggelse som i sag 240/2008.
finanssektorens arbejdsgiverforening har for det tilfælde, at finansforbundet får medhold i
påstandene om køb eller udlodning af aktier, taget bekræftende til genmæle over for forbun-
dets påstand om betaling af udbytte i det omfang, medarbejdere i ikke-opsagt stilling har
modtaget udbytte.
finansforbundet som mandatar for lea fog-fredsgaard har påstået stadfæstelse og har genta-
get den subsidiære påstand om, at aktierne skal båndlægges i samme periode, som medarbej-
dere i ikke-opsagt stilling måtte tåle.
finansforbundet som mandatar for erik kjellerup jepsen har gentaget påstandene.
                                                 - 3 -
anbringender
finanssektorens arbejdsgiverforening har for højesteret yderligere anført, at gratisaktier ikke
udgør et vederlag, der er omfattet af funktionærlovens § 17 a.
finansforbundet har fastholdt, at gratisaktier er vederlag omfattet af bestemmelsen.
parterne er enige om, at det er længden af ansættelsesperioden i optjeningsåret – og ikke til-
delingsåret – der er afgørende for den eventuelle forholdsmæssige reduktion af medarbejder-
nes krav, som skal foretages i medfør af funktionærlovens § 17 a, stk. 1.
supplerende sagsfremstilling
i fratrædelsesaftalen af 25. marts 2002 indgået mellem berit kyed og sparekassen faaborg
hedder det bl.a.:
       ”… at berit hansen [nu kyed] er opsagt pr. 30. september 2002. berit hansen er ube-
       tinget fritstillet i opsigelsesperioden. der vil således ikke ske modregning af løn fra an-
       det arbejde.
       tilgodehavende ferie med 3 uger, omsorgsdage, afspadsering og en evt. flexsaldo be-
       tragtes som afholdt i opsigelsesperioden. yderligere tilgodehavende ferie udbetales via
       feriebevis.
       ved opsigelsesperiodens udløb udbetaler sparekassen faaborg a/s en fratrædelses-
       godtgørelse på kr. 200.000. beløbet er til fuld og endelig afgørelse.
       …
       aftalen er betinget af, at opsigelsen ikke bliver taget op til yderligere forhandling eller
       fagretslig behandling.”
højesterets begrundelse og resultat
vedrørende berit kyed
berit kyed indgik den 25. marts 2002 en fratrædelsesaftale med sparekassen faaborg a/s,
hvorefter hun ”til fuld og endelig afgørelse” modtog en fratrædelsesgodtgørelse på 200.000
kr. efter økonomidirektør karsten jakobsens forklaring fik berit kyed herved udbetalt ca.
100.000 kr. mere, end hun havde krav på, og sparekassen lagde vægt på, at sagen blev lukket
helt med aftalen. efter ordlyden af og baggrunden for aftalen finder højesteret herefter, at
berit kyed er afskåret fra at få tildelt medarbejderaktier.
                                                - 4 -
finanssektorens arbejdsgiverforenings frifindelsespåstand tages derfor til følge for så vidt
angår berit kyed.
vedrørende sanne greiner, anni clausen, lea fog-fredsgaard og erik kjellerup jepsen
efter ligningslovens § 7 a, stk. 2, er det en betingelse for skattefrihed af ordninger med køb
og udlodning af medarbejderaktier, at de ansatte på erhvervelsestidspunktet er ansat i uopsagt
stilling. højesteret finder imidlertid, at betingelserne for skattefrihed i ligningsloven ikke er
afgørende for retsforholdet mellem arbejdsgiver og funktionær efter funktionærlovens § 17 a.
det fremgår af funktionærlovens § 17 a, at en funktionær, der ifølge aftale eller sædvane del-
vis vederlægges med tantieme, gratiale eller lignende ydelser, og som fratræder sin stilling i et
løbende regnskabsår, har ret til en i forhold til hans ansættelsestid i regnskabsåret afpasset
andel af den ydelse, han ville have fået udbetalt, hvis han havde været ansat ved årets slutning
eller på udbetalingstidspunktet. bestemmelsen kan ikke fraviges til ugunst for funktionæren,
jf. funktionærlovens § 21.
højesteret finder, at udlodning af gratis medarbejderaktier indebærer overførsel af en økono-
misk værdi til medarbejderne som vederlag i ansættelsesforholdet, og at sådanne ydelser kan
sidestilles med tantieme og gratiale i relation til funktionærlovens § 17 a. det forhold, at akti-
erne i løbet af en båndlæggelsesperiode kan miste deres værdi, kan ikke føre til en anden be-
dømmelse, jf. herved bl.a. højesterets domme af 11. marts 2004 (ufr 2004 s. 1480) og af 23.
november 2004 (ufr 2005 s. 671).
salg af favøraktier må behandles på samme måde som udlodning af gratisaktier. det forhold,
at medarbejderen for at kunne oppebære værdien af favørelementet selv skal betale en købe-
sum for aktierne og i tilfælde af kursfald risikerer at miste denne investering, kan ikke med-
føre, at overførslen af den økonomiske værdi ikke anses som en ydelse omfattet af § 17 a.
højesteret finder endvidere, at en generel ordning med vederlæggelse med ydelser som nævnt
i funktionærlovens § 17 a, der er blevet bekendtgjort af arbejdsgiveren over for medarbej-
derne ved en cirkulæreskrivelse, over intranet eller på lignende måde, indebærer et løfte fra
arbejdsgiveren, der er bindende i forhold til en medarbejder, som ordningen omfatter, også
selv om den pågældende ikke ved bekendtgørelsen har fået kundskab om ordningen. det gæl-
                                               - 5 -
der også, hvis den manglende kundskab skyldes, at medarbejderen var fratrådt ved bekendtgø-
relsen, forudsat at den pågældende i øvrigt er omfattet af ordningen. et sådant løfte om ydel-
ser til alle medarbejdere, der har været ansat i en for ordningen relevant periode, kan efter
funktionærlovens § 21, jf. § 17 a, ikke over for en funktionær gøres betinget af, at funktionæ-
ren fortsat er i uopsagt stilling ved periodens afslutning eller ved udbetalingen af ydelserne. i
en sådan ordning med udlodning af medarbejderaktier må der derfor bortses fra en betingelse
herom. ordningen indebærer dermed, at fratrådte eller opsagte medarbejdere på lige fod med
de fortsat ansatte medarbejdere får ret til udlodning, dog afpasset således at der tages hensyn
til længden af den pågældendes ansættelsestid i den relevante periode.
sparekassen faaborgs generelle ordninger med tildelinger i 2004-2007 af medarbejderaktier i
form af gratisaktier og aktier til favørkurs blev bekendtgjort over for medarbejderne ved breve
og e-mail stilet til alle medarbejdere. de for tildelingerne relevante perioder var regnskabs-
årene forud for tildelingsårene, det vil sige regnskabsårene 2003-2006, og størrelsen af tilde-
lingerne i 2004 og 2005 afhang af den enkelte medarbejders månedsløn.
på baggrund af det anførte finder højesteret, at medarbejderaktierne var ydelser omfattet af
funktionærlovens § 17 a, som sanne greiner, anni clausen, lea fog-fredsgaard og erik
kjellerup jepsen ifølge aftale havde krav på uanset vilkårene om fortsat ansættelse i uopsagt
stilling på tildelingstidspunktet.
i overensstemmelse med parternes samstemmende anbringender lægger højesteret til grund,
at det er længden af ansættelsesperioden i optjeningsåret – og ikke i tildelingsåret – der er
afgørende for den eventuelle forholdsmæssige reduktion af medarbejderens krav, som skal
foretages i medfør af bestemmelsen i § 17 a, stk. 1.
tildeling af medarbejderaktier til sanne greiner, anni clausen, lea fog-fredsgaard og erik
kjellerup jepsen i henhold til den generelle ordning må som udgangspunkt skulle ske på
samme vilkår, som gælder for medarbejdere i fortsat ansættelse, herunder vilkår om, at akti-
erne skal båndlægges i nærmere angivne perioder. det forhold, at båndlæggelse er en betin-
gelse for skattefrihed efter ligningslovens § 7 a, og at sanne greiner, anni clausen, lea fog-
fredsgaard og erik kjellerup jepsen ikke opnår skattefrihed, allerede fordi de på erhvervel-
sestidspunktet ikke var ansat i uopsagt stilling, kan ikke i sig selv føre til, at vilkåret om
                                              - 6 -
båndlæggelse bortfalder i forhold til dem. det bemærkes herved, at der ikke kan bortses fra, at
vilkåret kan være stillet også af andre grunde end for at imødekomme kravene i ligningslo-
vens § 7 a. der er heller ikke grundlag for i medfør af aftalelovens § 36 at tilsidesætte vilkå-
ret om båndlæggelse, idet det ikke kan anses for urimeligt, at pengeinstituttet fastholder, at de
fratrådte medarbejdere på dette punkt skal behandles på samme måde som pengeinstituttets
øvrige medarbejdere.
i overensstemmelse med parternes samstemmende påstande skal sparekassen faaborg betale
udbytte af aktierne i det omfang, medarbejdere i ikke-opsagt stilling har modtaget udbytte.
højesteret tager herefter finansforbundets påstande for så vidt angår sanne greiner, anni
clausen, lea fog-fredsgaard og erik kjellerup jepsen til følge, dog således at aktierne skal
båndlægges i samme periode, som medarbejdere i ikke-opsagt stilling måtte tåle.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for sø- og handelsretten og høje-
steret med 200.000 kr. og af retsafgift for sø- og handelsretten og højesteret med 7.410 kr., i
alt 207.410 kr. der er ved fastsættelsen af sagsomkostningerne til dækning af advokatudgift
taget hensyn til sagens principielle karakter og arbejdets omfang.
                                     thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes for så vidt angår berit kyed, således at sparekassen
faaborg a/s frifindes.
sparekassen faaborg a/s skal til sanne greiner på anfordring og mod betaling af 1.555 kr.
sælge 11 aktier i sparekassen faaborg a/s.
sparekassen faaborg a/s skal til anni clausen på anfordring og mod betaling af 1.785 kr.
sælge 17 aktier i sparekassen faaborg a/s.
sparekassen faaborg a/s skal til lea fog-fredsgaard på anfordring udlodde 5 gratisaktier i
sparekassen faaborg a/s.
                                               - 7 -
sparekassen faaborg a/s skal til erik kjellerup jepsen på anfordring udlodde 5 gratisaktier i
sparekassen faaborg a/s.
sparekassen faaborg a/s skal anerkende, at erik kjellerup jepsen i forbindelse med spare-
kassen faaborg a/s’ uddeling af medarbejderaktier i foråret 2007 er berettiget til 3/12 af de
gratisaktier og/eller favørkursaktier, som han ville have modtaget, såfremt han fortsat havde
været ansat i uopsagt stilling på tildelingstidspunktet i 2007.
sparekassen faaborg a/s skal til sanne greiner, anni clausen, lea fog-fredsgaard og erik
kjellerup jepsen betale fuldt udbytte af aktierne for tildelingsåret og fremover i det omfang,
medarbejdere i ikke-opsagt stilling har modtaget udbytte.
sanne greiner, anni clausen, lea fog-fredsgaard og erik kjellerup jepsen skal anerkende,
at aktierne skal båndlægges i samme periode, som medarbejdere i ikke-opsagt stilling måtte
tåle.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal finanssektorens arbejdsgi-
verforening som mandatar for sparekassen faaborg a/s inden 14 dage efter denne højeste-
retsdoms afsigelse betale 207.410 kr. til finansforbundet. beløbet forrentes efter rentelovens
§ 8 a.


text:
                  højesterets kendelse
                        afsagt tirsdag den 14. maj 2019
sag bs-51007/2018-hjr
orion corporation
(advokat jeppe k. skadhauge)
mod
lægemiddelstyrelsen
(advokat rass markert holdgaard)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 13. september
2018 og af østre landsrets 14. afdeling den 7. december 2018.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: michael rekling, hanne schmidt og
lars hjortnæs.
påstande
kærende, orion corporation, har nedlagt påstand om, at sagen henvises til
landsretten som 1. instans.
indkærede, lægemiddelstyrelsen, har påstået stadfæstelse.
parternes synspunkter
parterne har gentaget deres anbringender.
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, som er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at betingelserne
i retsplejelovens § 226, stk. 1, for at henvise sagen til behandling ved landsretten
ikke kan anses for opfyldt.
                                         2
højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse, således at sagen sendes til
byretten til fortsat behandling.
                               thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal orion corporation betale 6.250 kr. til
lægemiddelstyrelsen. det idømte beløb skal betales inden 14 dage og forrentes
efter rentelovens § 8 a.
 publiceret til portalen d. 14-05-2019 kl. 09:13
modtagere: advokat (h) jeppe k. skadhauge, advokat (h) rass markert
holdgaard


text:
retsmøde den 25. august 2017 i
sag 124/2017
danica pension, livsforsikringsaktieselskab
(advokat georg lett)
mod
forbrugerombudsmanden
og
forbrugerombudsmanden som mandatar for a
(kammeradvokaten ved advokat jacob pinborg for begge)
der fremlagdes ankestævning af 13. juni 2017 fra advokat georg lett og processkrift af 4. juli
2017 fra kammeradvokaten ved advokat jacob pinborg med bemærkninger til spørgsmålet
om admittering.
det fremgår heraf, at danica pension, livsforsikringsaktieselskab, har anket sø- og handels-
rettens dom af 31. maj 2017 til højesteret.
ved dommen blev danica pension, livsforsikringsaktieselskab, tilpligtet at anerkende at have
handlet i strid med redelig forretningsskik og god praksis, jf. lov om finansiel virksomhed §
43, stk. 1, ved at have anvendt en grundlagsrente på 2,5 % frem for den af finanstilsynet fast-
satte maksimale grundlagsrente for livsforsikringer som grundlag for regulering af udbetaling
af as kollektive erhvervsevnetabsdækning. pensionsselskabet blev endvidere pålagt at stille a
på de vilkår, som ville have været gældende, såfremt finanstilsynets maksimale grundlagsren-
te for livforsikringer havde været anvendt.
danica pension, livsforsikringsaktieselskab, har til støtte for, at betingelserne for anke til
højesteret er opfyldt, jf. retsplejelovens § 368, stk. 4, anført bl.a., at sø- og handelsretten
ikke har tillagt den grundlæggende aftalestruktur på firmapensionsmarkedet betydning, idet
danica pension indgik aftalen med dako, der var repræsenteret af en forsikringsmægler. der
                                               - 2 –
er således ikke tale om en forbrugeraftale. mægleren forestod den efterfølgende rådgivning af
medarbejderne, og danica pension havde ikke nogen rådgivningsforpligtelse i forbindelse
med oprettelsen af ordningen for a. a skal således i forhold til danica pension identificeres
med sin mægler. forsikringsaftalen med a blev indgået, da as meddelelse om ønske om op-
tagelse i firmapensionsordningen kom frem til danica pension. dækningsoversigterne, som
hun efterfølgende modtog, er ikke aftaledokumenter. en eventuel fejlskrift i meddelelsen skal
derfor ikke bedømmes efter aftalelovens regler, men ud fra om fejlen har skabt berettigede
forventninger hos a, som danica pension er forpligtet til at leve op til. får forbrugerom-
budsmanden medhold i, at dækningsoversigten er et aftaledokument, angår tvisten et spørgs-
mål om aftalefortolkning, men efterlader det spørgsmål, om uenighed om aftalefortolkning
kan udgøre en overtrædelse af god skik.
firmapensionsaftalen og processen for oprettelse af ordninger for de underliggende medar-
bejdere svarer til praksis i branchen for indgåelse af firmapensionsaftaler. sådanne aftaler er
en sædvanlig og vigtig del af ansættelsesforholdet og almindeligt forekommende i samfundet.
sagen berører således på væsentlig måde retsstillingen for pensionsbranchen og et stort antal
forbrugere, idet den angår fortolkning af lov om finansiel virksomhed § 43, stk. 1, og den i
medfør heraf udstedte bekendtgørelse om god skik for finansielle virksomheder samt prin-
cipperne for fortolkning af forsikringsaftaler, herunder valget mellem den forbrugerbeskyttel-
se, der består i aftalefortolkning, og den forbrugerbeskyttelse, der består i hensynet til beretti-
gede forventninger ved fejlmeddelelser fra pensionsselskaber.
den omstændighed, at forbrugerombudsmanden er part, kan endvidere udgøre en særlig
grund til at admittere anken. forbrugerombudsmandens adgang til at tage sagen op, jf. lov om
finansiel virksomhed § 348 har særlig betydning, hvor finanstilsynet vælger ikke at tage sa-
gen op, men forbrugerombudsmanden anser den for at være principiel eller af videregående
betydning.
hertil kommer, at sagen er egnet til behandling for højesteret, da faktum har et begrænset
omfang, og tvisten angår en veldefineret problemstilling.
forbrugerombudsmanden og forbrugerombudsmanden som mandatar for a har tilsluttet sig
anmodningen om, at anken admitteres, og har til støtte herfor anført bl.a., at sagen har princi-
piel karakter, idet den vedrører et principielt spørgsmål om, hvorvidt en kunde, der har indgå-
                                                   - 3 –
et en forsikringsaftale med et forsikringsselskab, ved at meddele ønske om optagelse i ordnin-
gen kan støtte ret på den dækningsoversigt, som kunden modtager fra selskabet i anledning
heraf. det principielle spørgsmål består således i, om en dækningsoversigt har karakter af et
aftaleretligt dokument. spørgsmålet har generel karakter og beror således ikke på en konkret
bevismæssig vurdering eller en skønsmæssig afvejning af konkrete momenter.
sagen er desuden af principiel karakter, idet den angår, hvorvidt det er god skik, jf. lov om
finansiel virksomhed § 43, stk. 1, at et forsikringsselskab skriver noget i dækningsover-
sigterne til kunderne, mens selskabet reelt og uden at oplyse kunderne herom gør noget andet.
en stor del af den danske befolkning har en forsikringsordning som led i en firmapensions-
ordning eller arbejdsmarkedspensionsordning, og sagen har således væsentlig betydning både
for kunder og for forsikringsselskaber, der i vid udstrækning udsender personligt stilede
skriftlige meddelelser til kunderne.
sagen har en sådan generel betydning for retsanvendelsen og retsudviklingen og/eller en så-
dan væsentlig samfundsmæssig rækkevidde, at den set i sammenhæng med de principielle
retlige spørgsmål, som sagen rejser, bør tillades anket direkte til højesteret, jf. retsplejelovens
§ 368, stk. 4.
efter votering besluttede dommerne poul dahl jensen, henrik waaben og hanne schmidt at
meddele tilladelse til anke af dommen til højesteret i medfør af retsplejelovens § 368, stk. 6,
1. pkt., jf. stk. 4, 2. pkt., da sagen rejser et principielt spørgsmål om aftaleindgåelse i forbin-
delse med en medarbejders tiltrædelse af en firmapensionsaftale, der er indgået mellem virk-
somheden og pensions- og forsikringsselskabet. endvidere må sagens udfald antages at kunne
få generel betydning for retsanvendelsen inden for pensionsområdet.
sagen udsat i 3 uger til den 15. september 2017 på svarskrift.


text:
                       højesterets kendelse
                            afsagt tirsdag den 7. juni 2016
sag 80/2016
henrik lehm
og
57 nord i/s
(advokat rasmus haugaard for begge)
mod
gramrode møbelfabrik a/s
(advokat johan løje)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 15. april 2016.
henrik lehm og 57 nord i/s har ved ankestævning af 28. april 2016 anket dommen til høje-
steret.
denne kendelse angår, om betingelserne for anke til højesteret i retsplejelovens § 368, stk. 4,
2. pkt., er opfyldt.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jon stokholm, poul dahl jensen,
henrik waaben og hanne schmidt.
påstande
henrik lehm og 57 nord i/s har nedlagt påstand om, at højesteret antager ankesagen til rea-
litetsbehandling.
gramrode møbelfabrik a/s har tilsluttet sig denne påstand.
                                                - 2 -
sagsfremstilling
ved dom af 15. april 2016 fandt sø- og handelsretten, at designer henrik lehm og gramrode
møbelfabrik a/s havde indgået en endelig, uopsigelig samarbejdsaftale (royaltyaftale) om
produktion og salg af en række møbler, herunder stick-stolen, og at der ikke forelå om-
stændigheder, som indebar, at henrik lehm var berettiget til at hæve aftalen. retten fandt
endvidere, at henrik lehm og 57 nord i/s ved sin produktion og salg af spike-stolen havde
krænket gramrodes rettigheder til stick-stolen.
henrik lehm og 57 nord blev på denne baggrund pålagt at tilbagekalde og tilintetgøre ek-
semplarer af spike-stolen og at betale vederlag og erstatning til gramrode med i alt 125.000
kr. endelig blev henrik lehm og 57 nord pålagt at betale sagens omkostninger med i alt
160.000 kr.
i sø- og handelsrettens begrundelse og resultat hedder det bl.a.:
      ”aftaleforholdet mellem gramrode og henrik lehm
      gramrode og henrik lehm er enige om, at de har indgået en aftale om tiger-,
      panther-, og leopard-stolene samt tiger-bordet, og at denne aftale udgøres af
      samarbejdsaftalen af 3. juni 2009…som ændret ved tillæg til aftalen af 17. april 2013 …
      spørgsmålet er, om der tillige er indgået en aftale om stick-stolen, puma-stolen,
      butterfly-bordet, gepard-stolen og coco-bordet. besvarelsen af dette spørgs-
      mål beror på en samlet vurdering af parternes samarbejde, forhandlinger og dispositio-
      ner i relation til disse designs, hvor retten navnlig lægger vægt på følgende forhold:
      den 31. august 2010 fik henrik lehm forudbetalt royalty for stick, puma og but-
      terfly af gramrode, som iværksatte produktion og markedsføring af disse produkter
      kort tid efter. markedsføringen af produkterne skete i vidt omfang i samarbejde med
      henrik lehm. i februar 2011 fremkom henrik lehm med et tilbud til gramrode vedrø-
      rende royalty for puma og butterfly; tilbuddet blev genfremsat ved en e-mail af
      15. juni 2011. som bekræftet af henrik lehm i e-mailen af 15. juni 2011 var der alle-
      rede på dette tidspunkt opnået enighed om royaltyvilkårene for stick, og at de øvrige
      vilkår for denne stol var som i branchens standardaftaleformular. den 10. august 2011
      accepterede gramrode endvidere i al væsentlighed de af henrik lehm fremsatte krav
      vedrørende puma og butterfly, hvilken accept må anses for rettidig henset til sa-
      gens forløb. det må lægges til grund, at det var parternes fælles opfattelse, at de øvrige
      aftalevilkår vedrørende puma og butterfly – som tilfældet var med stick – var
      som i branchens standardaftaleformular. parterne fortsatte efterfølgende det løbende
      samarbejde vedrørende stick, puma og butterfly og agerede i det hele, som om
      at der var indgået aftale om disse produkter.
                                         - 3 -
henrik lehm samarbejdede tilsvarende med gramrode om produktmodningen og mar-
keds-føringen af gepard-stolen (som blev introduceret på markedet i starten af 2012)
og coco-bordet (som blev introduceret på markedet i foråret 2012). i efteråret 2012
fremkom henrik lehm med et tilbud på royaltyvilkår for gepard og coco; han
fremkom samtidig med et oplæg til nye royaltyvilkår for stick, puma og butter-
fly. parterne korresponderede indgående herom i den følgende tid, og den 3. december
2012 accepterede gramrode i al væsentlighed henrik lehms krav. det må lægges til
grund, at det var parternes fælles opfattelse, at de øvrige aftalevilkår vedrørende ge-
pard og coco – som tilfældet var med stick, puma og butterfly – var som i
branchens standardaftaleformular.
pr. 28. februar 2013 foretog gramrode en opgørelse af royalty for stick, puma og
butterfly. opgørelsen skete på baggrund af de satser, som parterne havde for-
handlet og aftalt i slutningen af 2012, og henrik lehm protesterede ikke imod opgørel-
sen.
i april 2013 fremsendte gramrode til underskrift en samlet samarbejdsaftale, som var
udformet på branchens standardaftaleformular, omfattende stick, puma, butter-
fly, gepard og coco. aftalen indeholdt de royalty- og rabatsatser, som parterne
tidligere var nået til enighed om. efter henrik lehms egen forklaring ønskede han ikke
at underskrive denne aftale, da han ønskede at tilføje et vilkår om, at eneretten til vippe-
systemet i stick og udtrækssystemet i butterfly forblev hos ham. af samme
grund underskrev henrik lehm heller ikke aftaledokumentet, som gramrode frem-
sendte i juni 2013…, og som var identisk med aftaledokumentet fra april 2013, dog så-
ledes at gramrode havde accepteret, at gramrode ikke fik eneret på udtræksskuffen i
coco. de øvrige aftalevilkår protesterede henrik lehm dog ikke imod, og pr. 31. juli
2011 modtog han desuden uden protest royalty for stick, puma, butterfly, ge-
pard og coco i henhold til de mellem parterne aftalte satser.
retten finder efter en samlet vurdering af parternes samarbejde, forhandlinger og dispo-
sitioner, at parterne har indgået en samarbejdsaftale om stick-stolen, puma-stolen,
butterfly-bordet, gepard-stolen og coco-bordet svarende til den uun-
derskrevne aftale i sagens bilag...
retten giver herefter gramrode medhold i den principale påstand 1.
opsigeligheden
spørgsmålet er herefter, om der er sket en endelig overdragelse til gramrode af retten til
at producere og sælge de omhandlede møbeldesigns, eller om henrik lehm har været
berettiget til at opsige de indgåede aftaler som sket ved brev af 7. april 2014.
parternes aftaler følger de standardaftalevilkår, der er godkendt af foreningen danske
designere, danske arkitekters landsforbund og møbel + interiør brancheforeningen.
standardaftalevilkårene indeholder en detaljeret regulering af ”overdragelsen”, som er
det udtryk, der flere gange anvendes til at beskrive overgangen af produktions- og salgs-
rettighederne til de omhandlede designs fra designeren til producenten. standardvilkå-
rene regulerer indgående parternes forhold efter den skete overdragelse af rettighederne
og indeholder ikke bestemmelser om opsigelse af aftalen. retten finder efter standard-
aftalevilkårenes ordlyd og samarbejdets karakter, at vilkårene indebærer en endelig og
uopsigelig overdragelse af de pågældende rettigheder til producenten. de sagkyndige
                                           - 4 -
dommere bemærker supplerende, at denne fortolkning støttes af den branchemæssige
forståelse af standardaftalevilkårene.
gramrode og henrik lehm har ikke indgået aftale om, at standardaftalens udgangs-
punkt om uopsigelighed skulle fraviges. da det af henrik lehm i øvrigt anførte ikke
kan føre til andet resultat, finder retten herefter, at henrik lehm ikke har været beretti-
get til at opsige aftalerne. da henrik lehm heller ikke har godtgjort omstændigheder,
der i henhold til parternes aftale berettiger ham til at ophæve aftalen, skal gramrode i
det hele frifindes for de sagsøgtes selvstændige påstande. det bemærkes herved, at
gramrodes indstilling af produktionen af visse af møblerne på grund af manglende ren-
tabilitet efter sagens omstændigheder ikke udgør en hævebegrundende omstændighed.
de sagsøgtes markedsføring og salg af spike-stolen
retten skal herefter tage stilling til, om henrik lehm og 57nord ved at producere og
sælge spike-stolen har krænket gramrodes rettigheder til stick-stolen.
efter bevisførelsen, herunder de for retten foreviste eksemplarer af stolene, finder retten
efter en samlet vurdering – i overensstemmelse med skønsmandens vurdering, jf. sva-
rene på bl.a. spørgsmål 5, 6, 8, 9, 10 og 13 samt skønsmandens supplerende forklaring
for retten – at stolene efter en helhedsvurdering er så lig hinanden, at spike fremtræder
som en nærgående efterligning af stick, og at spike udgør en kunstnerisk videreud-
vikling af stick i henhold til pkt. 16.1 i gramrode og henrik lehms samarbejdsaftale.
ifølge aftalens pkt. 16.1 burde henrik lehm i denne situation have tilbudt spike til
gramrode med en frist på seks måneder til at meddele, om gramrode ønskede at over-
tage retten til stolen. selv for det tilfælde, at gramrode var blevet tilbudt spike med
aftalt varsel og havde bekræftet, at de ikke ønskede at overtage designet, var henrik
lehm imidlertid ikke berettiget til selv at påbegynde produktion heraf, da produktion og
salg af et så nært beslægtet design til stick ville være i strid med aftalens pkt. 18.2.
henrik lehms produktion og salg af spike-stolen er herefter i strid med hans kon-
traktmæssige forpligtelser over for gramrode.
det følger af ovenstående, at henrik lehm og 57nords produktion og salg af spike-
stolen tillige udgør en krænkelse af de ophavsrettigheder til stick, som henrik lehm
har overdraget til gramrode, jf. ophavsretslovens § 2. produktionen og salget af spike
har endvidere karakter af illoyal markedsfortrængning og udgør derfor desuden en
krænkelse af markedsføringslovens § 1. gramrode skal på den baggrund have medhold i
påstand 2.
efter ophavsretslovens § 84, stk. 1, nr. 1 og 3, kan en ophavsretsindehaver kræve, at
krænkende produkter tilbagekaldes fra markedet og destrueres. gramrodes påstande 3
og 4 tages derfor også til følge.
henrik lehm og 57nord skal betale vederlag og erstatning til gramrode i anledning af
krænkelsen, jf. ophavsretslovens § 83, stk. 1, og markedsføringslovens § 20, stk. 2. de
sagsøgtes uberettigede salg af spike må på baggrund af parternes tætte tilknytning til
det samme marked og stolenes fremtoning, pris og kvalitet antages at have skadet
gramrodes salg af stick både i form af substitution og fremadrettet markedsforstyr-
relse. på baggrund af de sagsøgtes oplysninger om at have solgt i alt 501 stk. af spike
                                                - 5 -
       samt gramrodes oplysninger om, at gramrodes fortjeneste pr. solgte stick-stol var
       250 kr., fastsættes vederlaget og erstatningen samlet skønsmæssigt til i alt 125.000 kr.
       efter sagens karakter finder retten, at der ikke er tilstrækkeligt grundlag for at pålægge
       de sagsøgte at offentliggøre dommens præmisser og konklusion. de sagsøgte frifindes
       derfor for påstand 5.”
parternes synspunkter
henrik lehm og 57 nord i/s har anført bl.a., at sagens kerne er, hvorvidt de omtvistede sam-
arbejdsaftaler kan opsiges med rimeligt varsel. sø- og handelsrettens dom er i strid med det
almindelige obligationsretlige udgangspunkt om, at aftaler, hvor intet andet er aftalt, kan op-
siges med et passende varsel, og er uden fortilfælde i retspraksis. spørgsmålet om sø- og
handelsrettens opfattelse på dette punkt er rigtig, har principiel betydning. en afklaring vil
samtidig have stor betydning for hele designbranchen, herunder for den fremadrettede anven-
delse af branchens standardkontrakter.
også spørgsmålet om, hvorvidt drøftelse af og enighed om enkelte aftalevilkår mellem parter
i en royaltyaftale kan føre til, at parterne forpligtes af alle øvrige vilkår i en standardsamar-
bejdsaftale, der i stort omfang bliver brugt i designbranchen, er principielt.
gramrode møbelfabrik a/s har tilsluttet sig, at betingelserne for at tillade anken er opfyldt,
og har supplerende anført bl.a., at sagen rejser spørgsmålet, om en designers loyalitetspligt
over for en producent indebærer, at designeren er afskåret fra at iværksætte produktion af
møbler, som tilnærmelsesvis er identiske med møbler omfattet af parternes aftale. dette
spørgsmål samt spørgsmålet om, hvorvidt der i dansk ret gælder en generel regel om, at de-
signs, der har været i produktion, men senere tages ud af produktion, skal falde tilbage til de-
signeren, har også principiel betydning.
højesterets begrundelse og resultat
af retsplejelovens § 368, stk. 4, 2. pkt., fremgår, at domme, der er afsagt af sø- og handels-
retten, kan ankes til højesteret,
       ”hvis sagen er af principiel karakter og har generel betydning for retsanvendelsen og
       retsudviklingen eller væsentlig samfundsmæssig rækkevidde i øvrigt, eller hvis andre
       særlige grunde i øvrigt taler for, at sagen behandles af højesteret som 2. instans.”
                                                - 6 -
den uoverensstemmelse mellem parterne, som sø- og handelsretten har taget stilling til i
dommen, angår, hvem af parterne der har rettighederne til at producere og sælge en række
møbelprodukter.
sagen angår i første række, hvad der er aftalt mellem parterne. afgørelsen af dette spørgsmål
beror som udgangspunkt på en konkret vurdering, og sagen kan derfor ikke på det forelig-
gende grundlag antages at have principiel betydning. der ses heller ikke at foreligge andre
særlige grunde, der taler for, at sagen bør kunne indbringes for højesteret som 2. instans.
på denne baggrund finder højesteret, at betingelserne for anke til højesteret ikke kan anses
for opfyldt, jf. retsplejelovens § 368, stk. 4, 2. pkt.
højesteret afviser derfor anken, jf. retsplejelovens § 368, stk. 6, 2. pkt., jf. stk. 4, 2. pkt.
                                          thi bestemmes:
denne anke afvises fra højesteret.