text:
- nms
                                        udskrift
                                             af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                          dom
afsagt den 23. oktober 2018
v-71-17
                                   den rene linie v/rené gregersen
                                   (advokat tommy olesen)
                                   mod
                                   1) den rene linie aps
                                   2) den rene linie holding aps
                                   (advokat claus barrett christiansen
                                   v/advokatfuldmægtig sisse langberg lassen)
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, der blev anlagt den 9. november 2017, drejer sig navnlig om, hvorvidt den rene
linie v/rené gregersen har erhvervet en varemærkeret til ”den rene linie”, og om modpar-
ten ved brug af ”den rene linie” for deres rengøringsvirksomhed krænker den rene linie
v/rené gregersens rettigheder efter varemærkeloven og/eller selskabsloven.
                                               -2-
den rene linie v/rené gregersen har nedlagt følgende påstande:
1.     den rene linie aps og den rene linie holding aps skal anerkende at være uberetti-
       get til at benytte ”den rene linie” som selskabsnavn.
2.     den rene linie aps og den rene linie holding aps skal anerkende at være uberetti-
       get til at drive rengøringsvirksomhed med ”den rene linie” som kendetegn.
3.     den rene linie aps skal overdrage internetdomænet denrenelinie.com til den rene
       linie v/ rené gregersen.
4.     i forhold til påstand 1 og 2 nedlægges subsidiært påstand om, at den rene linie aps
       og den rene linie holding aps skal forbydes at bruge navnet og betegnelsen ”den
       rene linie”, medmindre der tilføjes en tydelig adskillelse fra sagsøgers navn.
den rene linie aps og den rene linie holding aps har påstået frifindelse.
oplysningerne i sagen
sagens parter
den rene linie v/rené gregersen er en rengøringsvirksomhed med hovedsæde i aalborg, der
leverer tjenesteydelser i aalborg-området. enkeltmandsvirksomheden begyndte sine aktivi-
teter den 1. november 1991, og er ifølge rené gregersen en videreførelse af moderens rengø-
ringsvirksomhed, den rene linie v/mai-britt gregersen, som blev stiftet i 1986. dette er be-
stridt af modparten. virksomheden anvender domænet www.denrenelinie.dk, som blev re-
gistreret den 2. maj 2016.
den rene linie aps er en rengøringsvirksomhed, der har hovedsæde i randers. selskabet
udbyder rengøringsydelser i hele danmark. selskabet blev stiftet den 31. december 1998 af
holger fisker sørensen, som også er direktør i selskabet sammen med frank winther haa-
gensen. selskabet er i dag ejet af den rene linie holding aps, som blev stiftet den 1. septem-
ber 2009. den rene linie holding aps ejes ultimativt af holger fisker sørensen og frank
                                                 -3-
winther haagensen. den rene linie aps anvender domænenavnet www.denrenelinie.com,
som blev registreret den 10. september 2003.
holger fisker sørensen havde tidligere fra den 15. august 1990 drevet enkeltmandsvirksom-
heden den rene linie v/ holger fisker sørensen, som ligeledes var et rengøringsfirma. den-
ne virksomhed blev indskudt som apportindskud i den rene linie aps, da holger fisker
sørensen stiftede dette selskab.
mai-britt gregersens og rené gregersens brug af navnet ”den rene linie”
der er fremlagt tre rengøringstilbud og en serviceaftale dateret henholdsvis 8. september
1987, 8. april 1988, 19. oktober 1990 og september 1989. fælles for disse dokumenter er, at de
hidrører fra ”den rene linie”, og at det er mai-britt gregersen, der har underskrevet dem.
i tilbuddet af 8. september 1987 fremstår navnet på virksomheden kun som afsender således:
i tilbuddene af 8. april 1988, 19. oktober 1990 og serviceaftalen af september 1989 er firma-
navnet anført øverst på brevpapiret, dog således at det i tilbuddet af 8. april 1988 og service-
aftalen af september 1989 fremgår, at det er v/mai-britt gregersen, mens det ved tilbuddet af
19. oktober 1990 fremstår således:
der er forevist skifteretsattest fra retten i aalborg dateret den 30. september 1991. det frem-
går heraf, at mai-britt gregersen afgik ved døden den 9. september 1991, og at boet overgik
til privat skifte ved rené gregersen som enearving.
                                                 -4-
den 15. april 1992 sendte rené gregersen et tilbud på rengøring til hafnia haand i haand.
brevhovedet er identisk med det, som blev benyttet af mai-britt gregersen til tilbuddet af 19.
oktober 1990.
der er fremlagt tre udaterede reklamebrochurer og en flyer fra den rene linie v/rené
gregersen, som omtaler den rene linie og firmaets ydelser, og hvoraf disse logoer
fremgår:
bilag 25:                                   bilag 26:
bilag 27:                                   bilag 28:
af den ene brochure (bilag 26) fremgår i rubrikken ”hvem er vi”, at den rene linie
blev stiftet i 1986 af majbritt gregersen, som drev det indtil 1991, hvor hendes søn rené
gregersen overtog og videreførte firmaet. i rubrikken ”vælg os fordi:” fremgår bl.a. ”vi
har 25 års erfaring.”
af flyeren (bilag 28) fremgår under overskriften ”professionelle, kvalitetsbevidste og
fleksible” ”30 år” fremhævet med hvid skrift i en mørkegrøn cirkel.
                                                   -5-
den rene linie v/rené gregersen anvender aktuelt følgende logo med ledsagende
tekst, som bl.a. fremgår af firmaets hjemmeside:
den rene linie aps’ varemærkeregistrering
den 22. november 2002 sendte den rene linie, haraldsvej 60, 8900 randers c en ansøgning
(ansøgningsnummer va 2002 04605) til patent- og varemærkestyrelsen vedrørende registre-
ring af varemærket ”den rene linie <w>”. den 8. januar 2003 blev varemærket registreret
under registreringsnummeret vr 2003 00078.
den 18. november 2003 sendte den rene linie aps et brev til rené gregersen vedrørende
brugen af navnet ”den rene linie”. det fremgik heraf, at
       ”da vi har fået kendskab til at de bruger navnet den rene linie, må vi gøre opmærksom
       på at navnet er et registreret varemærke via patent og varemærkestyrelsen og derfor ikke
       kan bruges af dem.
       vi beder dem derfor inden 14 dage skriftligt tilkendegive overfor os at de er ophørt med
       at bruge navnet, ellers forbeholder vi os at rejse sag via vor advokat huuse sørensen,
       randers.”
skriftvekslingen mellem parterne i 2017
ved brev af 23. marts 2017 gjorde advokat tommy olesen på vegne af den rene linie
v/rené gregersen indsigelse mod den rene linie aps’ anvendelse af betegnelsen
”den rene linie”, som ifølge advokaten var i strid med selskabslovens § 2, stk. 2, og i
strid med hans klients brugsbaserede varemærkeret, samt i strid med markedsførings-
loven.
ved brev af 21. april 2017 afviste advokat line bruun christensen på vegne af den re-
ne linie aps, at hendes klient skulle have krænket den rene linie v/rené gregersens
rettigheder efter selskabsloven, varemærkeloven og/eller markedsføringsloven.
                                               -6-
forveksling mellem virksomhederne
den rene linie v/rené gregersen har udarbejdet en liste over fejlhenvendelser i perioden
februar 2017 til april 2017, hvoraf fremgår, at der er modtaget ni fejlhenvendelser, 8 via tele-
fon og en pr. e-mail. seks af henvendelser hidrører fra ukendte kunder, mens en henvendelse
er fra en tidligere ansat hos den rene linie aps.
der er fremlagt otte e-mails i perioden 29. marts 2017 til 1. marts 2018 vedrørende henven-
delser modtaget af den rene linie v/rené gregersen, der retteligt var tiltænkt den rene li-
nie aps. disse e-mails angår en opsigelse af samarbejdet, to uopfordrede jobansøgninger, to
henvendelser vedrørende deltagelse i et seminar, en orientering fra en samarbejdspartner, en
aflysning af et planlagt møde og en henvendelse vedrørende et tilbud på rengøring.
diverse
den rene linie aps har fremlagt en udskrift fra cvr over virksomheder, der anven-
der eller har anvendt ”den rene linie” i virksomhedsnavnet. det fremgår heraf, at otte
virksomheder har anvendt betegnelsen ”den rene linie”, men at alene den rene linie
holding aps, den rene linie aps og den rene linie v/rené gregersen anvender be-
tegnelsen i dag.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af rené gregersen, holger fisker sørensen og frank
winther haagensen.
rené gregersen har forklaret blandt andet, at virksomheden ”den rene linie” blev grund-
lagt i 1986 af hans mor, mai-britt gregersen. hans mor var ansat i rengøringsbranchen, og
hans far arbejdede i et vaskeri. det var hans far, som fandt på navnet ”den rene linie”. han
er ikke i besiddelse af dokumentation for registreringsdatoen for moderens virksomhed, men
han kan huske, da hun blev selvstændig. han var omkring 17 år på daværende tidspunkt.
                                               -7-
hans mor døde i 1991. han var enearving og overtog blandt andet huset, bilen og virksom-
heden. han har medtaget skifteretsattest, hvoraf fremgår, at han var enearving. han erindrer
ikke, om der blev udarbejdet en boopgørelse, eller om der blev betalt arveafgift af virksom-
hedens værdi. driften blev på intet tidspunkt indstillet, og han overtog alle aktiviteter alle-
rede dagen efter moderens død. det var nødvendigt, idet virksomheden ellers ville miste si-
ne kunder.
de første år drev han virksomheden uden at vækste for meget. efterfølgende er virksomhe-
den ekspanderet, og i dag er der 25 personer ansat, der dog ikke arbejder fuld tid. omregnet
har virksomheden 8-10 fuldtidsansatte. virksomhedens navn har fra starten og til i dag væ-
ret ”den rene linie”. navnet er blevet anvendt konsekvent.
i tiden efter at han overtog virksomheden, anvendte han moderens brevpapir. der var den-
gang ikke noget logo, men virksomhedens navn fremgik af brevpapirets hoved. senere kom
logoet, som har ændret udformning gennem tiden, men navnet ”den rene linie” er hele ti-
den blevet bibeholdt.
han mener, at brochuren fremlagt som bilag 25 er fra 1993/1994. bilag 26 er en brochure, som
blev lavet et par år senere. han mener, at det var omkring 1995/1996. det er korrekt, at det i
brochuren er anført ”vi har 25 års erfaring”. han er enig i, at det ikke passer med 1995/1996.
han kan ikke præcist erindre datoen. hvis det fremgår af brochuren, at man havde 25 års er-
faring på det tidspunkt, stemmer det.
bilag 27 er en brochure for selskabet professionel rengøring og ”den rene linie”. det er
hans gode veninde, der ejer professionel rengøring. de overvejede på daværende tidspunkt
at slå sig sammen. det var omkring 1997.
flyeren i bilag 28 er fra september 2016 og blev trykt i forbindelse med virksomhedens 30 års
jubilæum. logoet for ”den rene linie” har på flyeren et andet og mere moderne visuelt ud-
tryk end på de ældre brochurer. han havde i 2016 fået firmaet conexia til at udarbejde det
nye logo.
                                              -8-
han fik registreret domænenavnet www.denrenelinie.dk i 2016. oprindeligt anvendte virk-
somheden denrenelinie.stofanet.dk, herefter fik man domænet denrenelinieaalborg.dk, men
ingen af domænerne var hensigtsmæssige. han erfarede i forbindelse med samarbejdet med
conexia om udarbejdelse af nyt logo og image, at domænet denrenelinie.dk var ledigt og
valgte derfor at registrere dette.
virksomheden har et godt netværk og et godt ry i området. han har derfor anvendt meget få
midler på annoncering og reklame. han annoncerer ikke i radio eller aviser.
”den rene linie” har base i aalborg, men har også kunder i hobro. han har tidligere haft
kunder i aarhus og vejle, men har det ikke i dag.
han fik første gang kendskab til den rene linie aps i 2003, da han modtog et brev fra sel-
skabet. det fremgik af brevet, at de ønskede, at han ophørte med at anvende navnet ”den
rene linie”. han bemærkede, at det i brevet af 18. november 2003 fremgik, at den rene li-
nie aps havde registreret ”den rene linie” som varemærke via patent-og varemærkestyrel-
sen. det kunne han ikke forstå, da hans virksomhed var startet i 1986 og dermed før den re-
gistrerede varemærkeret. han rettede henvendelse til en advokat, der vejledte ham om, at de
ikke kunne forhindre ham i fortsat at anvende navnet ”den rene linie”.
han talte efterfølgende telefonisk med holger fisker sørensen, der forklarede, at den rene
linie aps geografisk var aktiv op til hobro-området. han fandt det ikke problematisk, idet
han kun var aktiv i aalborg-området. aftalen blev, at han skulle sende et par flasker vin, og
så ville man ikke gøre yderligere ved det.
på baggrund af rådgivningen fra advokaten om, at han fortsat kunne anvende navnet, samt
samtalen med holger fisker sørensen, valgte han ikke at gøre indsigelse mod varemærket
overfor patent-og varemærkestyrelsen.
                                               -9-
han foretog herefter ikke yderligere og blev først i 2013 opmærksom på, at den rene linie
aps udbød tjenesteydelser i aalborg-området. en ansat i den rene linie aps, charlotte, be-
søgte en af hans faste kunder, som bad om et godt tilbud henset til, at de allerede havde et
igangværende samarbejde. charlotte meddelte, at det skulle han nok få. kunden forvekslede
virksomhederne, og charlotte rettede ikke kundens vildfarelse. han var vred over episoden,
da de forsøgte at tiltuske sig en af hans kunder, men han foretog sig ikke yderligere, idet der
var tale om et enkeltstående tilfælde.
han blev efterfølgende opmærksom på, at den rene linie aps havde biler kørende i aal-
borg-området. han ville have løst problemet, men i 2014 blev han alvorligt syg, så han lagde
problemstillingen på hylden, mens han samlede kræfter og kom sig ovenpå sygdomsforlø-
bet.
han modtager fejlhenvendelser både via e-mail og pr. telefon. det drejer sig om jobansøg-
ninger, tilbud, klager og almindelig drift i virksomheden, f.eks. aflysning af møder. mæng-
den af fejlhenvendelser eskalerede i 2016 i forbindelse med, at han registrerede domænet
denrenelinie.dk. han modtager fejlhenvendelser 5-6 gange om måneden. der var ingen fejl-
henvendelser, før den rene linie aps fik kunder i aalborg. virksomhedernes biler ser ens
ud, og det giver anledning til forveksling hos kunderne. i 2017 gjorde han derfor gennem sin
advokat indsigelse mod modpartens brug af ”den rene linie”.
han har ikke kendskab til de andre virksomheder, som ifølge cvr udskriften har anvendt
navnet ”den rene linie”.
holger fisker sørensen, der er direktør for og medejer af den rene linie holding aps og
den rene linie aps, har forklaret blandt andet, at han opstartede rengøringsvirksomheden
”den rene linie” i personligt regi i 1990/1991. virksomheden havde og har fortsat adresse i
randers på et tidspunkt indgik han et kompagniskab med frank winther haagensen, som
havde et rengøringsfirma i aarhus. han har anvendt navnet ”den rene linie” fra virksom-
hedens opstart. han ophørte ikke med at anvende navnet på noget tidspunkt, idet han og
frank winther haagensen valgte at deres fælles virksomhed skulle hedde ”den rene linie”.
                                               - 10 -
navnet anvendes på brevpapir, på visitkort samt firmabiler. i starten udbød virksomheden
rengøringsydelser i østjylland, primært randers, aarhus og silkeborg, men siden har de
udvidet det geografiske område for virksomhedens aktiviteter.
i 2002 ansøgte de om registrering af deres varemærke. den primære årsag hertil var en fjern-
synsudsendelse om et firma fra silkeborg, der blev anklaget for at stjæle fra kunderne. de
blev i den forbindelse opmærksom på, at andre anvendte det samme virksomhedsnavn.
der var en del virksomheder, der hed ”den rene linie”. det var meget forskellige virksom-
heder, f.eks. var der et arkitektfirma i københavn, der anvendte navnet. dette blev under-
søgt i forbindelse med, at de indgav varemærkeansøgningen. de skrev til samtlige virksom-
heder og anmodede dem om at ophøre med at anvende navnet. han kendte ikke rené gre-
gersen, forinden de sendte brevet til ham.
rené gregersen reagerede ikke på brevet. han kontaktede derfor telefonisk rené gregersen,
som meddelte, at han ikke ville ændre navnet, idet han havde arvet virksomheden fra sin
mor. der var 3-4 andre virksomheder, som ændrede deres navn på baggrund af brevene. det
generede ham ikke, at rené gregersen anvendte navnet i aalborg.
det blev ikke aftalt, at de skulle operere i forskellige geografiske områder. den rene linie
aps og den rene linie holding aps havde fra begyndelsen planer om at ekspandere og har
gjort det kontinuerligt siden.
de fik de første kunder i aalborg omkring 2003. i 2010/11 fik de en landsdækkende aftale
med en større virksomhed, som havde afdelinger i bl.a. aalborg, frederikshavn og hjørring.
de havde derfor stor aktivitet i området fra 2010/2011. de reklamerer ikke i aviser eller lig-
nende i området.
virksomheden registrerede domænet denrenelinie.com samtidig med registrering af vare-
mærket hos patent- og varemærkestyrelsen.
                                               - 11 -
han har modtaget et par enkelte telefonopkald, der viste sig at være fejlhenvendelser. det
gør de ikke det store ved. de har også modtaget fejlhenvendelser i form af uopfordrede an-
søgning, men det skyldes formentlig, at de jobsøgende skal sende et vist antal ansøgninger
om ugen.
frank winther haagensen, der er direktør for og medejer af den rene linie holding aps og
den rene linie aps, har forklaret blandt andet, at han opstartede virksomheden rengø-
ringstjenesten i aarhus i 1990. virksomheden havde kunder i østjylland op til området om-
kring randers.
på et tidspunkt var virksomheden vokset til en størrelse, hvor der skulle ske en forandring.
det var nødvendigt, at der altid var nogen til stede i virksomheden, hvilket besværliggjorde
f.eks. afholdelse af ferie. det samme gjorde sig gældende for holger fisker sørensen.
de valgte derfor at slå sig sammen og fortsætte under navnet ”den rene linie”, da de syn-
tes, det passede bedst til virksomheden. de anvendte kontoret i randers, hvor der var brev-
papir mv. med virksomhedens navn. de ophørte på intet tidspunkt med at anvende navnet
”den rene linie”.
virksomheden er i dag ca. 5-6 gange større, end da de slog sig sammen.
virksomheden anvender et telemarketingsbureau, der kontakter potentielle kunder med
henblik på at udvide kundekredsen i de områder, hvor virksomheden allerede har aktivitet.
charlotte astrupgaard var ansat som sælger. han har ikke kendskab til den kunde, som re-
né gregersen nævnte. han kender dog charlotte astrupgaard og ved, at hun aldrig ville
snyde. hun kan godt have sagt ja til kundens spørgsmål, men så skyldes det, at hun ikke
kunne huske alle de virksomheder, hvortil de leverer tjenesteydelser. de havde dengang 300-
500 kunder, hvorfor det var umuligt at huske alle.
han havde ikke kendskab til den rene linie v/rené gregersen, da de indleverede varemær-
keansøgningen. han var overbevist om, at de havde det ældste navn. de erfarede, at det ville
                                                   - 12 -
blive tidskrævende og dyrt, såfremt der skulle anlægges sager mod alle de virksomheder,
der ikke ønskede at ændre navn. de lod det derfor være, som det var. de havde lavet grund-
arbejdet og fået navnet registreret.
han havde ingen problemer med, at rené gregersen anvendte navnet, og det gav ikke an-
ledning til gener. han husker ikke, om der skete forveksling dengang. de modtager i dag
fejlhenvendelser et par gange om måneden. fejlhenvendelserne er af forskellig karakter og
derfor ikke nødvendigvis udtryk for en forveksling med rené gregersens virksomhed. han
husker, at der har været forveksling mellem de to virksomheder men ikke antallet heraf.
parternes synspunkter
for sagsøger, den rene linie v/rené gregersen, er der i det væsentlige procederet i overens-
stemmelse med påstandsdokumentet af 9. august 2018, hvoraf fremgår bl.a.:
      ”…
      5. anbringender
      til støtte for de nedlagte påstande gøres det gældende, at de sagsøgtes, rene linie aps
      og den rene linie holding aps, brug af navnet ”den rene linie” som selskabsnavn og
      kendetegn er uberettiget og i strid med sagsøgers, den rene linie v/ rene gregersen,
      velerhvervede og beskyttede rettigheder til firmanavnet.
      sagsøger har registreret sit selskabsnavn den rene linie v/ rene gregersen pr. 01.11.1991
      ,…, hvilket tidsmæssigt er forud for at de sagsøgte, rene linie aps og den rene linie
      holding aps, registrerede deres selskabsnavn henholdsvis pr. 31.12.1998 og 01.09.2009,
      …
      virksomhedernes navne er helt identiske, bortset fra selskabsbetegnelsen, hvorfor der er
      risiko for forveksling af virksomhederne. selskabsbetegnelsen ”aps” hhv. ”v/ rene gre-
      gersen” er ikke tilstrækkelig tydelig adskillelse. det er endvidere godtgjort […], at der
      sker forveksling i et ikke ubetydeligt omfang.
      den rene linie aps og den rene linie holding aps brug af betegnelsen ”den rene li-
      nie” som selskabsnavn er derfor i strid med selskabslovens § 2, stk. 2, som kræver, at et
      kapitalselskabs navn skal tydeligt adskille sig fra navnet på andre virksomheder, der er
      registreret i erhvervsstyrelsens it-system.
      det forhold, at den rene linie aps og den rene linie holding aps i 1998 har kunnet
      registreres som selskabsnavn, uanset at den rene linie v/ rene gregersen på dette tids-
      punkt var registreret, udgør ikke et selvstændigt argument for, at selskabslovens § 2, stk.
      2 ikke finder anvendelse.
                                             - 13 -
vedrørende anvendelsesområdet for selskabslovens § 2, stk. 2 bemærkes, at bestemmel-
sen også kan påberåbes af en enkeltmandsvirksomhed som tilfældet i nærværende sag, jf.
forudsætningsvist sø- og handelsrettens dom afsagt 20.06.2016 i sag v-99-15 ”vejby”,
hvilken blev stadfæstet af vestre landsret ved dom afsagt 09.02.2017.
den nævnte bestemmelse i selskabsloven er efter ordlyden – samt højesterets dom gen-
givet i u1999.1406h (multi choice) der vedrører den tidligere bestemmelse i aktiesel-
skabslovens § 153, stk. 2 – ikke begrænset til tilfælde, hvor der foreligger branchesam-
menfald, ligesom anvendt typografi, farver, figurlige elementer, etc. er uden betydning.
sådanne forhold har derimod betydning efter kendetegnsretten, bl.a. varemærkeloven.
den rene linie v/ rene gregersen (sagsøger) havde før 1998, da den rene linie aps be-
gyndte at drive virksomhed under navnet ”den rene linie”, opnået en brugsbaseret va-
remærkeret til ”den rene linie” for rengøringsvirksomhed. dette er sket ved kontinuer-
lig brug af navnet som firmanavn siden 1986, hvor rene gregersens mor opstartede virk-
somheden. det gøres gældende, at sagsøger kan påberåbe sig tidsmæssigprioritet tilbage
til 1986, da firmanavn og kundekreds mv. er overtaget og videreført uændret efter den i
1991 gennemførte overtagelse og videreførelse af morens rengøringsvirksomhed.
selvom den tidligere af holger fisker sørensen registrerede enkeltmandsvirksomhed, jf.
bilag 4, måtte kunne medregnes af de sagsøgte, den rene linie aps og den rene linie
holding aps, så kan virksomheden maksimalt føres tilbage til 1990. den tidsmæssige
prioritet til firmanavnet er dermed senere end den prioritet som sagsøgers virksomhed
har tilbage fra 1986.
sagsøger bestrider sagsøgtes anbringende om, at sagsøgtes ret til at anvende navnet ”den
rene linie” har tidsmæssig prioritet før sagsøgers ret, idet det gøres gældende, at overta-
gelse ved arv/dødsboskifte må sidestilles med en sædvanlig overdragelse af navneret-
tigheder mv. i levende live.
den rene linie aps’ benyttelse af ”den rene linie” som varemærke og kendetegn in-
denfor rengøringsbranchen, er derfor i strid med varemærkelovens § 4, stk. 1, nr. 1.
det forhold at den rene linie aps har registreret varemærket den rene linie <w>, vr
2003 00078 (…) indebærer ikke, at bruget er berettiget henset til sagsøgers velerhvervede
og beskyttede rettigheder.
særligt for så vidt angår den nedlagte påstand 4 bemærkes, at såfremt retten ikke finder,
at de sagsøgte er uberettiget til at anvende ”den rene linie” som selskabsnavn mv., så
skal de sagsøgtes selskabsnavn mv. fortsat tydeligt adskille sig fra sagsøgers selskabs-
navn, så navnene ikke længere er identiske (bortset fra selskabsbetegnelsen). det gøres
herunder gældende, at brugen af forskellige typografer mv. samt slogan såsom ”rene li-
nier til dig” (som anført i bilag 9) ikke giver den fornødne adskillelse, da navnet ”den
rene linie” fortsat er mest markant og fremhævet med større typer, etc.
sagsøgtes anbringender vedrørende passivitet og varemærkelovens §§ 8 og 9 bestrides,
herunder bestrides det at de anførte lovbestemmelser kan anvendes analogt på brugen af
”den rene linie” som selskabsnavn.
den rene linie v/ rene gregersen har grundet de to virksomheders oprindelige lokale
geografiske beliggenhed ikke haft anledning til at reagere tidligere overfor den rene li-
                                                    - 14 -
       nie aps og den rene linie holding aps, hvorfor det gøres gældende, at passivitetsbe-
       tragtninger ikke kan føre til, at den rene linie v/ rene gregersen har fortabt retten til at
       gøre sine rettigheder til navnet gældende efter almindelige passivitetsregler eller efter
       specialbestemmelser i varemærkelovens §§ 8 og 9.
       der kan i den forbindelse bl.a. henvises til højesterets dom af 19.09.2014 i sag nr.
       228/2013 (jensens bøfhus) gengivet i u2014.3658h, hvor højesteret afviste passivitetsbe-
       tragtninger med begrundelsen, at der pga. den krænkende virksomheds ”lokale belig-
       genhed og manglende annoncering” ikke været anledning til at reagere tidligere.
       de sagsøgte skal i overensstemmelse med retspraksis ændre selskabsnavn mv. indenfor
       en frist på maksimalt seks måneder, jf. bl.a. u 1983.147h (absalon).”
for sagsøgte, den rene linie aps og den rene linie holding aps, er der i det væsentlige
procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af 8. august 2018, hvoraf fremgår
bl.a.:
       ”…
       2.     anbringender
              denne sag drejer sig om, hvorvidt sagsøger har opnået en eneret til betegnelsen
              ”den rene linie”, herunder om der er opnået en varemærkeret gennem brug af
              betegnelsen, samt om denne eneret, hvis den er opnået, kan håndhæves overfor
              sagsøgte med den virkning, at de er afskåret fra at anvende betegnelsen ”den
              rene linie” som selskabsnavn, kendetegn og/eller domænenavn.
       2.1    selskabslovens § 2, stk. 2
              det gøres gældende, at selskabsnavnet den rene linie aps og selskabsnavnet
              den rene linie holding aps adskiller sig tilstrækkeligt fra virksomhedsnavnet
              den rene linie v/ rene gregersen, hvorfor sagsøger allerede af denne grund ik-
              ke kan forhindre sagsøgtes brug af de pågældende selskabsnavne, jf. selskabslo-
              vens § 2, stk. 2.
              det gøres gældende, at tilføjelse af betegnelsen ”v/ rene gregersen” i sagsøgers
              virksomhedsnavn den rene linie v/ rene gregersen tydeligt adskiller virksom-
              hedsnavnet fra selskabsnavnene den rene linie aps og den rene linie holding
              aps.
              det bestrides, at bilag 15-19 kan antages at understøtte, at dette ikke skulle være
              tilfældet. det fremgår således af bilag 24-28, at sagsøger anvender betegnelsen
              ”den rene linie” uden tilføjelsen ”v/ rene gregersen”.
              hertil kommer, at der, …[…], i cvr sideløbende har været registreret flere en-
              keltmandvirksomheder med navne bestående af ”den rene linie” med tilfø-
              jelse af ”v/ [navn]”, samt at den rene linie aps i 1998 har kunnet registreres som
              selskabsnavn, uanset at den rene linie v/ rene gregersen på dette tidspunkt var
              registreret som navnet på sagsøgers enkeltmandsvirksomhed
                                       - 15 -
det gøres gældende at betegnelsen ”v/ rene gregersen” er en integreret del af
navnet på sagsøgers virksomhed, og at betegnelsen ikke blot kan anses som en
angivelse af virksomhedsform på samme måde som eksempelvis ”aps”.
det fremgår af selskabslovens § 2, stk. 1, at aktieselskaber og anpartsselskaber i
deres navn kan og skal benytte betegnelserne ”aktieselskab” henholdsvis ”an-
partsselskab” eller forkortelserne ”a/s” henholdsvis ”aps”. et tilsvarende krav
gælder ikke for enkeltmandsvirksomheder for så vidt angår anvendelse af beteg-
nelsen ”v/ [navn]”, og sagsøger har således valgt at registrere betegnelsen ”v/
rene gregersen” som en integreret del af virksomhedsnavnet den rene linie v/
rene gregersen.
der gøres herudover gældende, at sagsøgte 1’s ret til at anvende betegnelsen
”den rene linie” som virksomhedsnavn eller som del af et virksomhedsnavn
er etableret før sagsøgers ret, … […].
det fremgår således …, at sagsøgte 1 har anvendt virksomhedsnavnet i hvert fald
siden 15. august 1990, hvor den rene linie blev registret som enkeltmandsvirk-
somhed. denne enkeltmandsvirksomhed blev, som anført af sagsøger, indskudt i
sagsøgte 1 af holger fisker sørensen, som var indehaver af enkeltmandsvirk-
somheden, da han stiftede sagsøgte 1.
det gøres gældende, at sagsøger har bevisbyrden for, at en ret til at anvende be-
tegnelsen ”den rene linie” og til at forbyde andre at anvende denne, er etab-
leret forud for sagsøgtes ibrugtagning af betegnelsen ”den rene linie” som
virksomhedsnavn eller som del af et virksomhedsnavn, og at denne ret er etable-
ret af eller overdraget til sagsøger og opretholdt af sagsøger.
det gøres gældende at denne bevisbyrde ikke er løftet.
sagsøger har ikke selv anvendt betegnelsen ”den rene linie” før registrerin-
gen som virksomhedsnavn den 1. november 1991, … […], hvorfor det må lægges
til grund, at der ikke af sagsøger selv er etableret rettigheder til betegnelsen
”den rene linie” forud for sagsøgtes ibrugtagning af betegnelsen ”den re-
ne linie” som virksomhedsnavn.
der er endvidere ikke af sagsøger fremlagt nogen dokumentation for, at ret-
tigheder til navnet er overdraget fra tredjemand.
det er af sagsøger bekræftet, at der ikke foreligger nogen overdragelsesaftaler,
som kan dokumentere en overdragelse af etablerede rettigheder ved aftale.
det bestrides, at sagsøger ved arv har fået overdraget en ret til at anvende og
forbyde andre at anvende betegnelsen ”den rene linie” som virksomheds-
navn, herunder at en sådan overdragelse ved arv kan anses som dokumenteret
alene på det grundlag, at sagsøger anfører at være enearving til boet efter mai-
britt gregersen. det bestrides endvidere, at det er dokumenteret af sagsøger, at
sagsøger var enearving.
det bestrides herudover, at der af sagsøger er fremlagt tilstrækkelig dokumenta-
tion for, at rettigheder til at anvende og forbyde andre at anvende betegnelsen
                                           - 16 -
    ”den rene linie” som virksomhedsnavn er etableret og opretholdt af mai-
    britt gregersen frem til sin død. selv manglende brug i perioden fra mai-britt
    gregersens død og frem til afslutningen af boskiftet vil efter omstændighederne
    kunne medføre bortfald af uregistrerede rettigheder.
    sagsøgte har i denne forbindelse fremsat følgende provokationer:
    sagsøger opfordres (a) til at fremlægge en boopgørelse og/eller en udlodnings-
    meddelelse, som dokumenterer, at rettigheder etableret af mai-britt gregersen til
    betegnelsen ”den rene linie” er gået i arv til sagsøger.
    sagsøger opfordres (b) til at dokumentere, at der er betalt arveafgift af en fastsat
    værdi for eventuelle rettigheder.
    idet disse provokationer ikke er opfyldt af sagsøger, gøres det gældende, at ret-
    ten bør lægge til grund, at rettigheder til betegnelsen ”den rene linie” ikke er
    gået i arv til sagsøger, hverken selvstændigt eller som del af en af mai-britt gre-
    gersen selvstændigt drevet virksomhed.
    såfremt det desuagtet ovenstående måtte lægges til grund, at rettigheder til be-
    tegnelsen ”den rene linie” er gået i arv til sagsøger, gøres det gældende, at
    retten, idet provokation (b) ikke er opfyldt, bør lægge til grund, at der ikke er be-
    talt arveafgift af en fastsat værdi for sådanne rettigheder til betegnelsen ”den
    rene linie”, og at sådanne rettigheder derfor må antages ikke at have haft no-
    gen værdi på tidspunktet, hvor de gik i arv.
    det gøres i denne forbindelse gældende, at såfremt mai-britt gregersen havde
    etableret en ret til at forbyde andre at anvende betegnelsen ”den rene linie”,
    ville sådanne rettigheder have haft en værdi.
2.2 varemærkelovens § 3, stk. 1, nr. 2 og § 4
    det gøres på vegne af sagsøgte gældende, at en varemærkeret ikke er etableret af
    sagsøger, jf. varemærkelovens § 3, stk. 1, nr. 2, forud for sagsøgtes etablering af en
    varemærkeret til ”den rene linie”, og at sagsøger af denne grund ikke vil
    kunne håndhæve sin påståede varemærkeret over for sagsøgte, jf. varemærkelo-
    vens § 4. dette gøres gældende i forhold til sagsøgtes brug af betegnelsen ”den
    rene linie” som del af selskabsnavne, som varemærke og som del af domæne-
    navnet denrenelinie.com.
    det gøres gældende, at sagsøgtes ret til betegnelsen ”den rene linie” er etable-
    ret og har prioritet fra etableringen af enkeltmandsvirksomheden den rene linie i
    1990 eller senest fra ansøgningen om registrering af betegnelsen som varemærke,
    … […]. som det fremgår af […] en udskrift af sagsøgtes hjemmeside dateret 18.
    november 2016, så anvendes betegnelsen den rene linie fortsat som varemær-
    ke af sagsøgte.
    sagsøgers etablering og opretholdelse af en varemærkeret forudsætter, at betegnel-
    sen ”den rene linie” har været taget i brug af sagsøger som varemærke, og at
    betegnelsen vedvarende og kontinuerligt har været brugt siden ibrugtagningen, jf.
    varemærkelovens 3, stk. 1, nr. 2.
                                       - 17 -
det gøres gældende, at sagsøger bærer bevisbyrden for, at en varemærkeret er
etableret i 1986 eller på et senere tidspunkt, at varemærkeretten er opretholdt si-
den, og at den eventuelle ret tilkommer sagsøger.
det gøres gældende at denne bevisbyrde ikke er løftet.
det gøres gældende, at registrering af betegnelsen som virksomhedsnavn eller som
del af et virksomhedsnavn ikke i sig selv kan dokumentere brug af betegnelsen
som varemærke. det samme gør sig gældende i forhold til registreringen af do-
mænet denrenelinie.dk den 2. maj 2016 allerede fordi, en registrering af et domæne
ikke forudsætter, at domænet tages i brug.
herudover gøres det gældende, at […] en udskrift af sagsøgers hjemmeside på
domænet denrenelinie.dk, dateret 18. november 2016, under ingen omstændighe-
der vil kunne dokumentere, at en varemærkeret er etableret ved brug forud for 18.
november 2016.
sagsøger har som dokumentation for etablering og opretholdelse af en varemærke-
ret til betegnelsen ”den rene linie” herudover alene fremlagt bilag 20-28.
bilag 20-23 […] er dateret i perioden 1987-1990. materialet vedrører brug gjort af
mai-britt gregersen. det gøres af sagsøgte gældende, at materialet allerede af den-
ne grund ikke er relevant for vurderingen af, hvorvidt der af sagsøger er etableret
og opretholdt en varemærkeret gennem brug, idet det ikke af sagsøger er doku-
menteret, at en eventuel etableret ret er overdraget til sagsøger, jf. det ovenfor un-
der pkt. 2.1. anførte.
hertil kommer, at materialet fremlagt som bilag 20-23 alene viser brug i et meget
begrænset omfang. værdien af de ydelser, som potentielt er leveret i perioden, jf.
bilag 20-23, er meget lav, ligesom det ikke er dokumenteret ved fakturaer eller lig-
nende, at der faktisk er leveret tjenesteydelser under betegnelsen ”den rene li-
nie”. det gøres således gældende, at den dokumenterede brug ikke har en sådan
karakter og omfang, at en varemærkeret herved kan være etableret.
bilag 24 […] er eneste daterede bilag, som viser brug gjort af sagsøger af betegnel-
sen ”den rene linie”. bilag 24 er dateret i 1992, og viser, som bilag 20-23, også
alene meget begrænset brug. bilag 24 viser fremsættelse af et tilbud om levering af
tjenesteydelser til en meget begrænset værdi. bilag 24 dokumenterer ikke, at der
faktisk er leveret tjenesteydelser. der er heller ikke i øvrigt af sagsøger fremlagt
noget materiale, som dokumenterer en omsætning, der relaterer sig til tjeneste-
ydelser leveret under betegnelsen ”den rene linie”.
bilag 25-28 […] indeholder forskellige brochurer. alle de pågældende brochurer er
udaterede, og det gøres derfor gældende, at bilag 25-28 ikke kan tillægges nogen
bevismæssig værdi i forhold til at fastslå, hvornår en eventuel varemærkeret er
etableret gennem brug, samt om en eventuel etableret varemærkeret er opretholdt
indtil i dag.
det gøres herudover gældende, at materialet fremlagt som bilag 25-28, uanset om
det måtte lægges til grund, at materialet vedrører den relevante periode, ikke har
                                          - 18 -
    et tilstrækkeligt omfang til at dokumentere opretholdelse af en brugsbaseret vare-
    mærkeret i en periode fra 1992 og frem til i dag, dvs. en periode på over 20 år. op-
    retholdelse af en brugsbaseret varemærkeret vil alene kunne ske ved vedvarende
    og kontinuerlig brug af varemærket. det gøres gældende, at 4 brochurer ikke er til-
    strækkelig dokumentation for vedvarende og kontinuerlig brug af et varemærke
    gennem en periode på over 20 år, særligt henset til, at det ikke er muligt at fastslå,
    hvorvidt materialet alene relaterer sig til en meget begrænset periode indenfor den
    relevante tidsperiode, ligesom det ikke er muligt at konstatere, hvorvidt materialet
    har været omdelt til den relevante omsætningskreds og i givet fald til hvor mange.
    at sagsøgte 1 den 18. november 2003, jf. bilag 11 […], kontakter sagsøger med
    henblik på at få denne til at ophøre med at bruge betegnelsen ”den rene linie”
    som navn, dokumenterer ikke, at betegnelsen på dette tidspunkt har været an-
    vendt som varemærke, ligesom det ikke er dokumenteret af sagsøger, at sagsøger
    ved en eventuel brug som varemærke på dette tidspunkt har etableret en vare-
    mærkeret, og at en sådan ret har været opretholdt uden ophør siden.
    det gøres på baggrund af ovenstående gældende, at sagsøger ikke har dokumente-
    ret brug af betegnelsen ”den rene linie” i et sådant omfang og af en sådan ka-
    rakter, at sagsøger kan antages at have etableret en varemærkeret gennem brug, jf.
    varemærkelovens § 3, stk. 1, nr. 2.
    såfremt det desuagtet ovenstående måtte lægges til grund, at det af sagsøger er
    dokumenteret, at der er etableret en varemærkeret, gøres det gældende, at denne
    varemærkeret ikke er etableret forud for sagsøgtes ret eller, subsidiært, at vare-
    mærkeretten ikke er opretholdt gennem vedvarende brug af betegnelsen ”den
    rene linie”.
    der er således ikke ved bilag 20-28 dokumenteret nogen brug af betegnelsen ”den
    rene linie” i perioden fra 1992 og fremefter. særligt skal det fremhæves, at der
    ikke er dokumenteret nogen brug af betegnelsen ”den rene linie” fra 1992
    frem til 22. november 2002, hvor sagsøgte indleverede sin ansøgning om registre-
    ring af varemærket den rene linie.
2.3 retsfortabende passivitet og varemærkelovens § 8 og § 9
    såfremt det desuagtet ovenstående lægges til grund, at sagsøgte har registreret
    virksomhedsnavne indeholdende eller bestående af betegnelsen den ”rene li-
    nie” i strid med selskabslovens § 2, stk. 2, og/eller at sagsøger har etableret en va-
    remærkeret forud for sagsøgtes ret til varemærket den rene linie, gøres det
    gældende, at sagsøger er afskåret fra at anfægte sagsøgtes registrering og brug af
    varemærket den rene linie, herunder brugen af mærket som del af domæne-
    navnet denrenelinie.com, jf. varemærkelovens § 8 og § 9, samt de almindelige reg-
    ler om retsfortabende passivitet, samt fra at anfægte sagsøgtes brug som selskabs-
    navn jf. princippet i varemærkelovens § 9 samt de almindelige regler om retsforta-
    bende passivitet.
    det gøres gældende, at sagsøgte ikke ved indleveringen af ansøgningen om regi-
    strering af varemærket den rene linie var bekendt med en af sagsøger eventu-
    elt etableret varemærkeret til betegnelsen ”den rene linie”.
                                            - 19 -
    endvidere gøres det gældende, at sagsøger senest i 2003, jf. bilag 11 […], blev be-
    kendt med sagsøgtes registrering og brug af varemærket den rene linie, og
    sagsøger har således i mere end 5 år kendt og tålt sagsøgtes brug af den rene
    linie, jf. varemærkelovens § 8.
    det gøres gældende, at det er uden betydning for vurderingen efter varemærkelo-
    vens § 8, hvorfor sagsøger har forholdt sig passiv i forhold til sagsøgtes registre-
    ring og brug af varemærket den rene linie, idet sagsøger ubestrideligt har haft
    kendskab til denne registrering og brug.
    herudover gøres det gældende, at der er indtrådt passivitet i forhold til sagsøgers
    anfægtelse af sagsøgtes brug af betegnelsen ”den rene linie” som varemærke
    og selskabsnavn, jf. de almindelige regler om retsfortabende passivitet samt hen-
    holdsvis varemærkelovens § 9 og princippet i denne bestemmelse.
    sagsøgte har anvendt betegnelsen den rene linie som varemærke og virksom-
    hedsnavn siden 1990, og sagsøger har været bekendt med denne brug siden 2003
    og muligvis før, jf. bilag 11 […]. sagsøger anfægter først brugen i 2017.
    det gøres gældende, at sagsøger ifølge de almindelige regler om retsfortabende
    passivitet samt varemærkelovens § 9 og princippet i denne bestemmelse er forplig-
    tet til inden rimelig tid at tage de nødvendige skridt til at hindre sagsøgtes brug af
    betegnelsen ”den rene linie”. det gøres gældende, at sagsøgers henvendelse
    til sagsøgte efter at have haft kendskab til sagsøgers brug i minimum 14 år, ikke
    kan antages at være sket inden rimelig tid.
    det gøres gældende, at sagsøgers og sagsøgtes geografisk hjemsted i denne sam-
    menhæng i sig selv er uden betydning. den geografiske afstand er imidlertid også
    begrænset, ligesom sagsøgte i hvert fald siden 2011 har leveret sine ydelser i aal-
    borg. hertil kommer, at sagsøgte ved registrering af varemærket den rene li-
    nie har etableret en varemærkeret gældende for hele danmark, hvilket i alle til-
    fælde må anses som tilstrækkelig grundlag til at kræve, at sagsøger reagerer over-
    for sagsøgtes brug af betegnelsen ”den rene linie” som varemærke og virk-
    somhedsnavn, såfremt sagsøger har indvendinger mod denne brug.
2.4 eksempler på faktisk forveksling af sagsøger og sagsøgte 1
    sagsøger har opfordret sagsøgte til at meddele om, sagsøgte anerkender, at der
    ved sagens bilag 15-19 samt bilag 29-31 er sket forveksling af parternes virksomhe-
    der.
    sagsøgte kan hverken bestride eller anerkende, at der er tale om forveksling af par-
    ternes virksomheder på baggrund af parternes brug af betegnelsen ”den rene
    linie” som varemærke og virksomhedsnavn.
    det gøres imidlertid gældende, at det ikke har nogen relevans for sagen, hvorvidt
    der kan konstateres faktiske eksempler på forveksling mellem parterne.
    sådanne eksempler har ingen betydning for vurderingen af, hvorvidt sagsøger har
    etableret rettigheder efter selskabsloven og/eller varemærkeloven, hvorvidt sådan-
    ne rettigheder i bekræftende fald har bedre prioritet end sagsøgtes, og endeligt
                                                 - 20 -
            hvorvidt sagsøger har udvist retsfortabende passivitet i forhold til håndhævelse af
            sådanne eventuelle rettigheder.
            hertil kommer, at en eventuel vurdering af, hvorvidt der må antages at være en ri-
            siko for forveksling mellem virksomhedsnavne og/eller varemærker, er en juridisk
            vurdering. det er ikke afgørende for denne vurdering, hvorvidt der kan konstate-
            res faktiske eksempler på forveksling.”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
rené gregersens mor mai-britt gregersen drev fra 1986 rengøringsvirksomhed under navnet
den rene linie. efter bevisførelsen, herunder de fremlagte bilag og forklaringen fra rené
gregersen, finder retten det godtgjort, at rené gregersen overtog moderens virksomhed ved
dennes død i 1991 og drev den videre under samme navn.
på baggrund af de fremlagte fakturaer og brochurer sammenholdt med rené gregersens
forklaring, finder retten det endvidere godtgjort, at ”den rene linie” har været brugt konti-
nuerligt siden 1986 for firmaets salg af rengøringsydelser, og at rené gregersen dermed har
en brugsbaseret ret til ”den rene linie” som varemærke, jf. varemærkelovens § 3, stk. 1, nr.
2.
det er ubestridt, at holger fisker sørensens enkeltmandsvirksomhed blev etableret den 15.
august 1990, og at denne blev indskudt i den rene linie aps i forbindelse med opstart den
31. december 1998. selskabets varemærke blev registreret den 8. januar 2003.
som følge af det ovenfor anførte er rené gregersens varemærkeret således etableret forud
for den rene linie aps’ varemærkeret.
den rene linie aps sendte den 18. november 2003 et brev til rené gregersen med henblik
på, at denne skulle ophøre med brugen af navnet ”den rene linie”, da det stred imod sel-
skabets registrerede varemærke. det følger af partsforklaringerne fra rené gregersen og
holger fisker sørensen, at de efterfølgende havde en telefonisk samtale herom, hvor udfal-
                                               - 21 -
det blev, at begge parter kunne anvende betegnelsen, da de drev virksomhed i forskellige
geografiske områder.
det er således ubestridt, at rené gregersen har haft kendskab til modpartens varemærke og
selskabsnavn siden 2003. den rene linie v/rené gregersen har først den 23. marts 2017 gjort
indsigelser mod den rene linie aps’ og den rene linie holding aps’ brug af navnet og va-
remærket og har således forholdt sig passiv i næsten 14 år. herefter, og da den rene linie
v/rené gregersen ikke inden rimelig tid har taget skridt til at forhindre den rene linie aps’
og den rene linie holding aps’ brug af varemærket, kan dette bestå ved siden af det ældre
identiske varemærke tilhørende den rene linie v/rené gregersen, jf. varemærkelovens §§ 8
og 9. muligheden for at gøre indsigelse mod selskabsnavnet er af samme grunde fortabt ved
passivitet.
retten finder ikke, at det kan føre til en ændret vurdering, at parterne ikke i 2003 drev virk-
somhed i samme geografiske område.
som følge af det anførte, er der endvidere ikke grundlag for at pålægge den rene linie aps
og den rene linie holding aps at overdrage domænet denrenelinie.com til den rene linie
v/rené gregersen, ligesom der ikke er grundlag for at tage påstand 4 til følge.
det følger af det ovenfor anførte, at retten frifinder den rene linie aps og den rene linie
holding aps.
efter sagens udfald, værdi og omfang skal den rene linie v/rené gregersen betale sagsom-
kostninger til den rene linie aps og den rene linie holding aps med i alt 25.000 kr. til
dækning af rimelige udgifter til advokatbistand.
                                      thi kendes for ret:
den rene linie aps og den rene linie holding aps frifindes.
                                             - 22 -
den rene linie v/rené gregersen skal inden 14 dage betale i alt 25.000 kr. i sagsomkostnin-
ger til den rene linie aps og den rene linie holding aps. beløbet forrentes efter rentelo-
vens § 8 a.
          poul hartvig nielsen       mette skov larsen             marianne jensen
                                           (sign.)
                                        ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                                 sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                       afsagt tirsdag den 11. december 2012
sag 40/2011
(1. afdeling)
dansk pantebrevsbørs a/s under konkurs
(advokat thomas bang)
mod
fair finans a/s
(advokat casper moltke)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 1. afdeling den 22. december 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: niels grubbe, jon stokholm, michael rekling,
hanne schmidt og oliver talevski.
påstande
appellanten, dansk pantebrevsbørs a/s under konkurs, har gentaget sin påstand om frifindel-
se.
indstævnte, fair finans a/s, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
det fremgår af tingbogsoplysninger af 2. oktober 2006, at lissie bertelsen hoelgaard i sep-
tember 2000 erhvervede ejendommen stationspladsen 2 i ølgod for 3,1 mio. kr., og at den
offentlige ejendomsvurdering pr. 1. oktober 2004 var på 4,1 mio. kr. det er ubestridt, at
dansk pantebrevsbørs var i besiddelse af disse oplysninger, da pantebrevsopstillingen blev
udarbejdet.
i en intern statusrapport fra dansk pantebrevsbørs har frank fenger den 4. oktober 2006 un-
der ”logbog for sag” bl.a. noteret:
                                               - 2 -
       ”indgåer som 1 af 3 handler (mageskifte).
       ejdm. handlet for dyrt.”
i et lånetilbud af 4. oktober 2006 fra dansk pantebrevsbørs til dansk capital holding aps
hedder det bl.a.:
       ”tak for henvendelsen. vi tilbyder følgende finansiering:
       lån 1
       hovedstol             kr. 10.000.000
       rente/ydelse          variabel rente p.t. 7,3600% / stående lån
       kurs                  97,75
       …
       forbehold
       tilbudet er afgivet med forbehold for :
       • at jesper koch andersen og capital group aps tiltræder som selvskyldnerkautioni-
           ster.
       • at der efterstående udstedes og tinglyses pantebrev til sælger på kr. 1.200.000,-
       samt at vi modtager – og kan godkende – kopi af:
       • underskrevne købsaftaler eller tilsvarende aftaledokumenter på samtlige 3 ejen-
           domme, der indgår i rammeaftalen (mageskiftet)
       • salgsprospekt med fotos af stationspladsen 2, ølgod
       • mæglervurdering der angiver ejendommens kontante handelsværdi. mæglervurderin-
           gen skal indeholde beskrivelse samt fotos af ejendommen. vurderingen skal udarbej-
           des af en af dansk pantebrevsbørs godkendt erhvervsmægler og udgifter for udarbej-
           delse heraf er dansk pantebrevsbørs uvedkommende.
       • supplerende oplysninger vedr. den på ejendommen registrerede forurening – herun-
           der oplysninger om evt. oprensningsforanstaltninger m.v.”
dette lånetilbud blev ikke accepteret. den 18. oktober 2006 bevilgede dansk pantebrevsbørs
det lån, som sagen omhandler.
det fremgår af en tingbogsattest af 11. marts 2008, at der på ejendommen var tinglyst yder-
ligere efterstående pantehæftelser den 13. december 2006 på 1.750.000 kr. og den 8. januar
2007 på 450.000 kr. disse pantehæftelser var ikke nævnt i pantebrevsopstillingen. det er ube-
stridt, at fair finans i marts 2008 var i besiddelse af den nævnte tingbogsattest.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af michael vennick haugbølle.
                                                - 3 -
michael vennick haugbølle har forklaret bl.a., at det kan misforstås, når det i hans forklaring
i landsrettens dom er anført, at ”det var sjældent, at dansk pantebrevsbørs a/s undersøgte de
historiske adkomster, idet det ikke var relevant”. den nærmere årsag var, at investorerne ikke
efterspurgte undersøgelser af historiske adkomster. dansk pantebrevsbørs solgte pantebreve i
henhold til bestemmelserne i vilkår for erhvervsmæssig handel med pantebreve i fast ejen-
dom af 27. oktober 2004 (av 04), og uanset om man undersøgte mageskifte eller ej, så gjaldt
dette regelsæt.
det er den aftalte kontantpris, der fremgår af pantebrevsopstillingen, og det ville have været
atypisk, hvis både felterne ”anslået handelsværdi pr.” og ”kontantpris” havde været udfyldt
på pantebrevsopstillingen, idet ”kontantpris” er den mellem parterne aftalte kontantpris for
handlen, mens ”anslåede handelsværdi pr.” ville have været ansat på baggrund af en mæg-
lervurdering. i den forbindelse er det vigtigt at skelne mellem ejerskiftepantebreve og låne-
pantebreve, som anvendes ved tillægsbelåninger: ved ejerskiftepantebreve oplyses kontant-
prisen, mens der ved tillægsbelåning oplyses den anslåede handelsværdi.
grenorm vest aps er ejet af grenorm aps, som igen er ejet af christian nørgaard christen-
sen. dansk capital holding aps og capital group aps er koncernforbundne selskaber, der
begge er ejet af jesper koch andersen, som var sælger af ejendommen. det er meget usæd-
vanligt, at sælgeren af ejendommen også kautionerer for køber ved en finansieret handel.
kautionisterne var kendte for alle aktørerne på pantebrevsmarkedet.
investorer på pantebrevsmarkedet har forskellige holdninger til efterstående pantebrevshæf-
telser. i nogle tilfælde vil de gerne have dem, idet man ved misligholdelse vil have efterstil-
lede kreditorer til at indlede tvangsauktionsprocessen og derved sikre, at investorerne bliver
budt hjem på auktionen. normalt vil det være sådan, at investorerne vil stille krav om person-
lig kaution fra debitors ejer, hvis debitor er et mindre aktie- eller anpartsselskab. de fleste in-
vestorer vil derfor se det som positivt, hvis der er efterstående pantehæftelser, og det har be-
tydning for disse efterstående pantehæftelsers ageren på en tvangsauktion, om de er inden for
eller uden for handelsprisen.
han har kun 2-3 gange inden for en periode på 20 år oplevet, at sælgeren tillige kautionerer
for handlen. oplysningerne om kautionshæftelserne blev indhentet gennem prio fyn.
                                              - 4 -
på tidspunktet for handlen i 2006 var pantebrevsmarkedet præget af en stor efterspørgsel på
pantebreve. dansk pantebrevsbørs’ opgave var at lave den rette salgssammensætning til de
investorer, der efterspurgte pantebrevene. det betød også, at investorerne ikke stillede de store
krav til oplysningerne om disse pantebreve. i årene 2005-2007 steg omsætningen af pante-
breve i erhvervsejendomme voldsomt. stigningen var især eksplosiv i 2006, hvor omsætnin-
gen steg med næsten 2 mia. kr. fra blot 300-400 mio. kr. i 2004-2005, således at omsætningen
i 2006 var 2,3 mia. kr. dansk pantebrevsbørs blev jævnligt kontaktet af investorer, også me-
get store investorer med omsætninger på tæt på 1 mia. kr. årligt. investorkredsen var typisk på
50 aktive kunder, heraf var de 20 at betragte som meget store kunder. omsætningstallene for
investorerne dækker over deres samlede omsætning på pantebrevsmarkedet.
handlen foregik på den måde, at dansk pantebrevsbørs f.eks. ville tilbyde finansieringen af
10 mio. kr. for en ejendom med en værdi på 12 mio. kr. dansk pantebrevsbørs udarbejdede
herefter en opdeling af den potentielle investering og udarbejdede et lånetilbud til låntager.
når låntager havde accepteret den tilbudte rente, kontaktede dansk pantebrevsbørs de faste
samarbejdspartnere og investorer, som dansk pantebrevsbørs havde løbende kontakt med.
dansk pantebrevsbørs forsøgte herefter at opnå den til låntager tilbudte rente. risikoen for
lånet og renten var hos dansk pantebrevsbørs. dansk pantebrevsbørs’ rolle var således, at
man havde et nøje kendskab til investorernes behov og præferencer, som man brugte til at
formidle lån til interesserede låntagere. langt de fleste handler var enkeltsagshandler. pulje-
handler var derimod mere sjældne. i 2007 blev der således kun gennemført tre puljehandler
ud af en samlet handelsomsætning på i alt 5 mia. kr. heraf var to ud af tre puljehandler med
fair finans. det var sjældent, at man handlede pantebreve for erhvervsejendomme med blot
én enkelt investor. det var meget usædvanligt, hvis en investor stod for hele finansieringen af
et lånetilbud på et pantebrev i en erhvervsejendom (erhvervspantebreve). den sidste pulje-
handel i 2007 angik en pulje af pantebreve i private boliger (privatpantebreve). dansk pante-
brevsbørs havde en mindre handelsbeholdning af pantebreve, som man solgte fra.
i forbindelse med købet af det omhandlede pantebrev fandt en samtale sted mellem klaus
schulze fra fair finans og allan jakobsen fra dansk pantebrevsbørs. under samtalen oplyste
klaus schulze, at fair finans ønskede at købe en større beholdning af erhvervspantebreve, og
man gik fra dansk pantebrevsbørs’ side i gang med at udarbejde en liste over mulige er-
hvervspantebreve, der kunne sælges. denne liste stod vidnet blandt andet for. da han havde
udarbejdet en liste, blev denne videresendt til allan jakobsen, som derefter videresendte den
                                               - 5 -
til klaus schulze. på listen var der pantebreve for i alt 75 mio. kr., og listen blev nærmere
drøftet mellem klaus schulze og allan jakobsen. drøftelserne førte til udvælgelsen af pante-
breve for i alt 44 mio. kr. fair finans blev alene oplyst om pantebrevenes opstilling, hvilket
var en væsentlig forskel fra andre pantebrevshandler, hvor der normalt indgik købsaftaler,
mæglervurderinger og andre supplerende oplysninger. ved de enkelthandler, som blev gen-
nemført med fair finans, blev disse oplysninger således fremsendt til fair finans, men det
skete altså ikke ved denne handel, hvor kun pantebrevsopstillingen blev fremsendt.
der var ikke interne instrukser i dansk pantebrevsbørs om, hvilke oplysninger der skulle un-
dersøges og videregives til investorerne. medarbejderne i dansk pantebrevsbørs kendte av
04, der sammen med investorernes behov for oplysninger dannede det grundlag for de oplys-
ninger, som man videregav til investorerne. han har ikke kendskab til, at medarbejderne
brugte et andet oplysningsgrundlag, eller at man fraveg dette oplysningsgrundlag over for in-
vestorerne. han har heller ikke kendskab til, at der blev brugt et andet oplysningsgrundlag i
relation til handlen med fair finans. han har heller ikke kendskab til, at fair finans havde
udtrykt, at man ønskede at fravige betingelserne i av 04.
han har ikke behandlet sagen, og har således ikke set den, inden handlen blev indgået. efter-
følgende har han set rammeaftalen for handlen. han havde ikke inden udstedelsen af pante-
brevet set det betingede skøde af 30. oktober 2006. oplysningerne om kontantprisen fik han
på mail eller mundtligt inden udstedelsen. pantebrevet var erhvervet for prio fyn til kurs
98,75 eller 98,50. han mener, at det i den forbindelse blev aftalt med prio fyn, at de fik en
provision på 0,25. prio fyn har selv kontakt til en række ejendomsinvestorer. prio fyn var
blandt de større aktører på markedet - dog ikke blandt de allerstørste. prio fyn havde på veg-
ne af dansk capital holding aps påtaget sig at finansiere handlen. såfremt dansk pante-
brevsbørs havde kendt til, at ejendommen havde været handlet for 6 mio. kr. to måneder inden
handelstidspunktet, ville dansk pantebrevsbørs med sikkerhed have oplyst herom. hvis det
havde været tilfældet, ville oplysningen om handlen og prisen have været en væsentlig oplys-
ning.
dansk pantebrevsbørs har ikke modtaget andre dokumenter fra prio fyn end rammeaftalen. i
sagsmappen hos dansk pantebrevsbørs findes lånetilbudsdokumenter, afregningsdokumenter
og andre dokumenter udarbejdet af dansk pantebrevsbørs, samt nogle håndskrevne notater fra
frank fenger. på et tidspunkt begyndte dansk pantebrevsbørs at undersøge historiske adkom-
                                                - 6 -
ster i tingbogen. det skete bl.a. på baggrund af en artikelserie i jyllands-posten i efteråret
2007 og efter henvendelser fra investorer. han mener, at dansk pantebrevsbørs begyndte at
indhente disse oplysninger i begyndelsen af 2008. det er meget sandsynligt, at dansk pante-
brevsbørs på et tidspunkt har fået skødet fra handlen, men han kan ikke huske at have set
dette. normalt ville skødet blive fremskaffet inden afregningen, og dansk pantebrevsbørs
ville normalt kun undersøge og kontrollere prisen for handlen.
anbringender
dansk pantebrevsbørs har supplerende anført bl.a., at en pantebrevssælgers gode eller onde
tro muligvis var af betydning efter den tidligere gældende retstilstand, men parterne i denne
sag havde vedtaget, at bestemmelserne i av 04 (vilkår af 27. oktober 2004 for erhvervsmæs-
sig handel med pantebreve i fast ejendom) skulle gælde for den omhandlede pantebrevshan-
del. sælgers oplysningspligt efter av 04 pkt. 6.1.c omfatter alene oplysninger, som er sælger
bekendt, jf. pkt. 6.4, hvortil der henvises i pkt. 6.1.c.
det anføres i landsrettens dom, at det ikke var tilstrækkeligt, at dansk pantebrevsbørs oplyste
om mageskifte, idet man derudover var forpligtet til at foranstalte yderligere undersøgelser.
dette bestrides. før av 04 havde pantebrevssælger muligvis en udvidet undersøgelsespligt,
men der er ikke hjemmel i av 04 til at pålægge pantebrevssælger en sådan undersøgelses-
pligt. dansk pantebrevsbørs havde således ikke pligt til at undersøge andet end den handel,
som pantebrevet skulle finansiere.
dansk pantebrevsbørs havde ikke kendskab til, at ejendommen kort tid forinden var handlet
til en lavere pris, og der var endvidere ikke anledning til at undersøge, om dette var tilfældet.
handlen på 6 mio. kr. ville på tidspunktet for udarbejdelsen af pantebrevsopstillingen ikke u-
middelbart fremgå af tingbogen og ville således kun blive oplyst ved en forespørgsel på histo-
riske adkomster. dansk pantebrevsbørs var ikke forpligtet til at viderebringe pantebrevs-
handler frank fengers subjektive vurdering af, at ejendommen var handlet for dyrt.
af pantebrevsopstillingen fremgår, at ejendommen indgik som led i et mageskifte, og at pan-
tebrevet havde fem kautionister. uanset dette foretog fair finans ikke yderligere undersøgel-
ser, hvorfor fair finans har udvist accept af risiko i betydelig grad.
                                                - 7 -
fair finans, der er enig i, at pantebrevet er et ”cirkulerende pantebrev” i henhold til av 04
pkt. 2.4, har supplerende anført bl.a., at det er sædvanlig praksis i handel med pantebreve, at
sælger skal præsentere alle relevante oplysninger i pantebrevsopstillingen.
lånetilbuddet af 4. oktober 2006 fra dansk pantebrevsbørs var bl.a. betinget af, at selskabet
fik kopi af købsaftalerne på ejendommene, hvilket tillige må omfatte købsaftalen mellem den
oprindelige sælger, lissie bertelsen hoelgaard, og duns ejendomsinvest i aps. dansk pante-
brevsbørs var derfor bekendt med, at ejendommen kort forinden var solgt for 6 mio. kr. og
umiddelbart herefter blev solgt for 11,2 mio. kr.
værdistigningen på 87 % beregnet på grundlag af forskellen mellem købesummen på 6 mio.
kr. og købesummen på 11,2 mio. kr., var et resultat af den såkaldte ejendomskarruselvirksom-
hed. dansk pantebrevsbørs var, som det fremgår af frank fengers notat af 4. oktober 2006 i
den interne statusrapport, bekendt med, at ejendommen var handlet for dyrt. på trods heraf vi-
deregav dansk pantebrevsbørs ikke oplysninger herom til fair finans, hvilket udgør en grov
tilsidesættelse af den loyale oplysningspligt.
det blev i pantebrevsopstillingen oplyst, at pantebrevet havde en sikkerhedsmæssig placering
i forhold til kontantprisen på 11,2 mio. kr. på 39,3-57,1 %, hvilket var betryggende. set i for-
hold til ejendommens reelle værdi på 7 mio. kr. var pantebrevets placering i virkeligheden
62,9-91,4 %, og i forhold til kontantprisen på 6 mio. kr. var pantebrevets placering 73,3-106,7
%, dvs. en sikkerhed uden for kontantprisen.
de nævnte afvigelser i pantebrevets placering er så væsentlige, at fair finans aldrig ville have
købt pantebrevet, hvis dansk pantebrevsbørs ikke havde fortiet oplysningerne om det oven-
nævnte værdispring.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om fair finans a/s var berettiget til at ophæve en aftale med dansk pante-
brevsbørs a/s, som nu er under konkurs, om køb af et pantebrev på 2.000.000 kr., der havde
sikkerhed i en udlejningsejendom beliggende på stationspladsen 2 i ølgod.
parterne havde aftalt, at ”vilkår for erhvervsmæssig handel med pantebreve i fast ejendom” af
27. oktober 2004 (av 04) skulle gælde for pantebrevshandlen. av 04 indeholder i pkt. 6.1 en
                                                 - 8 -
generel mangelsbestemmelse, og det fremgår heraf, at der foreligger en mangel ved pantebre-
vet, hvis
       ”a) sælger ikke opfylder en indeståelse (se pkt. 6.2. om sælgers indeståelser).
       b) sælger har fortiet eller har givet urigtige eller vildledende oplysninger om forhold,
       som sælger skal oplyse om, og dette må anses for væsentligt (se pkt. 6.3. om sælgers
       oplysningspligt).
       c) sælger i øvrigt har fortiet oplysninger eller har givet urigtige eller vildledende oplys-
       ninger om et eller flere forhold, uanset om forholdet er nævnt i disse vilkår, og dette må
       anses for væsentligt. (eksempler på sælgers generelle oplysningspligt findes under pkt.
       6.4).”
i pkt. 6.3 i av 04 om sælgers oplysningspligt er det opregnet, hvilke oplysninger sælger altid
skal afgive. i pkt. 6.4 om sælgers oplysningspligt i øvrigt er der anført ”eksempler på oplys-
ninger sælger skal afgive, hvis han er bekendt med dem”.
dansk pantebrevsbørs og fair finans indgik i maj 2007 aftalen om køb af det ovennævnte
pantebrev på grundlag af en pantebrevsopstilling af 19. april 2007, som dansk pantebrevsbørs
havde udarbejdet.
dansk pantebrevsbørs var på tidspunktet for udarbejdelsen af pantebrevsopstillingen i besid-
delse af tingbogsoplysninger af 2. oktober 2006, hvoraf fremgik, at lissie bertelsen hoel-
gaard havde tinglyst adkomst til ejendommen, som hun i september 2000 havde købt for 3,1
mio. kr., og at ejendommens offentlige vurdering pr. 1. oktober 2004 udgjorde 4,1 mio. kr.
dansk pantebrevsbørs var endvidere i besiddelse af rammeaftalen af 28. august 2006 mellem
dansk capital holding aps, duns ejendomsinvest i aps og duns ejendomsinvest ii aps
om overdragelse af tre ejendomme, herunder overdragelse af ejendommen i ølgod fra duns
ejendomsinvest ii aps til dansk capital holding aps for 11,2 mio. kr. det anføres i ramme-
aftalen, at duns ejendomsinvest ii aps endnu ikke havde fået tinglyst endelig adkomst for så
vidt angår ejendommen i ølgod.
frank fenger, som udarbejdede pantebrevsopstillingen, havde i en intern statusrapport den 4.
oktober 2006 noteret, at ejendommen var handlet for dyrt.
                                               - 9 -
dansk pantebrevsbørs gav ikke fair finans oplysning om lissie bertelsen hoelgaards køb af
ejendommen i 2000 for 3,1 mio. kr. eller om ejendommens offentlige vurdering i 2004 på 4,1
mio. kr. dansk pantebrevsbørs videregav heller ikke oplysning om, at ejendommen umiddel-
bart inden videresalget i august 2006 til 11,2 mio. kr. var handlet mellem to uafhængige par-
ter.
under disse omstændigheder finder højesteret, at dansk pantebrevsbørs var forpligtet til at
undersøge, hvad lissie bertelsen hoelgaard i juli 2006 havde solgt ejendommen for, og til at
videregive denne oplysning til fair finans. ved at undlade at undersøge handelsprisen og
oplyse, at den udgjorde 6 mio. kr., tilsidesatte dansk pantebrevsbørs sin oplysningspligt efter
pkt. 6.1.c i av 04. dette gælder, uanset at det i pkt. 6.4 i av 04 er anført, at sælger skal afgi-
ve oplysninger, ”hvis han er bekendt med dem”. det kan ikke føre til en anden vurdering, at
dansk pantebrevsbørs oplyste, at der var fem kautionister, og at der var tale om et ”mageskif-
te”.
højesteret tiltræder herefter, at fair finans var berettiget til at ophæve købet af pantebrevet,
jf. pkt. 7.1.1 i av 04, og stadfæster derfor dommen.
sagsomkostningerne for højesteret er fastsat til dækning af udgiften til advokatbistand. der er
taget hensyn til sagens karakter og arbejdets omfang samt til kurators oplysning om, at divi-
denden forventes at ligge i størrelsesordenen 25 %.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal dansk pantebrevsbørs a/s under konkurs betale
75.000 kr. til fair finans a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                       højesterets kendelse
                       afsagt torsdag den 22. november 2018
sag 100/2018
anklagemyndigheden
mod
s
(advokat niels ulrik heine)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 13. februar 2018 og af østre
landsrets 7. afdeling den 12. marts 2018.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, poul dahl jensen og lars
hjortnæs.
påstande
kærende, s, har nedlagt påstand om, at anklagemyndighedens påstand om fortsat
varetægtsfængsling ved retsmødet den 13. marts 2018 ikke burde være taget til følge.
indkærede, anklagemyndigheden, har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
den 10. oktober 2017 blev s anholdt og efterfølgende varetægtsfængslet, jf. retsplejelovens §
762, stk. 1, nr. 3, sigtet for i forening med en række andre personer at have begået grov skatte-
og momssvig efter straffelovens § 289 (for ca. 280 mio. kr.), subsidiært forsøg på hæleri af
særlig grov beskaffenhed efter straffelovens § 290 (for ca. 500 mio. kr.).
                                              - 2 -
s blev i forbindelse med varetægtsfængslingen overflyttet til vestre hospital, idet han har en
fysisk lammelse i underkroppen og sidder i kørestol samt lider af en række andre sygdomme,
herunder diabetes.
ved københavns byrets kendelse af 13. februar 2018 blev fængslingen forlænget til den 13.
marts 2018. s kærede byrettens kendelse til landsretten, som den 12. marts 2018 stadfæstede
kendelsen. landsrettens kendelse af 12. marts 2018 er med procesbevillingsnævnets tilladelse
indbragt for højesteret.
under sagens forberedelse i højesteret er fængslingsfristen blevet forlænget flere gange, se-
nest ved byrettens kendelse af 25. juni 2018, hvor varetægtsfængslingen blev forlænget til den
19. juli 2018.
den 4. juli 2018 blev s løsladt af københavns politi.
oplysninger, som forelå for landsretten
ved landsrettens behandling af kæremålet den 12. marts 2018 forelå der, foruden oplysnin-
gerne i ss egne forklaringer for byretten og landsretten, udtalelser fra forskellige
afdelingslæger fra vestre fængsel samt fra ss egne læger og fysioterapeuter.
af udtalelse af 5. januar 2018 fra afdelingslæge tue thastum, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… patienten er kørestolsbruger siden 2009, hvor han blev ramt af .... selvkateteriserer
      sig. i fast smertestillende behandling med morfinpræparater. han anvender derudover
      laksantia mod forstoppelse. pt. blev i ca. 2015 diagnosticeret med diabetes. patienten er
      aktuelt indsat i vestre fængsels sygeafdeling, vestre hospital, hvor han modtager
      behandling med genoptræning ved fysioterapeut. patienten har derudover klager over
      dårlig søvn samt træg mave og smerter i ryggen, derudover ingen klager.”
af udtalelse af 17. januar 2018 fra overlæge majbritt almer og fysioterapeut maya dawn
hammill, specialhospitalet for polio- og ulykkespatienter, fremgår bl.a.:
      ”s kommer sædvanligvis til træning 2 x ugentligt på specialhospitalet, men har været
      fraværende siden d. 12.10.17.
                                                  - 3 -
       det er vigtigt for personer med rygmarvsskade at holde sig fysisk aktiv bl.a. for at for-
       hindre kredsløbsproblemer, nedsætte risikoen for siddesår og vedligeholde styrken i
       overkroppen for at være så selvhjulpen i hverdagen som muligt bl.a. i forbindelse med
       forflytninger.
       s selvtræner 2 x ugentligt i vores motionscenter, der er indrettet til kørestolsbrugere
       samt 1 x ugentlig varmtvandsbassintræning.
       vi har mulighed for at tilbyde s at træne hos os under sin varetægtsfængsling og vi
       opfordrer til at en løsning snarest findes for at han kan genoptage sin træning.”
af udtalelse af 18. januar 2018 fra ss praktiserende læge, shabbir ahmed, fremgår bl.a.:
       ”patienten er kørestolsbruger og lammet efter tidligere ... i 2009.
       pt får stærkere smertestillende medicin samt antidepressiva medicin samt medicin for
       type 2.
       pt har daglige smerter og depressionssymptomer og varetægtsfængsling vil forværre
       hans psyko somatiske tilstand…”
af udtalelse af 22. januar 2018 fra fysioterapeut søren lund, vanløse zoneterapi og kinesio-
logi, fremgår bl.a.:
       ”det er kommet til mit kendskab, at en af mine patienter s er blevet varetægtsfængslet.
       af hensyn til patientens fremskridt vedrørende hans mobilitet, finder jeg det nødvendigt
       og hvis muligt, at han kan genoptage sin træning her på klinikken, da de fremskridt og
       den mobilitet han har opnået, vil gå tabt.
       til orientering har jeg stået for muskelopbygningen af s gennem de sidste 15 mdr.
       derfor anbefaler jeg, at han genoptager vores træningsprogram til minimum 2 gange
       ugentlig…”
af mail af 23. januar 2018 fra afdelingslæge claus hyldahl, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
       ”… de indsatte bliver begge behandlet i henhold til gældende lægepraksis.
       såfremt de har behov for behandling uover den allerede givne, må de anmode om læ-
       getilsyn, hvorefter de vil blive tilset i løbet af en uge (ved ikke akutte tilstande).
       endelig foreligger der mulighed for at klage over behandlingen til patientklagenævnet.”
                                               - 4 -
af udtalelse af 9. februar 2018 fra afdelingslæge lise worm, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… klienten har fået tilbudt fysioterapi d. 13., d. 18., og d. 27. november 2017, men af-
      vist dette. har trænet med fysioterapeut d. 23. november 2017. klienten har ikke efter-
      følgende fået tilbudt eller selv anmodet om fysioterapi...”
af mail af 27. februar 2018 fra afdelingslæge claus hyldahl, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… jeg kan oplyse at ovennævnte indsatte er velbefindende, selvhjulpen og i sin habi-
      tuelle tilstand. han har et stående tilbud om fysioterapeutisk behandling, men har selv
      afslået dette ved tidligere lejlighed. aktuelt har han ytret ønske om, at genoptage træ-
      ningen og vil blive tilset af fysioterapeut snarest.
      der er intet, som indikerer, at fængselsopholdet forringer for hans helbredstilstand eller
      hans allerede erhvervede handicap.”
af mail af 6. marts 2018 fra afdelingslæge claus hyldahl, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… kan jeg oplyse, at deres klient i samråd med fængslets fysioterapeut vil indgå aftale
      om træningsforløb.
      hvordan dette træningsforløb bliver udformet, har jeg i skrivende stund ikke kendskab
      til. samtidig må jeg oplyse, at der naturligvis under en fængsling ikke er mulighed for at
      tilbyde samme form for træning og hjælp til personlig pleje som uden for fængslets mu-
      re.”
under et retsmøde den 7. marts 2018 ved københavns byret forklarede s bl.a. følgende om
sine helbredsmæssige forhold forud for anholdelsen:
      ”… han går til genoptræning fire gange om ugen. han får stærke smertestillende piller
      dagligt og har derfor gode og dårlige dage. på dårlige dage kan han ikke komme ud af
      døren…”
ved kæremålets behandling i landsretten den 12. marts 2018 forklarede s bl.a.:
      ”kærende forklarede om sine personlige forhold, at han forud for anholdelsen gik til
      genoptræning fire dage om ugen. de to dage var han på hospitalet, og de to dage fik han
      to timers behandling hos en fysioterapeut. han var smertefri og også medicinfri, bortset
      fra at han fik behandling for sukkersyge. forventningen var, at han kunne komme til at
      bevæge sig igen. nu sidder han i sygeafdelingen i vestre fængsel i et lille rum. han får
      slet ikke den træning, han har brug for. han har en enkelt gang i november 2017 takket
                                               - 5 -
      nej til træning, idet han havde smerter og skulle spise af hensyn til sin sukkersyge. han
      har ikke før i sidste uge talt med afdelingslægen, der har afgivet erklæringer. afdelings-
      lægen har erkendt, at man i vestre fængsel ikke er i stand til at give den behandling,
      som han har behov for. der bliver heller ikke taget fornødent hensyn til hans sukkersy-
      ge.”
oplysninger, som er fremkommet efter landsrettens behandling af sagen
for højesteret er der fremlagt supplerende lægelige udtalelser samt udskrift af ss
sundhedsjournal fra vestre hospital.
af udtalelse af 5. marts 2018 fra fysioterapeut maya dawn hammill og ledende fysioterapeut
mette linding bloch, specialhospitalet for polio- og ulykkespatienter, fremgår bl.a.:
      ”den rygmarvsskade som s har fået, betyder at han er lammet i de nederste mave- og
      rygmuskler samt i begge ben, og at følesansen er ophævet nedefor skadesniveauet.
      disse lammelser stiller store krav til funktionen i arme, skuldre og til kropsbalancen i
      forbindelse med forflytninger. den manglende følesans gør, at der er risiko for tryksår.
      det er vigtigt med forebyggende træning både for at reducere smerter, men også for at
      vedligeholde muskelstyrken til de daglige funktioner så som personlig hygiejne,
      forflytninger og påklædning.
      det har vist sig at være særdeles gavnligt for s, med hensyn til smertereduktion, at
      træne i varmtvandsbassin. det er tilrådeligt at undgå at øge dosis af smertemedicin, da
      det har tendens til at give den allerede skadede tarm yderligere problemer. disse
      problemer resulterer ofte i længere toilettider og et øget stress på kroppen i den forbin-
      delse. endvidere kan det bevirke et øget behov for smertelindring, og dermed en nedad-
      gående spiral.
      vi har mulighed for at tilbyde s selvtræning i varmtvandsbassin og i vores
      handicapvenlige motionscenter under sin varetægtsfængsling. der er ingen egenbetaling
      i forbindelse med træningen hos os.”
udtalelsen blev fremsendt til kriminalforsorgen af advokat niels ulrik heine ved brev af 27.
marts 2018.
af udtalelse af 16. april 2018 fra institutionschef lea bryld, vestre fængsel, fremgår bl.a.:
      ”… sundhedsafdelingen har et begrænset tilbud til de indsatte og gør sig umage for, at
      behandle efter bedste evne. af sikkerhedsmæssige samt ressourcemæssige årsager har
      fængslet dog ingen muligheder for at transportere indsatte til bassintræning, kiropraktik,
      massage mv. vi har en fysioterapeut ansat - som i din klients tilfælde - tilrettelægger et
                                                - 6 -
       træningsprogram, som under de gældende vilkår, vil tilgodese din klients behov dog
       uden at være optimalt. at sidde i fængsel er på mange måder ikke en optimal situation
       og de indsatte vil opleve, at de har ringere vilkår i hverdagen end i eget hjem mv.
       det sundhedsfaglige personale har til mig oplyst, at såfremt din klient grundet de subop-
       timale vilkår i fængslet får flere smerter, har de ingen anden mulighed end i den be-
       grænsede periode, fængslingen pågår, at behandle med smertestillende medicin og fort-
       sat opfordre din klient til at tage imod fysioterapeutens trænings tilbud og herudover ud-
       føre selvstændig træning i det omfang fysioterapeuten har opfordret til.”
af udtalelse af 29. juni 2018 fra afdelingslæge marianne linnet, vestre fængsel, fremgår
bl.a.:
       ”... diabetes mellitus kontrolleres kvartårligt, sidst i juni 2018. ikke helt velreguleret…
       indsatte er opfordret til at spisere mere hensigtsmæssigt… indsatte ønsker ikke øgning i
       antidiabetisk medicin…
       rygmarvsskadet efter ... 2009. siden kørestolsbruger. selvkateteriserer sig. er ved
       indsættelse i fast smertestillende behandling. følges på klinikken for rygmarvsskade,
       glostrup hospital…
       der er flere gange forsøgt iværksat et genoptræningsforløb…
       indsatte ønsker ikke at deltage, eller deltager kun enkelte gange…
       indsatte får som ovenfor anført fast morfin (oxynorm 5 mg) 3 gange dagligt. derudover
       indtager han ca. 1 tablet oxynorm 5 mg dagligt efter behov. dvs. ca. 4 tabletter dag-
       ligt…
       der er 1 times gårdtur dagligt. den øvrige tid opholder indsatte på cellen. deltager i en-
       kelte aktiviteter på afdelingen samt er i studiegruppe med imamen.”
anbringender
s har anført navnlig, at varetægtsfængslingen samlet set har været i strid med pro-
portionalitetsprincippet i retsplejelovens § 762, stk. 3. der var en betydelig risiko for en uop-
rettelig forværring af hans tilstand under den fortsatte varetægtsfængsling, idet han har været
afskåret fra at deltage i de behandlings- og træningsforløb, som han var i forud for anholdel-
sen.
vestre fængsel har ikke været i stand til at sørge for, at han fik den behandling, som er nød-
vendig, hvilket ansatte hos vestre fængsel har erkendt, og hvilket er i strid med danmarks
                                                - 7 -
internationale forpligtelser. han har ikke i fornødent omfang været sikret genoptræning ved
fysioterapeut i fængslet, og sikkerhedsmæssige eller ressourcemæssige hensyn kunne ikke
begrunde, at s ikke fik behandling uden for fængslet, herunder kiropraktik, massage og
bassintræning.
han har gennem hele forløbet samarbejdet med lægerne i vestre fængsel. der har aldrig væ-
ret tilrettelagt et træningsprogram for ham, således som vestre fængsel flere gange havde
lovet det. han har været henvist til at opholde sig stort set døgnet rundt i sin celle igennem
næsten 9 måneder, bortset fra når han har haft mulighed for at blive kørt på gårdtur.
kravet om begrundet mistanke og fængslingsbetingelserne i medfør af retsplejelovens § 762,
stk. 1, nr. 3, har ikke været opfyldt. henset til mistankegrundlaget er der i øvrigt tale om et
uforholdsmæssigt og uhensigtsmæssigt indgreb over for ham. der er alene tale om en sag om
påstået økonomisk kriminalitet, hvor der sædvanligvis ikke sker varetægtsfængslinger af så
lang varighed som i denne sag.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at betingelserne for varetægtsfængsling efter rets-
plejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, var opfyldt. der er begrundet mistanke om, at s som direktør i
og ejer af selskabet x aps har begået grov skatte- og momssvig efter straffelovens § 289 i
forening med sine to brødre og sin fætter til en samlet værdi af 280 mio. kr. der var efter
sagens omstændigheder bestemte grunde til at antage, at s på fri fod ville vanskeliggøre
forfølgningen i sagen, navnlig ved at fjerne spor eller advare eller påvirke andre, idet
forholdene er begået i et miljø, der er præget af tætte familiemæssige og/eller
erhvervsmæssige relationer mellem de sigtede.
varetægtsfængslingen af s har ikke været i strid med retsplejelovens § 762, stk. 3, vurderet i
lyset af den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 3.
s har således været egnet til at være undergivet frihedsberøvelse. ifølge udtalelserne fra
vestre fængsel har han fremstået velbehandlet efter gældende lægepraksis, velbefindende og
selvhjulpen, og der har ikke været indikationer af, at hans helbredstilstand eller handicap er
blevet forværret under opholdet i fængslet. han har heller ikke været udsat for lidelse, der
overstiger den lidelse, som uundgåeligt er forbundet med at være varetægtsfængslet. det er
                                               - 8 -
ikke et krav, at arrestantens egne ønsker vedrørende behandlingen af en sygdom altid skal
imødekommes fuldt ud, og praktiske forhold kan også medføre begrænsninger, som
arrestanten må acceptere, så længe den nødvendige behandling sikres i fængslet. s har i
fornødent omfang været sikret genoptræning ved behandling af en fysioterapeut i fængslet, og
sikkerhedsmæssige og ressourcemæssige hensyn har begrundet, at s ikke også modtog
behandling uden for fængslet.
varetægtsfængslingen er sket under forsvarlige forhold, hvor der i fornødent omfang er taget
hensyn til ss handicap og særlige behov. det fremgår af vestre fængsels sundhedsjournal, at
s i betydeligt omfang har nægtet at samarbejde med vestre fængsel om den nødvendige
behandling ved bl.a. flere gange at nægte at tage imod tilbud om fysioterapi. af
sundhedsjournalen fremgår endvidere, at s har selvtrænet i sin celle efter instruktion fra en
fysioterapeut i fængslet. desuden kan det på baggrund af oplysninger i sundhedsjournalen og
udtalelsen fra ss praktiserende læge ikke antages, at s var smertefri og medicinfri, da han blev
varetægtsfængslet.
varetægtsfængslingens øjemed har ikke kunnet opnås ved mindre indgribende foranstaltnin-
ger, herunder ved surrogatfængsling, jf. retsplejelovens § 765, idet der var fare for, at han
kunne skade efterforskningen.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår for højesteret, om det var med rette, at varetægtsfængslingen af s den 13.
februar 2018 blev forlænget med frist til den 13. marts 2018.
højesteret tiltræder af de grunde, som landsretten har anført, at fængslingsbetingelserne i
retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, var opfyldt. det bemærkes, at der på daværende tidspunkt
bl.a. udestod afhøringer af vidner og sigtede, og at det var oplyst, at mulige medgernings-
mænd var på fri fod.
højesteret tiltræder endvidere af de grunde, som landsretten har anført, at den fortsatte vare-
tægtsfængsling af s ikke var uproportional, jf. retsplejelovens § 762, stk. 3. de supplerende
udtalelser om ss helbredstilstand mv., som er fremlagt for højesteret, kan ikke føre til en
anden vurdering.
                                              - 9 -
højesteret finder, at den fortsatte varetægtsfængsling af s ikke indebar en krænkelse af
danmarks internationale forpligtelser.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.