text:
retten i nykøbing falster
dom
afsagt den 8. februar 2016 i sag nr. bs 1-676/2013:
hk danmark s.m.f. b
… 4873 væggerløse mod
a
… 4760 vordingborg
 og sag nr. bs 1-1371/2013:
a
…4760 vordingborg mod
autismecenter storstrøm c/o vordingborg
kommune
4760 vordingborg
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, hvor hovedsagen er anlagt den 3. juni 2013 og adcitationssagen er anlagt den 25.
november 2013, vedrører, hvorvidt sagsøger den 4. december 2009 under sin ansættelse hos
adciterede blev udsat for en skade, som sagsøgte, en af adciteredes beboere, er
erstatningsansvarlig for, og i givet fald om adciterede skal friholde sagsøgte herfor.
sagsøgeren, hk danmark som mandatar for b, har nedlagt påstand om, at sagsøgte, a,
tilpligtes til sagsøgeren, b, at betale kr. 502.902,61 med tillæg af sædvanlig procesrente af kr.
69.000 fra 27. december 2012 til betaling sker, af kr. 262.958 fra 29. december 2012 til
betaling sker, og af kr. 170.944,61 fra 21. januar 2013 til betaling sker, subsidiært et mindre
beløb efter rettens skøn.
sagsøgte, a, har nedlagt principal påtand om frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling
af 720 kr. med tillæg af renter fra den 27. december 2012, og mere subsidiært frifindelse mod
betaling af et af retten fastsat beløb mindre end påstået af sagsøger.
adcitanten, a, har nedlagt principal påstand om, at adciterede skal friholde adcitanten for
ethvert beløb, som adcitanten qua sagsøgte i hovedsagen måtte blive dømt til at betale til
sagsøger, herunder hovedstol, renter og sagsomkostninger. subsidiært har adcitanten nedlagt
påstand om, at adciterede delvist skal friholde adcitanten for et eventuelt beløb, som
adcitanten qua sagsøgte måtte blive dømt til at betale til sagsøger i hovedsagen, efter rettens
skøn.
adciterede, autismecenter storstrøm, har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært betaling
af et af retten fastsat mindre beløb.
                                                - 2 -
oplysningerne i sagen
denne dom indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a, stk. 2.
sagsøgerens påstand vedrører svie og smerte, tabt arbejdsfortjeneste og differencekrav
vedrørende erhverveevnetab.
retslægerådet har 27. april 2015 besvaret spørgsmål i sagen.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af sagsøger og e
sagsøgeren, b, har forklaret bl.a., at hun i 2007 blev verbalt overfuset af en klient. der blev
senere forsøgt indbrud hos hende, og der blev begået fuldbyrdet indbrud hos en kollega i
forbindelse med truslerne. i den forbindelse pådrog hun sig en psykisk skade. hun fik job hos
adciterede, idet hun var arbejdsledig og derfor skulle søge arbejde. hun blev ansat et par dage
efter, at hun havde været til samtale. hun har ikke nogen pædagogisk uddannelse, og hun har
ikke nogen erfaring inden for området. hun blev ansat som tilkaldevikar. hun fik en del
timer. adciterede er delt op i paletten, som hun oprindelig var ansat til at arbejde i, og et
bopælssted for brugerne, der ligger et andet sted, pandebjergvej. brugerne bor altså ikke på
paletten. da hun opstartede arbejdet, begyndte hun på paletten. hun skulle arbejde med
gruppe 1, der var tre brugere, hvoraf sagsøgte blev kaldt for a. på paletten var der syv til otte
brugere. sagsøgeren skulle have med tre til fire af dem at gøre. den første dag, hvor hun var
med, så hun, at der lå en vikar nede på gulvet sammen med sagsøgte, og sagsøgeren fik at
vide, at det kun var uddannet personale, der skulle tage sig af sagsøgte, fordi sagsøgte var
meget udadreagerende. sagsøgeren skulle sætte brugerne i gang med aktiviteter. hun var på
grundkursus i et par dage om autisme, inden hun skulle tage sig af sagsøgte. hun lærte ikke at
forholde sig til, hvordan hun skulle forholde sig til udadreagerende og voldelige autister. hun
fik så at vide, at hun skulle tage sig af sagsøgte, fordi sagsøgeren både var på paletten og
derudover også på pandebjergvej. sagsøgeren havde også med sagsøgte at gøre på sagsøgtes
bopæl, pandebjergvej, om morgenen. der var intet problem med sagsøgte om morgenen.
sagsøgeren havde haft med sagsøgte at gøre en hel del gange på paletten. da var sagsøgte
dagligt voldelig. det kom pludseligt og kunne gå ud over andre brugere også. sagsøgte kunne
ikke kommunikere verbalt. sagsøgte er lidt højere end sagsøgeren. den 4. december 2009 tog
hun fra brugernes bopæl til paletten. der var fem til seks stykker fra pandebjergvej, der skulle
til paletten. den dag blev hun også bedt om at tage med brugerne tilbage til pandebjergvej,
fordi der var personalemangel bl.a. på grund af en julefrokost og et kursus. det var ikke
sædvanligt, at når hun tog med brugerne tilbage, at hun så skulle gå med ind på
pandebjergvej, når hun kom tilbage. udover chaufføren var sagsøgeren den eneste voksne
ansatte, der var med. det var normalt, at der kom nogle og tog imod brugerne, når man kom
tilbage med bussen. sagsøgeren regnede også med, at der var andre inden for på
pandebjergvej. c var der og skulle tage imod. der var ikke andre ansatte end c. sagsøgeren
tror normalt, at der skulle være to, men der som sagt julefrokost/temadag den dag. da
sagsøgeren kom ind i gangen, skulle sagsøgte have tøj af, men så kom .... sagsøgeren sagde til
sagsøgte, at sagsøgte skulle tage jakken af og så gå ind på sit værelse, samt at sagsøgeren ville
komme om lidt. sagsøgeren skulle kigge på ... og fik lov til at vaske hans sår. sagsøgte var på
                                                - 3 -
værelset alene. så kom sagsøgte ud og ville have et kram af sagsøgeren. sagsøgte fik et kram
og blev gal og tog fat i sagsøgeren. sagsøgeren bad sagsøgte om lægge sig ned. det gjorde
sagsøgte så, men så begyndte sagsøgte at kravle efter sagsøgeren og fik fat i sagsøgerens ben.
sagsøgte kom op at stå og tog i sagsøgerens arm og fingre og vred dem rundt. sagsøgeren
forsøgte at komme fri, og så slog sagsøgte sagsøgeren på skulderen og tog fat i sagsøgerens
trøje og rev. sagsøgeren råbte højt på c, der sagde, at hun ikke kunne komme. sagsøgeren
kom fri. så kan sagsøgeren ikke helt nøjagtigt mere huske, hvad der skete. sagsøgte kunne
godt skabe tumult omkring de andre brugere. så kom d, der var startet på
pædagoguddannelsen. sagsøgeren talte med d omkring episoden. sagsøgeren har fået at vide,
at hun ikke måtte lave magtanvendelsesindberetninger. en magtanvendelse kunne f.eks. være
at lægge sig oven på sagsøgte og holde hende nede. bilag c er ikke udfærdiget af sagsøgeren,
for sagsøgeren var blevet sendt hjem. sagsøgeren gik først til lægen efter ti dage, fordi hun
tænkte, at ømheden bare var efter slaget, men smerterne i tommelfingeren og skulderen blev
værre. hun fik gips på tommelfingeren. hun skulle fortsat have med sagsøgte at gøre, selvom
sagsøgeren sagde, at hun helst ville undgå sagsøgte, men sagsøgeren fik at vide, at de skulle
skiftes til at tage sig af sagsøgte. der var en af de andre brugere, …, som var lige så svær som
sagsøgte. den 4. februar 2010 gik sagsøgte til angreb igen og rev fat i sagsøgerens hår og rev
sagsøgeren ned. sagsøgte havde ikke revet sagsøgeren i håret før. sagsøgeren har ikke fået at
vide, hvorfor sagsøgte gør, som hun gør. sagsøgeren har bare fået at vide, at hun i sådanne
tilfælde skal sige til sagsøgte, at sagsøgte skal lægge sig ned. sagsøgeren har dagligt været
udsat for vold af sagsøgte, men det plejede at hjælpe at sige "læg dig ned". sagsøgeren har
aldrig haft problemer med sin skulder før. hun har haft en tennisalbue, men det har aldrig
givet hende nogen gener i forbindelse med hendes arbejde. hun har ikke gener med sin albue
i dag. hendes tommelfinger gik mere eller mindre i orden. hun har ikke haft gener før
skaden. hun har aldrig før haft gener i nakken, men hun blev opereret, fordi de sagde, at det
måske ville blive bedre, men det blev værre. der blev ikke begået fejl ved operationen. da
hun blev ansat, fik hun at vide, at nogle af brugerne var udadreagerende, og de havde
udadreagerende handlinger. hun fik at vide af en anden vikar, at hun i sådanne tilfælde skulle
trække sig væk, men hun blev ikke instrueret af ledelsen. hun blev heller ikke instueret i,
hvad hun skulle gøre, hvis der f.eks. blev grebet fat i hende. hun har ikke før haft arbejde,
hvor hun kunne blive angrebet. hun var ca. 47 år på ulykkestidspunktet. hun var aktiv i
forældreforeningen for brydeklubben, fordi hendes børn gik der. før ulykken havde hun været
fysisk aktiv med bl.a. ridning og styrketræning. sagsøgte var måske lidt højere end
sagsøgeren, og hun var nok bygget som sagsøgeren. sagsøgte var meget stærk. sagsøgeren
har ikke hørt, at sagsøgte var infantil autist, kun at hun var autist. det, at sagsøgte er autist
gør, at hun har svært ved at forstå, og at hun ikke har noget sprog. sagsøgte kunne lide at se
film og spille guitar. d havde også et dårligt sprog. sagsøgeren ved ikke, om han var til stede
den pågældende dag. sagsøgte ville tit gerne have kram, men sagsøgeren ved ikke hvorfor.
nogle gange ville sagsøgte kramme, når sagsøgte havde været nede at ligge på gulvet.
sagsøgeren tog det som udtryk for en forsoning. sagsøgeren har svært ved at svare på, om
sagsøgte var ondsindet ved handlingernes foretagelse, men det var sådan hun selv følte det
den 4. december. sagsøgeren har tidligere, før den 4. december, haft oplevelser med sagsøgte,
hvor sagsøgte rev og kradsede. ved ansættelsessamtalen blev sagsøgeren spurgt, om hun ville
være nervøs ved en udadreagerende adfærd fra brugerne. sagsøgeren fik en introduktion over
to dage, da hun startede på ansættelsesstedet, hvor hun fulgte den vikar, der havde gruppe 1.
sagsøgeren havde fået at vide, at der fandtes mapper over hver enkelt bruger, men at disse
mapper var under revision. det fik hun at vide i november. det var der en pædagog, der
                                               - 4 -
fortalte hende. hun havde også fået at vide af de andre pædagoger, at sagsøgte skulle lægge
sig ned, hvis hun begyndte at blive udadreagerende. man skulle være rolig over for brugerne.
man måtte ikke bare anvende magt. de talte ikke om pædagoiske midler. det er tidligere sket,
at sagsøgte er fortsat med at være udadreagerende efter, at sagsøgeren havde bedt hende om at
lægge sig ned, men så var der kommet andre, eller sagsøgeren var kommet væk fra sagsøgte.
man blev i en bue uden om hende, men den 4. december blev sagsøgte ved med at følge
sagsøgeren. fra den 16.-18. november 2009 var sagsøgte på et tredages kursus, hvor de i tre
dage drøftede autisme. sagsøgeren fik ikke noget at vide om, hvordan personalet skulle begå
sig. hun fik heller ikke noget at vide om, hvorfor der var nogle, der var udadreagerende. hun
ved ikke, hvorfor hun ikke måtte lave indberetninger om magtanvendelse. hun fik at vide i
november, at hvis der var nogle af brugerne, der var grænseoverskridende, så skulle hun
bruge nogle skemaer. hun ved ikke, om det var andre skemaer, end de skemaer, man skal
bruge, når man anvender magtanvendelse. sagsøgeren brugte ikke skemaet ved hændelsen
den 4. december, for da havde hun ikke tid og tog hjem efter episoden. hun havde som sagt
råbt om hjælp efter c, og c havde svaret, at hun ikke kunne hjælpe, fordi der skulle gøres klar
med mad m.v. til de andre brugere. episoden kunne godt skabe uro hos de andre brugere.
sagsøgeren ved ikke, om hun kunne have byttet med c. sagsøgeren tror, at det måske havde
gjort en forskel, hvis der havde været en anden person end c i huset, så sagsøgte havde været
mere tryg. sagsøgeren tror, at det andet personale havde hjulpet sagsøgeren. ulykken var som
sagt sket på pandebjergvej. hun havde forklaret om episoden og var blevet sendt hjem.
sagsøgte var den 4. december mere voldsom og udadreagerende, end sagsøgte plejede at
være, og sagsøgeren kunne ikke få sagsøgte til at lægge sig ned. da sagsøgeren kom tilbage,
blev der ikke beskrevet noget nærmere om episoden, som sagsøgeren var involveret i.
e har forklaret bl.a., at hun har været viceforstander hos adciterede siden 1994, men hun har
ikke kendskab til den konkrete episode. vidnet kender sagsøgte. sagsøgte har autisme.
sagsøgte kan ikke selv forudse ting, hun sanser verden, som den er der. sagsøgte er 40 år.
hun er lidt lavere end vidner, som er 165 cm. sagsøgte har en helt normal kropsbygning. i
visse situationer får sagsøgte andre kræfter. sagsøgte er i midterfeltet af brugerne. hun bor i
et almindeligt § 108 tilbud. som udadreagerende og som fungerende, så ligger sagsøgte altså
midt i spektret. sagsøgte vil gerne kramme, og vidnet tror, at sagsøgte har tillært det for at
afslutte en episode. sagsøgte får støtte, f.eks. visuelt samt med en kugledyne, og man siger til
hende "vær sød at lægge dig ned". når sagsøgte har det svært, så hjælper man hende sådan.
vidnet tror, at man er fortsat med at bruge metoden, hvor man siger til sagsøgte "vær sød at
lægge dig ned". det har været effektfuldt i visse situationer. man forsøger på den måde at
skabe forudsigelighed. i yderste konsekvens kan man anvende magt, men det gør man meget
nødigt. der har været andet personale, der er blevet revet af sagsøgte, både før og efter den 4.
december 2009. når man ansætter folk i dag, så drøfter man autisme, samt at autister kan
være udadreagerende, og det gjorde man også tidligere. man fortæller og spørger ind til,
hvordan ansøgeren tror, det er at blive slået/skubbet. i oplæringen er man i den første
ansættelsesperiode sammen med en fra gruppen. det er en følordning. der er rigtig mange
grupper på autismecenteret, og man bliver introduceret i en bestemt gruppe. man opdeler ikke
i grupper på pandebjergvej. der er fire grupper på paletten. man modtager en føloplæring i
den gruppe, man er med i. på introduktionsforløbet vil man også blive introduceret i
udadreagerende adfærd men ikke i, hvordan plejepersonalet håndterer det. det får man at vide
på stedet, fordi det er meget forskelligt. man får vejledning f.eks. i, hvordan man skal hjælpe
nogen ind i bussen. der fandtes også en mappe/manual for sagsøgte. revisionen af mappen
                                                - 5 -
bliver foretaget af personalet hele tiden. det kan godt være, at mappen ikke har været relevant
længere, fordi den har været under revision. en mappe vil typisk indeholde, hvad det er man
skal gøre, hvis brugeren bliver udadreagerende. man har en voldshandleplan, hvor man
f.eks. skal skrive ned, hvad det er, der er sket. på pandebjergvej var der to til tre ansatte til
stede, når beboerne kom hjem. der var ikke krav om, at der skulle være tale om særligt
uddannet personale, men de skulle have gennemgået et kursus. vidnet kan ikke huske, om der
havde været andre tilskadekomster vedrørende sagsøgte end rivemærker. i tilspidsede
situationer fik sagsøgte flere kræfter til rådighed. sagsøgte havde ikke noget filter. vidnet har
og havde personaleansvar, og der var en voldshandleplan. vidnet har også det overordnede
ansvar for sikkerheden. når man får sådan en sag, så skal det undersøges, om man kan ændre
noget og vurderes i sikkerhedsudvalget, men vidnet har ikke set, om det er sket i denne sag.
det skulle nok have været noteret. vidnet har ikke set, om det er sket. sagsøgte har det bedre
nu. vidnet ved ikke, om der er lavet et notat om undersøgelsesforløbet eller om
sikkerhedsrepræsentanten er blevet underrettet. det er rigtigt, at der den 4. december var
julefrokost. sagsøgeren skulle undgå episoden ved at prøve at komme væk. det, at sagsøgte
griber fat, ved vidnet ikke hvor hyppigt sker. det afhænger af, hvordan sagsøgte har det i
perioden, men en udadreagerende adfærd er sædvanlig. den konkrete episode lyder mere
voldsom end andre.
parternes synspunkter
sagsøgerens advokat har i et påstandsdokument anført følgende hovedanbringender, der er
gentaget og uddybet under hovedforhandlingen:
vedrørende ansvarsgrundlaget og bevis for episodens uforsvarlighed: det gøres gældende,
at             sagsøgte er ansvarlig for den tilskadekomst, der overgik sagsøger den 4.
december 2009, især vedrørende forvridning af sagsøgers skulder, arm og fingre, idet
sagsøgte derved har handlet uforsvarligt i forhold til, hvorledes en tilsvarende person af
samme alder må forventes at handle, uanset hvilket detaljeringsgrad af hændelsesforløb, der
bevismæssigt kan lægges til grund;
at     sagsøgers beskrivelse af hændelsen understøttes af den tidligere henvendelse til egen
       læge samt anmeldelsen indsendt af arbejdsgiveren og af sagsøgers efterfølgende
       uddybning af hændelsen;
at     en uforsvarlighedsvurdering skal foretages ud fra en objektiv bedømmelse af, jf.
       forudsætningsvis erstatningsansvarslovens §§ 24a og 24b, og at en særlig sindstilstand,
       som hos sagsøgte, ikke har relevans for vurderingen af handlingens uforsvarlighed, men
       alene kan tillægges betydning i relation til nedsættelse af erstatningen.
vedrørende årsagssammenhæng: det gøres gældende,
at             på baggrund af retslægerådets udtalelse af 27. april 2015 har sagsøger
godtgjort, at der i erstatningsretlig henseende er årsagssammenhæng mellem sagsøgers tab,
herunder sygeperioden (svie- og smertegodtgørelsen); løntab (i form af tabt
arbejdsfortjeneste) samt erhvervsevnetabserstatning forårsaget af skulderskaden;
                                                - 6 -
at    årsagssammenhæng drejer sig om, hvorvidt der er sammenhæng mellem skaden og
      tabet, og ikke hvorvidt der er sammenhæng mellem skaden og de forskellige former for
      lidelser, som sagsøgte synes at plædere for;
at              årsagssammenhængsvurderingen i overensstemmelse med højesterets ledende
domme u 2012.1838 h og u 2013.508 h lægger vægt på, at såfremt tabet er udløst af skaden,
og skaden og dennes følger har været medvirkende årsag til hele sygeforløbet, er
betingelserne for at tilkende svie- og smertegodtgørelse og tabt arbejdsfortjeneste opfyldt; at
dette understøttes af retslægerådet, når navnlig henses til, at:
    -   det af svaret på det af sagsøgte stillede spørgsmål 1, om ”hvilke helbredsmæssige
        lidelser … man objektivt kan finde hos (sagsøger)”, ikke umiddelbart er tjenligt til
        at belyse årsagssammenhæng i forhold til tabet, herunder fordi lidelser ikke
        nødvendigvis medfører subjektive gener eller for den sags skyld en sygeperiode eller
        et indtægtstab, men at det dog fremgår, at retslægerådet har kunnet stille diagnosen:
        ”4) ... (forvridning af venstre skulder)” og samtidig i svaret på spørgsmål 2 har
        angivet, at ”sagsøgers subjektive klager er smerter i venstre skulder … nedsat
        bevægeevne og styrke af venstre skulder”, og at ”sagsøgers klager er forenelige
        med de objektive fund”, samt at ”der ikke er en simpel sammenhæng mellem
        objektive fund og subjektive gener”;
    -   retslægerådet endvidere i svaret på spørgsmål 3 henviser til, at de væsentligste af
        sagsøgers gener, som anført i speciallægeerklæringen af 26. marts 2012, er ”smerter i
        venstre skulderregion …”, og endvidere at ”de objektive symptomer var
        hængende venstre skulder, muskelsvind og nedsat kraft, ømhed, svært
        indskrænket bevægelse …”, og at disse gener må ”henføres dels til lidelserne i
        venstre skulderregion” (som netop er punkt 4, angivet i besvarelsen af spørgsmål 1,
        da punkt 2 og 3 vedrører albuen, og punkt 1 ikke medfører gener efterfølgende) samt
        endvidere henviser til ”det operative indgreb foretaget 08.11.10”;
    -   retslægerådet endvidere i svaret på spørgsmål 4 har anført, at man
        ”finder det ikke dokumenteret, at der forud for hændelsen 04.12.09, var en
        symptomgivende lidelse i venstre skulderregion”, og at ”sagsøgers gener må
        henføres dels til lidelserne i venstre skulderregion, jævnfør besvarelsen af
        spørgsmål 1, punkt 4-7 dels til det operative indgreb foretaget
        08.11.10”;
    -   retslægerådet endvidere i svaret på spørgsmål 5 udtrykkeligt har angivet, at
        ”retslægerådet finder, at hændelsen 04.12.09 har været medvirkende årsag til
        sagsøgers gener jævnfør besvarelsen af spørgsmål 3”;
    -   og at retslægerådet i svaret på spørgsmål a (stillet af sagsøger), om hvorvidt der er
        årsagssammenhæng mellem arbejdsskaden og de konstaterede gener i relation til
        skulder, albue og hånd, har henvist til besvarelsen af blandt andet spørgsmål 5;
    -   retslægerådet i svaret på spørgsmål b udtrykkeligt har svaret ”nej” på spørgsmålet
        om, hvorvidt nogen af de ”i speciallægeerklæring af 26. marts 2012 beskrevne
                                                - 7 -
         gener i relation til skulder, albue og hånd er opstået uafhængigt af den indtrufne
         og anerkendte arbejdsskade …”.
det gøres gældende,
at     der derfor klart er dokumenteret årsagssammenhæng mellem tabet og
       det opgjorte erstatningskrav og skulderskaden, herunder eventuelle
       yderligere skader på fingre og hånd;
at
       det ingen betydning har for årsagssammenhængen, at lægerne i
       forsøg på at afhjælpe sagsøgers gener måtte have afstedkommet
       forværring eller manglende bedring af disse gener, da det operative
       indgreb jo netop er iværksat i håb om at bedre sagsøgers gener;
at     det endvidere i overensstemmelse med arbejdsskadestyrelsens
       afgørelse om erhvervsevnetab svarende til 25% og retslægerådets
       svar må konkluderes, at skulderskaden har afstedkommet en varig
       gene, der har betydning for sagsøgers evne til at oppebære indkomst i
       et varigt forløb, og der derfor ikke er holdepunkter for at anfægte
       arbejdsskadestyrelsens vurdering af erhvervsevnetabet.
vedrørende ”tabsbegrænsningspligt – manglende anmeldelse til patientforsikringen”:
sagsøgte har under anbringende af tilsidesættelse af sagsøgers
”tabsbegrænsningspligt” gjort gældende, at sagsøger skulle have anmeldt følgerne efter
operationen som en patientskade. dette synspunkt er imidlertid ikke udtryk for tilsidesættelse
af en tabsbegrænsningspligt. sagsøger har i alle henseender søgt at begrænse tabet så godt
som muligt. det har intet at gøre med en tabsbegrænsningspligt, hvorvidt sagsøger skulle
have til opgave at begrænse sagsøgtes tab derved, at det skulle være sagsøgers opgave at opnå
betaling fra anden side end fra den ansvarlige skadevolder.
herudover gøres endvidere gældende, at sagsøger ikke har haft noget grundlag for at skulle
antage, at der er begået lægelige fejl i forbindelse med lægernes forsøg på at afhjælpe
generne efter den af sagsøgte forvoldte skadegørende handling, og det forhold at en
operation ikke hjælper kan ikke tages som udtryk for, at der derved er begået en fejl, der
skulle være omfattet af reglerne om patientskadelovgivningen.
vedrørende egen skyld / accept af risiko:
for at statuere egen skyld skal der fra sagsøgtes side føres bevis for, at sagsøger har handlet
culpøst og bebrejdelsesværdigt, og et sådan bevis er på ingen måde sandsynliggjort.
herudover gør sagsøger gældende, at der, uanset om sagsøger måtte have handlet
uforsigtigt eller for den sags skyld culpøst, ikke er udvist erstatningsrelevant egen skyld i et
omfang, der skal kunne medføre nedsættelse eller bortfald af erstatningen, jf. herunder
principperne i erstatningsansvarslovens § 24, stk. 2, herunder at den indbyrdes afvejen -
navnlig i en situation hvor sagsøgte er ansvarsforsikret, og sagsøger ikke er, eller kan forsikre
sig mod de tabsposter, der nedlægges påstand om – skal kunne medføre nedsættelse på grund
af egen skyld.
navnlig vedrørende nedsættelse eller bortfald efter § 24, herunder § 24b:
                                              - 8 -
der findes intet grundlag for at nedsætte erstatningen i overensstemmelse med § 24b eller for
den sags skyld § 24, navnlig når henses til, at sagsøgte er ansvarsforsikret, jf. herunder
højesterets dom af 31. august 2015 og ikke mindst landsrettens dom."
sagsøgtes advokat har i et påstandsdokument anført følgende hovedanbringender, der er
gentaget og uddybet under hovedforhandlingen:
"1.   sagens faktum
det gøres gældende, at retten ved afgørelse af hovedsagen kan lægge følgende faktuelle
forhold til grund.
1.1 sagsøgte a ("a") er diagnosticeret som infantil autist. a har ikke noget egentligt sprog;
      men kan i et vist omfang kommunikere med de ansatte på bostedet.
1.2           a er selvsagt umyndig, og v er værge for hende.
1.3       a bor på bostedet paletten sammen med 6-7 andre beboere.
      på bostedet er døgnbemanding, og der er mindst 2 ansatte på arbejde samtidig.
      sagsøger, b, var ansat til at passe a m.fl. på bostedet.
1.4 sagsøger var på kursus/introduktion, før hun påbegyndte egentlig pasning af a.
1.5 der var ikke vidner til den episode den 4. december 2009, hvorved sagsøger angiver at
      være kommet til skade.
      as værge har først hørt om episoden i forbindelse med en henvendelse fra sagsøgers
      advokat i november 2012, ca. 3 år senere.
1.6 sagsøger var sygemeldt et par dage efter episoden, men genoptog herefter sit arbejde.
1.7 af de fremlagte bilag, herunder bilag 14 og 18, fremgår, at sagsøgers forudbestående
      psykiske forhold har betydning for den samlede sag. forud for sin ansættelse på
      bostedet var sagsøger således udsat for episoder, som muligvis har forårsaget ptsd
      (posttraumatisk stress) hos sagsøger.
      det fremgår endvidere af sagens oplysninger, at sagsøgers sag vedrørende denne
      hændelse er sagsøgers 8. sag ved
      arbejdsskadestyrelsen (08-sag).
1.8 selve den beskrevne episode og de gener, der efterfølgende er konstateret i skulderen,
      tyder på, at det oprindelige traume har været begrænset.
                                               - 9 -
      derimod viser sagsakterne, at sagsøger efter en operation i skulderen udviklede svære
      bevægeindskrænkninger og smerter. dette indicerer, at der er tale om en patientskade,
      og at sagsøgers mere alvorlige gener skyldes operationen.
      derfor har sagsøgte i svarskriftet fremsat processuel opfordring til sagsøger om at
      oplyse nærmere om, hvorvidt sagen har været forelagt patientforsikringen, samt oplyse,
      hvorfor dette – i givet fald – ikke er sket.
      efterfølgende har sagsøgte opfordret sagsøger til at søge erstatning fra
      patienterstatningsordningen; hvilket sagsøger imidlertid har afvist. se hertil duplik af
      29. juni 2015, pkt. 2, samt anbringenderne nedenfor pkt. 5.
2.    ansvarsgrundlag
2.1 det bestrides grundlæggende, at a har pådraget sig erstatningsansvar for sagsøgers
     tilskadekomst.
      sagsøger var ansat til at passe på a og kendte til as reaktionsmønster. hvis a skulle
      pålægges ansvar, måtte det forudsætte, at as adfærd lå ud over, hvad sagsøger kunne
      forvente af a.
2.2   erstatningsansvaret skal vurderes ud fra den foreliggende situation
      der er således ikke tale om en situation, der opstod som følge af et tilfældigt møde
      mellem a og tredjemand; men derimod en hverdagssituation, hvor a ikke agerede
      anderledes, end man kunne forvente. tværtimod svarede as adfærd ganske til den
      lidelse, der er diagnosticeret, og som sagsøger var ansat og uddannet til at forholde sig
      til.
      det var netop en integreret del af sagsøgers arbejde med a, at hun skulle kunne både
      hjælpe og håndtere a med den lidelse og adfærd, som hun havde, og som netop
      nødvendiggjorde, at hun stedse var under tilsyn af sagsøger og sagsøgers kollegaer.
      i denne situation giver det ikke mening at betegne as adfærd som culpøs. og af samme
      grund kan skaden ikke anses som forvoldt ved culpøst forhold fra as side.
2.3 et eventuelt erstatningsansvar ville ikke kunne støttes på andre erstatningsretlige regler
     end culpaansvar.
2.4 det gøres tillige gældende, at et eventuelt ansvar i givet fald måtte bortfalde, eller
     subsidiært nedsættes, i medfør af principperne i erstatningsansvarslovens § 24 b, stk. 1,
     2. pkt.
      handlingens beskaffenhed er af mindre alvorlig karakter, og skaden er uproportionelt og
      upåregneligt stor i forhold til den skadeudløsende adfærd.
      dertil kommer, at a ikke har haft mulighed for at indse handlingens uforsvarlighed.
                                              - 10 -
2.5 det gøres subsidiært gældende, at et eventuelt ansvar i givet fald skal nedsættes som følge
     af egen skyld og/eller accept af risiko hos sagsøger.
     det var sagsøger selv, som i den pågældende situation – trods kendskab til as
      adfærdsmønster – valgte at gå alene tilbage til a. dette valgte hun at gøre, selv om det
      fremgår af sagsøgers redegørelse fremlagt som bilag 4, at sagsøger var usikker på, hvad
      der ville ske. dette understreger, hvorledes sagsøger i den konkrete situation har
      accepteret risikoen, ligesom det viser, at der foreligger egen skyld.
     som beskrevet ovenfor i pkt. 2.1–2.2 var sagsøger netop bekendt med as mentale
      handicap og hendes adfærdsmønster. når sagsøger desuagtet valgte at håndtere
      situationen selv i stedet for at tilkalde assistance, foreligger der en sådan grad af egen
      skyld og/eller accept af risiko, at et eventuelt ansvar for a må bortfalde; subsidiært
      reduceres substantielt.
3.   årsagsforbindelse
for så vidt angår årsagsforbindelse gøres følgende gældende på baggrund af dels
retslægerådets udtalelse af 27. april 2015, dels sagens øvrige lægelige materiale:
3.1 ved operation af venstre skulder er ikke fundet skadefølger, men en slimhindeirritation
     under venstre skulderhøjde. denne lidelse kan ikke anses som forårsaget af hændelsen
     den 4. december 2009; men er højst blevet symptomgivende som følge af denne
     hændelse.
3.2 sagsøgers tennisalbue og carpaltunnelsyndrom er konstateret allerede i 2008, jf.
     hospitalsjournalen, og er derfor ikke forårsaget af hændelsen den 4. december 2009.
3.3 den del af skadens årsag, der ifølge retslægerådet må henføres til forudbestående forhold
     i form af irriteret slimsæk og slidgigt, er ikke en følge af hændelsen den 4. december
     2009 og er allerede af den grund uvedkommende for sagsøgtes eventuelle
     erstatningspligt. der henvises herved til retslægerådets besvarelse af spørgsmål 3, jf.
     spørgsmål 1, pkt. 4-7.
3.4 alene den venstresidige skulderlidelse kan muligt, i et vist omfang, have sammenhæng
     med hændelsen den 4. december 2009. men dels udspringer denne lidelse af
     forudbestående forhold, jf. pkt. 3.1 ovenfor, dels er også det operative indgreb foretaget
     den 8. november 2010 (patientskaden) medvirkende årsag til denne lidelse, jf. herved
     retslægerådets besvarelse af spørgsmål 3 og 4.
3.5 hændelsen den 4. december 2009 kan højst have været medvirkende årsag til sagsøgers
     gener, jf. retslægerådets besvarelse af spørgsmål 5, samt pkt. 3.4 ovenfor.
     sagsøger har ikke løftet bevisbyrden for, at hændelsen har været hovedårsag til de
      pågældende gener relateret til skulder, arm, hånd og fingre.
                                                 - 11 -
        sagsøger har derfor ikke løftet bevisbyrden for den for erstatningspligt nødvendige
        forudsætning om årsagsforbindelse.
3.6 for fuldstændighedens skyld bemærkes, at retslægerådet alene udtaler sig om gener
       relateret til sagsøgers venstre skulder, arm, hånd og fingre.
        for så vidt angår den øvrige del af sagsøgers lidelser, jf. eksempelvis beskrivelsen i
        retssagens bilag 14, er der ingen årsagssammenhæng mellem hændelsen den 4.
        december 2009 og de pågældende lidelser.
4.      adækvans
det har ikke været påregneligt for a, at den pågældende handling skulle medføre en skade på
sagsøger; endsige en skade i den størrelsesorden, der nu kræves erstatning for.
5.      tabsbegrænsning
som nævnt ovenfor i pkt. 3.4 kan alene den venstresidige skulderlidelse muligt, i et vist
omfang, have sammenhæng med hændelsen den 4. december 2009. men dels udspringer
denne lidelse af forudbestående forhold, jf. pkt. 3.1, dels er også det operative indgreb
foretaget den 8. november 2010 (patientskaden) medvirkende årsag til denne lidelse, jf.
herved retslægerådets besvarelse af spørgsmål 3 og 4.
sagsøger har imidlertid valgt at undlade at søge erstatning fra patienterstatningsordningen (jf.
nugældende lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet), trods opfordring
hertil.
sagsøger         har       derved       tilsidesat    den       almindelige      erstatningsretlige
tabsbegrænsningsforpligtelse, hvilket må komme sagsøger til skade. også af den grund bør et
eventuelt erstatningsansvar for a bortfalde; subsidiært reduceres substantielt.
6.      erstatningsopgørelse
6.1 efter retslægerådets udtalelse af 27. april 2015 kan der højst i begrænset omfang være
       årsagsforbindelse mellem hændelsen den 4. december 2009 og de lidelser, som sagsøger
       under denne retssag kræver erstatning for.
    sagsøger har derfor ikke løftet bevisbyrden for, at en eventuel erstatningspligt for sagsøgte
                                              kan omfatte gener svarende til 25% erhvervsevnetab.
6.2 den formodningsregel, der efter retspraksis gælder om, at arbejdsskadestyrelsens
       vurdering af méngrad og erhvervsevnetab som udgangspunkt anses som korrekt, gælder
       ikke i et tilfælde som det foreliggende, hvor den vurdering fra arbejdsskadestyrelsen,
       som sagsøger under retssagen baserer sit erstatningskrav på, er afgivet, før
       retslægerådet udtalte sig om årsagsforbindelsen.
                                               - 12 -
      allerede fordi det efter fast retspraksis i givet fald er retslægerådets vurdering af
      årsagsforbindelse, der lægges til grund i erstatningssager som denne, har
      arbejdsskadestyrelsens vurdering foretaget før, retslægerådets udtalelse blev indhentet,
      ingen betydende vægt, når sagsøger skal løfte sin bevisbyrde for størrelsen af et
      eventuelt tab forårsaget af – kun – hændelsen den 4. december 2009."
adcitantens advokat har i et påstandsdokument anført følgende hovedanbringender, der er
gentaget og uddybet under hovedforhandlingen:
"1.   sagens faktum
det gøres gældende, at retten ved afgørelse af adcitationssagen bl.a. kan lægge følgende
faktum til grund.
1.1 skadelidte b (sagsøger i hovedsagen) har om det hændelsesforløb, der angiveligt førte til
     en tilskadekomst, anført følgende i den beskrivelse, der er fremlagt under retssagen som
     bilag 3:
              ”i forbindelse med hjemkomst til brugers bolig, fra en tur til aktivitetshuset, blev
              en bruger voldsom og ville have fat i mig. først lå hun på gulvet og ville have
              fat i mine ben. da det ikke lykkedes, rejste brugeren sig op og fik fat i min
              venstre hånd for derefter at holde fast i mine fingre på venstre hånd. brugeren
              holdt fat i tommel, pegefinger og langfinger og trak i dem samtidig med at hånd
              og arm blev vredet om. jeg ville gerne fri og trak den anden vej. brugeren holdt
              nu fat i mine fingre og med den anden hånd holdt hun fat i min trøje, ved brystet
              og trak også her i mig. i denne tumult kom jeg endelig fri og i forbindelse med
              dette fik min venstre skulder et ordentligt slag fra brugeren. i tumulten skreg jeg
              om hjælp og da jeg endelig kom fri overtog min kollega brugeren. jeg havde
              efter dette utroligt ondt i skulderen og har stadig ondt”.
1.2 peter glintborg fra bs fagforening, hk, har i retssagens bilag 4 bl.a. oplyst følgende på
     vegne sagsøger:
              hun [b] blev over de første par arbejdsuger introduceret i arbejdet (af
              ufaglærte) og skulle i starten ikke have noget med den pågældende bruger a
              [adcitanten] at gøre, men midt i november 2009 blev pædagog sanne, som
              normalt havde med a at gøre syg og her blev b sat på a.
              fra den 16. til den 18. november 2009 deltog vort medlem i et grundlæggende
              kursus om autisme …
              den 4.12. 2009 var det kun vort medlem og en pædagogstuderende, der var på
              arbejde omkring de brugere, der kom tilbage fra paletten i vordingborg.
              …
              forløbet den 4.12. 2009
              …
                                               - 13 -
             efter at vort medlem har hjulpet ... med blodet, går han tilbage til sit værelse og
              vort medlem b går tilbage til a. her går a til angreb på vort medlem og vil
              rive/bide og slå. hun får fat i b, som beder a om at lægge sig ned på gulvet. det
              er det, hun har fået oplyst, at hun skal gøre, når a bliver aggressiv. a lægger sig
              også ned på gulvet, men begynder så at kravle hen ad gulvet for at få fat i b. a
              får fat i b og herved bliver vort medlems fingre/hånd vredet og hendes skulder
              bliver vredet og i bs kamp for at komme fri får hun et hårdt slag på venstre
              skulder.
             alt dette foregår henholdsvis i gangen, i bryggerset og ude i køkkenet og tilbage
              til bryggerset og gangen.
             c, der er i køkkenet, kan ikke rigtig hjælpe b, da hun er travlt beskæftiget med at
              få andre brugere væk. på et tidspunkt får b a til at falde til ro og b går herved
              ind i opholdsstuen, hvor de andre befinder sig, for at få lidt ro på sig selv.
             så kommer a igen og vil igen have fat i b og der foregår herefter tumulter, hvor
              vort medlem trækker sig væk så godt hun kan.
             b kan ikke huske, hvor lang tid denne kamp foregik, men ca. kl. 14.45 kommer
              afløseren (ufaglært vikar) og han hjælper b med at overtage a”.
1.3           endnu en voldsom episode fandt sted den 4. februar 2010. denne episode er
beskrevet således af b (efter forklaring til fagforeningen) i retssagens bilag 7:
             ”på et tidspunkt sidst på formiddagen er a i sit rum på paletten, hvor hun ser
              billeder m.v. b er til stede som hjælper, hvis a skal have hjælp til noget.
              pludselig vender a sig om mod b og tager fat i hendes hår og trækker nedad. b
              må følge med nedad, da hun ellers måske vil miste en tot hår. b får as hånd væk
              fra sit hår og går ud på gangen. a følger efter hende og b beder a om at lægge
              sig ned. da a ligger ned, flytter b sine hænder fra, men a forsøger igen at få fat
              i b. der kommer nogle kollegaer b til hjælp og b går væk. kollegaerne får a
              beroliget og da a igen rejser sig er hun meget ked af det og græder. a går imod
              b og b spørger, om a vil have et kram. (kram er måske as måde at sige
              undskyld på). a nikker ”ja” og de krammer. lige pludselig, midt i krammet, vil
              a igen begynde at rive/kradse b og b skubber a væk fra sig. kollegaen
              overtager igen a og b siger til kollegaerne, at nu kan hun ikke mere og går til
              sin leder …
              det var første gang a rev b i håret og det var første gang, at a angreb hende i
              forbindelse med et krav.
             b fortæller [lederen], hvad der er sket og oplyser, at nu kan hun ikke holde til
              det mere. b er blevet utryg og bange for a, da a hele tiden vil have fat i hende. b
              føler, at det nu er blevet noget personligt over for hende. b siger, at hun ikke vil
              være med til det mere, da hun næsten dagligt bliver slået og kradset/revet m.m.
              af a. b oplyser, at så må hun sygemelde sig og gå til sin læge. [lederen] beder
                                                - 14 -
                 b om at blive resten af dagen, dog uden at skulle have a. det gør b. alternativet
                 ville have været, at [lederen] skulle indkalde en anden vikar.
                …
                b sygemelder sig dagen efter, den 5.2. 2010”.
1.4 for så vidt angår sagens faktum henvises i øvrigt til hovedsagens processkrifter og
       hovedsagens bilag, herunder bilag 26, der er et af sagsøger udfærdiget udkast til
       stævning mod autismecenter storstrøm.
2.     ansvarsgrundlag
i hovedsagen gør adcitanten qua sagsøgte gældende, at der ikke er det for erstatningspligt
fornødne ansvarsgrundlag fra sagsøgtes side.
det gøres endvidere gældende, at sagsøgers tilskadekomst må henføres til egen skyld/accept
af risiko fra sagsøgers side.
skulle retten imidlertid finde, at bs tilskadekomst skyldes uagtsomt forhold, og at et
erstatningsansvar ikke bortfalder som følge af egen skyld/accept af risiko, gør adcitanten
gældende, at der foreligger en sådan grad af uagtsomhed fra adciteredes side, at adciterede i
det indbyrdes forhold i adcitationssagen endeligt bør bære det fulde ansvar for bs
tilskadekomst; subsidiært en del af ansvaret herfor.
til støtte herfor gøres navnlig følgende gældende.
2.1 adciterede er ansvarlig for den arbejdsskade, der er overgået b, ved ikke at have
       tilrettelagt og planlagt arbejdet sikkerhedsog sundhedsmæssigt fuldt forsvarligt,
       herunder ved at give fornøden instruktion og føre effektivt tilsyn med
       arbejdsforholdene.
       der kan i den forbindelse henvises til bestemmelserne i arbejdsmiljølovens §§ 16, 17,
       38 og 42 og den praksis, der knytter sig hertil.
2.2 adciterede har ikke draget omsorg for, at b dels fik den fornødne oplæring, dels arbejdede
       sammen med faglærte og kompetente ansatte, der vidste, hvorledes en stærkt reagerende
       person som adcitanten – der på ingen måde kan indse eller overskue sine handlinger
       eller følgerne heraf – skulle håndteres. adciterede har trods en beskeden og mangelfuld
       instruktion ladet b selv stå for håndteringen af de vanskelige og potentielt farlige
       opgaver, som man var fuldt ud klar over, at arbejdet med adcitanten medførte.
       der henvises endvidere til det af b anførte i det som bilag 26 fremlagte
       stævningsudkast.
2.3 som anført af b i det som bilag 26 fremlagte stævningsudkast har adciterede bl.a. ikke
       givet hende relevante redskaber til at undgå det fysiske overfald.
                                              - 15 -
2.4 trods voldsepisoden den 4. december 2009 undlod adciterede at sikre sig, at b blev
       fritaget og skånet for arbejde med adcitanten; selv om det var kendt, at hun kunne finde
       på at rive, kradse og angribe b.
       der henvises endvidere til det af b anførte i det som bilag 26 fremlagte
       stævningsudkast.
2.5 selv om b efter det oplyste udtrykkeligt bad sig fritaget for at arbejde med adcitanten, fik
       hun alene diffuse tilbagemeldinger om, at hun selv skulle tage stilling til, om hun kunne
       håndtere den pågældende person. dette var dels en utjenlig instruktion, dels forelå der
       ikke et realistisk alternativ, idet fordelingen af arbejdet som regel først skete
       umiddelbart i forbindelse med, at man mødte på arbejde, hvorfor der bl.a. måtte tages
       hensyn til andre kollegaer m.v.
       der henvises endvidere til det af b anførte i det som bilag 26 fremlagte
       stævningsudkast.
2.6 under alle omstændigheder burde adciterede have reageret omgående, da b som beskrevet
       i den supplerende sagsfremstilling oplyste til sin leder, at hun ikke kunne holde til
       arbejdet mere, og at hun næsten dagligt blev slået/kradset/revet af adcitanten.
       der henvises endvidere til det af b anførte i det som bilag 26 fremlagte
       stævningsudkast.
3.     årsagsforbindelse
i hovedsagen bestrider sagsøgte/adcitanten, at sagsøger har løftet bevisbyrden for, at der er
årsagsforbindelse mellem hændelsen den 4. december 2009 og de lidelser, sagsøger kræver
erstatning for.
skulle sagsøger imidlertid i hovedsagen få medhold i, at der er årsagsforbindelse mellem
hændelsesforløbet på sagsøgers arbejdsplads og de pågældende lidelser – eller en del heraf –
gøres det gældende, at der også i relation til ansvarspådragende forhold fra adciteredes side
foreligger den for erstatningspligt/friholdelsespligt fornødne årsagsforbindelse.
4.     forholdet mellem adcitanten og adciterede
såfremt retten måtte finde, at der er udvist ansvarspådragende forhold fra såvel adcitanten, as
side som fra adciteredes side, gøres det principalt gældende, at adciterede i det indbyrdes
forhold endeligt må bære det fulde ansvar og dermed friholde a for den fulde erstatningspligt.
subsidiært gøres det gældende, at adciterede i et vist omfang må bære ansvaret og friholde a.
til støtte herfor gøres følgende gældende.
4.1 a er diagnosticeret med infantil autisme og har ikke noget egentligt sprog.
                                                - 16 -
       mentalt er a ude af stand til at reflektere over sine handlinger og forstå følger og
       konsekvenser; herunder at hendes handlinger kan være skadeforvoldende,
       angstfremkaldende eller på anden måde til gene for andre mennesker.
4.2 a har ingen mulighed for at undgå eller forebygge sådanne handlinger som dem, der i
       denne sag angiveligt har været til skade og gene for b.
4.3 kun såfremt de personer, der har ansvaret for at passe på a, har ressourcer og uddannelse
       til at beskytte hende, herunder mod eventuelle skadelige og/eller farlige handlinger fra
       hendes egen side, kan man undgå hændelser som den, der indtraf den 4. december 2009.
4.4 her overfor står adciterede, autismecenter storstrøm, der er den professionelle institution,
       som har ressourcerne, den faglige indsigt og ansvaret for at tilrettelægge pasningen af a,
       således at skader som den omhandlede undgås. dette er et naturligt og nødvendigt led i
       den omsorgspligt, adcitanten har i forhold til a.
4.5 samtidig har adciterede et strengt ansvar for, at adciteredes medarbejdere – herunder b – i
       fuldt fornødent omfang får den nødvendige instruktion og tilsyn til at udføre
       arbejdsopgaverne med bl.a. a fuldt sikkerhedsmæssigt og sundhedsmæssigt forsvarligt.
       som arbejdsgiver skal adciterede endvidere sikre, at arbejdet tilrettelægges og
       arbejdspladsen indrettes således, at det sikkerhedsmæssigt og sundhedsmæssigt er fuldt
       forsvarligt for b. dette følger bl.a. af arbejdsmiljølovens §§ 16, 17, 38 og 42.
4.6 såfremt retten måtte finde, at der fra såvel adcitantens som adciteredes side er udvist
       ansvarspådragende forhold, der medfører erstatningsansvar over for b, følger det af
       princippet i erstatningsansvarslovens § 25, stk. 1, at adciterede i det indbyrdes forhold
       endeligt må bære ansvaret fuldt ud.
4.6.1 dette følger for det første af lovens kriterium ”ansvarets beskaffenhed”. adcitantens
       erstatningsansvar er et almindeligt culpaansvar, jf. erstatningsansvarslovens § 24 b, stk.
       1. adciteredes ansvar er et strengt arbejdsgiveransvar, baseret på normerne i
       arbejdsmiljølovens §§ 16, 17, 38 og 42, men i øvrigt baseret på en særdeles omfattende
       erstatningsretlig retspraksis, der i talrige domme har statueret en skærpet
       ansvarsbedømmelse for arbejdsgiverens omsorgspligt i forhold til medarbejderen.
4.6.2 for det andet følger det af lovens kriterium ”omstændighederne i øvrigt”, at den
professionelle part, der har ressourcerne, erfaringen og ansvaret for at tilrettelægge pasningen
af a, er nærmere til at bære ansvaret end a selv, der som følge af sin mentale tilstand er ude
af stand til at forstå følgerne af sine handlinger; endsige undlade at foretage farefremkaldende
handlinger. "
adciteredes advokat har i et påstandsdokument anført følgende hovedanbringender, der er
gentaget og uddybet under hovedforhandlingen:
"til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende, at adciterede ikke har pådraget sig et
erstatningsansvar overfor adcitanten, a – eller overfor sagsøgeren i hovedsagen, b – i
forbindelse med den i sagen omhandlede ulykke.
                                              - 17 -
overordnet gøres det gældende, at b ikke har løftet bevisbyrden for, den for et
erstatningsansvar fornødne årsagssammenhæng mellem bs skuldergener og ulykken den 4.
december 2009.
der henvises til as påstandsdokument i hovedsagen bs 1-676/2013 af 22. december 2015.
det bemærkes, at der i as dagbog for den 4. december 2009 (bilag adc. c) intet er noteret om
en voldelig hændelse.
b kontaktede først sin egen læge den 14. december 2009, dvs. 10 dage efter den beskrevne
tilskadekomst.
det bemærkes endvidere, at der ikke er overensstemmelse mellem beskrivelsen af ulykken i
hovedsagens bilag 4 og bilag 7. af bilag 4 fremgår således, at ulykken skete i nykøbing
falster, mens det af bilag 7 fremgår, at ulykken skete i vordingborg.
det bemærkes, at der i anmeldelsen af bs arbejdsulykke (hovedsagens bilag 6), som ”skadens
art” er noteret følgende: ”chok som følge af aggression og trusler”. det er i beskrivelsen af
forløbet kun noteret, at b fik et ”tryk vrid på skulder og underarm, håndled og lillefinger”.
såfremt der havde været tale om en alvorlig skulderskade, havde det efter adciteredes
opfattelse været nærliggende at notere dette frem for en choktilstand.
under alle omstændigheder gøres det gældende, at bs ulykke – i forhold til autismecenter
storstrøm – må karakteriseres som et hændeligt uheld, der ikke ligger ud over, hvad der måtte
forventes af b og at ulykken må henføres til egen skyld og/eller accept af risiko fra bs side.
det gøres gældende, at bs tilskadekomst ikke skyldes forhold, for hvilke adciterede er
erstatningsansvarlig.
sagen skal behandles efter dansk rets almindelige erstatningsregel. adcitanten har
bevisbyrden for, at adciterede har handlet culpøst eller ansvarspådragende i øvrigt. denne
bevisbyrde er ikke løftet.
b har modtaget fornøden generel oplæring i arbejdets udførelse, ligesom hun har modtaget
fornøden konkret oplæring i arbejdets udførelse i forhold til a.
arbejdet har været tilrettelagt fuldt forsvarligt, og der er ikke udvist fejl eller forsømmelse,
der kunne have forhindret ulykken. autismecenter storstrøm, kan som arbejdsgiver ikke
gardere sig imod enhver potentiel fare, og det var således første gang, at a rev b i håret,
ligesom det var første gang, at a angreb b i forbindelse med et kram.
adcitanten har anført, at adciterede trods uheldet den 4. december 2009 undlod at sikre sig, at
b blev fritaget og skånet for arbejde med adcitanten, selvom det var kendt, at adcitanten
kunne finde på at rive, kradse og angribe b.
adcitantens udlægning bestrides. efter den pågældende episode var b således kun sammen
med a, når hun følte, at hun havde overskud til det og selv accepterede det.
                                                - 18 -
under alle omstændigheder ses det efterfølgende forløb ikke at have relevans i forhold til
uheldet den 4. december 2009, hvor b angav at komme til skade med skulderen.
det er en velkendt del af arbejdet på autismecenteret, at nogle brugere kan være
udadreagerende. b var aldrig alene i huset med a, idet der altid var minimum en kollega
yderligere i nærheden, såfremt der skulle opstå en vanskelig episode.
culpanormen er i øvrigt den samme for personer omfattet af erstatningsansvarslovens § 24b,
stk.1,1. pkt. som for alle andre over 15 år. det er ved ansvarsbedømmelsen selve handlingen –
og ikke personen, der skal vurderes.
det forhold, at a ikke er i stand til at reflektere over sine handlinger og forstå følger og
konsekvenser, kan således ikke fritage for ansvar. det skal i den forbindelse bemærkes, at a
er dækket af en ansvarsforsikring, hvis formål netop er at dække skader, for hvilke adcitanten
måtte være ansvarlig.
såfremt retten måtte finde, at bs tilskadekomst skyldes uagtsomme forhold, og at
erstatningsansvaret ikke bortfalder som følge af egen skyld/accept af risiko, gøres det
gældende, at ansvaret bør placeres hos a, der foretog en handling, som ikke kan tilskrives fejl
eller forsømmelse fra adciteredes side."
rettens begrundelse og afgørelse
det lægges på baggrund af sagsøgers forklaring, der er understøttet af sagens øvrige akter, til
grund, at sagsøger den 4. december 2009 blev overfaldet af sagsøgte, hvorefter sagsøger
forvred skulder, arm og fingre. det lægges endvidere til grund, at sagsøgte er omfattet af den i
erstatningsansvarsloven § 24b, stk. 1, 1. pkt omhandlende personkreds, der er
erstatningspligtig for skadegørende handlinger efter samme regler som sjælssunde personer.
sagsøgers skulderskade blev den 14. juni 2011 anerkendt som en arbejdsulykke, og
arbejdsskadestyrelsen vurderede den 1. oktober 2012 erhvervsevnetabet til 25 %. retten har
ikke fundet fornødent grundlag for at tilsidesætte arbejdsskadestyrelsens vurdering af
erhvervsevnetabet.
efter de lægelige oplysninger og det i øvrigt oplyste, er der ikke grundlag for at antage, at
sagsøgers erhvervsevne efter en erstatningsretlig bedømmelse var nedsat forud for skaden den
4. december 2009. på baggrund af retslægerådets besvarelse af spørgsmål 3, 4, 5, a og b
finder retten endvidere, at der er årsagsforbindelse mellem sagsøgers tab, det opgjorte
erstatningskrav og sagsøgers skade.
det fremgår af retslægerådets besvarelse af spørgsmål 4, at sagsøgers gener dels må henføres
dels til lidelserne i venstre skulderregion dels til det operative indgreb foretaget den 8.
november 2010.. den omstændighed at sagsøger ikke har indbragt et erstatningskrav for
patienterstatningsordningen kan imidlertid ikke tillægges betydning i relation til
årsagssammenhæng eller tabsbegrænsningspligt, idet retten bemærker, at sagsøger blev
opereret for at få afhjulpet sine gener, og at der ikke foreligger oplysninger om lægelige fejl.
                                              - 19 -
retten finder ikke, at sagsøgte har godtgjort, at sagsøger har udvist egen skyld/accept af
risiko, idet der ikke foreligger oplysninger om, at sagsøger har handlet på anden måde, end
hun var instrueret i af adciterede.
retten finder ikke, at der foreligger oplysninger som støtte for, at udgangspunktet om, at
sagsøgte har det fulde erstatningsansvar kan fraviges, jf. erstatningsansvarslovens § 24 og §
24b.
herefter og idet det af sagsøgte i øvrigt anførte herunder om adækvans ikke kan medføre et
andet resultat, skal sagsøgte betale 502.902,61 kr. med renter som påstået til sagsøger.
på baggrund af sagens resultat skal sagsøgte betale sagens omkostninger
med 72.380 kr. til sagsøger, hvoraf 12.380 kr. udgør udgiften til retsafgift. der er ved
fastsættelsen af udgiften til advokatbistand henset til landsretternes vejledende satser i
proceduresager sammenholdt med de nedlagte påstande samt sagens karakter og omfang.
det lægges til grund, at sagsøger blev informeret om voldelige brugere ved
ansættelsessamtalen, at hun var "føl" de to første arbejdsdage, at hun var informeret om,
hvorledes man skulle tackle sagsøgte, at hun havde fået at vide, at der var en manual
vedrørende sagsøgte, og at hun den 16. - 18. november 2009 deltog i et kursus om autisme.
retten finder ikke på det foreliggende grundlag, at der er holdepunkter for at antage, at
adciterede ikke har tilrettelagt og planlagt arbejdet sikkerheds- og sundhedsmæssigt fuldt
forsvarligt, herunder ved ikke at give fornøden instruktion og føre effektivt tilsyn med
arbejdsforholdene, jf. arbejdsmiljølovens §§ 16, 17, 38 og 42. allerede derfor frifindes
adciterede for den af adcitanten nedlagte påstand.
på baggrund af sagens resultat skal adcitanten betale sagens omkostninger med 60.000 kr. til
adciterede. der er ved fastsættelsen af udgiften til advokatbistand henset til landsretternes
vejledende satser i proceduresager sammenholdt med de nedlagte påstande samt sagens
karakter og omfang.
thi kendes for ret:
inden 14 dage, skal sagsøgte, a, til sagsøger, b, betale 502.902,61 kr. med tillæg af sædvanlig
procesrente af 69.000 kr. fra 27. december 2012 til betaling sker; af 262.958 kr. fra 29.
december 2012 til betaling sker, og af 170.944,61 kr. fra 21. januar 2013 til betaling sker.
sagsøgte skal betale sagens omkostninger med 72.380 kr. til sagsøgeren.
adciterede, autismecenter storstrøm, frifindes for den af adcitanten, a, nedlagte påstand.
adcitanten skal betale sagens omkostninger med 60.000 kr. til adciterede.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 13. april 2016
sag 183/2015
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat thorkild høyer, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 2. maj 2014 og af østre landsrets
23. afdeling den 10. juni 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, poul dahl
jensen, jens peter christensen og lars apostoli.
påstande
dommen er anket af t med påstand om stadfæstelse af københavns byrets dom, subsidiært
formildelse, således at fængselsstraffen gøres betinget med vilkår om samfundstjeneste.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse af landsrettens dom.
anbringender
t har navnlig anført, at udgangspunktet om ubetinget fængselsstraf i voldssager ikke gælder,
når der er tale om restaurationsvold, der er fremprovokeret, og som i øvrigt ikke har medført
skader af betydning. den foreliggende sag angår netop en situation af denne type, idet f1 og
f2 havde optrådt provokerende over for ham på ”x club”, og volden kun medførte begræn-
sede skader.
i sagen foreligger yderligere en række formildende omstændigheder, der taler for betinget
dom. han kontaktede således på eget initiativ f1 og f2 allerede dagen efter med henblik på
                                                - 2 -
forsoning, og det er nu over to år siden, at episoden på ”x club” fandt sted. hertil kommer, at
han allerede er blevet påført alvorlige følger af handlingerne, idet han som følge af medieom-
talen blev sendt hjem fra sit arbejde i kommunen og efterfølgende er blevet sagt op.
det taler også for en betinget dom, at han har særdeles gode personlige forhold. han er såle-
des ustraffet og har haft fast arbejde i mange år, senest i en lederstilling.
for det tilfælde, at sagen ikke kan afgøres med en betinget dom uden vilkår om samfundstje-
neste, må resultatet være en betinget dom med vilkår om samfundstjeneste. ved ændringen af
reglerne om samfundstjeneste i 2015 skete der en udvidelse af området for betinget dom med
vilkår om samfundstjeneste, som betyder, at ubetinget fængselsstraf ikke kommer på tale i
sager som den foreliggende. de nye regler finder anvendelse, selv om voldsforholdet er be-
gået før lovens ikrafttræden.
anklagemyndigheden har navnlig anført, at landsrettens strafudmåling er passende, særligt
under hensyn til at sagen ikke kun drejer sig om et enkelt voldsforhold, men vold begået mod
to personer med tildeling af i alt tre slag i ansigtet, herunder et knytnæveslag med blødning og
hævelse af kæbeleddet til følge.
der var ikke tale om fremprovokeret vold, og det har landsretten da heller ikke lagt til grund.
der havde alene været en uoverensstemmelse mellem t og den ene af de to forurettede.
betinget straf er ikke udgangspunktet ved vold – heller ikke ved restaurationsvold med forud-
gående uoverensstemmelse mellem parterne, jf. højesterets dom ufr 2011.2264 h. også ef-
ter de nye regler om samfundstjeneste, der blev indført ved lov nr. 152 af 18. februar 2015,
beror afgørelsen af spørgsmålet om ubetinget straf eller betinget straf med vilkår om sam-
fundstjeneste på en konkret vurdering i det enkelte tilfælde. efter en konkret vurdering af vol-
dens grovhed og art samt omstændighederne i øvrigt er det med rette, at landsretten har truffet
bestemmelse om ubetinget fængselsstraf i denne sag.
supplerende sagsfremstilling
der er til brug for højesteretssagen foretaget en supplerende undersøgelse i medfør af retsple-
jelovens § 808 vedrørende t. i kriminalforsorgens erklæring af 1. december 2015 hedder det
i konklusionen:
                                               - 3 -
      ”det er kriminalforsorgens vurdering, at t er egnet til at modtage en hel eller delvis
      betinget dom med vilkår om samfundstjeneste, hvortil det skal anbefales, at der fast-
      sættes vilkår om tilsyn af kriminalforsorgen i prøvetiden.
      finder retten, at sagen kan afgøres med en betinget dom uden vilkår om samfundstjene-
      ste, skal det anbefales, at der alene fastsættes prøvetid.”
retsgrundlag
reglerne om samfundstjeneste mv. blev senest ændret ved lov nr. 152 af 18. februar 2015.
ændringsloven trådte i kraft den 1. maj 2015, og de nye regler finder anvendelse på domme,
der afsiges efter lovens ikrafttræden, jf. ændringslovens § 4, stk. 2. af bemærkningerne til
lovforslaget (lovforslag nr. l 50, 2014-2015, 1. saml.) fremgår bl.a.:
      ”1. indledning
      1.1. formålet med lovforslaget er at revidere reglerne om samfundstjeneste med henblik
      på en øget anvendelse af samfundstjeneste som alternativ til ubetinget fængsel.
      …
      der lægges på denne baggrund med lovforslaget op til, at samfundstjeneste kan anven-
      des over for et bredt felt af kriminalitetsformer, og at kriminalitetens art således tillæg-
      ges mindre betydning ved den samlede vurdering af, om samfundstjeneste bør anvendes
      i den konkrete sag. en udvidet brug af samfundstjeneste på straffelovens område bør
      navnlig komme på tale ved førstegangsovertrædelser, der ikke har karakter af organise-
      ret eller banderelateret kriminalitet. den udvidede brug af samfundstjeneste vil bl.a. om-
      fatte visse sager vedrørende simpel vold.
      …
      1.3. lovforslaget bygger på straffelovrådets betænkning nr.1545/2014 om samfundstje-
      neste mv. (herefter ”betænkningen”).
      4. samfundstjenestens anvendelsesområde
      4.1. gældende ret
      …
      med hensyn til vold generelt kan det med en vis forenkling anføres, at ung alder eller
      forudgående uoverensstemmelser mellem gerningsmanden og forurettede formentlig i
      sig selv kan begrunde anvendelse af samfundstjeneste, forudsat at andre omstændighe-
      der (eksempelvis betydelige skader eller tiltaltes forstraffe) ikke taler herimod. i andre
      tilfælde (dvs. ved uprovokeret vold begået af en gerningsmand, der ikke kan betegnes
      som ung) beror det på en samlet vurdering af sagens konkrete omstændigheder, om
      samfundstjeneste kan anvendes.
      …
      4.2. lovforslagets udformning
                                          - 4 -
…
straffelovrådet lægger i den forbindelse til grund, at samfundstjeneste fortsat bør være
et alternativ til ubetinget fængsel, som er strengere end en betinget dom uden vilkår om
samfundstjeneste.
da samfundstjeneste således i strenghed ligger mellem betinget dom uden vilkår om
samfundstjeneste og ubetinget fængsel, kan samfundstjeneste afgrænses dels nedad til
betinget dom uden vilkår om samfundstjeneste, dels opad til ubetinget fængsel.
straffelovrådet finder ikke grundlag for at foreslå ændringer i den eksisterende afgræns-
ning nedad til betinget dom uden vilkår om samfundstjeneste. straffelovrådet finder så-
ledes ikke grundlag for en sådan generel skærpelse eller lempelse i sanktionsniveauet,
som en ændring af grænsen mellem betinget dom uden vilkår om samfundstjeneste og
betinget dom med vilkår om samfundstjeneste ville være udtryk for.
…
4.2.3. straffelovrådet anfører, at tiltaltes eventuelle forstraffe ligesom i dag bør indgå
som et afgørende element ved afgørelsen af, om en person, der efter en samlet vurdering
er egnet til samfundstjeneste, bør idømmes samfundstjeneste eller ubetinget fængsel.
…
sammenfattende er der således efter straffelovrådets opfattelse nu et solidt erfarings-
grundlag for at fastslå, at samfundstjeneste er en velegnet og passende straf i mange sa-
ger om simpel vold.
samtidig er simpel vold (straffelovens § 244) den form for kriminalitet, hvor der hyp-
pigst idømmes ubetinget fængsel både i området indtil 3 måneders fængsel og i området
indtil 1 års fængsel. endvidere er et betydeligt antal af disse ubetingede fængselsdomme
idømt en person, som ikke tidligere er straffet for vold. selv om voldssager allerede er
den form for kriminalitet uden for færdselsområdet, hvor der afsiges flest domme til
samfundstjeneste, er der således samtidig et betydeligt potentiale for en øget anvendelse
af samfundstjeneste i voldssager.
efter straffelovrådets opfattelse er det på denne baggrund nærliggende, hvis der ønskes
en udvidet anvendelse af samfundstjeneste, at lægge op til, at samfundstjeneste frem-
over bør kunne anvendes i sager om simpel vold (straffelovens § 244) ligesom i andre
sager, dvs. at de almindelige krav med hensyn til egnethed og omfanget og alvoren af
eventuel tidligere kriminalitet skal være opfyldt, men at det ikke herudover kræves, at
særlige grunde taler for anvendelse af samfundstjeneste. dette vil efter straffelovrådets
opfattelse i vidt omfang ligge i forlængelse af den praksis, som allerede har udviklet sig,
hvorefter samfundstjeneste hyppigt anvendes i sager om simpel vold, hvis der forud for
volden har været uoverensstemmelser mellem gerningsmanden og forurettede, eller hvis
gerningsmanden er ung. denne udvikling har som nævnt ikke haft negative konsekven-
ser, og i sager om simpel vold, hvor de generelle forhold, som kan tale imod en anvend-
else af samfundstjeneste, ikke foreligger, ser straffelovrådet ingen betænkeligheder i en
fortsat udvikling i retspraksis i retning af øget anvendelse af samfundstjeneste også i til-
fælde, hvor der ikke har været forudgående uoverensstemmelser og gerningsmanden
ikke er ung. derimod bør der – ligesom i dag – også i sager om simpel vold fortsat ud-
vises tilbageholdenhed med at anvende samfundstjeneste i tilfælde, hvor der er tale om
mere organiseret kriminalitet, eller hvor forurettede er påført betydelige fysiske eller
                                          - 5 -
psykiske skader. det samme gælder som udgangspunkt, hvis volden er udøvet over for
et særligt værgeløst offer eller en tilfældig forbipasserende.
…
4.2.6. justitsministeriet er enig i straffelovrådets overvejelser og forslag, og lovforslaget
er udformet i overensstemmelse med rådets lovudkast.
…
bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
…
til nr. 2 (§ 56)
…
anvendelsen af betinget fængsel, eventuelt med vilkår om samfundstjeneste, vil af-
hænge af en samlet vurdering, hvori også indgår gerningsmandens øvrige personlige
forhold (ud over eventuelle relevante forstraffe) og kriminalitetens grovhed og art, men
der bør ikke opereres med alt for faste udgangspunkter alene baseret på kriminalitetens
art.
der vil være et større rum for at anvende betinget fængsel over for personer under 18 år,
herunder et større rum for at anvende betinget fængsel flere gange efter hinanden. det
samme gælder, hvis der i øvrigt foreligger formildende omstændigheder, herunder i til-
fælde af for lang sagsbehandlingstid (straffelovens § 82, nr. 13) eller af, at den strafbare
handling er begået for lang tid siden (straffelovens § 82, nr. 14).
omvendt vil der være grund til at udvise tilbageholdenhed med at anvende betinget
fængsel ved mere organiseret kriminalitet, dvs. hvor flere gerningsmænd mere systema-
tisk og planlagt i fællesskab begår kriminalitet. der vil også være grund til at udvise til-
bageholdenhed med at anvende betinget fængsel for personfarlig kriminalitet i tilfælde,
hvor forurettede er påført betydelige fysiske eller psykiske skader. det samme gælder
som udgangspunkt, hvis kriminaliteten er udøvet over for et særligt værgeløst offer.
for så vidt angår betinget fængsel med vilkår om samfundstjeneste er der med lovfors-
laget lagt op til visse ændringer i principperne for valget mellem ubetinget fængsel og
betinget fængsel med vilkår om samfundstjeneste.
der lægges med lovforslaget op til, at udgangspunktet fremover vil være, at samfunds-
tjeneste kan anvendes over et bredt felt af kriminalitetsformer, og at der dermed ikke er
grundlag for fortsat at tale om et ”kerneområde” for anvendelsen af samfundstjeneste. i
forhold til den eksisterende praksis bør en udvidet brug af samfundstjeneste på straffe-
lovensområde i første række vedrøre førstegangsovertrædelser og ikke organiseret eller
banderelateret kriminalitet.
valget mellem samfundstjeneste og ubetinget fængsel (når tiltalte findes egnet til sam-
fundstjeneste) vil fremover først og fremmest skulle afgøres ud fra en samlet vurdering
af dels grovheden af den nu foreliggende kriminalitet som udtrykt ved længden af fæng-
selsstraffen, dels omfanget og alvoren af eventuel tidligere kriminalitet. når bortses fra
røveri, voldtægt, grov vold, grove våbenlovsovertrædelser, grove narkotikaforbrydelser
og vidnetrusler mv., vil kriminalitetens art derimod som udgangspunkt ikke som sådan
skulle tillægges væsentlig betydning, men der vil fortsat skulle udvises tilbageholden-
                                         - 6 -
hed med at anvende samfundstjeneste i tilfælde, hvor der er tale om mere organiseret
kriminalitet, eller hvor forurettede er påført betydelige fysiske eller psykiske skader. det
samme gælder som udgangspunkt, hvis kriminaliteten er udøvet over for et særligt vær-
geløst offer.
…
til nr. 6 (§ 63, stk. 1)
straffelovens § 63, stk. 1, angår grundvilkåret i en dom til samfundstjeneste, nemlig at
den dømte skal udføre ulønnet samfundstjeneste i mindst 30 timer og højst 300 timer.
ifølge 2. pkt. skal den fastsatte ”arbejdspligt” opfyldes inden for en længstetid, der ud-
måles i forhold til antallet af ”arbejdstimer”.
…
der foreslås ingen ændringer i reglerne om fastsættelsen af timetallet for samfundstje-
neste eller af længstetiden for udførelsen af samfundstjenesten. der lægges imidlertid
med lovforslaget op til, at domstolene ved fastsættelsen af timetallet for samfundstjene-
ste og af længstetiden for udførelsen af samfundstjenesten fremover skal tage udgangs-
punkt i nedenstående vejledende omregningstabel.
der lægges med lovforslaget op til, at retten i den konkrete sag først fastsætter fæng-
selsstraffens længde i overensstemmelse med de almindelige regler om strafudmåling i
straffelovens 10. kapitel. der lægges endvidere op til, at retten herefter som udgangs-
punkt fastsætter timetallet for samfundstjeneste som angivet i omregningstabellen.
…
omregningstabellen er vejledende og kan fraviges, hvis det som følge af særlige forhold
er velbegrundet. det forudsættes i den forbindelse, at det udtrykkeligt angives i dom-
mens præmisser, hvis retten har fraveget den vejledende omregningstabel, og at fravi-
gelsen endvidere begrundes.
…
det foreslås at erstatte det gældende § 63, stk. 3, 2. pkt., hvorefter det i dommen kan be-
stemmes, at prøvetiden ophører, når længstetiden for arbejdsforpligtelsens opfyldelse er
udløbet, med en ny regel, hvorefter prøvetiden for betingede fængselsstraffe på højst 3
måneder ophører, når længstetiden for at udføre samfundstjenesten er udløbet.”
                                                 - 7 -
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår strafudmålingen for vold begået på en natklub. t er dømt for at have tildelt f1 et
knytnæveslag i ansigtet efter en forudgående uoverensstemmelse med hende. ved slaget på-
drog hun sig en blødning og hævelse af kæbeleddet. endvidere er han dømt for umiddelbart
herefter at have tildelt f2 to slag i ansigtet, da hun henvendte sig til ham, efter at han havde
slået f1. der havde ikke forinden været nogen uoverensstemmelse mellem ham og hende.
under disse omstændigheder og efter forholdenes karakter tiltræder højesteret, at straffen er
fastsat til fængsel i 60 dage.
når henses til karakteren af den udøvede vold og til, at t var 34 år på gerningstidspunktet, er
der ikke grundlag for at gøre straffen betinget uden vilkår om samfundstjeneste.
spørgsmålet er herefter, om straffen på fængsel i 60 dage skal være ubetinget eller gøres be-
tinget med vilkår om samfundstjeneste.
højesteret finder, at der er grundlag for at gøre straffen betinget med vilkår om samfundstje-
neste, jf. lov nr. 152 af 18. februar 2015 om ændring af straffeloven mv. højesteret har herved
lagt vægt på, at t er ustraffet, at der er tale om simpel vold på en natklub efter en forudgående
uoverensstemmelse med den ene af de forurettede, og at volden alene har påført de forurettede
begrænsede skader.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom med den ændring, at straffen gøres betinget
med vilkår om samfundstjeneste i 80 timer som nedenfor bestemt, jf. straffelovens § 62 og §
63.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at fuldbyrdelsen af straffen på fængsel i 60
dage udsættes og bortfalder efter en prøvetid på 1 år fra højesterets dom på betingelse af, at t
i prøvetiden ikke begår strafbart forhold, at han i prøvetiden undergiver sig tilsyn af kriminal-
forsorgen, og at han udfører ulønnet samfundstjeneste i 80 timer efter kriminalforsorgens
bestemmelse inden for en længstetid på 6 måneder.
                                           - 8 -
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.