text:
p000700b - kj
                                      udskrift
                                           af
                      sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
den 16. januar 2007 blev af skifteretten i sagen
p-7-06
business danmark som mandatar for
at
(advokat frank peter kanlund)
  mod
ergoidp a/s under konkurs
(advokat søren aamann jensen)
afsagt sålydende
                                         d o m:
denne sag, som er anlagt den 6. marts 2006, angår spørgsmålet om konkursregule-
ring i medfør af konkurslovens § 61 af opsigelsesløn, når opsigelsesvarslet er længe-
re end funktionærlovens.
påstande
sagsøger har nedlagt endelig påstand om principalt, at sagsøgte tilpligtes at aner-
kende, at sagsøger har et privilegeret krav, jf. konkurslovens § 95, på 165.368 kr.,
subsidiært et efter skifterettens skøn fastsat mindre beløb.
                                         - 2 -
sagsøgte har påstået frifindelse.
sagsøgers krav kan opgøres således:
erstatning for løn marts - april 2005                    158.912,02 kr.
erstatning for fri bil februar 2005                        6.456,00 kr.
i alt                                                    165.368,02 kr.
sagsfremstilling
at blev den 1. april 1999 ansat hos kmd a/s. den 31. august 2004 opsagde han sin
stilling som chefkonsulent med fratrædelse den 30. september 2004. den 1. oktober
2004 tiltrådte han en stilling som senior account manager hos ergoidp a/s, som
leverede integrerede sw-løsninger inden for skriftlig og elektronisk kommunikation
til store virksomheder nationalt og internationalt. han var forinden gennem konsu-
lentvirksomheden people capital partner i/s, som formidlede kontakten mellem at
og ergoidp a/s, blevet orienteret om, at selskabet var datterselskab af et norsk sel-
skab, ergogroup as, der er ejet af det norske postvæsen. inden ansættelsen havde
at fået udleveret stillingsopslag og situationsrapport fra people capital partner i/s,
hvoraf fremgår, at virksomheden var henholdsvis velkonsolideret og finansielt sær-
deles velkonsolideret.
af ansættelseskontrakten mellem at og ergoidp a/s fremgår bl.a., at ansættelses-
forholdet var omfattet af funktionærloven, og at : ”...the employment can be termi-
nated by the employee with 2 months written notice to the end of a month and by
the employer with 5 months written notice to the end of a month. the employment
contract can not be terminated by the employer the first 6 months of employmet...”
at blev opsagt fra stillingen ved brev af 22. december 2004, hvorefter ansættelses-
forholdet ophørte pr. 31. august 2005. det fremgår af brevet, at ”…du er fortsat an-
sat i selskabet og skal overholde din loyalitetsforpligtelse over for selskabet under
opsigelsen. såfremt du tiltræder et nyt ansættelsesforhold i opsigelsesperioden, skal
                                         - 3 -
dette omgående meddeles os. vi beder dig afleverer laptop, adgangskort, nøgler,
passwords, firmabil og benzinkort til ergoidp den 31. august 2005, dog senest ved
ophør af dit ansættelsesforhold...”
ved dekret af 24. januar 2005 blev ergoidp a/s taget under konkurs på grundlag af
en konkursbegæring, som moderselskabet havde indgivet den 21. januar 2005. ad-
vokat søren aamann jensen blev udpeget som kurator.
ved brev af 26. januar 2005 fastholdt kurator opsigelsen af 22. december 2004. kura-
tor opfordrede sagsøger til at anmelde sit krav på løn til lønmodtagernes garanti-
fond og tog på konkursboets vegne forbehold om eventuel konkursregulering af
kravet i henhold til konkurslovens § 61. sagsøger fik besked på at aflevere mobilte-
lefon, pc, firmabil, kildekoder og softwareprogrammer eller lignende til konkursbo-
et.
sagsøger anmeldte herefter sit lønkrav til lønmodtagernes garantifond (lg), som
anerkendte kravet delvist, idet lg alene kunne godkende et opsigelsesvarsel på 1
måned.
sagsøger anmeldte som følge heraf en restfordring på 602.596 kr. i konkursboet,
som under en fordringsprøvelse den 16. december 2005 blev afvist af kurator med
den begrundelse, at at havde fået udbetalt løn for januar 2005, erstatning for en
måneds opsigelse, feriepenge, pension og bonus fra lg, og idet boet i henhold til
konkurslovens § 61 havde foretaget konkursregulering af det aftalte opsigelsesvar-
sel ned til 1 måneds opsigelsesvarsel i overensstemmelse med funktionærlovens
regler. sagsøger kunne ikke anerkende kurators indstilling og har derfor anlagt
denne sag. det er sagsøgers opfattelse, at der som minimum tilkommer sagsøger et
rimeligt opsigelsesvarsel svarende til 3 måneders løn.
kurator har under domsforhandlingen oplyst, at konkursboet forventes sluttet med
udlodning af dividende på mellem 6 og 8 % til privilegeret fordringer efter konkurs-
lovens § 95.
                                          - 4 -
forklaringer
at har forklaret blandt andet, at han var ansvarlig for kmd a/s´ mailcenter, som
han havde gjort til en succes, men, at han savnede udfordring i jobbet. han blev
kontaktet af steen skovgaard fra people capital partner i/s om ansættelse i ergoidp
a/s. han blev smigret, da han kendte selskabet og vidste, at det havde gode pro-
dukter. der var et kæmpepotentiale, men ikke det store salg, da markedet efter hans
opfattelse var grebet forkert an. forhandlingerne med people capital partner i/s om
stillingen stod på gennem flere måneder. han lagde megen vægt på, at det af stil-
lingsopslaget og statusrapporten fremgik, at den samlede selskabskonstruktion var
velkonsolideret. han havde en samtale med ergoidp a/s´ direktør, nils overgaard,
hvor der blev forhandlet løn og andet, og menige medarbejdere i selskabet, ligesom
han ”var på” selskabets hjemmeside. han fik et positivt indtryk af selskabet. det var
vigtigt for ham, at der var tale om en succesfuld virksomhed, da han kom fra en
stilling i kmd a/s med tryghed og succes. vilkåret om 6 måneders uopsigelighed
blev indføjet i ansættelseskontrakten på hans foranledning. ergoidp a/s´ produkter
havde været flere år undervejs og hidtil ingen succes, og han vidste af erfaring fra
kmd a/s, at det kunne tage tid at få succes. han ønskede derfor sikkerhed og ro i
ansættelsen i de første 6 måneder. opsigelsesvarslet på 5 måneder svarede til det
opsigelsesvarsel, han havde hos kmd a/s. den første tid under ansættelsen hos
ergoidp a/s gik blandt andet med at finde ud af hvilke produkter, der var behov
for, og deltagelse i 80-90 møder med kunder. han fik succes og var tæt på at få solgt
produktet. i slutningen af december 2004 blev han kaldt ind på den tidligere direk-
tør nils overgaards kontor, hvor bestyrelsesformanden øyvinn ottestad var til ste-
de. han fik at vide, at man var i færd med at sælge dele af virksomheden. øyvinn
ottestad bad ham om at være behjælpelig med salget, herunder ved præsentation af
selskabets produkter og forhandlinger om licensrettigheder. han fik tillige at vide,
at han gerne måtte gå hjem, men, at han som sagt skulle være selskabet behjælpelig.
ordet ”fritstillet” blev ikke nævnt. i den første måned efter opsigelsen gjorde han
ikke rigtig noget for at få et nyt job. han var ked af det og troede, at han var sikret
løn til og med august 2005. han blev rystet, da han ved kurators brev af 26. januar
2005 blev bekendt med konkursen. han var på det tidspunkt i besiddelse af alle
arbejdsredskaber, som han afleverede til konkursboet umiddelbart efter kurators
                                          - 5 -
brev. steen skovgaard fra people capital partner i/s kontaktede ham igen. steen
skovgaard var også rystet, og det virkede som, at people capital partner i/s havde
dårlig samvittighed. han deltog i et møde med john wagner fra people capital
partner i/s, hvor de talte om en stilling hos firmaet streamserve. han var til samtale
hos streamserve. han søgte også arbejde hos firmaet strålfors, men dette var ikke
gennem people capital partner i/s. under en præsentation medio marts 2005 af et e-
postprogram for traen informationssystemer a/s tilbød dette selskab ham et job,
som han derpå tiltrådte. hans løn dér er på 66.000 kr. om måneden, men med andre
ansættelsesvilkårvilkår end under ansættelsen hos ergoidp a/s.
john wagner har forklaret blandt andet, at han sammen med 2 partnere, herunder
steen skovgaard, driver people capital partner i/s, hvorfra man rekrutterer perso-
ner til mellemlederstillinger på et lønniveau på minimum ½ million kr. årligt. den
17. januar 2005 deltog han i et møde med at på foranledning af en henvendelse fra
steen skovgaard i anledning af ergoidp a/s´ situation. vidnet havde streamserser-
ve som klient, og det drøftedes, om at kunne være interesseret i at blive ansat i
dette firma. at trak imidlertid sit kandidatur få dage efter mødet, og inden vidnet
præsenterede ham for streamserve.
keld jensen har forklaret blandt andet, at han var økonomichef i ergoidp a/s, hvor
han blev ansat i 2003. han var en af de ledende medarbejdere, der var tilbage i virk-
somheden ved dekretets afsigelse. hans hovedarbejdsområder var økonomi og ad-
ministration. ergogroup as var særdeles velkonsolideret, og i maj 2004 vedtog be-
styrelsen en strategiplan for ergoidp a/s, hvorefter dette selskab blandt andet skul-
le markedsføre nye produkter på det danske marked. en væsentlig del af omsæt-
ningen skulle hidrøre fra en ordre fra det sydafrikanske postvæsen. senere i 2004
blev både bestyrelsesformanden og direktøren i ergoidp a/s udskiftet, hvilket re-
sulterede i turbulens. inden ansættelsen af at fik vidnet besked på, at man skulle gå
videre med strategiplanen, selv om en væsentlig del af den forventede omsætning
for 2004 manglede. i november 2004 ændrede ergogroup as holdning til, hvad
man ville med ergoidp a/s. moderselskabet ønskede nu at afhænde virksomheden.
aftalen med det sydafrikanske postvæsen kom langt om længe i stand. ergogroup
as ville imidlertid ikke underskrive aftalen. ergogroup as ville sælge dele af er-
                                          - 6 -
goidp a/s, og salgsaktiviteter i form af opsøgning af nye kunder til selskabet blev
derfor nedprioriteret. der blev opsagt andre medarbejdere samtidig med at. det
var en ubehagelig situation for alle. at kom i virksomheden 1-3 gange efter opsigel-
sen. han deltog i møder om konkrete sager. var der brug for at viden og kompe-
tence, kunne han komme, men han var berettiget til straks at søge og tiltræde et nyt
job.
parternes synspunkter
sagsøger har navnlig gjort gældende, at sagsøgte skal tilpligtes at anerkende det
påstævnte beløb som privilegeret i henhold til konkurslovens § 95. et opsigelsesvar-
sel på 3 måneder er henset til sagens omstændigheder sædvanligt og rimeligt. at
var i en uopsagt stilling hos kmd a/s, da ansættelsesaftalen med ergoidp a/s blev
indgået. at opsagde på den baggrund sin hidtidige og sikre stilling hos kmd a/s,
hvor han havde anciennitet svarende til 5 måneders opsigelse. at blev headhuntet
til stillingen hos ergoidp a/s og dermed tilskyndet til ansættelse hos den senere
fallent. at søgte at sikre sig bedst muligt ved at udbede sig økonomiske oplysnin-
ger om det nu konkursramte selskab, som dog ikke holdt stik. at søgte også at sikre
sig ved at aftale et langt opsigelsesvarsel. at blev ikke fritstillet i december 2004 i
forbindelse med opsigelse fra fallentens side, og der er i øvrigt intet anført herom i
opsigelsesbrevet af 22. december 2004. sagsøgte har bevisbyrden herfor, hvilken
bevisbyrde ikke er løftet. at blev først fritstillet ved kurators brev af 26. januar 2005
i forbindelse med selskabets konkurs, alternativt ved boets meddelelse om mislig-
holdelse af lønforpligtelse ultimo januar 2005, hvilket er en grov misligholdelse af
ansættelsesforholdet. ved en fritstilling vil man sædvanligvis skulle aflevere ar-
bejdsredskaber med videre, hvilket efter indholdet af brev af 22. december 2004 ikke
var tilfældet i den foreliggende situation. at stod også til rådighed for det nu kon-
kursramte selskab frem til dekretet og udførte i en periode forskellige opgaver. det
er irrelevant, om sagsøgte har bistået at ved hans efterfølgende ansættelse hos
traen informationssystemer a/s. konkursregulering af at erstatningskrav kan tid-
ligst ske fra den 24. januar 2005, hvor selskabet blev erklæret konkurs, subsidiært fra
fristdagen den 21. januar 2005. konkursregulering kan ikke ske forud for konkurs-
tidspunktet. sagsøgers erstatning for løn for marts - april 2005 er minimalerstatning
                                            - 7 -
i henhold til funktionærlovens § 3. anden indtægt er derfor irrelevant. sagsøger
skal tillægges værdi af fri bil for februar 2005, da værdien heraf ikke er afregnet fra
lg.
sagsøgte har navnlig anført, at den af boet foretaget konkursregulering er sædvan-
lig, og at alene helt særlige omstændigheder og forhold kan medføre et andet resul-
tat. sådanne omstændigheder foreligger ikke i denne sag. at må betragtes som væ-
rende fritstillet før afsigelsen af konkursdekretet den 24. januar 2005, idet han i for-
bindelse med opsigelsen den 22. december 2004 reelt blev fritstillet. det fremgår da
også af opsigelsen, at at var berettiget til at søge andet job i opsigelsesperioden og
således ikke forpligtet til at stå til rådighed for det nu konkursramte selskab. at
aftalte forlængede opsigelsesvarsel på 5 måneder samt 6 måneders uopsigelighed
kan konkursreguleres ned til 1 måneds opsigelse, jf. konkurslovens § 61, som er det
sædvanlige opsigelsesvarsel for funktionærer, der har været ansat under ½ år, jf.
funktionærlovens § 2, stk. 2, nr. 1. opsigelsestidspunktet den 22. december 2004 skal
anvendes i forbindelse med konkursreguleringen, uanset om at betragtes som frit-
stillet eller suspenderet den 22. december 2004. det medfører, at konkursboet kan
konkursregulere ned til en måneds opsigelse regnet fra den 31. december 2004. at
har således modtaget mere, end hvad han er berettiget til fra lg, idet han har mod-
taget løn for januar og erstatning for februar 2005. rimelighedsvurderingen i kon-
kurslovens § 61 er alene en undtagelsesregel, som skal anvendes, hvor opsigelses-
varslet ikke er lovreguleret, eller hvor det vil være urimeligt at anvende det lovregu-
lerede varsel, hvilket ikke konkret er tilfældet. ved vurderingen af, om hovedreglen
i konkurslovens § 61 om konkursregulering ned til et sædvanligt varsel skal fravi-
ges, bør der også tages hensyn til, at at har opnået andet tilsvarende arbejde. det
må komme at til skade, at han under sagen ikke har ønsket at fremlægge sin nuvæ-
rende ansættelseskontrakt. på tidspunktet for at beslutning om at skifte stilling
forelå der ikke oplysninger om, at ergoidp a/s senere ville blive taget under kon-
kursbehandling. der er således ikke tale om, at at på grundlag af fejlagtige oplys-
ninger er blevet overtalt til at skifte arbejde.
skifterettens afgørelse
                                         - 8 -
det lægges til grund, at det ved at ansættelse aftalte opsigelsesvarsel på 5 måneder
og uopsigelighed af ansættelsesforholdet i de første 6 måneder blev fastsat straks fra
ansættelsesforholdets begyndelse blandt andet under hensyn til det opsigelsesvarsel
på 5 måneder, der gjaldt under hans forudgående ansættelse hos kmd a/s. der er i
sagen ikke grundlag for at anse det som usædvanligt, at der under disse omstæn-
digheder træffes aftale om længere opsigelsesvarsel fra arbejdsgivers side, end det
følger af funktionærlovens § 2, stk. 2, nr. 1. efter det foreliggende, herunder indhol-
det af ergoidp a/s´ brev af 22. december 2004 og de af at og keld jensen afgivne
forklaringer, lægges det til grund, at at også efter opsigelsen har udført arbejde for
ergoidp a/s. på dette grundlag findes konkursregulering efter konkurslovens § 61
at skulle ske fra konkursdekretet den 24. januar 2005. af de af sagsøger anførte
grunde, og idet det af sagsøgte anførte ikke kan føre til et andet resultat, findes op-
sigelsesvarslet passende at kunne fastsættes til 3 måneder. sagsøgers påstand tages
herefter til følge.
henset til sagens udfald betaler sagsøgte 12.280 kr. i sagsomkostninger til sagsøger,
hvoraf 4.280 kr. udgør sagsøgers udgift til afholdt retsafgift og 8.000 kr. vedrører
sagsøgers udgift til advokatbistand.
                        thi      kendes          for      r e t:
business danmark som mandatar for at krav anerkendes af ergoidp a/s under
konkurs med 165.368 kr. i henhold til konkurslovens § 95.
i sagsomkostninger betaler ergoidp a/s under konkurs 12.280 kr. til business
danmark som mandatar for at.
                                    dorrit lilholt
                                         (sign.)
                                     ___ ___ ___
              - 9 -
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den


source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
 rlo
                                          udskrift
                                               af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                          kendelse
afsagt den 30. juli 2015.
b-100-15
s aps under konkurs
(advokat bo vadt christensen)
mod
x
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet efter
s aps. selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 1. februar
2013 af x med en selskabskapital på 80.000 kr., der blev indbetalt kontant til kurs 100. x har
ifølge samme rapport siden den 1. februar 2013 og frem til den 6. oktober 2014 været regi-
streret som direktør i selskabet. selskabets formål var angivet som ”formueadministration”.
                                                        -2-
erhvervsstyrelsen traf den 21. august 2014 beslutning om tvangsopløsning af selskabet, og
den 6. oktober 2014 blev advokat bo vadt christensen udnævnt som likvidator. på dennes
anmodning blev selskabet den … 2014 taget under konkursbehandling, og likvidator blev
samtidig udpeget som kurator i konkursboet.
retten har den 2. marts 2015 taget kurators indstilling om at indlede konkurskarantænesag
mod x til følge.
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 19. marts 2015 har kurator nedlagt på-
stand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er personligt forkyndt for x den 26. juni 2015, hvor han samtidig modtog ret-
tens brev af 22. juni 2015 med bilag. brevet indeholdt en svarfrist på 14 dage fra forkyndel-
sen. x har ikke svaret på rettens henvendelser og har således hverken nedlagt en påstand el-
ler anmodet om mundtlig behandling. sagen er herefter behandlet på skriftligt grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift blandt andet:
       ”… det kan oplyses, at selskabet har drevet blomsterforretning fra forskellige lejemål, hvilket ikke umid-
       delbart stemmer overens med selskabets formålsbeskrivelse.
       selskabets tidligere direktør, sagsøgte x, har oplyst kurator om, at selskabets virksomhed ophørte medio
       2013, som følge af at skat havde nægtet momsregistrering.
       sagsøgte har sammen med sin ægtefælle, p1, tidligere drevet flere blomsterforretninger fra forskellige le-
       jemål i både selskabsform og i personligt regi. sagsøgte blev i den forbindelse personligt taget under kon-
       kursbehandling ved dekret afsagt den 8. april 2014, jf. annonce fra statstidende …
       begge sagsøgtes to tidligere selskaber, selskab1 og selskab2, blev taget under tvangsopløsningsbehandling
       som følge af manglende indgivelse af årsrapport, og begge selskaber er efterfølgende opløst efter konkurs i
       henholdsvis 2011 og 201 ...
                                                   -3-
s aps blev ligeledes taget under tvangsopløsning på baggrund af erhvervsstyrelsens beslutning herom af
21. august 2014, idet selskabet ikke havde indleveret årsrapport for perioden 1. februar 2013 - 31. decem-
ber 2013, jf. brev fra erhvervsstyrelsen til skifteretten af 21. august 2014 …
undertegnede blev udpeget som likvidator, jf. retsbog af 6. oktober 2014 … og konstaterede i forbindelse
med tvangsopløsningen, at selskabet var insolvent og indgav derfor konkursbegæring mod selskabet.
sø- og handelsretten afsagde herefter den … 2014 konkursdekret over selskabet, hvor undertegnede blev
udpeget som kurator, jf. retsbog af … 2014 …
1.      grundlag for konkurskarantæne
konkurskarantæne kan pålægges den, der har deltaget i ledelsen af skyldnerens virksomhed senere end et
år før datoen for erhvervsstyrelsens beslutning om tvangsopløsning, jf. konkurslovens § 157, stk. 1.
sagsøgte har fra selskabets stiftelse den 1. februar 2013, og indtil selskabet blev taget under tvangsopløs-
ning, været direktør i selskabet. sagsøgte har således deltaget i ledelsen i perioden 1 år forud for er-
hvervsstyrelsens beslutning om at tvangsopløse selskabet den 21. august 2014 …
mangler ved bogføring og regnskab:
kurator har den 3. december 2014 afholdt møde med sagsøgte, hvor kurator modtog selskabets bogfø-
ringsbilag. der foreligger imidlertid ingen saldobalancer, opgørelser eller budgetter, hvorfor der ikke kan
redegøres nærmere for selskabets økonomiske udvikling.
det er kurators opfattelse, at selskabets bogføringsmateriale ikke opfylder bogføringslovens krav hertil, jf.
lovens §§ 6-9. det modtagne materiale består udelukkende af bilagsmateriale, herunder udgiftsbilag og
køb- og salgsfakturaer. der er ikke foretaget egentlige registreringer af selskabets transaktioner, og det er
således ikke muligt at følge hverken et transaktions- eller kontrolspor, jf. bogføringslovens § 4. der fore-
ligger endvidere ikke saldobalancer eller skatte- og afgiftsopgørelser.
der er herudover i strid med årsregnskabslovens § 2 ikke indgivet årsrapport for perioden 1. februar – 31.
december 2013 …
skatte- og afgiftsmæssige forhold:
kurator har modtaget afgørelse fra skat af 19. maj 2014, der fremlægges …
det fremgår heraf, at skat den 14. februar 2013 anmodede selskabet om sikkerhed, før selskabet kunne
blive registreret for moms, a-skat og am-bidrag. den 20. marts 2013 meddelte skat, at selskabet ikke
                                                   -4-
kunne blive registreret, da selskabet ikke havde indsendt det ønskede budget og heller ikke havde stillet
den ønskede sikkerhed.
selskabet drev imidlertid alligevel momspligtig virksomhed i strid med momslovens § 62, hvilket efter
momslovens § 81, stk. 3 er strafbart.
skat har foretaget både kontrolbesøg på selskabets adresse og været i skriftlig og telefonisk kontakt med
sagsøgte og selskabets revisor. skat modtog imidlertid aldrig sikkerhedsstillelse eller det materiale/de op-
lysninger, som var nødvendige for, at selskabet kunne blive registreret. skat meddelte derfor igen sel-
skabet, at det ikke kunne blive registreret, den 11. juli 2013.
skat modtog efterfølgende oplysning fra selskabet og revisor om, at selskabets aktiviteter var stoppet pr.
15. juli 2013, og anmodede herefter selskabet om at indsende oplysninger/materiale til brug ved opgørel-
sen af selskabets moms og skat.
det fremgår endvidere af afgørelsen, at skat gentagne gange rykkede selskabet og selskabets revisor for
oplysninger/materiale, men at skat alene modtog bankkontoudtog.
skat har ved afgørelsen af 19. maj 2014 opgjort momstilsvaret ud fra bankkontoudtoget til kr. 166.088.
det bemærkes hertil, at det ikke er lykkedes hverken skat eller kurator at få oplysninger om, hvad der er
sket med selskabets virksomhed, herunder hvorvidt den pr. 15. juli 2013 blev overdraget til et nyt selskab.
udskrift fra selskabets skattekonto for perioden 1. februar 2013 – … 2014 fremlægges … det fremgår
heraf, at selskabet ikke har foretaget rettidige indberetninger til skat, som derfor har foretaget skøns-
mæssige foreløbige fastsættelser.
der fremgår af skattekontoen en række fordringer den 12. august 2013, som er baseret på indberetninger
foretaget af selskabet selv, i alt kr. 153.251,-, som imidlertid ikke stemmer overens med indbetalingerne
foretaget i juni 2013. kurator kan under hensyn til mangelfulde bogføringsmateriale ikke redegøre nær-
mere for hverken indberetninger eller indbetalinger.
ulovlige lån, jf. selskabslovens § 210, stk. 1:
kurator har i forbindelse med konkursbehandlingen gennemgået selskabets bankkontoudtog og sammen-
holdt posteringerne med selskabets bogføringsbilag. selskabets bankkontoudtog for 2013 fremlægges …
der er ved gennemgangen konstateret et ulovligt anpartshaverlån, jf. selskabslovens § 210, stk. 1, opgjort
til i alt kr. 59.000. beløbet er opgjort på baggrund af 7 overførsler til sagsøgtes private bankkonto, som der
ikke foreligger nogen bilag vedrørende, og som ikke ifølge bankkontoudtoget udgør løn til sagsøgte.
kurator har sendt påkrav om betaling til sagsøgte, som har tilkendegivet, at han ikke kan betale beløbet.
påkravsskrivelsen af 12. december 2014 fremlægges …
                                                       -5-
     det bemærkes, at lånet kan være større, idet der ikke foreligger hverken lønsedler eller oversigt over ind-
     berettede beløb til skat vedrørende lønudbetalinger til sagsøgte. der fremgår dog af de foreliggende op-
     lysninger betalinger til skat i juni 2013, hvorfor det ikke kan afvises, at der er indeholdt skat af de løn-
     udbetalinger til sagsøgte, som følger af selskabets bankkontoudtog.
     2.      anmeldte krav:
     der er i konkursboet anmeldt krav for i alt kr. 235.207,07, hvoraf skat’s krav udgør kr. 134.916,00.
     udskrift af boets gældbog fremlægges …
     3.      tidligere deltagelse i konkursramte virksomheder og pålæg af konkurskarantæne
     sagsøgte har som ovenfor nævnt tidligere været aktiv deltager i tre virksomheder, der er blevet opløst efter
     konkursbehandling.
     selskaberne, selskab1 og selskab2, blev i begge tilfælde begæret tvangsopløst af erhvervsstyrelsen, som
     følge af manglende indlevering af årsrapport for første regnskabsperiode, jf. bilag 4 og 5. således er der i
     begge selskaber aldrig indgivet årsrapport, ligesom selskaberne dermed heller ikke har nået at selvangive
     indkomst over for skat.
     for så vidt angår sagsøgtes personlige virksomhed, han det oplyses, at virksomhedens økonomi i høj grad
     var sammenblandet med sagsøgtes personlige økonomi, og at der ikke var foretaget forsvarlig bogføring.
     sagsøgte er i forbindelse med konkursbehandlingen af sin personlige virksomhed ved sø- og handelsret-
     tens kendelse af 12. marts 2015 blevet pålagt konkurskarantæne i tre år. kendelsen fremlægges ...
     selvom ovennævnte forhold ikke er under pådømmelse i denne sag, er det kurators opfattelse, at oplysnin-
     gerne er med til at tegne et billede af, hvordan sagsøgte hidtil har drevet erhvervsvirksomhed. sagsøgte
     har således flere gange været involveret i erhvervsvirksomheder hvor lovgivning ikke er overholdt for så
     vidt angår aflæggelse af årsrapporter, bogføring og forpligtelser overfor skat.
     det er kurators opfattelse at virksomhederne formentlig kan karakteriseres som den samme virksomhed,
     som stiltiende er overdraget mellem sagsøgte og hans selskaber.
     der foreligger imidlertid ikke et koncernforhold, hvorfor det er kurators opfattelse, at såfremt sagsøgte på-
     lægges konkurskarantæne i denne sag, skal karantænen regnes fra udløbet af den senest pålagte konkurs-
     karantæne, jf. konkurslovens §§ 157, stk. 3 og 158, stk. 2 …”
synspunkter
                                                         -6-
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden blandt andet anført:
     ”…
     at     sagsøgte er ansvarlig for selskabets manglende opfyldelse af bogføringslovens krav om forsvarlig
            bogføring samt overholdelse af god bogføringsskik, jf. bogføringslovens §§ 6-9, hvilket i grove til-
            fælde kan være strafbart, jf. straffelovens § 302, stk. 1, nr. 1 og 2,
     at     forsvarlig bogføring er af afgørende betydning for, at der kan udarbejdes et retvisende regnskab,
            samt for kurators efterfølgende mulighed for at kontrollere og følge transaktionsspor,
     at     det som følge af den mangelfulde bogføring er nærmest umuligt for kurator at vurdere, om selska-
            bet ejer aktiver, eller om der foreligger omstødelige dispositioner,
     at     sagsøgte som ansvarlig direktør for selskabet i strid med årsregnskabslovens §§ 2 og 8 har undladt
            at lade udarbejde og indgive årsrapport for regnskabsåret 2012/13, hvilket i grove tilfælde kan væ-
            re strafbart, jf. straffelovens § 302, stk. 1, nr. 4,
     at     sagsøgte er ansvarlig for selskabets drift af momspligtig virksomhed på trods af, at skat havde
            nægtet selskabet registrering, fordi der ikke kunne stilles den fornødne sikkerhed, jf. bilag 9, hvilket
            er en overtrædelse af momslovens § 62, som er strafbar efter momslovens § 81, stk. 3,
     at     der foreligger et ulovligt lån i henhold til selskabslovens § 210, stk. 1, stort kr. 59.000, hvilket sag-
            søgte som direktør i selskabet bærer ansvaret for etableringen af,
     at     sagsøgte endvidere bærer ansvaret for, at selskabet ikke har indeholdt skat af det ulovlige lån i strid
            med ligningslovens § 16 e,
     at     sagsøgte ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til selskabslovens §§ 117, stk. 2, og 118, idet
            han ikke har sikret en forsvarlig organisation af selskabets virksomhed, eller at selskabets bogføring
            er sket under iagttagelse af lovgivningens regler herom, og at formueforvaltningen er foregået på
            en betryggende måde,
     at     sagsøgtes handlinger er udtryk for ansvarspådragende og groft uforsvarlig adfærd, der i høj grad
            statuerer et misbrug af den begrænsede selskabshæftelse, hvilket har medført et væsentligt tab for
            selskabets kreditorer, særligt skat og statskassen som tvangskreditorer, og
     at     sagsøgte derfor er uegnet til at deltage i ledelsen af en virksomhed, hvorfor han skal pålægges kon-
            kurskarantæne i 3 år, som skal regnes fra udløbet af konkurskarantænen pålagt sagsøgte ved ken-
            delse af 12. marts 2015, jf. konkurslovens §§ 157 og 158.
     såfremt sagsøgte undlader at medvirke til oplysning af sagen, gøres det endvidere gældende, at dette skal
     tillægges processuel skadesvirkning, jf. konkurslovens § 162, stk. 6 …”
sø- og handelsretten skal udtale:
                                                -7-
retten lægger som ubestridt til grund, at x var registreret som direktør i selskabet i den peri-
ode, som er omfattet af konkurslovens § 157, stk. 1, om konkurskarantæne. retten lægger vi-
dere som ubestridt til grund, at x i den pågældende periode har hævet i hvert fald 25.000 kr.,
som må betragtes som ulovlige anpartshaverlån, at x i perioden har drevet momspligtig
virksomhed uden at være momsregistreret, at x har undladt at foretage indberetninger til
skat, at x har overtrådt bogføringsloven ved at undlade forsvarlig bogføring, og at x har
undladt at udarbejde og indgive årsrapport efter årsregnskabslovens regler. som følge af xs
groft uforsvarlige forretningsførelse i selskabet, hvis kreditorer, herunder skat, har lidt ikke
ubetydelige tab, findes han at være uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder retten,
at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. konkurslovens § 158, stk. 2, og regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig, og hvor den tidligere pålagte konkurskarantæne, som blev
pålagt ved kendelse af 12. marts 2015, er udløbet.
                                       derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år. konkurskarantænen løber i forlængelse af den tidli-
gere pålagte konkurskarantæne.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 10.000 kr.
                                        jeanette melchior
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                    sø- og handelsretten, den


text:
 -
                                  udskrift
                                       af
                    sø- og handelsrettens dombog
                                  ──────────
den 3. april 2001 kl. 10.00 blev af retten i sagen
s-0015-00
dansk sø-restaurations forening for
henrik wandahl
(advokat kirsten maxen)
   mod
dfds a/s
(advokat pia elisabeth voss)
afsagt sålydende
                                    d o m:
sagens spørgsmål er om opsigelsen den 3. oktober 1999 af henrik wandahl der var ansat som
supervisor på m.s. crown of scandinavia, er urimelig eller usaglig, og om henrik wandahl som
følge heraf har krav på godtgørelse eller erstatning i forbindelse med afbrydelsen af
ansættelsesforholdet.
sagsøgeren, dansk sø-restaurations forening for henrik wandahl, herefter henrik wandahl,
har nedlagt påstand om at sagsøgte dfds a/s skal betale henrik wandahl en godtgørelse på
75.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg, subsidiært en erstatning på samme beløb med
rente fra samme dag.
                                               - 2 -
påstanden er opgjort til tre månedslønninger omregnet til en anslået bruttoløn.
dfds har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
efter overenskomst af 25. maj 1998 mellem danmarks rederiforening og dansk sø-
restaurations forening har en søfa- rende der har været uafbrudt beskæftiget i rederiet i
mindst 9 måneder ret til oplysning om begrundelse for en opsigelse. antages opsigelsen ikke at
være rimeligt be- grundet i den søfarendes eller rederiets forhold, kan sa- gen indbringes for
en faglig voldgiftsret. voldgiftsretten kan bestemme at opsigelsen underkendes, eller at
rederiet skal betale en godtgørelsen på indtil 52 ugers løn.
henrik wandahl var ikke omfattet af denne bestemmelse, idet hans ansættelse i dfds
begyndte den 9. april 1999 og ophørte den 4. november 1999 i henhold til opsigelse af 3.
oktober 1999.
henrik wandahl blev ansat som tjener (bartender) den 9. april 1999 ved en hyrekontrakt
mellem ham og føreren af m.s. crown of scandinavia ("skibsansættelse"). ansættelsen tog sin
begyndelse samme dag. ansættelsen var i henhold til overenskomst mellem restaurations- &
bryggeriarbejderforbundet i danmark/tjenergruppen og dfds a/s.
han blev påny ansat den 7. maj 1999 fortsat som tjener og på samme vilkår. han
ommønstrede til overtjener i henhold til påtegning af 1. juni 1999 på kontrakten af 7. maj.
tjenesten ophørte den 22. juni 1999, efter kontrakten ved opsigelse fra henrik wandahls side
den 21. juni 1999. herefter påmønstrede henrik wandahl atter crown of scandinavia den 2.
juli 1999, denne gang som supervisor i henhold til "overenskomst mellem dansk
sørestaurationsforening og dfds a/s - danmarks rederiforening (dis)". der er fremlagt en
plan eller redegørelse for oplæringen af henrik wandahl til stillingen som supervisor i dagene
fra den 2. til den 5. juli 1999.
ansættelsen som supervisor ophørte den 30. september 1999 på hvilken dato henrik wandahl
ifølge påtegning på kontrakten "overgår til maritimt personale". dette vil sige at han overgår til
dfds' personalekontor for maritimt personale der herefter skal træffe afgørelse om hans
                                               - 3 -
fremtidige ansættelse.
baggrunden herfor var at henrik wandahl sammen med tre bartendere på crown of
scandinavia, henrik randers, tomas karlsson og dan rosgaard, i en arbejdsfri periode (udepe-
riode) den 20. september 1999 var taget på en privat tur med dana anglia til england. turen
var købt gennem dfds til personalepris. under overfarten til england blev to af deltagerne
(henrik randers og dan rosgaard) alvorligt syge som følge af indtagelse af et formentlig
euforiserende stof og måtte bringes i land med helikopter med deraf følgende forsinkelse af
skibet. det nævnte stof var angivelig blevet tilbudt de pågældende af en dem ubekendt person.
den 3. oktober 1999 skrev dfds (tom f. møller) til henrik wandahl under "henvisning til
sidste uges samtale ombord i m.s. crown of scandinavia, samt efterfølgende telefonsam-
tale med undertegnede, skal jeg formelt hermed meddele dig, at din stilling som supervisor er
opsagt pr. den 5. oktober 1999 med en måneds varsel".
opsigelserne af henrik randers, tomas karlsson og henrik wandahl blev behandlet på et
mæglingsmøde den 12. oktober 1999. i mødereferatet hedder det bl.a. at begrundelsen for
manglende genansættelse af henrik randers er at han under medarbejdertilbudssejlads havde
indtaget stoffet g-pro (fantasy-lignende stof), hvilket førte til at han blev evakueret fra skibet
ved helikopter. om opsigelserne af tomas karlsson og henrik wandahl hedder det at dfds
oplyste at det opfattes som illoyalt over for selskabet at de undlod at underrette deres
foresatte om det passerede. henrik wandahl havde ikke en sådan anciennitet at forbundet
kunne gøre gældende at opsigelsen savnede en rimelig begrundelse.
dansk sø-restaurations forening meddelte herefter i brev af 2. november 1999 at sagen
vedrørende sagligheden af henrik wandahls opsigelse ville blive indbragt for de almindelige
domstole. sagen blev anlagt den 19. november 1999 ved københavns byret. sagen blev efter
sagsøgerens begæring mod dfds' protest henvist fra københavns byret til sø- og
handelsretten ved kendelse af 23. februar 2000 i henhold til retsplejelovens § 226, stk. 3, jf.
stk. 1, nr. 1.
sagen vedrørende tomas karlsson og henrik randers sluttede ved forlig for en faglig voldgift.
tomas karlsson fik tilkendt en måneds løn og henrik randers 7 dages hyre. dan rosgaard var
uorganiseret.
                                               - 4 -
henrik wandahl har forklaret at han blev udlært som tjener i 1995. han var herefter bl.a.
ansat på et krydstogtskib indtil ansættelsen på crown of scandinavia. som supervisor var han
daglig leder af barerne. arbejdet bestod i at lede barerne igennem den daglige trummerum.
han mødte kl. 12.30/13.00 og var på arbejde til indtil den sidste bar lukkede ved 5-6 tiden om
morgenen. han afstemte kassen i henhold til opmålinger med bartenderne, men han var ikke
beholdningsansvarlig.
hans overordnede som supervisor var food- & beverage-manager, susanne vadebo. dennes
stedfortræder var casper pedersen.
det var ikke klart om han var officer eller menig. han boede i officerskahyt og spiste i
officersmessen. han fik løn efter sørestaurationsforeningens overenskomst med dfds. han
havde fået at vide af susanne vadebo at det var ilde set at officerer omgikkes menige ombord
på skibet. hun sagde også på hans forespørgsel at det ikke var noget problem at han omgikkes
menige i fritiden. han arbejdede kun på crown of scandinavia. han havde kun kontrakt med
dette skib og havde ikke pligt til at tage arbejde på andre dfds-skibe.
han tog til england den 20. september 1999 i en ferieperiode for at hente sin engelske kæreste
der skulle holde ferie sammen med ham i danmark. han tog derover på et medar bejdertilbud
sammen med de tre bartendere, tomas karlsson, dan rosgård og henrik randers. casper
pedersen hørte om deres tur og ringede til supervisoren på dana anglia for at høre om de
kunne få lidt bedre forhold.
dan rosgård og tomas karlsson delte den ene kahyt, henrik randers og sagsøgeren den
anden. de havde bestilt bord til kl. 21 og var indtil da forskellige steder på skibet. omkring kl.
20 gik dan rosgard og henrik randers ned for at tage bad. tomas og sagsøgeren gik ned for
at tage bad en halv time senere.
herefter gik sagsøgeren og tomas til restauranten for at vente på de to andre. de havde ikke
set dan og henrik efter at disse var gået ned for at bade. de havde alle fået nogle genstande
under opholdet på skibet, de var påvirkede, men ikke fulde. de vidste at ledelsen på dana
anglia var klar over at de var ansatte på crown of scandinavia, og de ønskede ikke at være til
besvær for deres kolleger på dana anglia.
pludselig kom supervisoren ind og sagde de skulle følge med til baren, for deres venner var i
                                               - 5 -
problemer. han så henrik randers ligge på gulvet i baren, dan sad i en stol. begge havde
kramper og havde haft ufrivillig vandladning. de var tilsyneladende ikke ved bevidsthed. henrik
randers blev båret op til broen på en båre. tomas og sagsøgeren besluttede at bære dan
rosgård op til broen. de kom op på broen og prøvede at få kontakt med deres kammerater.
den første der kom lidt til sig selv, var henrik randers, han var lidt forvirret og blev ved med
at sige "det var ikke særlig meget".
sagsøgeren hentede de ting som han kunne finde i kahytterne, og som tilhørte henrik og dan.
efter nogen tid kom han i tanker om at dans mobiltelefon lå i kahytten. han hentede den. da
han kom op til broen, afleverede han mobiltelefonen, men kom ikke ind på broen. han mødte
tomas karlsson som var blevet sendt væk derfra fordi deres kammerater skulle flyves væk
med helikopter.
klokken var nu blevet hen ad halv tolv, og restauranten var lukket. de fik nogle sandwich og
lidt øl og gik til lukaferne for at sove.
næste dag spurgte de i informationen hvad der var sket med deres kammerater, men dér
vidste man ikke noget.
de var en tur i land næste dag. på vej tilbage til skibet fik de en opringning fra henrik randers.
han havde det efter omstændighederne godt. han var blevet udskrevet fra varde sygehus
hvortil han var blevet bragt fra skibet, og var nu hjemme hos sig selv i esbjerg. han sagde at
han havde fået et fantasy-lignende stof, g-pro, som skulle være et slankemiddel. det var en
englænder der gav ham det, det var kun nogle centiliter. henrik sagde at det kunne have
bivirkninger hvis det kom i forbindelse med alkohol.
sagsøgeren medbragte ikke stoffer ombord på dana anglia og var ikke bekendt med om nogle
af hans kammerater gjorde det. han så ikke stoffer i sine kammeraters bagage da han var i
kahytterne for at pakke deres ting sammen.
han satte sig ikke i forbindelse med susanne vadebo. det tænkte han ikke på. hvis ledelsen på
dana anglia, der vidste hvor han og hans venner kom fra, ønskede at orientere nogen, kunne
de blot gøre det. i øvrigt regnede han med at det skete ville rygtes hurtigt. de arbejdede i en
lille, lukket verden hvor tingene rygtes hurtigt.
                                              - 6 -
på vejen tilbage til københavn, efter ankomst til esbjerg den 22. september og efter at de
havde været i århus for
at sætte dan af, fik han en besked på sin mobiltelefon fra susanne vadebo. han ringede til
hende, og hun bad ham komme til møde den 29. september 1999. hun havde hørt rygterne.
på mødet den 29. september med susanne vadebo og birger nielsen, der er hotelmanager på
crown of scandinavia, gjorde han rede for det skete. birger sagde at det var ligegyldigt, da de
ikke vil have mere med ham at gøre. det var besluttet. han sagde de ikke kunne have noget
med per soner at gøre der kender nogen der gør sådan noget. birger spurgte om han ikke
havde fået besked om at han ikke måtte omgås menige. på hans anmodning bekræftede
susanne vadebo at hun havde sagt ok til at han kunne omgås menige i fritiden. samtalen
sluttede med at han fik besked på at henvende sig til tom møller på rederikontoret. tom møller
kendte ikke noget til at han skulle afskediges, men hvis birger sagde det, så måtte det jo være
sådan. herefter fik han den ubegrundede afskedigelse dateret den 3. oktober 1999.
han var uden arbejde i 7 uger. han var ikke i a-kasse. han havde løst arbejde og fik først fast
arbejde i april eller maj 2000. han har søgt job hvor man har spurgt om hans tidligere
beskæftigelse ved dfds. det har haft betydning for hans beskæftigelsesmuligheder at dfds
har afskediget ham. det er ikke muligt for ham at få tilsvarende beskæftigelse andre steder
end dfds.
han bestrider at have haft kasseuorden som anført i duplikken, selv om der selvfølgelig har
været kassedifferencer. han har aldrig fået advarsler om kasseuorden.
procedure
henrik wandahl har anført: han har ikke tilsidesat sine forpligtelser i ansættelsesforholdet. han
har ikke haft kasseuorden eller på andre måder tilsidesat sine forpligtelser. det og andet
hævdes i duplikken, men dfds har ikke gjort forsøg på at bevise det. sagsøgerens forklaring
om sit ansættelsesforhold og sin færden må derfor lægges til grund.
det stod ham frit for at tage på tur med dana anglia med sine kolleger, også selvom disse var
underordnede. der var intet forbud mod at have omgang med underordnede kolleger i fritiden.
                                               - 7 -
det bekræftede susanne vadebo på forespørgsel. et sådant forbud ville også være i strid med
menneskerettighedskonventionens art. 8 om ret til privatliv. han har ikke medtaget stoffer
eller taget stoffer. antydninger om at stoffer er fundet i hans besiddelse, er grebet ud af luften
og er i øvrigt modstridende. han var ubekendt med at hans kolleger indtog et euforiserende
stof. det er der- for forfejlet at bebrejde ham noget i forbindelse med epi- soden på dana
anglia den 20. september 1999.
blandt de begrundelser for afskedigelsen der er fremkommet under sagen, er at han har
forsømt at underrette sin foresatte, susanne vadebo, om det skete; sagsøgeren bestrider at
være forpligtet til at underrette om begivenheden der er indtruffet for hans underordnede uden
for arbejdstiden, også selvom han var på rejse med dem. han er ikke sine kollegers vogter i
fritiden, heller ikke på dfds' vegne. eftersom de på dana anglia vidste hvor han kom fra,
kunne han nok gå ud fra at der var personer der ville underrette hans arbejdssted om det
skete, hvis de ansvarlige på dana anglia fandt at der var grund til det. det er helt urimeligt at
kræve af sagsøgeren at han lige efter episoden eller dagen efter skulle ringe til susanne
vadebo for at rapportere. han blev jo først i forbindelse med henrik randers' opringning den
21. september 1999 nogenlunde klar over hvad der var sket.
såfremt afskedigelsen er begrundet i at han omgås sine kolleger, og at de eller nogle af dem
viser sig at have taget stoffer, må det heroverfor indvendes at sagsøgeren efter
menneskerettigehedskonventionens art. 8 har ret til selv at vælge sin omgangskreds. han kan
heller ikke gøres ansvarlig for hvad enkelte i denne omgangskreds ved en enkelt lejlighed
foretager sig af dumheder.
adgangen til at afskedige på grund af forhold uden direkte tilknytning til arbejdet er meget
snæver. de påberåbte forhold skal have direkte og væsentlig indvirkning på virksomhedens
forhold, jf. jørgen rønnow bruun, usaglig afskedigelse, 1966, s. 163, og carlsen, dansk
funktionærret, 6. udgave s. 151.
der er intet at bebrejde sagsøgeren i forbindelse med hans optræden på dana anglia. han
indtog nogle genstande, blev påvirket, men ikke fuld. han bistod med at hjælpe sine
kammerater. i øvrigt var der tilstrækkeligt med ansvarlige på skibet der havde til opgave at
tage sig af personer der var kommet i vanskeligheder.
det må derfor uden tvivl slås fast at afskedigelsen er usaglig. det gøres gældende at der efter
                                                - 8 -
dansk ret fortolket i lyset af ef-retten og internationale traktater er en forpligtelse for
arbejdsgivere til at foretage afskedigelser efter saglige kriterier. det gælder også ansatte der
ikke er omfattet af overenskomster eller andre beskyttelsesregler. hverken den ikke-
overenskomstdækkede arbejder eller den funktionær der ikke opfylder anciennitetskrav, kan
afskediges usagligt.
denne opfattelse har bred støtte i nyere forfatterskaber. der henvises til jørgen rønnow
bruun, a.st. s. 30 med henvisning til ruth nielsen, arbejdsgiverens ledelsesret i ef-retlig
belysning, 1992, s. 394 ff. og samme, lærebog i arbejdsret, 7. udgave side 227 f., jf.
endvidere lars svenning andersen, funktionærret, 2. udgave, 1998, s. 517 f. og jens
kristiansen, lønmodtagerbeskyttelse i dansk arbejdsret, 1997, s. 164 ff.
der må derfor være grundlag for at fastslå at afskedigelser skal være sagligt begrundede, og
de skal foretages i overensstemmelse med ikke-diskriminationsprincippet og
proportionalitetsprincippet. for så vidt disse principper er ef-retlige, har de direkte virkning i
medlemsstaterne og forrang for nationalretlige bestemmelser, herunder sådanne der
begrænser saglighedskravet til at gælde ansatte med en vis anciennitet.
det følger af ilo-konventionen om afskedigelse (termination of employment convention,
1982) at arbejdstagere har krav på begrundelse af afskedigelse, saglighed i afskedigelsen og
ret til oprejsning, herunder erstatning (konventionens art. 10), jf. henrik karl nielsen og lars
adam rehof, international arbejdsret, 1998, s. 308 f. konventionen er ikke ratificeret af
danmark. det skyldes at man fra dansk side mener at den danske model giver tilsvarende be-
skyttelse som konventionen ville give. så må staten, herunder domstolene, også være
forpligtet til effektivt at give en sådan beskyttelse i tilfælde som det foreliggende hvor den
usaglige og utilstrækkeligt begrundede afskedigelse ikke er omfattet af en overenskomst.
domstolene har i praksis ikke følt sig begrænset til at give lønmodtagere beskyttelse hvor der
har været en direkte hjemmel. der kan peges på den omfattende praksis hvorefter
lønmodtagere får ret til opsigelse med et passende varsel, jf. u 1982, s. 759 ø, u 1999, s.
1471 ø og u 2000, s. 227 ø.
der kan også peges på de tilfælde hvor offentligt ansatte uden direkte hjemmel i lov eller
overenskomst er blevet tillagt beskyttelse mod urimelige, usaglige eller mangelfuldt be-
grundede afskedigelser eller afskedigelser hvor retsgarantier er tilsidesat, jf. u 1973, s. 167 h,
                                               - 9 -
1994, s. 198 v, 1996 s. 1462 h, u 2000, s. 1357.
krænkelse af det i dansk ret gældende almindelige krav om saglighed ved opsigelser, hvad
enten det er på lov- eller overenskomstreguleret område, eller på et ikke reguleret område,
som det er tilfældet i den foreliggende sag, berettiger sagsøgeren til en godtgørelse der
passende kan sættes til et beløb svarende til tre måneders bruttoløn. ved udmåling af bod bør
der lægges vægt på at afskedigelsen af sagsøgeren betød at hans ellers hurtige karriere blev
afbrudt.
godtgørelsespåstanden støttes desuden på erstatningsansvarsloven § 26 om tort, jf. den
europæiske menneskerettighedskonventions art. 8. de beskyldninger som har været rettet
mod sagsøgeren, og som ligger i afskedigelsen, er grove og ærekrænkende og berettiger til
godtgørelse for tort, jf. herved u 1962, s. 596. om anvendelse af erstatningsansvarslovens §
26 i arbejdsretlig praksis henvises til kim schioldann i u 1996 b, s. 324 ff. og jens paulsen, af-
skedigelse, 1997, s. 153 ff.
i anden række gøres gældende at sagsøgeren skal have erstatning efter almindelige
erstatningsregler for det tab han har lidt ved i nogen tid ikke eller kun i begrænset omfang at
kunne få arbejde i sit fag. arbejdsområdet er begrænset. i danmark er det stort set kun dfds
der kan tilbyde beskæftigelse af den art som sagsøgeren havde.
dfds har bemærket at der er enighed mellem parterne om at der ikke er hjemmel i lov eller
overenskomst til at give henrik wandahl godtgørelse. det bestrides at der ved siden af de
regulerede områder, hvad enten reguleringen er sket ved lov eller overenskomst, kan gives
godtgørelse for usaglig afskedigelse. godtgørelse forudsætter hjemmel i lov eller
overenskomst, jf. jens paulsen, a.st. s. 288. fælles for de overenskomster der giver
godtgørelse for usaglig afskedigelse, er et krav om anciennitet, i den foreliggende situation 9
måneders ansættelse, og den betingelse opfyldte henrik wandahl ikke. det er almindeligt
anerkendt, også i litteraturen, at godtgørelseskrav efter gældende ret kræver hjemmel. de
bemærkninger der kan forstås til støtte for et almindeligt godtgørelsesprincip uden over-
enskomstdækning, er udtryk for retspolitik.
der foreligger ikke retspraksis der tilkender godtgørelse, når der ikke er hjemmel hertil i lov
eller overenskomst. retspraksis har uden udtrykkelig hjemmel givet fx erstatning for opsigelse
med for kort varsel, men det er på områder der ikke er overenskomstdækkede, i modsætning
                                               - 10 -
til det foreliggende. dommene anført af sagsøgeren om erstatning for uberettigede
afskedigelser er hentet fra det offentligretlige område hvor der gælder andre regler.
det forlig der blev indgået hvorved to af rejsedeltagerne fik godtgørelse, er netop udtryk for at
man ville slutte disse sager forligsmæssigt. forliget kan ikke anføres til støtte for sagsøgerens
standpunkt.
de af sagsøgte påberåbte almindelige principper hjemler ikke godtgørelseskrav. det er ikke i
strid med almindelige, direkte gældende ef-retlige regler at bestemmelse om godtgørelse for
usaglige afskedigelser alene kan finde anvendelse på personer der opfylder visse
anciennitetskrav. ilo-konventionen er ikke ratificeret af danmark. det er sket med velberåd
hu, og så kan den eller dens grundsætninger ikke finde anvendelse i dansk ret.
sagsøgerens standpunkt er udtryk for manglende respekt for indgåede overenskomster.
bestemmelsen om begrundelse og godtgørelse er resultatet af en forhandling mellem parter
ne. tidligere var der krav om 1 års anciennitet, det blev så som led i
overenskomstforhandlinger med flere andre elementer forhandlet ned til 9 måneder. hvis der
så skal kunne tilkendes godtgørelse til ansatte med mindre anciennitet, altså godtgørelse uden
hjemmel, skrider grundlaget for overenskomstsystemet. hvis sagsøgerens forbund mener der
ikke bør være anciennitetskrav, må dette føres frem under forhandlinger, i stedet for at man
under en retssag søger at ændre aftalen.
betingelserne for godtgørelse for tort er ikke opfyldt. der er ikke tale om en bortvisning eller
ophævelse, men en almindelig opsigelse eller meddelelse om ikke at ville genantage.
opsigelsen er sagligt begrundet, og uanset om dette er tilfældet, foreligger der ikke sådanne
særlige omstændigheder omkring afskedigelse at det med nogen mening kan hævdes at der er
tilføjet henrik wandahl en tort. afskedigelsesskrivelsen er ubegrundet, og henrik wandahl har
heller ikke krav på begrundelse. de begrundelser der er givet, er ikke krænkende for henrik
wandahls ære. det er fx ikke krænkende for hans ære at dfds har den opfattelse at han
burde have oplyst sine foresatte om det skete så snart det var muligt, og ikke blot ladet som
om han var en tilfældig privatperson uden ansvar over for dfds. det var en alvorlig episode
med livsfare for to personer, der medførte en redningsaktion der forsinkede skibet. henrik
wandahl var ikke officer, men han var overordnet sine tre medrejsende og burde have ageret
som sådan. om det snævre område for tilkendelse af godtgørelse for tort ved afskedigelse
henvises til u 1995, 744 h og svenning andersen, a.st. side 561 ff. og carlsen a.st. s. 226.
                                              - 11 -
betingelserne for at kræve erstatning er ikke opfyldt. erstatning for opsigelsen gives ved løn i
opsigelsesperioden. sagsøgeren har ikke påvist at have lidt et tab der kan kræves erstattet
efter almindelige erstatningsregler.
rettens begrundelse og resultat
henrik wandahls ansættelse som supervisor blev bragt til ophør ved dfds' brev af 3. oktober
1999. opsigelsen var ubegrundet, men må antages at skyldes henrik wandahls del tagelse i
turen til england med dana anglia, som fandt sted i fritiden, hvorunder to rejsedeltagere blev
alvor- ligt syge som følge af indtagelse af et formentlig eufo- riserende stof, samt det forhold at
henrik wandahl undlod at give besked til sine overordnede om at de pågældende, som han var
overordnet, havde indtaget et euforiserende stof med den følge at de var blevet alvorligt syge.
efter bevisførelsen er der intet grundlag for at antage at henrik wandahl på nogen måde
medvirkede til forgiftningstilfældets opståen eller blot var klar over eller burde være klar over
at hans meddeltagere i turen havde eller fik de stoffer der førte til forgiftningen. der er heller
ikke oplyst omstændigheder der har kunnet give dfds anledning til at tro at henrik wandahl
var medansvarlig. det forhold at han undlod at give besked om det passerede til sine
overordnede, kan under de foreliggende omstændigheder ikke karakteriseres som en tilside-
sættelse af hans forpligtelser i ansættelsesforholdet.
på grund af ansættelsens varighed opfyldte henrik wandahl ikke betingelserne for at få sit krav
behandlet efter overenskomstens bestemmelser om opsigelsers rimelighed. af de af dfds
anførte grunde tiltrædes det at henrik wandahl herefter er afskåret fra at kræve erstatning for
afskedigelse der ikke er rimeligt begrundet i hans eller dfds' forhold.
der foreligger ikke omstændigheder ved afskedigelsen der indebærer at henrik wandahl har
været udsat for en krænkelse af sin frihed, fred, ære eller person. ved afskedigelsen er ikke
tilføjet ham en skade der kan erstattes efter de almindelige ansvarsregler.
herefter tages dfds's påstand om frifindelse til følge.
efter baggrunden for sagen bør hver part bære sine omkostninger.
                                              - 12 -
                           t h i k e n d e s f o r r e t:
sagsøgte, dfds a/s, frifindes for den af sagsøgeren, dansk sø-restaurations forening for
henrik wandahl, nedlagte påstand.
ingen af parterne betaler sagsomkostninger til den anden part.
                                    jens feilberg
jørgen haagen frederiksen            søren lundin sørensen
                                     (sign.)
                        udskriftens rigtighed bekræftes
                       p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
 -
                                  udskrift
                                      af
                   sø- og handelsrettens dombog
                                 ──────────
den 31. juli 2001 blev af retten i sagen
h-0112-99
arkitekt
nicolas nicolaou
(advokat k. l. németh)
   mod
danish steel house a/s
(advokat ebbe holm)
afsagt sålydende
                                    d o m:
sagen drejer sig om nicolas nicolaous ophævelse af en designaftale indgået med da-
nish steel house a/s, om designrettigheder til og markedsføring af seks produkter og
om godtgørelse for eventuelle krænkelser af designrettigheder.
                                                - 2 -
påstande
sagsøgeren, nicolas nicolaou, har endeligt nedlagt følgende påstande:
1. sagsøgte, danish steel house a/s tilpligtes at anerkende at den mellem parterne
indgåede designaftale af 2. juli 1993 med rette er bragt til ophør af sagsøgeren, dels
ved ophævelse, dels ved opsigelse.
2.a. sagsøgte tilpligtes at anerkende at designrettighederne til de i bilag 13 anførte
produkter tilkommer sagsøgeren, og at sagsøgeren ikke har meddelt sagsøgte
tilladelse til at producere og sælge de i bilag 13 nævnte 6 produkter:
sukkerskål
sukkerske
flødekande
suppeske
æggebæger
folieskærer
2.b. sagsøgte tilpligtes at betale til sagsøgeren en godtgørelse for krænkelse af
sagsøgerens designrettigheder på kr. 250.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg
den 17. august 1999.
sagsøgte har nedlagt påstand om frifindelse.
sagsfremstilling
sagsøgeren er uddannet industriel designer. sagsøgte er en dansk virksomhed som
producerer og sælger køkken- og gaveartikler. ved designaftale undertegnet den 2. juli
1993 indgik sagsøgeren og sagsøgte aftale om at sagsøgeren skulle designe produkter
til sagsøgte. sagsøgeren bevarede rettighederne til produkterne og overdrog ved
aftalen alene udnyttelsesretten.
                                                - 3 -
det fremgår af aftalens pkt. 1.2 at designeren skal udarbejde skitseforslag til
godkendelse. "efter godkendel se fortsætter designeren indtil produktionsstadiet." det
fremgår af aftalens pkt. 2.1 at samtlige produktions- og salgsrettigheder på produkter
som sagsøgeren havde designet, blev overdraget til sagsøgte.
efter pkt. 2.3 danner den godkendte prototype norm for den fremtidige produktion
sammen med den tekniske dokumentation. sagsøgte havde ret til at forlange tekniske
ændringer af produktet. tekniske ændringer defineres som ændringer af ikke-synlige
detaljer, revurdering af materialer og tilpasning for ændrede produktionsmetoder.
aftalen indeholdt ligeledes bestemmelse om at sagsøgte ikke måtte samarbejde med
andre designere om udvikling af produkter som kan forveksles eller påføre direkte
konkurrence til de i samarbejdet udviklede produkter. inden samarbejde med en ny
designer inden for produktområdet blev påbegyndt, havde sagsøgte pligt til at orien-
tere sagsøgeren.
designerens navn skulle ifølge aftalen anføres i markedsføringsmateriale vedrørende
produkterne.
sagsøgeren var forpligtet til at levere skitseforslag, rentegning til produkter samt
tegning til brug for fremstilling af prototype. sagsøgte skulle overlades et sæt kopier af
de endelige tegninger der dannede grundlag for den godkendte prototype.
sagsøgeren havde krav på 3% i royalty af den udfakturerede pris. royalty skulle
afregnes kvartalsvis med forfald 20. april, 20. juli, 20. oktober og 20. januar. hvis der
var udbetalt for meget royalty, kunne dette beløb modregnes i efterfølgende
udbetalinger, dog kun 25% af den til enhver tid forfaldne royalty indtil beløbet var
endeligt afregnet.
det fremgår videre:
"3.5
designer må ikke samarbejde med andre inden for følgende produktområde: gave,
husholdnings- samt køkkenartikler i metal, plast, glas og porcelæn samt træ.
                                               - 4 -
3.6
designeren kan med 6 måneders varsel frigøre sig fra forpligtelsen i henhold til pkt.
3.5, såfremt producentens samlede royalty til designeren for to på hinanden følgende
år ikke overstiger ialt kr. 200.000,-
...
7.1
denne aftale om producentens udnyttelse af produktions- og salgrettighederne kan
bortset fra misligholdelsestilfælde ikke opsiges fra nogen af siderne.
8.1
nærværende aftale kan bringes til ophør med 30 dages skriftlig varsel, såfremt:
den anden part væsentlig misligholder eller tilsidesætter aftalens bestemmelser og
vilkår, og ikke inden de 30 dage bringer misligholdelsen til ophør gennem kontraktlig
opfyldelse af denne påhvilende forpligtelse."
i designaftalen var tillige bestemmelse om at sagsøgeren havde ret til for egen regning
at få salgstal bekræftet af sagsøgtes revisor eller af egen revisor.
parterne er enige om at der mundtligt blev indgået aftale om månedlige
acontobetalinger på 20.000 kr. sagsøgeren fik herved forudbetalt royalties med op til
ca. 350.000 kr.
sagsøgte har gjort gældende at det tillige var aftalt at sagsøgte kunne modregne mere
end 25% af forfalden royal- ty hvilket bestrides af sagsøgeren.
omkring juli 1997 rettede sagsøgeren henvendelse til advokat med henblik på bistand
til gennemgang og eventuel genforhandling af designaftalen.
i skrivelse af 20. august 1997 fra sagsøgerens advokat til sagsøgte anmodede ad-
vokaten om ændring af kontrakten på en række punkter, bl.a. forhøjelse af royalty til
5%. advokaten gjorde også gældende at designaftalens bestemmelser om angivelse af
designerens navn ved markedsføring af produkter ikke havde været overholdt.
sagsøgtes advokat meddelte ved skrivelse af 29. august 1997 at de af sagsøgeren
                                               - 5 -
fremsatte krav ikke kunne imødekommes, men at fejl vedrørende angivelse af sagsøge
rens navn havde ført til opstramning af interne procedurer med henblik på at undgå
lignende uheldige situationer. endvidere blev den mundtlige aftale om acontoudbeta-
ling af royalty bekræftet, og sagsøgtes standpunkt om modregning blev anført.
parternes advokater korresponderede herefter om deres fortolkninger af
kontraktsbestemmelser og mulighed for genforhandling af aftalen, herunder at forlige
sagen. under dette forløb ophørte sagsøgeren med at designe for sagsøgte, herunder
afslutte arbejde på igangværende projekter.
i september 1997 blev afholdt et møde mellem parterne og advokaterne på sagsøgtes
virksomhed i ishøj. mødet førte ikke til en løsning af sagen. efter mødet fortsatte kor-
respondancen om en forligsmæssig løsning af sagen. herunder forlangte sagsøgeren at
få krav på en minimumroyalty, mens sagsøgte forlangte at sagsøgte genoptog arbej-
det.
ved skrivelse af 3. oktober 1997 meddelte sagsøgtes advokat at designaftalen
fastholdtes, og sagsøgte fastsatte frist på 30 dage fra modtagelsen af brevet for
sagsøgerens genoptagelse af arbejdet. såfremt han ikke gjorde dette, ville sagsøgte
ophøre med at udbetale månedlige acontobeløb. fremtidige royalty-beløb ville blive
anvendt til dækning af sagsøgtes kumulerede tilgodehavende. endelig ville
igangværende projekter blive færdiggjort af andre designere for sagsøgerens regning.
ved skrivelse af 9. oktober 1997 opsagde sagsøgerens advokat aftalen med 6
måneders varsel til den 1. maj 1998. opsigelsen var begrundet med at sagsøgeren
havde tjent mindre end 200.000 kr. om året i to år i træk, jf. designaftalens pkt. 3.6.
advokaten anførte tillige at sagsøgeren ikke havde forpligtet sig til at levere en be-
stemt præstation, og at det ville være en krænkelse af sagsøgerens ophavsret til hans
designs hvis igangværende projekter ville blive færdiggjort af sagsøgte. endelig
fastholdtes det at modregning skulle foretages i overensstemmelse med designaftalens
bestemmelse om modreg ning.
ved skrivelse af 21. oktober 1997 bestred sagsøgtes advokat sagsøgerens ret til at
opsige aftalen med henvisning til pkt. 3.6. sagsøgeren blev opfordret til at genoptage
arbejdet for at begrænse parternes tab. sagsøgte fastholdt retten til at modregne
                                               - 6 -
100% i de kvartalsvise royalty-betalinger. samtidig gjorde sagsøgte opmærksom på at
sagsøgte ikke som sædvanligt havde modtaget faktura for aconto-royalties som skulle
udbetales i september måned hvilket var den sædvanlige fremgangsmåde.
dagen efter - den 22. oktober 1997 - fastholdt sagsøgerens advokat retten til at
opsige kontrakten og ophævede tillige kontrakten med øjeblikkelig virkning med
henvisning til at sagsøgte groft havde tilsidesat sine forpligtelser ved at undlade at
betale aconto-royalty "i indeværende måned".
ved skrivelse af 14. november 1997 anmodede sagsøgerens advokat om bekræftelse
af at sagsøgte alene ville producere de af sagsøgeren færdigt designede produkter som
allerede var sat i produktion primo september 1997. det anførtes endvidere at
sagsøgerens advokat ville anbefale sin klient at søge fogedforbud nedlagt mod
markedsføring af ikke færdigt designede produkter færdiggjort af sagsøgte.
sagsøgtes advokat anførte i skrivelse af 21. november 1997 at aftalen mellem
parterne skulle fortsætte. det blev endvidere anført at sagsøgte nu ville foretage en
vurdering af om de månedlige acontoudbetalinger af ro- yalty skulle nedsættes.
sagsøgte lagde i den forbindelse til grund at samarbejdet vedrørende færdiggørelse af
ikke-færdigt designede produkter var ophørt. nedsættelse af royalty-betalingerne ville
i givet fald ske fra 1. marts 1998. det blev videre anført:
"...følgende produkter, der er færdigdesignet af deres klient og sat i produktion
forventes alle markedsført i 1. kvartal 1998 og vil selvsagt være omfattet af royalty-
aftalen, nemlig:
...
*   sukkerskål
*   sukkerske
*   flødekande
*   suppeske
*   æggebæger
*   folieskærer"
herefter tilbød sagsøgeren på nærmere angivne vilkår at færdiggøre de 6 produkter
som sagen handler om. dette tilbud blev ikke accepteret af sagsøgte.
                                               - 7 -
ved skrivelse af 20. marts 1998 meddelte sagsøgtes advokat at sagsøgte fra marts
1998 ville udbetale 13.500 kr. til sagsøgeren i månedlig acontobetaling af royalty.
nedsættelsen skete med henvisning til at man opgjorde sagsøgerens gæld til
174.239,00 kr. pr. 31. december 1997, og til forventede samlede royalty-indtægter for
sagsøgeren for 1998 på 250.000 kr. sagsøgte krævede gælden indfriet på to år.
i skrivelse af 16. april 1998 fastholdt sagsøgeren at han havde ret til 20.000 kr. om
måneden i aconto-royaltybetaling. han erklærede sig dog indforstået med at afvikle
gælden på 2 år.
sagsøgeren protesterede endvidere over manglende angivelse af hans navn i en
reklame for isenkramkæden imerco, jf. aftalens pkt. 2.6. i reklamen var dels angivet
forkert designer ved en række af sagsøgeren designede produkter, dels afbildet
produkter uden angivelse af sagsøgerens navn som designer i forbindelse med visning
af en olielampe, en termokande og et forskærersæt.
sagsøgtes advokat besvarede spørgsmålet om angivelse af sagsøgerens navn ved
markedsføring af produkter i skrivelse af 1. maj 1998. sagsøgte oplyste at annon-
ceringen var gennemført af firmaet imerco, og at sagsøgte derfor ikke havde haft
direkte indflydelse herpå:
"...der skal dog ikke herske tvivl om, at min klient fortsat stiller krav om allerhøjeste
kvalitet og 100% loyalitet, når kunder indrykker egne annoncer eller udformer eget
annoncemateriale..."
under den fortsatte korrespondance mellem advokaterne fastholdt sagsøgeren at
kontrakten var opsagt eller ophævet med rette, mens sagsøgte bestred dette.
i en skrivelse af 7. maj 1998 anførte sagsøgerens advokat bl.a.:
"jeg har på min klients vegne noteret, at der ikke er iværksat produktion af andre
produkter end de færdigdesignede produkter"
sagsøgeren nægtede fra marts 1998 til juni 1998 at sende fakturaer på acontobetaling
                                              - 8 -
af royalty på 13.500 kr. som var det beløb sagsøgte havde nedsat betalingerne til.
sagsøgte forlangte fremdeles 20.000 kr. om måneden og sendte derfor månedlige
fakturaer på dette beløb. hver måned fra marts til juni tilbagesendte sagsøgte sagsø-
gerens fakturaer og bad om fakturaer på 13.500 kr. sagsøgte betalte ikke til sag-
søgeren.
i skrivelse af 11. juni 1998 opfordrede sagsøgerens advokat sagsøgte til i det mindste
at betale det som man anerkendte, og tog 75.000 kr. til incasso. endvidere påtalte
sagsøgerens advokat påny overtrædelse af designaftalens pkt. 2.6 i et katalog fra
forretningskæden inspiration.
sagsøgte meddelte i skrivelse af 26. juni 1998 at sagsøgeren kunne få udbetalt 54.000
kr. hvis han sendte kreditnota på 26.000 kr.
sagsøgerens advokat angav i skrivelse af 25. august 1998 at det var grov
misligholdelse at sagsøgte havde undladt at betale aconto-royalty i 5 måneder, og at
aftalen ville blive ophævet hvis der ikke skete betaling inden 8 dage.
ved skrivelse af 7. september 1998 ophævede sagsøgerens advokat den indgåede
overenskomst med henvisning til manglende betaling af royalty.
den 8. september betalte sagsøgte 81.000 kr. + moms til sagsøgerens advokat.
sagsøgtes advokat angav i skrivelse samme dag at beløbet kunne frigives til
sagsøgeren efter at denne havde udstedt kreditnotaer på 6.500 kr. for hver måned.
korrespondancen om betalinger og forsøg på at forlige sagen fortsatte. i skrivelse af 4.
november 1998 angav sagsøgtes advokat at sagsøgeren havde sendt acontofakturaer
på 20.000 kr. for to måneder, og at man ville deponere betaling af 13.500 kr. for de to
måneder hos sagsøgerens advokat.
i skrivelse af 20. november 1998 anførte sagsøgerens advokat at der ikke var
grundlag for deponering og anmodede om betaling direkte til sin klient. endvidere pro-
testerede sagsøgeren mod at sagsøgte havde sendt en sukkerskål og en flødekande på
markedet, uanset at disse ikke forinden var godkendt af sagsøgeren.
                                               - 9 -
det fremgår af en skrivelse af 8. december 1998 fra sagsøgtes advokat at sagsøgeren
forventedes at ville optjene royalty på 224.368 kr. i 1998. grundlaget herfor var de
faktiske tal for 1.-3. kvartal og et skøn over 4. kvartal på 120.000 kr. sagsøgte tog
forbehold for at foretage yderligere reduktion i acontobetalingerne med virkning fra 1.
april 1999.
af royalty-afregning for 4. kvartal for 1998 fremgår at sagsøgeren i kvartalet indtjente
125.827,08 kr. hertil blev lagt moms med 31.456,77 kr., således at fakturabeløbet lød
på i alt kr. 157.283,85 kr.
i brev af 15. januar 1999 henviste sagsøgte til indbetaling af 13.500 kr. til
sagsøgerens advokat den 12. januar 1999 og sendte check på 3.375 kr. dækkende
momsen af beløbet. sagsøgte anmodede om at beløbene blev deponeret hos
advokaten.
i skrivelse af 31. marts 1999 meddelte sagsøgte at man ville reducere de månedlige
acontobetalinger til 9.000 kr. fra 1. april 1999 på grund af fald i den af sagsøgeren
optjente royalty. samtidig blev et problem vedrørende fejlagtig momsafregning som
beløb sig til 255.000 kr., omtalt for sagsøgeren. sagsøgte meddelte at aconto-
betalingerne med øjeblikkelig virkning ville bortfalde, medmindre sagsøgeren
anmodede told og skat om frigivelse af dette beløb til sig og overførte det til sagsøgte.
vedrørende manglende angivelser af sagsøgerens navn foreligger ud over tidligere
nævnte tilfælde:
på en a-4 side med overskriften nyheder fra menu er afbilledet 4 produkter,
herunder sagsøgerens folieskærer og æggebæger, uden angivelse af navn på designer.
i illums julekatalog fra 1999 er afbilledet den af sagsøgeren designede termokande
uden angivelse af designerens navn.
i et katalog for produkterne markedsført af sagsøgte er en af sagsøgeren designet
lysestage/vase afbilledet med fejlagtig angivelse af at produktet er designet af jørgen
melgaard.
                                               - 10 -
en salt- og peberkværn som sagsøgeren har designet og som markedsføres af
sagsøgte, er afbildet i et katalog fra royal copenhagen. det er angivet at produkterne
er designet af torben rasmussen.
i designaftalen var som nævnt bestemmelse om sagsøgerens ret til at få salgstal be-
kræftet af sagsøgtes eller af egen revisor. før stævningens indlevering til sø- og
handelsretten havde sagsøgerens advokat flere gange øn- sket at benytte sig af denne
ret hvilket sagsøgte ikke havde efterkommet. i stævningen var derfor nedlagt påstand
om at sagsøgte skulle anerkende at være forpligtet til at lade sagsøgerens
statsautoriserede revisor gennemgå regnskabsmaterialet.
efter afholdelse af et udvidet forberedende retsmøde den 22. maj 2000 efterkom
sagsøgte påstanden der herefter er frafaldet.
efter undersøgelse af materialet anførte revisoren:
"...konklusion
foretagne stikprøvekontroller af sammenhængene mellem de i selskabets lagersystem
registrerede til- og afgange og de til grund for royalty-afregningen liggende salg i
enheder har ikke givet anledning til bemærkninger, ligesom forskellene mellem
listepriser og realiserede salgspriser pr. enhed er underbygget stikprøvevis.
på grundlag af de foretagne stikprøver er det min vurdering, at det ikke vil være
hensigtsmæssigt at bruge ressourcer på mere omfattende kontrol."
i stævningen var tillige nedlagt påstand om betaling af 177.500 kr. som udgjorde
differencen mellem 13.500 kr. og 20.000 kr. for marts 1998 til maj 1999 og 20.000 kr.
fra marts til august 1999. parternes mellemværende i denne anledning er udlignet
under sagen, og påstanden er frafaldet.
forklaringer
nicolas nicolaou har forklaret at han er græsk cypriot og kom til danmark i 1977.
                                             - 11 -
han er gift og har to børn. han er uddannet designer med speciale i køkkenredskaber,
service og andet til borddækning.
efter at have kontaktet sagsøgte telefonisk fik han aftalt et møde med bjarne hansen,
danish steel house, som han viste sine designs. kontrakten blev underskrevet i
sommeren 1993. han havde ikke bistand i forbindelse hermed. kontrakten var
udfærdiget på forhånd af sagsøgte. han måtte enten acceptere kontrakten i dens
helhed eller afslå. da det var hans chance for at komme ind på markedet, skrev han
under.
han forstod kontraktens pkt. 3.6 således at han kunne frigøre sig fra den hvis han ikke
tjente 200.000 kr. om året. det var en garanti for en indtjening på mindst 200.000 kr.
om året. det skal ses i sammenhæng med pkt. 3.5 som på et meget bredt område,
som i det væsentlige er hele hans speciale, forbyder ham at samarbejde med andre.
han aftalte med virksomheden at han kunne få 10.000 kr. a conto om måneden.
senere aftalte de at han kunne få 20.000 kr. det blev ikke drøftet om der kunne
modregnes mere end 25%. acontoudbetalingerne blev sat ned til 13.500 kr. fra marts
1998 uden hans accept. i de perioder hvor han ikke fik udbetalt acontobeløb, levede
han og hans familie af lånte penge hvilket han ofte har sagt til bjarne hansen.
hans første produkt var en lysestage i 4 forskellige farver. indtil 1997 designede han
blandt andet termokande, grillredskaber bestående af 5 dele, bestik og forskærersæt.
inden et produkt blev sat i produktion, kom han med mange forskellige forslag til
hvordan det skulle se ud. i forbindelse med termokanden lavede han 10-15 forskellige
forslag. herefter valgte sagsøgte et design. produktet kunne ikke sættes i produktion
før det var i orden ingeniørmæssigt. han skulle også selv godkende prototypen. det
skyldes at han skulle kontrollere om produktet holdt den linie han oprindeligt havde
lagt. man skal også kunne se en linie i produktserien.
da han kom til virksomheden, havde den ikke andre designere tilknyttet. bent falk
havde tidligere været ansat, og virksomheden markedsførte fortsat hans produkter. da
han indgik aftalen med sagsøgte, gik han ud fra at virksomheden satsede på ham. han
var næsten hver dag hos sagsøgte. virksomhedens øvrige designere kom til efter
                                             - 12 -
indgåelsen af aftalen af 2. juli 1993.
da han syntes at virksomheden ansatte flere designere mens færre af hans produkter
blev sat i produktion, og da han brugte megen tid på virksomheden, besluttede han sig
for at gå til advokat.
i september 1998 blev der afholdt møde på virksomheden i ishøj, men sagsøgte ville
ikke ændre aftalen. på vej ud fra mødet sagde bjarne hansen til ham at han ville
komme til at fortryde det han gjorde, og at han ville få et spark så han kom derhen
hvor han kom fra.
de produkter som fremgår af sagens bilag 13, er både be stilte produkter og hans
egne forslag til nye produkter. produkterne var 2/3 færdige da han ophørte med at
designe for sagsøgte. de manglede den sidste afpudsning for at komme til at afspejle
hans linie. produkterne kom på markedet omkring 1998/1999. han har aldrig
godkendt prototypen. den form hvori produkterne bliver markedsført, afviger fra hans
designlinie.
på et tidspunkt før sommeren 1997 var han i kina med bjarne hansen for at diskutere
med underleverandører hvad der kunne lade sig gøre med hensyn til værktøjer til
nogle af de 6 produkter. han husker ikke om der blev afgivet bestilling på værktøjer.
sukkerskeen var tegnet til at passe til sukkerskålen. hans design var mindre end den
markedsførte ske.
flødekanden skulle passe til den termokande som han havde lavet. derfor var hans
design mere rundt ved hældetuden, mens det markedsførte produkt er spidst.
lukningen af sukkerskålen er ændret i forhold til hans oprindelige tegninger.
folieskæreren skulle ifølge hans tegninger være mindre end den udgave som
markedsføres af sagsøgte.
æggebægeret var oprindeligt designet i 4 forskellige farver. det markedsføres i farver
som han ikke har valgt, og med lidt ændret design.
ifølge designaftalen skal hans navn nævnes ved markedsføring af hans designs. i
                                             - 13 -
menu-kataloget var han omtalt i den generelle del, men i forbindelse med billedet af
lysestagen var angivet jørgen melgaard som designer. han gjorde straks bjarne
hansen opmærksom på fejlen.
han har løbende afregnet moms til told og skat. da sagsøgte modregnede moms
overfor ham, henvendte han sig til sin revisor. denne sagde at hvis sagsøgte har betalt
for meget moms, må virksomheden selv rette henvendelse til told og skat.
omkring januar 2000 var hans gæld til sagsøgte udlignet. fra marts eller maj 2000 har
han fået udbetalt 10.000 kr. a conto om måneden.
bjarne hansen har forklaret at virksomheden da den blev kontaktet af sagsøgeren,
havde samarbejde med bent falk. da denne var begyndt også at designe for andre,
var man interesseret i et samarbejde med nicolas.
designaftalen mellem parterne minder meget om den aftale som virksomheden har
indgået med andre designere. i forbindelse med underskrivelsen talte de meget om
aftalen og begrænsningerne for sagsøgeren med hensyn til at designe til andre.
begrænsningerne var nødvendige fordi virksomheden opererer inden for en lille
branche.
vidnet har arbejdet tæt sammen med sagsøgeren under idéfasen til et nyt projekt og
udvikling af prototype. de har også sammen deltaget i messer. vidnet har tit sagt til
sagsøgeren at det var dumt af ham at føre denne sag, men han har aldrig sagt at han
skulle sparkes hjem til der hvor han kom fra. det er vidnets opfattelse at han og
sagsøgeren havde et godt samarbejde indtil bruddet.
vidnet havde forventet at sagsøgerens produkter efterhånden ville komme til at skaffe
40-50% af deres omsætning, men det kom langt fra til at slå til.
aftalen om acontobetalinger kom i stand fordi sagsøgeren ikke havde andre indtægter.
han havde også arbejdet meget på produkterne. vidnet opfordrede sagsøgeren til at
tegne noget andet, og han designede to ure for en urmager. aftalen om at forhøje
acontobetalingerne fra 10.000 kr. om måneden til 20.000 kr. blev indgået fordi sagsø-
                                               - 14 -
geren ikke kunne klare sig for 10.000 kr. de ville gerne holde på ham, og salget af
hans produkter begyndte at stige. da acontobetalingerne blev nedsat, arbejdede han
ikke for dem længere. hvis virksomheden ikke havde modregnet hans gæld som sket,
ville gælden i dag have været over en million kr.
menu-kataloget hvor lysestagen fejlagtigt var angivet som designet af jørgen
melgaard, var deres første katalog. første oplag af kataloget blev hurtigt uddelt, og i
2. oplag var fejlen rettet. det var en fejl og ikke et forsøg på at nedtone sagsøgerens
navn.
"nyheder fra menu" udsendes til grossister lige før de er klar med et nyt produkt.
vidnet anser ikke dette som egentligt markedsføringsmateriale, men informati-
onsmateriale som sjældent indeholder navne.
det er meget svært for sagsøgte at kontrollere den markedsføring som foretages af
deres kunder. i begyndelsen af den periode hvor sagsøgeren designede for sagsøgte,
var virksomheden meget lille og havde ikke så let ved at slå igennem. når
virksomheden opdager at der er fejl i en kundes markedsføringsmateriale, rettes
henvendelse til kunden herom.
sagsøgte bidrager til bl.a. imercos markedsføring. det her i sagen fremlagte materiale
er et ganske lille udsnit af markedsføringsmaterialet med deres produkter.
sagsøger bidrager også til royal copenhagens markedsføring, men har meget lidt
indflydelse på markedsføringen. der er ikke mulighed for at stille krav til mar-
kedsføringen hvis virksomheden skal beholde royal copenhagen som kunde.
sagsøgte har for tiden 8-9 designere tilknyttet. ingen af dem får mere end 3% i
royalty og nogle får mindre. 4 af designerne har eksklusivaftaler med virksomheden.
de 6 produkter som sagen drejer sig om, blev gjort færdige af en ansat grafiker og
ham selv. i kina havde de prototypen til folieskæreren klar, og denne var godkendt af
sagsøgeren. der manglede kun nogle ubetydelige detaljer omkring skæret.
                                              - 15 -
henry haahr har bl.a. forklaret at han blev ansat hos sagsøgte i 1995. sagsøgeren
har ifølge sagsøgtes regnskaber fået udbetalt følgende royalty-beløb eksklusive moms
(afrundede tal):
1994:    73.000 kr.
1995: 111.000 kr.
1996: 116.000 kr.
1997: 256.000 kr.
1998: 230.000 kr.
1999: 236.000 kr.
2000: 244.000 kr.
fra 2. september 1993 fik sagsøgeren udbetalt 10.000 kr. + moms a conto om
måneden. fra juli 1996 til februar 1998 blev udbetalt 20.000 kr. a conto om måneden.
herefter blev beløbet sat ned til 13.500 kr. om måneden. fra april 1999 til december
1999 blev intet udbetalt. fra 2000 bliver der udbetalt 10.000 kr. a conto om måneden,
og der har været kvartalsvise afregninger som aftalt.
sagsøgeren opbyggede ved acontoudbetalingerne en betydelig gæld til sagsøgte.
ultimo hvert år udgjorde gælden i afrundede tal:
1994: 205.000 kr.
1995: 179.000 kr.
1996: 241.000 kr.
1997: 161.000 kr.
1998:    35.000 kr.
1999:    52.000 kr.
i begyndelsen af 1999 opdagede de at der var et momsproblem da
acontoafregningerne til sagsøgeren skulle have været uden moms. da fejlen blev
opdaget, tillod told og skat at de indbetalte 255.000 kr. til dækning af for meget
fratrukket udgående moms, og der blev ikke krævet bøde. en medarbejder på told og
skat har oplyst at sagsøgeren kan rette henvendelse til told og skat for at få udbetalt
255.000 kr., som han så kan videre sende til sagsøgte. han har sendt opgørelse
vedrørende dette til sagsøgerens revisor.
                                               - 16 -
aftalen om udbetaling af aconto-royalty var baseret på at sagsøgeren arbejdede for
sagsøgte. da han kunne se at sagsøgerens gæld ikke blev mindre ved betaling af
20.000 kr. om måneden, besluttede han at beløbet skulle nedsættes til 13.500 kr. han
betalte beløbene til sagsøgerens advokat med krav om deponering for at tvinge
sagsøgeren til at sende kreditnotaer på differencen mellem sagsøgerens månedlige
fakturaer på 20.000 kr. og 13.500 kr. som sagsøgte ville betale.
procedure
sagsøgeren har til støtte for påstand 1 gjort gældende at sagsøgeren har været
berettiget til at frigøre sig fra kontrakten med sagsøgte, både ved opsigelsen og ved
ophævelsen heraf. ved vurderingen skal der tages udgangspunkt i den skriftlige
designaftale som er udformet af sagsøgte som derfor har en koncipists ansvar og risiko
ved fortolkning af aftalen. det skal endvidere tages i betragtning at sagsøgte er den
professionelle og stærke part i aftaleforholdet, og det har sagsøgte groft udnyttet.
designaftalens bestemmelser favoriserer sagsøgte og pålægger sagsøgeren pligter
som ikke modsvares af pligter for sagsøgte. ifølge kontrakten må sagsøgeren således
ikke designe for andre inden for gave- og husholdningsartikler. sagsøgte har
heroverfor ingen markedsføringsforpligtelser, og sagsøgte afgør alene hvilke produkter
der skulle markedsføres og hvor længe.
det er helt afgørende for vurderingen af sagsøgerens muligheder for at frigøre sig fra
kontrakten at den efter sit indhold er uopsigelig. der vil derfor lettere kunne indtræde
misligholdelse, end hvis der havde været en rimelig opsigelsesbestemmelse.
det er ubestridt at parterne havde en mundtlig aftale om acontobetalinger på 20.000
kr. om måneden. sagsøgte var uberettiget til ensidigt at ændre denne aftale. selvom
det måtte lægges til grund at sagsøgte kunne ændre på den indgåede aftale med et
vist varsel, er der ikke grundlag for helt at ophøre med månedlige acontobeta linger.
sagsøgte var bekendt med at sagsøgeren var økonomisk afhængig af aftalen.
da sagsøgerens royalty har været stigende siden aftalens indgåelse, var sagsøgte ikke
                                               - 17 -
berettiget til at nedsætte de månedlige acontobetalinger med henvisning til fald i
royalty, endsige helt ophøre med at udbetale a conto hvilket end ikke blev varslet.
ifølge designaftalen påhvilede der ikke sagsøgeren nogen arbejdsforpligtelse eller
forpligtelse til at designe et bestemt antal produkter. sagsøgeren har derfor ikke mis-
ligholdt aftalen ved ikke at designe.
det er ikke dokumenteret at der er indgået en mundtlig aftale om fravigelse af
designaftalens modregningsbestemmelser. sagsøgte har således misligholdt aftalen
ved at modregne indtjent royalty fuldt ud.
det forhold at sagsøgte ønskede at deponere månedlige acontobetalinger viser, at
sagsøgte ønskede at knække sagsøgeren økonomisk. efter en periode med deponering
af for lille royalty-beløb ophørte sagsøgte helt med at betale indtil maj 1999. det er
ikke godtgjort at momsproblematikken berettigede sagsøgeren til at ophøre med at
betale til sagsøgeren. da momsproblemet blev opdaget i januar 1999, havde
sagsøgeren allerede ophævet aftalen i september 1998 som følge af manglende beta-
ling.
på baggrund heraf er aftalen væsentligt misligholdt hvorfor sagsøgeren skal have
medhold i påstand 1.
hvis man tager hensyn til de modregninger som sagsøgte har foretaget i royalty-
betalingerne, har der ikke været udbetalt over 200.000 kr. i de to første år kontrakten
løb. kontrakten giver mulighed for opsigelse i en sådan situation.
sagsøgte har flere gange tilsidesat forpligtelsen i designaftalens pkt. 2.6 vedrørende
angivelse af sagsøgerens navn. indsigelsen om at annonceringen er foretaget af andre,
kan ikke tillægges vægt. man må gå ud fra at sagsøgte har haft indblik i og medansvar
for markedsføringen. alt det fremlagte materiale er markedsføringsmateriale, også
menu-kataloget.
efter designaftalen beholdt sagsøgeren samtlige ophavsrettigheder til de af ham
designede produkter. efter forklaringerne om at produkterne blev gjort færdige af en
grafiker og bjarne hansen, og at sagsøgeren ikke har godkendt prototypen forinden
                                              - 18 -
markedsføringen blev påbegyndt, kan det lægges til grund at sagsøgte groft har
krænket sagsøgerens ophavsret til de af sagen omhandlede 6 designs, jf.
ophavsretslovens §§ 2 og 83. det er sagsøgerens suveræne ret at beslutte hvornår et
produkt er færdigdesignet og kan markedsføres. sagsøgeren har før markedsføringen
blev påbegyndt ved flere lejligheder meddelt sagsøgte at han ikke anså produkterne
for at være klar til markedsføring. på baggrund heraf har sagsøgeren krav på
godtgørelse.
godtgørelsen skal udmåles til 250.000 kr. under hensyn til at produkterne er ændret
forud for markedsføringen. derved er sagsøgeren blevet frataget muligheden for i
fremtiden at producere disse produkter. beløbet svarer til et års samlede royalty-
indtægter. processuelt skal der tages hensyn til at sagsøgeren forgæves har opfordret
sagsøgte til at oplyse om omsætningen af produkterne.
omkostningsmæssigt skal der tages hensyn til påstanden om betaling af royalty og
påstanden om at få salgstal bekræftet af en statsautoriseret revisor, idet sagsøgte har
efterkommet påstandene under sagen.
sagsøgte har til støtte for sin påstand gjort gældende:
det er rigtigt at der i menu-kataloget fra 1996 var fejl i det første oplag, men fejlen
blev rettet. henvendelsen til sagsøgtes grossister kan ikke anses som egentlig
markedsføring. de øvrige eksempler på fejl eller manglende angivelse af sagsøgerens
navn er begået af tredjemand. bjarne hansens forklaring om at sagsøgeren ikke har
mulighed for at kontrollere eller sanktionere materialet må lægges til grund ved
vurderingen af om afta- lens bestemmelse er overtrådt af sagsøgte. fejlene er under
alle omstændigheder af mindre betydning.
det er hverken erkendt eller dokumenteret at aftalen om udbetaling af 20.000 kr. om
måneden, var en aftale om mindste acontobetaling. nedsættelsen af acontobetalin-
gerne blev varslet over for sagsøgeren i rimelig tid.
ved vurderingen af parternes økonomiske mellemværende således som tingene stiller
sig i dag, må der lægges vægt på at sagsøgeren efter det oplyste kan henvende sig
                                                - 19 -
hos told og skat for at få udbetalt 255.000 kr.
aftalen mellem parterne er en aftale mellem to erhvervsdrivende og skal vurderes som
sådan. parternes samarbejde har vist at der blev modregnet mere end 25% i royalty-
betalingerne efter at man begyndte på månedlige acontobetalinger. sagsøgeren
protesterede først flere år efter over denne praksis som derfor må anses for vedtaget
af parterne. hvis det var sagsøgerens opfattelse at han havde krav på betaling af
mindst 200.000 kr. i royalty om året, blev dette ikke gjort gældende før flere år efter.
der kan derfor ikke lægges vægt på dette synspunkt.
aftalen er derfor ikke væsentligt misligholdt, og er ikke ophævet med rette.
opsigelsen af aftalen før sagens anlæg med henvisning til at sagsøgeren ikke havde
fået 200.000 kr. i royalty om året i to år i træk var ikke berettiget efter ordlyden af
kontraktens pkt. 3.6. det fremgår heraf at aftalen alene kunne opsiges hvis
producentens royalty for to på hinanden følgende år ikke overstiger ialt 200.000 kr.
dette har ikke været tilfældet på noget tidspunkt i kontraktens løbetid.
det har ikke været gjort tilstrækkeligt klart for sagsøgte at sagsøgeren protesterede
mod iværksættelse af produktion og markedsføring af de af sagen omhandlede 6
produkter. sagsøgte foretog finpudsning af produkterne og påbegyndte
markedsføringen - efter at have oplyst sagsøgeren herom. ved vurderingen af
berettigelsen heraf skal der tages hensyn til at dispositionerne er foretaget ud fra et
ønske om at fortsætte samarbejdet og om at undgå et betydeligt erstatningskrav mod
sagsøgeren vedrørende produkter som ikke blev sat i produktion.
hvis sagsøgeren får medhold i påstand 2, skal der ved udmåling af godtgørelse tages
hensyn til at sagsøgeren løbende har fået og vil få royalty af de markedsførte
produkter. markedsføringen har derfor på ingen måde påført sagsøgeren tab.
de problemer der måtte have været i samarbejdet undervejs er nu løst, og der
foreligger ikke misligholdelse fra sagsøgtes side.
                                               - 20 -
rettens begrundelse og resultat
kontrakten mellem parterne var udformet af sagsøgte og indeholdt væsentlige
begrænsninger i sagsøgerens adgang til at designe for andre. sagsøgeren var
økonomisk helt afhængig af de royalty-betalinger han fik i henhold til kontrakten.
kontrakten var uopsigelig og kunne kun bringes til ophør af sagsøgeren i tilfælde af
sagsøgtes væsentlige misligholdelse.
i tilslutning til kontraktens bestemmelser om betaling af royalty blev indgået aftale om
månedlig betaling af 20.000 kr. a conto. det er ikke bevist at aftalen indebar en ret for
sagsøgeren til som minimum at modtage 20.000 kr. i royalty om måneden. det er
heller ikke bevist at der var indgået aftale om at sagsøgte kunne modregne mere end
25% i de kvartalsvise royalty-afregninger.
uanset at sagsøgeren på et tidspunkt havde opbygget en betydelig restance til
sagsøgte, kan retten ikke lægge til grund at sagsøgte på baggrund af de indgåede
aftaler havde ret til at nedsætte de månedlige acontobetalinger. ved i perioder helt at
undlade at betale royalty til sagsøgeren har sagsøgte således tilsidesat sine forpligtel-
ser overfor sagsøgeren.
efter en samlet vurdering af aftalegrundlaget, forholdet mellem parterne og
betydningen af sagsøgtes misligholdelse overfor sagsøgeren anser retten ophævelsen
af aftalen ved skrivelsen af 7. september 1998 for berettiget. sagsøgeren får derfor
medhold i påstand 1.
vedrørende sukkerskål, sukkerske, flødekande, suppeske og æggebæger kan det efter
sagsøgerens og bjarne hansens forklaringer lægges til grund at sagsøgeren ikke har
godkendt disse til markedsføring, og at sagsøgte ændrede på sagsøgerens designs før
produkterne blev markedsført. dette indebærer en forsætlig krænkelse af sagsøgerens
ophavsret til sine designs, jf. ophavsretslovens § 2.
sagsøgeren har derfor krav på rimeligt vederlag for udnyttelsen, jf. ophavsretslovens §
83, stk. 1. under hensyn til den fordel som sagsøgte har haft ved at kunne
markedsføre sagsøgerens nævnte fem produkter i mere end to år, uden at prototypen
var godkendt af sagsøgeren, finder retten at et rimeligt vederlag kan fastsættes til
                                             - 21 -
100.000 kr.
vedrørende folieskæreren er det ikke godtgjort at prototypen ikke var godkendt til
markedsføring af sagsøgeren, inden samarbejdet blev afbrudt. retten vil derfor ikke
give sagsøgeren medhold på dette punkt.
sagsomkostningerne er fastsat under hensyntagen til de af sagsøgeren i stævningen
nedlagte påstande som under sagen er efterkommet af sagsøgte.
            thi kendes for ret
sagsøgte, danish steel house a/s, skal anerkende at den mellem parterne indgåede
designaftale af 2. juli 1993 med rette er ophævet af sagsøgeren, nicolas nicolaou.
sagsøgte tilpligtes at anerkende at designrettighederne til sukkerskål, sukkerske,
flødekande, suppeske, æggebæger og folieskærer der er anført i sagens bilag 13, til-
kommer sagsøgeren, og at sagsøgeren ikke har meddelt sagsøgte tilladelse til at
producere og sælge de nævnte produkter.
sagsøgte frifindes for så vidt angår påstanden om manglende tilladelse til at producere
og sælge folieskærer.
sagsøgte skal inden 14 dage betale 100.000 kr. til sagsøgeren med procesrente fra
den 17. august 1999.
i sagsomkostninger skal sagsøgte inden 14 dage betale 30.000 kr. til sagsøgeren.
              jens feilberg
ole faarup                     flemming skouboe
                      - 22 -
              (sign.)
 udskriftens rigtighed bekræftes
p. j. v. sø- og handelsretten, den