text:
- kj
                                         udskrift
                                             af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
den 28. november 2007 blev af retten i sagen
v‐59‐05
chanel s.a.
(advokat jeppe brogaard clausen, v/advokat nete brændgaard larsen)
mod
begravelsesservice aps
(direktør anders peder thomassen)
afsagt sålydende
                                           d o m:
indledning og påstande:
sagens hovedspørgsmål er om begravelsesservice aps på utilbørlig måde har markedsført
sig ved brug af varemærker tilhørende chanel s.a.
chanel har nedlagt følgende påstande:
                                                - 2 -
1.       begravelsesservice forbydes at producere, markedsføre, sælge og/eller på anden måde
         overdrage eller disponere over urner eller andre produkter som bærer et eller flere af
         de af chanel registrerede varemærker eller i øvrigt anvende de af chanel registrerede
         varemærker, uden at der foreligger udtrykkeligt samtykke hertil fra chanel.
2.       begravelsesservice forbydes at anvende chanels navne, varemærker, og/eller
         forretningskendetegn i sin markedsføring, i interviews, i reklamespots, i tv‐indslag, i
         radio‐indslag, i aviser, i øvrige medier og tryksager eller i enhver anden sammenhæng,
         uden at der foreligger udtrykkeligt samtykke hertil fra chanel.
3.       begravelsesservice skal til chanel betale i alt 125.000 kr. i erstatning med procesrente
         fra sagens anlæg den 15. marts 2005.
begravelsesservice har påstået frifindelse.
begravelsesservice er enig i at chanel er et velkendt varemærke, jf. varemærkeloven § 4,
stk. 2.
sagen omfattede også et søgsmål fra ferrari s.p.a. mod begravelsesservice. denne del af
sagen blev forligt ved domsforhandlingens begyndelse.
sagsfremstilling:
chanel er et fransk modehus grundlagt af coco chanel i starten af sidste århundrede.
selskabet producerer og forhandler luksusprodukter inden for områderne tasker, beklædning,
parfume, kosmetik, smykker og ure. de originale produkter forhandles internationalt og
udelukkende i særligt udvalgte butikker med specialuddannet personale. forretningen birger
christensen i københavn har som den eneste i skandinavien en butik som udelukkende
forhandler chanel‐produkter.
        begravelsesservice er et selskab som driver bedemandsforretninger fra seks forskellige
forretningssteder i københavn.
chanels varemærker:
chanel anvender en lang række varemærker i danmark som er registreret i danmark, som
eu‐varemærker og som internationale varemærker efter madrid‐protokollen. varemærkerne
er for så vidt angår ordmærkerne registreret i vareklasse 3, 8, 9, 21, 23, 24, 25, 26, og 35, som fx
                                            - 3 -
chanel, chanel no. 5, coco chanel og mademoiselle chanel, 31 rue cambon. mærket coco
chanel er registreret som figurmærke i vareklasse 3.
sagen vedrører følgende benyttelse af chanel‐varemærker:
                                                    - 4 -
       i frederiksborg amts avis den 13. juni 2004 blev en medarbejder hos
begravelsesservice, inge hallum, interviewet om specialdesignede begravelser. artiklen
indeholdt et billede af en urne med brøndby idræts forenings logo.
       den 23. juli 2004 bragte ritzaus bureau et referat af artiklen i frederiksborg amt avis:
”kulør på den sidste rejse.
i dag skal det være mere personligt med udsmykkede urner og kister, der kan bruges som reol,
fortæller to bedemænd til frederiksborg amts avis lørdag.
urner med tintin‐raketter og fck‐logoer på. kister på højkant, der kan fungere som reoler eller
barskabe, indtil den dag de skal i jorden. ifølge to bedemænd i ølstykke vælger flere og flere danskere
at forberede sig på døden med mere personlige begravelser, hvor valg af urner og kister bliver mere
sofistikeret. vi samarbejder med en kunstner, der udsmykker urnerne præcis som folk gerne vil have
dem. det begyndte med en far, der ønskede sig en ferrari‐rød urne til sin 15‐årige søn, der elskede biler,
men døde af kræft ...”
den 24. juni 2004 bragte tv2‐nyhederne et indslag med direktør carzten mark hansen fra
begravelsesservice. han fremviste en urne med f.c. københavns logo og en anden urne med
chanel‐logoer, jf. ovenfor. nyhedsværten oplyste under indslaget at der kunne designes
personlige urner.
       chanel indledte på baggrund af indslaget i tv2‐nyhederne en undersøgelse af
begravelsesservices markedsføring. en medarbejder hos advokat jeppe brogaard clausen,
kirsten juul, besøgte herefter begravelsesservices kontor på fælledvej 5, københavn, hvor
hun tog et billede af urnen med chanel‐logoer.
       chanel gjorde den 27. juli 2004 indsigelser mod brug af chanel‐logoer på urner. i en e‐
mail af 27. juli 2004 til advokat jeppe brogaard clausen oplyste begravelsesservice:
”der ikke er bragt urner med specielle logoer eller andre kendetegn i produktion, og det er ej heller
hensigten at bringe disse i produktion. urnerne er helt almindelige urner, som kan dekoreres med et
håndmalet motiv efter kundens ønske og bestilling. motivernes males af kunstneren gitte larsen [nu
hansen]. så vidt jeg husker startede gitte larsen med at dekorere urner for omkring et halvt år siden.
urnerne med de varemærker, som du omtaler, har ikke været i forhandling.”
den 29. juli 2004 anmodede chanel begravelsesservice om at udlevere urnen med chanel‐
logoer, men det afviste begravelsesservice under henvisning til at urnen tilhørte kunstneren.
                                                       - 5 -
begravelsesservice foreslog at urnen blev udstillet hos chanels danske forhandler, birger
christensen, hvilket chanel afviste.
       den 15. august 2004 bragte bt en artikel vedrørende begravelsesservices
specialdesignede urner. bladet skrev at:
 ”..de specielle urner er blevet lidt af et hit. tintin, coco chanel, ferrari, fc københavn og brøndby er
nogle af de urner, der er kommet ud af samarbejdet.”
lignende artikler med henvisning til muligheden for en individuel udformning af urner med
ovennævnte logoer blev bragt i urban og bt henholdsvis den 10. november 2004 og 11.
december 2004.
       efter en længere brevveksling og flere forligsdrøftelser mellem parterne anlagde chanel
sag den 15. marts 2005. begravelsesservice meddelte efter modtagelsen af stævning chanel
følgende:
”… vi [har] ikke på noget tidspunkt … iværksat produktion af urner med deres klients logo, har solgt
urner med deres klients logo eller har påtænkt at starte produktion eller salg af urner med deres klients
logo.
… vi har som tidligere oplyst, valgt at lade de kunder der måtte ønske at anvende et bestemt logo i
forbindelse med vores begravelse, indhente tilladelse hos indehaveren af det pågældende logo, i hvert
enkelt tilfælde.
urnen, vi på et tidspunkt havde i vores forretning tilhørte, som tidligere oplyst den kunstner, som
havde produceret urnen.”
forklaringer:
spia ottendahl har forklaret at hun de sidste 3 år har været ansat som leder af chanels butik
hos birger christensen. det er den eneste skandinaviske butik der udelukkende forhandler
chanel‐produkter. chanels hovedkontor i paris har helt særlige krav til butikkens udseende
og beliggenhed. chanels produkter ligger på et meget højt prisniveau. en almindelig blazer
koster normalt ca. 25.000 kr. chanel er et luksus‐brand der står for meget høj kvalitet.
       chanel vil ikke bryde sig om at blive associeret med begravelser. det er meget uheldigt
med deres logo på en urne, og det er bestemt ikke noget som modehuset vil lægge navn til.
        chanel er ofte udsat for kopiering og gør meget for at værne om navnet. chanel har
ikke fået henvendelser i anledning af presseomtalen af chanel‐urnen.
                                               - 6 -
anders peder thomassen har forklaret at han er direktør i begravelsesservice sammen med
carzten mark hansen. ud over arbejdet som bedemand tager han sig af kunder,
administration, konceptudvikling og marketing. han er uddannet bedemand og har været i
branchen siden 1992. begravelsesservice driver i dag seks bedemandsforretninger i
københavn. selskabet har en hjemmeside som bliver administreret af meddirektøren, carzten
mark hansen.
       han har tidligere beskæftiget sig med varemærker og markedsføring. for nogle år siden
udviklede han et forsikringskoncept vedrørende begravelser under navnet elysium som
medførte en retssag mod danske bedemænd. sagen blev afgjort af højesteret i 2000 (u
2000.1351 h).
       begravelsesservice udviklede et nyt koncept med personlige udformede begravelser og
indledte bl.a. på baggrund heraf et samarbejde med en designer der har designet en reol som
kan anvendes som kiste.
       i butikken på fælledvej har de urner dekoreret med abstrakte figurer som er lavet af
kunstneren gitte hansen. hun lavede også ferrari‐urnen som blev anvendt ved begravelse af
en ferrari‐fan. efter at hun havde fortalt venner og bekendte om denne specielle urne, modtog
han forskellige forslag til andre urner, fx urner med chanel‐logo, f.c. københavns logo og
brøndby idræts forenings logo. de brændte lerurner blev indkøbt hos en leverandør i jylland,
og gitte dekorerede dem herefter. gitte modtog kun honorar ved salg af en urne. ferrari
urnen blev solgt til almindelig pris. der blev ikke fastsat en pris for chanel‐urnen da den ikke
var til salg.
       chanel‐urnen er formentlig lavet senere end ferrari‐urnen, men nok samtidig med
urnerne med f.c. københavns og brøndby idræts forenings logo. han ved ikke hvorfor
chanel‐logoerne blev anvendt, men han ved at der også er lavet en urne med gucci‐logo.
selskabet har aldrig markedsført urnen med chanel‐logoer.
       forevist et billede af chanel‐urnen udstillet hos begravelsesservice forklarede anders
peder thomasen at billedet er taget i forretningen i forbindelse med optagelse af indslaget til
tv2. urnen stod normalt ikke det sted hvor den er fotograferet, men på en hylde bagerst i
butikken. i forbindelse med optagelsen af tv2‐indslaget interviewede journalisten seks
tilfældige personer på gaden, hvoraf tre tog afstand fra urnerne med logo, og det var de tre
personer der blev vist i indslaget.
       f.c. københavn henvendte sig på grund af urnen med deres logo, men han mener ikke
at der var andre der henvendte sig. han ved ikke om der er indhentet et samtykke fra chanel
                                               - 7 -
til anvendelse af selskabets logo på en urne. begravelsesservice har ikke selv henvendt sig til
chanel da det ikke var begravelsesservices urne.
kirsten juul har forklaret at hun siden juli 2004 har været ansat som advokatsekretær hos
maqs. hun er tilknyttet afdelingen for immaterialret. hun laver bl.a. undersøgelser på
markedet i forbindelse med sager om eventuelle krænkelser af varemærker.
       sagen om chanel‐urnen startede med at de blev gjort opmærksomme på indslaget i
tv2. chanel ønskede herefter at de skulle undersøge det nærmere, og hun blev bedt om at
tage ud til forretningen på fælledvej. urnen stod ikke i vinduet, men var placeret synligt i
forretningen. der var to medarbejdere i butikken. hun spurgte om der var noget
billedmateriale vedrørende urnerne, men det havde de ikke. hun spurgte om hun selv måtte
tage et billede af urnen, og medarbejderen hentede den og stillede den på et bord. hun
spurgte hvad den kostede og fik oplyst at prisen var 2.500 kr.
       hun oplyste ikke på noget tidspunkt at hun var ansat hos maqs, og hun ringede ikke
til forretningen forud for besøget. under besøget nævnte hun at hendes mormor var
interesseret i en urne, men det var blot en historie opdigtet til lejligheden.
gitte hansen har forklaret at hun har lavet urnen med chanel‐logoer. hun er kunstner og har
tidligere arbejdet med keramik. i dag driver hun en café.
       for 3‐4 år siden blev hun meget syg og skulle forholde sig til at hun kunne dø af denne
sygdom. derfor undersøgte hun om man kunne lave sin egen urne og kontaktede
begravelsesservice for at høre om hun kunne købe nogle umalede urner. hun fik en kasse
med urner som hun herefter dekorerede. hun lavede 20‐25 urner, herunder en med ferrari‐
logo og en med chanel‐logo. hun satte personligt pris på chanel‐mærket. chanel‐urnen var
til hende selv. hun lånte urnen til anders peder thomassen som gerne ville udstille den i
butikken. på et tidspunkt kontaktede anders peder thomassen hende da en kunde ønskede at
købe chanel‐urnen. hun afviste at sælge. chanel‐urnen har ikke på noget tidspunkt været til
salg. der var ikke noget forretningsmæssigt samarbejde med begravelsesservice. hun har ikke
solgt noget til begravelsesservice.
       hun blev orienteret om at tv2 ville lave et indslag, men hun ønskede ikke at medvirke.
urnerne med logoer blev udformet ud fra et ønske om at skabe nogle smukke og individuelle
urner. det har ikke været hensigten at tjene penge på urnerne. de er lavet til privat brug, og
de har aldrig været averteret til salg. urnerne står i dag hjemme hos hende.
                                              - 8 -
carzten mark hansen har forklaret at han er indehaver af og meddirektør i begravelsesservice
der har hjemsted på gladsaxe møllevej 108, 2860 søborg. han varetager it, markedsføring og
administration. han har været direktør siden 2003. anders peder thomassen og han fordeler
opgaverne i mellem sig. kundehenvendelserne kommer primært via deres hjemmeside, men
der annonceres også i lokalblade, telefonbøger og på internettet.
      han kender kunstneren som lavede chanel‐urnen, gitte hansen. det var hendes egen
idé. han husker ikke hvornår den blev lavet, men han mener det var efter ferrari‐urnen.
chanel‐urnen stod i en kasse på lageret og var kunstnerens ejendom.
      forevist billeder af chanel‐urnen placeret i forretningslokalet forklarede carzten mark
hansen at urnen stod i forretningen da tv2 skulle lave et indslag med inge hallum. tv2
havde forinden spurgt om begravelsesservice ville medvirke i et indslag om deres nye tiltag
vedrørende personlige begravelser. han accepterede at medvirke da det ville være interessant
for begravelsesservice at få mulighed for at fortælle om deres nye koncept. tv2 mødte
herefter op på deres kontor på fælledvej med et kamerahold, og i den forbindelse spurgte
journalisterne om de kunne stille urnen op bagerst i lokalet. urnen stod på det tidspunkt i en
kasse. det var journalisterne som bestemte hvorledes lokalet skulle indrettes i forbindelse med
optagelse af indslaget, og det var kamerafolkene som bad dem stille urnen op. i butikken stod
de urner som kunstneren andrea von weber havde designet sammen med de abstrakt
dekorerede urner som gitte hansen havde lavet. disse urner var til salg i modsætning til
chanel‐urnen. formålet med at stille chanel‐urnen frem var at vise et eksempel på en
specialdesignet urne.
      efter optagelserne i forretningen bad journalisten dem gå med ud foran butikken for at
interviewe forbipasserende. han blev bedt om at tage to urner med, og det var tv2 der valgte
hvilke.
      han kunne ikke kende indslaget igen efter at det var blevet redigeret. det viste ikke
selskabets budskab om personlige begravelser.
parternes argumenter:
chanel s.a. har anført at begravelsesservice uden samtykke fra chanel erhvervsmæssigt har
gjort brug af chanels velkendte varemærker i forbindelse med markedsføring af selskabet og
derfor skal betale vederlag for den uretmæssige brug.
      begravelsesservice har via tv2‐nyhederne, aviser og andre medier markedsført den
specialdesignede urne, og denne markedsføring er sket uden samtykke fra chanel. det må
                                             - 9 -
lægges til grund at varemærket er anvendt for at skabe interesse for begravelsesservices
virksomhed.
      selskabets markedsføring af urner påført chanels varemærke er sket med henblik på
udøvelse af erhvervsmæssig virksomhed, og begravelsesservice har retsstridigt via sin
markedsføring forsøgt at lukrere på chanels omdømme.
      det skader chanels brand at blive sat i forbindelse med begravelser. det illustreres af de
negative reaktioner fra tre adspurgte personer i tv2‐indslaget. indslaget gav uretmæssigt den
opfattelse at chanel havde givet samtykke til at placere deres logoer på en urne.
      begravelsesservices markedsføring er endvidere i strid med god markedsføringsskik, jf.
markedsføringslovens § 1, og strider mod forbuddet i markedsføringslovens § 18 om
benyttelse af andres forretningskendetegn. det må lægges til grund at begravelsesservice
deltog i tv2‐ nyhederne i erhvervsmæssigt øjemed, og at selskabet anvendte et meget
velkendt mærke med et uhyre stærkt renommé til at markedsføre virksomheden.
begravelsesservice er ansvarlig for den skete krænkelse som har været særdeles skadelig.
selskabet deltog aktivt i en meget synlig medieomtale som er nået ud til en stor del af
befolkningen. chanels varemærke har dermed lidt skade, og der er opstået en
markedsforstyrrelse som er erstatningspådragende for begravelsesservice. der skal som følge
heraf udredes en erstatning for den opståede markedsforstyrrelse, som må fastsættes
skønsmæssigt ud fra et sandsynliggjort tab. tv2‐nyhederne ses daglig af ca. 2 mio. personer
hvorfor det må formodes at begravelsesservice fik mange henvendelser på denne baggrund.
vederlag og erstatning må skønsmæssigt ansættes til 125.000 kr.
begravelsesservice aps har bestridt at der uretmæssigt er sket markedsføring af urner påført
chanels logo. bevisbyrden for at begravelsesservice har produceret og markedsført urnen
påhviler chanel, og den er ikke løftet.
      carzten mark hansen har forklaret at det var tv2 der fastlagde udformningen af tv‐
indslaget, og begravelsesservice havde ingen indflydelse på hvorledes indslaget blev
redigeret. det var tv2´s beslutning hvorledes indslaget blev klippet sammen.
      indslaget er ikke en markedsføring for begravelsesservice da det ville være i strid med
radio‐ og fjernsynsloven at vise reklamer under nyhederne uden for reklameblokkene.
begravelsesservice kan derfor ikke gøres ansvarlig for dette. tv2‐indslaget fremstår efter
begravelsesservices opfattelse ikke som markedsføring, men mere som et kuriosum. det
bestrides at indslaget har medført en markedsforstyrrelse.
                                              - 10 -
       begravelsesservice har ikke anvendt chanel‐urnen til markedsføring hvilket bekræftes
af kirsten juul som forklarede at urnen ikke stod i vinduet, men skulle hentes frem fra
baglokalet, og at urnen ikke var til salg. det billede der er taget af urnen, viser også at den er
hentet frem da den er placeret på et skrivebord. det bestrides at der er tale om en krænkelse af
varemærkeloven da man ikke har anvendt urnen i erhvervsøjemed. den er kun fremstillet i et
enkelt eksemplar og ikke har været til salg. den var som gitte hansen forklarede, til privat
brug.
rettens begrundelse og resultat
chanel er indehaver af en række velkendte varemærker, herunder chanel og coco.
begravelsesservice havde ikke fået tilladelse til at anvende disse mærker på en urne.
       gitte hansen udformede en urne med chanels logoer som blev udstillet sammen med
andre urner med logoer og dekorationer i begravelsesservices forretning på fælledvej. det
kan ikke forkastes at denne specielle urne som forklaret af gitte hansen ikke var til salg.
urnen blev forevist i tv2 nyhederne som led i en nyhedsudsendelse der blev til på tv2´s
initiativ. begravelsesservice medvirkede i udseendelsen, og det må have stået klart for
selskabet at det derved fik en omtale der var af meget betydelig markedsføringsmæssig værdi.
begravelsesservice har således uberettiget gjort erhvervsmæssig brug af chanels varemærker.
det må videre lægges til grund at benyttelsen af chanels logoer i den givne sammenhæng var
skadelig for chanels omdømme der er knyttet til luksusvarer. det er uden betydning at
markedsføringen skete som led i et indslag der efter radio‐ og fjernsynsloven ikke må
indeholde reklamer. den beskrevne anvendelse af urnen med chanels logo i en for chanel
uacceptabel sammenhæng er endvidere i strid med god markedsføringsskik.
       chanels påstande 1 ‐ 2 tages derfor til følge.
       begravelsesservices benyttelse af mærket har ikke medført økonomisk tab for chanel,
hverken som markedsforstyrrelse eller omsætningsnedgang. vederlaget for benyttelsen af
mærket fastsættes efter de foreliggende, særegne omstændigheder til 25.000 kr. der forrentes
fra sagens anlæg den 15. marts 2005.
i sagsomkostninger skal begravelsesservice til chanel betale 10.500 kr. hvoraf 500 kr. er
godtgørelse for retsafgift.
                                             - 11 -
                                     thi kendes for ret:
1.  begravelsesservice aps forbydes at producere, markedsføre, sælge og/eller på anden
    måde overdrage eller disponere over urner eller andre produkter som bærer et eller
    flere af de af chanel s.a. registrerede varemærker eller i øvrigt anvende de af chanel
    s.a. registrerede varemærker uden at der foreligger udtrykkeligt samtykke hertil fra
    chanel s.a.
2.  begravelsesservice aps forbydes at anvende chanel s.a.´s navne, varemærker,
    og/eller forretningskendetegn i sin markedsføring, i interviews, i reklamespots, i tv‐
    indslag, i radio‐indslag, i aviser, i øvrige medier og tryksager eller i enhver anden
    sammenhæng uden at der foreligger udtrykkeligt samtykke hertil fra chanel s.a.
3.  begravelsesservice aps skal inden 14 dage til chanel s.a. betale 25.000 kr. med
    procesrente fra den 15. marts 2005.
4.  begravelsesservice aps skal inden samme frist til chanel s.a. betale 10.500 kr. i
    sagsomkostninger. beløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
   christian hvidt                         jens feilberg                      uffe thustrup
                                             (sign.)
                                         ___ ___ ___
                            udskriftens rigtighed bekræftes
                             p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                            afsagt torsdag den 18. maj 2017
sag 34/2017
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat bjørn m. caning, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 21. oktober 2015 og af østre
landsrets 13. afdeling den 26. august 2016.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: thomas rørdam, poul søgaard, marianne
højgaard pedersen, poul dahl jensen, vibeke rønne, henrik waaben og jan schans
christensen.
procesbevillingsnævnet har den 3. februar 2017 meddelt begrænset tilladelse til anke til høje-
steret, således at tilladelsen alene omfatter spørgsmålet om, hvorvidt betingelserne for at
idømme forvaring er opfyldt.
påstande
dommen er anket af t med påstand om formildelse, således at han idømmes en tidsbestemt
fængselsstraf på ikke over 6 år.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
anbringender
t har anført navnlig, at kriminalitetskravet i straffelovens § 70, stk. 2, nr. 1, ikke er opfyldt.
han har herved henvist til, at forholdene ikke var af særlig farlig karakter eller begået under
særligt skærpende omstændigheder. anklagemyndigheden har ikke søgt forholdene henført
                                                 - 2 -
under § 216, stk. 3, og § 261, stk. 2. forsøgshandlinger bør heller ikke tillægges samme vægt
som fuldbyrdede forhold.
han er ikke sindssyg eller afvigende i betydelig grad, og hverken de lægelige udtalelser eller
den måde, forholdene blev begået på, giver tilstrækkelig sikkerhed for at anse ham for farlig.
det er heller ikke påkrævet at dømme ham til forvaring, da strafferammen på 8 år i straffe-
lovens § 216, stk. 1, er tilstrækkelig til at forhindre gentagelse. den manglende psykiatriske
diagnose taler også imod, at forvaring skulle være påkrævet. betingelserne i § 70, stk. 2, nr. 2
og 3, er derfor heller ikke opfyldt.
anvendelsesområdet for forvaring er snævert, og det taler afgørende imod forvaring, at han
ikke tidligere er straffet for seksualforbrydelser.
dømmes han til forvaring, er der risiko for, at denne bliver langvarig og disproportional. at
han er udvist med indrejseforbud for bestandig, taler også for anvendelse af en tidsbestemt
fængselsstraf.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at det efter forarbejderne til straffelovens § 70, stk.
2, ikke kan tillægges afgørende betydning, at t ikke tidligere er dømt for seksualforbrydelser.
han er nu dømt for over en periode på ca. 7 måneder at have begået tre grove voldtægter, der
har været forbundet med frihedsberøvelse, og to forsøg herpå. forholdene er utvivlsomt om-
fattet af straffelovens § 70, stk. 2, nr. 1. henset til omstændighederne ved voldtægterne kan
det ikke tillægges afgørende betydning, at forholdene ikke er blevet henført under straffe-
lovens § 216, stk. 3, om voldtægt af særlig farlig karakter eller under i øvrigt særligt skærpen-
de omstændigheder.
retslægerådets udtalelse viser, at t er til fare for andre, og at der er en væsentlig risiko for
gentagelse. en tidsbestemt fængselsstraf vil ikke være tilstrækkelig til at forebygge denne
risiko, og forvaring er derfor påkrævet.
retsgrundlag
ved lov nr. 274 af 15. april 1997 om ændring af bl.a. straffeloven blev adgangen til at idøm-
me forvaring efter straffelovens § 70 i sager om voldtægt eller anden alvorlig seksualforbry-
delse eller i forsøg herpå udvidet. straffelovens § 70, stk. 2, har følgende ordlyd:
                                                - 3 -
       ”stk. 2. en person kan endvidere dømmes til forvaring, hvis
       1) han findes skyldig i voldtægt eller anden alvorlig seksualforbrydelse eller i forsøg
       herpå, og
       2) det efter karakteren af det begåede forhold og oplysningerne om hans person, her-
       under 306 om tidligere kriminalitet, må antages, at han frembyder væsentlig fare for an-
       dres liv, legeme, helbred eller frihed, og
       3) anvendelse af forvaring i stedet for fængsel findes påkrævet for at forebygge denne
       fare.”
i de almindelige bemærkninger til lovforslaget hedder det bl.a. (folketingstidende 1996-97,
tillæg a, lovforslag nr. l 12, s. 100 f.):
       ”3.5. justitsministeriets overvejelser
       3.5.1. generelle synspunkter
       efter justitsministeriets opfattelse er der behov for en forstærket indsats mod seksual-
       forbrydelser, herunder navnlig seksualforbrydelser mod børn.
       der er voksende enighed om, at personlighedsmæssige forstyrrelser og seksuelle afvi-
       gelser for så vidt angår seksualforbrydelser indgår som meget væsentlige faktorer i både
       førstegangskriminalitet og tilbagefald (recidiv) til lignende kriminalitet.
       et centralt element i indsatsen bør derfor være en øget behandlingsindsats over for per-
       soner, der begår seksualforbrydelser, for at forebygge denne særlige kriminalitet og på-
       virke allerede dømte personer til ikke at begå ny lignende kriminalitet. …
       …
       3.5.2. forvaring
       anvendelse af den tidsubestemte foranstaltning forvaring kommer på tale ved grove
       seksualforbrydelser som middel til at forebygge alvorlige krænkelser af andre menne-
       sker. der er ved lovændringen i 1973 sat snævre grænser for denne foranstaltning, bl.a.
       fordi det er en stor belastning for den dømte ikke at vide, på hvilket tidspunkt der kan
       forventes løsladelse. gennemsnitlig idømmes årligt kun 2-3 personer forvaring.
       som anført ovenfor under pkt. 3.3.2. er det erfaringen i anstalten ved herstedvester, at
       navnlig personer, der er idømt en tidsbestemt fængselsstraf, undertiden modsætter sig
       behandling i anstalten, selv om det har den følge, at de ikke prøveløslades, men må af-
       sone den fulde straf.
       da der ikke er – og af etiske grunde heller ikke bør være – mulighed for tvungen be-
       handling af personer, der ikke er sindssyge og dermed ude af stand til at handle for-
       nuftsmæssigt, må man i anstalten af og til løslade indsatte med tidsbestemte straffe uden
       at have været i stand til at iværksætte en behandling af disse personer.
       erfaringen viser, at indsattes villighed til at indgå i en behandling ofte er begrundet i
       ønsket om at opnå forskellige frihedsgoder, herunder prøveudskrivning fra forvaring.
                                                 - 4 -
      ved denne tidsubestemte foranstaltning ligger tilskyndelsen til at lade sig behandle i, at
      behandling kan være en forudsætning for at opnå prøveudskrivning. der er endvidere i
      forbindelse med prøveudskrivning fra forvaring i princippet mulighed for at fastsætte
      vilkår om tidsubestemt tilsyn og om at fortsætte en påbegyndt psykiatrisk behandling
      eventuelt kombineret med kønsdriftsdæmpende medicin. dette kan være nødvendigt, da
      medicinsk, kønsdriftsdæmpende behandling (”medicinsk kastration”) ikke har en egent-
      lig langtidsvirkning, men skal fortsættes for at være effektiv.
      ved de grove seksualforbrydelser vil det derfor efter justitsministeriets opfattelse være
      rimeligt at anvende forvaring i lidt videre omfang end hidtil over for personer, hvor be-
      handling skønnes at kunne forhindre yderligere kriminalitet af denne art. der foreslås
      derfor en mindre lempelse af betingelserne i straffelovens § 70 for anvendelse af forva-
      ring ved disse lovovertrædelser.
      …
      justitsministeriet er opmærksom på den belastning, der er forbundet med, at en dom til
      forvaring indebærer, at frihedsberøvelsen er tidsubestemt. dette forhold må imidlertid
      afvejes over for hensynet til at forhindre fremtidige forbrydelser af lignende karakter.
      under hensyn til, at der alene er tale om en mindre lempelse af betingelserne for anven-
      delse af forvaring, finder justitsministeriet den foreslåede ordning forsvarlig. hertil
      kommer, at det forhold, at den dømte indgår på behandling, kan medføre, at den pågæl-
      dende på et (langt) tidligere tidspunkt end ellers kan blive prøveudskrevet. og anklage-
      myndigheden vil føre løbende tilsyn med, om der er grundlag for at ophæve eller ændre
      en dom til forvaring.”
i de specielle bemærkninger til den foreslåede bestemmelse hedder det bl.a. (folketingstiden-
de 1996-97, tillæg a, lovforslag nr. l 12, s. 111):
      ”de foreslåede ændringer af straffelovens § 70, indebærer en mindre udvidelse af ad-
      gangen til at idømme forvaring for så vidt angår grove seksualforbrydelser. baggrunden
      for forslaget er beskrevet i de almindelige bemærkninger, pkt. 3.5.2.
      efter forslaget tilføjes der til § 70 et nyt stk. 2, som indeholder de lempeligere betingel-
      ser for idømmelse af forvaring for disse lovovertrædelser.
      den nugældende § 70, der bliver § 70, stk. 1, vil fremover alene omfatte de øvrige lov-
      overtrædelser, der kan medføre forvaring, dvs. drab, røveri, frihedsberøvelse, alvorlig
      voldsforbrydelse, trusler eller brandstiftelse. i forhold til denne bestemmelse lempes be-
      tingelserne for så vidt angår grove seksualforbrydelser, idet ordet ”navnlig” udgår af
      farlighedskravet (§ 70, stk. 2, nr. 2), ligesom ordet ”nærliggende” i samme bestemmelse
      ændres til: ”væsentlig”. det indebærer, at en ”væsentlig fare” ikke altid vil være ”nær-
      liggende”, mens en ”nærliggende fare” altid forudsættes at være ”væsentlig”.
      i dag er det ofte først ved tiltaltes tredje dom for seksualforbrydelser, at anvendelse af
      forvaring kommer på tale. fremover bør forvaring kunne komme på tale også ved anden
      dom, hvor grovheden af den seneste seksualforbrydelse eller antallet af forhold under
      denne straffesag sammenholdt med oplysninger om tiltaltes aktuelle farlighed taler for
                                                - 5 -
       en tidsubestemt foranstaltning, hvor der bliver mulighed for ved behandling at modvirke
       risikoen for gentagelse.
       det skal heller ikke være udelukket at idømme forvaring allerede første gang en person
       tiltales for grove seksualforbrydelser, hvis der efter oplysningerne om tiltaltes person er
       betydelig risiko for gentagelse, som bør forhindres.
       efter den gældende bestemmelse idømmes årligt kun 2-3 personer forvaring. ændringen
       af § 70 vil formentlig højst indebære, at yderligere 2-3 personer i gennemsnit årligt
       dømmes til forvaring. justitsministeriet vil anmode rigsadvokaten om at sikre, at der
       alene bliver nedlagt påstand om forvaring i overensstemmelse hermed.”
højesterets begrundelse og resultat
sagens hovedspørgsmål er, om betingelserne i straffelovens § 70, stk. 2, for at dømme t til
forvaring er opfyldt. han er ikke tidligere straffet af betydning for denne sag.
det fremgår af forarbejderne til § 70, stk. 2, at det ”ikke [skal] være udelukket at idømme
forvaring allerede første gang en person tiltales for grove seksualforbrydelser, hvis der efter
oplysningerne om tiltaltes person er betydelig risiko for gentagelse, som bør forhindres.” hø-
jesteret finder, at disse bemærkninger må forstås sådan, at det i sager, hvor den tiltalte ikke
tidligere er dømt for en alvorlig seksualforbrydelse, må kræves, at de begåede forhold og op-
lysningerne om tiltaltes person i særlig høj grad giver grundlag for at antage, at der er en risi-
ko for gentagelse, som gør forvaring påkrævet.
t er nu dømt for tre forhold af voldtægt og frihedsberøvelse og for to forsøg herpå, jf. straffe-
lovens § 216, stk. 1, nr. 1, og § 261, stk. 1, jf. til dels § 21. i to af de fuldbyrdede forhold er
han endvidere dømt for andet seksuelt forhold end samleje, jf. § 225. forholdene er begået
over en periode på ca. 7 måneder over for tilfældige unge kvinder, som t opsøgte om natten
eller tidligt om morgenen på offentlig vej, og som han tvang eller forsøgte at tvinge ind i sin
bil. i de fuldbyrdede forhold blev kvinderne kørt bort til afsides beliggende steder, hvor han
begik overgrebene.
de forhold, som t er dømt for, opfylder kriminalitetskravet i straffelovens § 70, stk. 2, nr. 1.
spørgsmålet er herefter, om det efter karakteren af de begåede forhold og oplysningerne om
ts person må antages, at han frembyder væsentlig fare for andres liv, legeme, helbred eller
                                                  - 6 -
frihed, og om anvendelse af forvaring i stedet for fængsel findes påkrævet for at forebygge
denne fare, jf. § 70, stk. 2, nr. 2 og 3.
retslægerådet har udtalt, at t mest sandsynligt er omfattet af straffelovens § 69, men at der
ikke kan peges på foranstaltninger efter § 68, 2. pkt., som mere formålstjenlige end straf til
imødegåelse af risikoen for ny kriminalitet. retslægerådet har endvidere udtalt, at der må an-
tages at være en væsentlig risiko for ny personfarlig kriminalitet, hvorfor t vurderes at udgøre
en væsentlig fare for andres liv, legeme, helbred eller frihed, og at forvaring må antages at
være påkrævet for at forebygge denne fare.
på baggrund af omfanget, karakteren og grovheden af de begåede seksualforbrydelser sam-
menholdt med oplysningerne om ts person, herunder retslægerådets udtalelse, tiltræder
højesteret, at også betingelserne i straffelovens § 70, stk. 2, nr. 2 og 3, er opfyldt.
højesteret stadfæster herefter dommen.
da sagen er indbragt for højesteret navnlig med henblik på stillingtagen til anvendelse af for-
varing, når tiltalte ikke tidligere er straffet af betydning, finder højesteret, at statskassen skal
betale sagens omkostninger for højesteret.
t har fortsat været fængslet under anken.
                                        thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
retsmøde den 7. august 2013 i
sag 91/2013
a og b
(advokat michael juul eriksen for begge)
anmoder om tilladelse til anke af østre landsrets dom af 22. november 2012 i sagen:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat lars henriksen)
der fremlagdes ankestævning med bilag 1-3 samt brev af 17. maj 2013 fra advokat michael
juul eriksen.
ifølge ankestævningen er appellantens påstand, at spørgsmålet om konfiskation hjemvises til
fornyet behandling ved byretten, subsidiært til landsretten og mere subsidiært, at påstanden
om konfiskation ikke tages til følge. det fremgår endvidere, at det er advokat michael juul
eriksens opfattelse, at ankesagen for højesteret skal behandles i strafferetsplejens former, og
at indstævnte er statsadvokaten eller rigsadvokaten. advokat michael juul eriksen har i den
anledning forespurgt, med hvilken hjemmel der skal betales retsafgift.
efter votering besluttede ankeudvalget (lene pagter kristensen, vibeke rønne og michael
rekling) at afvise anken, jf. retsplejelovens § 935, jf. § 914, stk. 1, nr. 2.
det bemærkes, at a og b kan få prøvet afgørelsen om konfiskation ved at anlægge en civil
retssag i 1. instans.
sagen sluttet.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt mandag den 17. juni 2013
sag 270/2012
(2. afdeling)
2840 incorporated aps
(advokat michael elkiær andersen)
mod
g-star denmark
(advokat morten schwartz nielsen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i lyngby den 7. december 2011 og af østre
landsrets 9. afdeling den 13. juni 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, poul søgaard, marianne højgaard
pedersen, henrik waaben og michael rekling.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, 2840 incorporated aps, har påstået sagen hjemvist til realitetsbehandling ved
landsretten.
indstævnte, g-star denmark, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
ved retten i lyngbys dom af 7. december 2011 blev 2840 incorporated dømt til at betale et
beløb til g-star denmark. ankefristen udløb den 4. januar 2012.
ved brev af 29. december 2011 modtaget i østre landsret den 3. januar 2012 skrev 2840 in-
corporateds direktør, bo svensson, følgende:
                                              - 2 -
      ”anke af sagsnr: bs 150-1950/2010, anmodning om frist forlængelse på 4 uger
      2840inc aps. ønsker at anke ovenstående dom, i det vi ikke mener centrale elementer
      heri er korrekt behandlet.
      undertegnede måtte møde som selvmøder på vegne af 2840inc aps ved byrettens be-
      handling, da vi ikke på daværende tidspunkt havde økonomi til advokat og da vi ikke
      kunne få udsættelse.
      der er imidlertid nu frembragt mulighed for, at vi kan få advokatrepræsentation, men da
      ankefristen er 7/1-12, vil vi ikke kunne nå at få lavet ankestævning, hvorfor vi hermed
      anmoder om udsættelse i 4 uger.”
følgende håndskrevne påtegning er påført af landsretten:
      ”retten i lyngby 7/12-11”.
den 18. januar 2012 betalte 2840 incorporated 990 kr. i retsafgift.
ved email af 24. januar 2012 anmodede direktør bo svensson landsretten om svar på sin an-
modning om udsættelse af fristen for indlevering af ankestævning.
ved brev af 7. februar 2012 skrev landsretten bl.a. følgende til parterne, herunder til den ad-
vokat, der repræsenterede g-star denmark:
      ”sagen er modtaget i landsretten den 3. januar 2012.
      sagen udsættes på oplysning om advokat i sagen og fuldstændig ankestævning fra ap-
      pellanten
              til mandag den 20/2-2012
      der er sendt kopi af brev af 29. december 2012 fra 2840 incorporated aps og mail af
      24. januar 2012 til indstævnte.”
2840 incorporated indleverede herefter et dokument dateret den 18. februar 2012, hvori der
var anført følgende:
      ”til landsretten, 9. afdeling
      ankestævning
                                             - 3 -
      …
      anke vedr. dom afsagt 7/12-2011 i bs-150/1950/2010.
      påstand fra byret om frifindelse af 2840inc. fastholdes.
      …
      nærværende sag har været ført af undertegnede som selvmøder, men er herefter over-
      draget til jacob lunøe fra brammer advokater.”
ved brev af 22. februar 2012 skrev advokatfuldmægtig jakob iuel lunøe på vegne af 2840
incorporated følgende til landsretten:
      ”på vegne min klient 2840 incorporated aps er jeg i går indtrådt i ovenstående sag.
      i den anledning anmoder jeg om 3 ugers frist til 14. marts 2012 til at fremkomme med
      korrigeret ankestævning.
      samtidig foreslås det, at modparten gives 4 ugers frist til 11. april 2012 til indlevering af
      ankesvarskrift.
      principal på sagen er advokat michael elkiær andersen. korrespondance i sagen skal
      sendes til adv. fm. jakob iuel lunøe.
      …
      med venlig hilsen
      jakob iuel lunøe hd (a) hd(f)”
brevet var skrevet på brevpapir fra ”brammer advokater – selvstændige advokater i
kontorfællesskab”. øverst til højre på brevpapiret var anført:
      ”advokatfirmaet
      michael elkiær andersen (h)
      adv. fm. jakob iuel lunøe
      cvr. 25 49 81 27”
ved brev af 27. februar 2012 skrev landsretten bl.a. følgende til advokat michael elkiær an-
dersen:
      ”advokat
      michael elkiær andersen
      kronprinssegade 26
      1306 københavn k
                                              - 4 -
     vedrørende sag 9. afd. b-0036-12: att: jakob lunøe
                                                (håndskrift)
     2840 incorporated aps
      mod
     g-star denmark
     landsretten har efter seneste fristfastsættelse modtaget:
     - brev (ankestævning) af 18/02-12 fra appellanten med bilag 1-4,
     - brev ny advokat af 22/02-12 fra appellanten uden bilag.
     sagen udsættes på korrigeret ankestævning fra appellanten
             til onsdag den 21/3-2012
     herefter udsættes sagen på svarskrift fra indstævnte
             til onsdag den 18/4-2012”
2840 incorporateds ”korrigerede ankestævning” af 21. marts 2012 blev sendt til landsretten
med fax den 21. marts 2012 og modtaget af landsretten i original dagen efter.
under overskriften ”korrigeret ankestævning” var anført følgende:
     ”som advokat for      2840 incorporated aps
                           gassehaven 58
                           2840 holte
                           (adv. fm. jakob iuel lunøe
                           (for adv. michael elkiær andersen)
     påanker jeg hermed …
     processuelt
     processuelle meddelelser i henhold til retsplejeloven til appellanten kan sendes til adv.
     fm. jakob iuel lunøe, kronprinsessegade …
     …
     advokat michael elkiær andersen (h)
     [underskrift]
     adv.fm. jakob iuel lunøe hd(a) hd(f)”
                                                   - 5 -
ved dom af 13. juni 2012 afviste landsretten sagen med følgende begrundelse:
       ”den korrigerede ankestævning er ikke underskrevet af en for landsretten mødeberetti-
       get advokat, eller på vegne af en sådan, jf. retsplejelovens § 260, hvorfor indstævntes
       afvisningspåstand tages til følge i medfør af retsplejelovens § 261, stk. 2.”
det fremgår af højesterets kendelse af 16. oktober 2012, at landsrettens afgørelse burde være
truffet ved beslutning eller kendelse.
anbringender
2840 incorporated har navnlig anført, at sagen er rettidigt anket af 2840 incorporated selv ved
brev af 29. december 2011, og landsretten har ud fra princippet i retsplejelovens § 349, stk. 2,
været berettiget til at give en frist til at få berigtiget den pågældende anke ved at indgive en
”fuldstændig ankestævning”, som det blev tilkendegivet i landsrettens brev af 7. februar 2012,
især når der er tale om en selvmøder. det er ubestridt, at 2840 incorporateds ankestævning af
18. februar 2012 opfylder kravene til en ankestævning, jf. retsplejelovens § 373.
den korrigerede ankestævning af 21. marts 2012, der må betragtes som et efterfølgende pro-
cesskrift, er endvidere indgivet rettidigt og i behørigt underskrevet stand. advokat michael
elkiær andersen har møderet for landsret, og hans autoriserede advokatfuldmægtig, jakob
iuel lunøe, var bemyndiget til at underskrive den korrigerede ankestævning på hans vegne.
det fremgår også med tilstrækkelig tydelighed af den korrigerede ankestævning. i brevhove-
det øverst til venstre er det anført, at advokatfuldmægtig jakob iuel lunøe er advokatfuld-
mægtig hos advokat michael elkiær andersen. der findes ikke andre advokaters navne på
den korrigerede ankestævning. under appellantens navn på side 1, fremgår det, at der under-
skrives ”for” advokat michael elkiær andersen, og over underskriften på side 5 fremgår ad-
vokat michael elkiær andersens navn. det kan ikke være afgørende, at der ikke mellem de to
trykte navne ved underskriften er indføjet ”v/” eller ”for”, når der ikke i øvrigt foreligger tvivl
om, at der er underskrevet på vegne af en mødeberettiget advokat. retsplejeloven stiller ikke
krav om en bestemt udtryksform. retsplejelovens § 136, stk. 2, foreskriver blot, at en (møde-
berettiget) advokat uden for mundtlig forhandling i retssager kan give møde for enhver ret ved
sin autoriserede fuldmægtig, hvilket også omfatter afgivelse af processkrifter. det var endvi-
dere i advokatfuldmægtig jakob iuel lunøes brev af 22. februar 2012 til landsretten anført, at
advokat michael elkiær andersen er ”principal”, og da landsrettens efterfølgende brev af 27.
februar 2012 var stilet til advokat michael elkiær andersen, udgør det bevis for, at landsret-
                                                - 6 -
ten har anset advokatfuldmægtig jakob iuel lunøe for at handle på hans vegne. hvis lands-
retten havde været i tvivl om, hvorvidt den korrigerede ankestævning var behørigt underskre-
vet, burde landsretten have givet mulighed for en berigtigelse.
g-star denmark har navnlig anført, at 2840 incorporated ikke har anket sagen inden anke-
fristens udløb. 2840 incorporateds brev af 29. december 2011 er ikke en ankestævning, hvil-
ket appellanten udtrykkeligt tilkendegiver i samme brev, og brevet opfylder heller ikke kra-
vene til en ankestævning, jf. retsplejelovens § 373. retsafgiften er først modtaget af landsret-
ten den 18. januar 2012, og anke er først sket ved indlevering af ankestævning af 18. februar
2012. begge dele er sket efter ankefristens udløb. der er ikke hjemmel til at udsætte ankefri-
sten. den i praksis anvendte regel i retsplejelovens § 349, stk. 2, vedrører alene afhjælpning af
mangler ved ankestævningen, og 2840 incorporateds brev af 29. december 2011 er som nævnt
ikke en ankestævning. det er i den forbindelse uden betydning, at 2840 incorporated optrådte
som selvmøder. sagen skulle derfor have været afvist, allerede fordi sagen ikke var anket in-
den ankefristens udløb.
endvidere er den korrigerede ankestævning ikke underskrevet af eller på vegne af en mødebe-
rettiget advokat. det fremgår af 2840 incorporateds ankestævning af 18. februar 2012, at sa-
gen er overgivet til ”jacob lunøe fra brammer advokater”. i sit brev af 22. februar 2012 til
østre landsret skrev advokatfuldmægtig jakob iuel lunøe endvidere ”på vegne min klient
2840 incorporated aps er jeg i går indtrådt i ovenstående sag”, og advokat michael elkiær
andersens navn var ikke anført over advokatfuldmægtig jakob iuel lunøes navn i under-
skriftfeltet i dette brev. det fremgår heller ikke i øvrigt af sagens bilag, at den korrigerede
ankestævning er underskrevet på vegne af advokat michael elkiær andersen, og der kan ikke
ske afhjælpning heraf ved at afgive en bekræftelse herom næsten et år efter den korrigerede
ankestævnings fremkomst til landsretten. det skal fremgå klart og utvetydigt ved underskrif-
ten, at der underskrives i en mødeberettiget advokats navn, hvilket den korrigerede ankestæv-
ning ikke opfylder, da det ikke fremgår, at underskriften sker ”v/” eller ”for” en mødeberetti-
get advokat.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om retten i lyngbys dom af 7. december 2011 er anket rettidigt til landsretten,
og om 2840 incorporated aps’ processkrift af 21. marts 2012 betegnet ”korrigeret ankestæv-
ning” er underskrevet på vegne af en advokat med møderet for landsret.
                                               - 7 -
fire dommere – per walsøe, poul søgaard, henrik waaben og michael rekling – udtaler:
brevet af 29. december 2011 modtaget i landsretten den 3. januar 2012 opfyldte ikke alle kra-
vene til en ankestævning i retsplejelovens § 373, men vi lægger til grund, at landsretten fandt
det tilstrækkeligt klart, at 2840 incorporated med brevet iværksatte anke af byrettens dom. i
overensstemmelse hermed fastsatte landsretten en frist til, at 2840 incorporated i et proces-
skrift kunne fremkomme med de manglende oplysninger, således at alle kravene i § 373 var
opfyldt, jf. princippet i retsplejelovens § 349, stk. 2, og højesterets kendelse af 19. januar
2012 gengivet i ufr 2012, s. 1150.
vi finder ikke tilstrækkeligt grundlag for at tilsidesætte landsrettens beslutning om at anse
brevet af 29. december 2011 for en anke og give 2840 incorporated en frist til at afhjælpe
manglerne. dette skete ved dokumentet af 18. februar 2012, som ubestridt opfyldte kravene til
en ankestævning, jf. retsplejelovens § 373.
vi finder herefter, at anken blev iværksat rettidigt den 3. januar 2012.
ifølge retsplejelovens § 261, stk. 2, kan landsretten tilbagevise processkrifter, der ikke er un-
derskrevet af en advokat med møderet for landsret.
processkriftet af 21. marts 2012 (den ”korrigerede ankestævning”) er underskrevet af advo-
katfuldmægtig jakob iuel lunøe, som ikke selv havde møderet for landsret, men som var au-
toriseret som advokatfuldmægtig hos advokat michael elkiær andersen, der har møderet for
landsret.
processkrifter, der er underskrevet af en autoriseret fuldmægtig for en advokat, anses efter
praksis som afgivet på advokatens vegne, når dette er tilkendegivet ved underskriften.
vi finder, at det tilstrækkeligt tydeligt fremgår, at processkriftet er underskrevet på vegne af
advokat michael elkiær andersen. han har da også efterfølgende bekræftet, at processkriftet
er underskrevet på hans vegne.
                                                 - 8 -
vi stemmer derfor for at ophæve landsrettens dom og for at hjemvise 2840 incorporateds
anke til realitetsbehandling i landsretten.
dommer marianne højgaard pedersen udtaler:
2840 incorporateds brev af 29. december 2011 til landsretten er efter sit indhold ikke en an-
kestævning, men en anmodning om en fristforlængelse på 4 uger på indgivelse af ankestæv-
ning. brevet opfylder ikke kravene i retsplejelovens § 373, stk. 1, til en ankestævning, på nær
kravet om angivelse af appellantens postadresse i danmark (nr. 5). det indeholder således
ikke angivelse af den dom, der ankes (nr. 1), angivelse af modpartens adresse (nr. 2), appel-
lantens påstand (nr. 3), ligesom der heller ikke var vedlagt udskrifter eller genparter (stk. 2).
oplysning om, hvilken dom, der ankes, og appellantens påstand under anken blev først givet
ved selskabets ankestævning af 18. februar 2012, hvilket er efter ankefristens udløb. brevet af
29. december 2011 opfylder således end ikke de basale krav i stk. 1, nr. 1 og 3, der må stilles
til en ankestævning, og det er efter min opfattelse uegnet til at danne grundlag for sagens be-
handling. det kunne derfor ikke danne grundlag for at fastsætte en frist til at afhjælpe mang-
lerne ved stævningen, jf. princippet i retsplejelovens § 349, stk. 2.
da brevet således efter sit indhold er en anmodning om udsættelse med indgivelse af an-
kestævning, og da det heller ikke opfylder de basale krav, der må stilles til en ankestævning,
finder jeg, at landsretten burde have afvist anken, jf. retsplejelovens § 374.
jeg er i øvrigt enig med flertallet i, at landsretten ikke burde have afvist sagen med den be-
grundelse, at den ”korrigerede ankestævning” af 21. marts 2012 ikke var underskrevet på
vegne af en mødeberettiget advokat.
med denne begrundelse stemmer jeg for at stadfæste landsrettens dom.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
højesteret ophæver herefter landsrettens dom og hjemviser 2840 incorporateds anke til reali-
tetsbehandling i landsretten.
sagsomkostningerne fastsættes i forbindelse med landsrettens endelige behandling af sagen.
                                         - 9 -
                                thi kendes for ret:
landsrettens dom ophæves, og 2840 incorporated aps’ anke hjemvises til realitetsbehandling
i landsretten.


text:
                             højesterets dom
                        afsagt torsdag den 25. oktober 2012
sag 55/2011
(1. afdeling)
svend jansen a/s
(advokat anne louise husen)
mod
ulla algreen-petersen og
verner jensen
(advokat henrik b. jensen, beskikket for begge)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 16. juli 2009 og af østre lands-
rets 20. afdeling den 29. oktober 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, niels grubbe, jon stokholm, henrik
waaben og jan schans christensen.
påstande
appellanten, svend jansen a/s, har nedlagt påstand om, at indstævnte ulla algreen-petersen
skal anerkende, at udgifterne til varme og varmt vand i perioden fra den 1. februar 2006 til
den 31. januar 2007 for lejligheden røsågade 2, 2. th., 2300 københavn s udgør 6.320,80 kr.,
og at indstævnte verner jensen skal anerkende, at udgifterne til varme og varmt vand i perio-
den fra den 1. februar 2006 til den 31. januar 2007 for lejligheden brigadevej 11, 1. th., 2300
københavn s udgør 5.366,05 kr.
ulla algreen-petersen og verner jensen har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
der foreligger oplysning om, at der blandt kraftvarmeværkerne er en række værker, som an-
vender fjernvarmetariffer, der tilskynder aftagerne af fjernvarme til at afkøle det vand, som
                                                - 2 -
sendes retur til værket. for nogle værkers vedkommende er tariffen ligesom københavns
energis tarif indrettet således, at der udløses en ekstrabetaling, hvis den gennemsnitlige afkø-
ling i varmeperioden ligger under det af værket fastsatte interval, mens der vil blive udbetalt
en bonus, hvis den gennemsnitlige afkøling i perioden ligger over det fastsatte interval. andre
værker anvender tariffer, der fører til ekstrabetalinger ved ringe afkøling, men ikke til bonus-
betalinger ved god afkøling. der er endvidere væsentlige forskelle i henseende til det niveau
eller interval, der ikke udløser ekstrabetaling eller bonus. en gruppe af værker gør ikke brug
af incitamentstariffer.
højesterets begrundelse og resultat
i varmeregnskabet for perioden fra den 1. februar 2006 til den 31. januar 2007 vedrørende
ejendommen røsågade 4-6 m.fl. og brigadevej 7 m.fl. indgik et beløb på 26.099,70 kr. vedrø-
rende korrektion for afkøling, svarende til ca. 2 % af den samlede varmeudgift. spørgsmålet i
sagen er, om udlejer, svend jansen a/s, har krav på at medtage dette beløb i varmeregnskabet
for ejendommen, jf. lejelovens § 36.
det fremgår af skønsmandens erklæring og forklaring, at ringe afkøling i forhold til fjernvar-
meleverandørens krav kan henføres til en række forhold, hvoraf nogle knytter sig til varme-
anlæggets konstruktion og indretning, herunder om der er tale om et enstrenget eller tostren-
get anlæg og størrelsen på radiatorerne. afkølingen vil også være påvirket af antallet af lejere
og disses adfærd, herunder deres brug af radiatorerne. endvidere vil anlæggets drift, pasning
og vedligeholdelse, herunder fremløbstemperaturen til radiatorerne, samt udetemperaturen og
fremløbstemperaturen fra fjernvarmeværket have betydning for afkølingen.
københavns energi har i lighed med andre leverandører af fjernvarme for at opnå en mere
hensigtsmæssig udnyttelse af fjernvarmen indført et tarifmæssigt incitamentssystem med hen-
blik på at regulere brugernes adfærd. incitamentssystemet skal bl.a. tilskynde udlejere til at
øge afkølingen, dels ved forbedring af anlæggets drift, pasning og vedligeholdelse, dels ved
ombygning og forbedring af utidssvarende varmeanlæg med eventuel lejeforhøjelse til følge.
efter lejelovens § 36, stk. 2, 2. pkt., skal udlejer ved leverance fra et kollektivt varmeforsy-
ningsanlæg medtage ”den samlede udgift” i varmeregnskabet. højesteret finder, at en ekstra-
betaling for ringe afkøling er en del af fjernvarmeudgiften og derfor skal medtages i varme-
regnskabet.
                                              - 3 -
uanset at der er tale om en fjernvarmeudgift, må en ekstrabetaling undtagelsesvis holdes uden
for varmeregnskabet i det omfang, den må antages at skyldes udlejers forsømmelse, navnlig
med hensyn til anlæggets drift, pasning eller vedligeholdelse.
da der ikke er holdepunkter for at antage, at den ringe afkøling skyldes svend jansen a/s’
forsømmelse, finder højesteret, at selskabet har krav på, at ekstrabetalingen medtages i var-
meregnskabet.
højesteret tager herefter svend jansen a/s’ påstande til følge.
ankenævnets afgørelse omfattede hele ejendommen, men er af udlejer alene indbragt for
domstolene i forhold til tre af ejendommens lejere og er under anken til højesteret yderligere
begrænset til to lejere. for domstolene har sagen derfor en meget begrænset værdi, for høje-
sterets vedkommende på 244,20 kr. højesteret finder, at der ved omkostningsfastsættelsen
skal tages hensyn til disse forhold.
på baggrund af det anførte og under hensyn til sagens karakter finder højesteret, at ingen af
parterne skal betale sagsomkostninger for byret, landsret eller højesteret til den anden part.
                                     thi kendes for ret:
ulla algreen-petersen skal anerkende, at udgifterne til varme og varmt vand i perioden fra
den 1. februar 2006 til den 31. januar 2007 for lejligheden røsågade 2, 2. th., 2300 køben-
havn s udgør 6.320,80 kr.
verner jensen skal anerkende, at udgifterne til varme og varmt vand i perioden fra den 1. fe-
bruar 2006 til den 31. januar 2007 for lejligheden brigadevej 11, 1. th., 2300 københavn s
udgør 5.366,05 kr.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for byret, landsret eller højesteret til den an-
den part.


text:
                                             dom
afsagt den 15. september 2017 af østre landsrets 21. afdeling
(landsdommerne thomas lohse, carsten kristian vollmer og rasmus bjerre (kst.)).
21. afd. nr. b-571-16:
ankestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokatfuldmægtig lasse buur heisel, prøve)
mod
a
(advokat marianne fruensgaard, beskikket)
odense rets dom af 22. februar 2016 (bs 10-1797/2014) er anket af ankestyrelsen med
påstand om frifindelse, subsidiært hjemvisning.
indstævnte, a, har nedlagt påstand som for byretten om, at ankestyrelsen principalt tilpligtes
at anerkende, at han har pådraget sig et erhvervsevnetab på 50 % som følge af den anerkendte
erhvervssygdom toksisk eksem, subsidiært tilpligtes at anerkende, at han har pådraget sig et
erhvervsevnetab på mindre end 50 % men dog på 15 % eller derover som følge af den
anerkendte erhvervssygdom toksisk eksem.
a har haft fri proces under sagen.
supplerende sagsfremstilling
for landsretten er fremlagt udtalelse af 22. februar 2011 fra speciallæge i hudsygdomme n.
veien, hvoraf fremgår blandt andet, at der ved objektiv undersøgelse af a den 16. februar
2011 var ”rødme, tørhed og afskalning interdigitalt på samtlige venstre fingre og over knoerne
på venstre hånd. der var fortykkelser af huden i begge håndflader, men intet eksem her”.
                                                 - 2 -
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaringer af a og c. der er endvidere afgivet
forklaring af d.
a har forklaret, at hans ansættelse hos ... a/s fra 1999 til 2003 var efter, at firmaet havde
indført robotproduktion. han var vedligeholder af produktionsmaskinerne. det involverede
ikke svejsning som primær opgave.
forud for ansættelsen hos x a/s havde han opnået specialcertifikater til svejsning med
bøjetråd, pulverfyldt tråd og t-svejsning. det var en del af baggrunden for, at han blev ansat.
den første ansættelsessamtale var i december 2007 med produktionschefen e og værkføreren
f. der blev aftalt et nyt møde kort før jul, hvor der blev drøftet løn. e og f afviste en løn på
165 kr. i timen, før de havde fået syn for, at han kunne specialsvejse. der blev derfor i stedet
aftalt en ”trappestigning” fra 155 kr. i timen til 165 kr. i timen i løbet af et års tid i takt med,
at de kunne konstatere hans kompetencer. han arbejdede i en specialafdeling, hvor de blandt
andet svejsede kornsiloer. han kender ikke d fra x og har ikke haft kontakt med ham.
han fik hos x udbetalt løn hver 14. dag. den første lønseddel dækker kun en uge. ”afholdt
flex” betyder fri uden løn, fordi man allerede har tjent sine penge, så at sige. han holdt blandt
andet flexfri for at hjælpe til ved en flytning. arbejdsgiver var lidt ærgerlig over, at han tog fri
så hurtigt, og han lagde efterfølgende ekstratimer som en slags kompensation. der var masser
af overarbejde på grund af en stor leverance til rusland og en ordre om svejsning af en
mobilkran. x havde et stort efterslæb med de ordrer. han blev pålagt overarbejde og ville
gerne vise sig som godt eksempel; også fordi han var ny. der var travlt med overarbejde hver
weekend og mulighed for at blive længere hver dag.
i 2011 skiftede han branche til omsorgsmedarbejder efter anbefaling fra en ven. han blev
hurtigt tilbudt fast ansættelse i et vikariat. det var efter at en, der hed ..., var blevet
langtidssygemeldt. det var primært b, han havde med at gøre. b havde downs syndrom og
var udadreagerende og voldelig, og ... var blevet slået af ham og kunne ikke vende tilbage.
fastansættelsen var formelt på 30 timer, for at man så kunne blive kaldt mere ind på
vikarvagter. det var et arbejdsgivertrick. arbejdet foregik på en tidligere aflåst institution, og
                                               - 3 -
der var ”vågne” nattevagter. b kunne komme ud om natten og virke truende. så ringede
nattevagterne efter ham. så han var der hele tiden.
han husker kun ét kursus fra sin tid i y. det var et fastholdelseskursus på 7 timer én aften.
han fik løn under kurset. nogle af hans vagter var rådighedsvagter på 24 timer fra kl. 15 den
ene dag til kl. 15 dagen efter. det var mest det uddannede personale, der havde sådanne
vagter, men han tog dem, hvis det faste personale meldte sig syge. i øvrigt havde han primært
7½-timers vagter.
han har været sygemeldt indtil 1. april i år og er langsomt startet op som tilkaldevikar på en
institution for surrogatanbragte. problemerne fra tinnitus og stress er mindre, og det sociale er
bedre. han har en grundløn på 129 kr. i timen og med tillæg 143 kr. i timen.
d har forklaret, at han i dag er på efterløn. han var tidligere ansat hos x a/s i mange år som
lagerchef og fra 2015/2016 som værkstedsleder. han gik på pension i januar i år. han har ikke
haft noget med produktionen at gøre, og han kender ikke a og kan ikke huske ham fra
dengang.
lønnen hos x i 2008 var sædvanligvis en grundløn med kvalifikationsløn og et personligt
tillæg. desuden var der vist nok nogen, der fik resultatløn. efter tre måneder havde man en
samtale og blev lønmæssigt placeret ind på basis af, hvad man havde vist. lønstigningen lå
typisk på 2-3 kr. i timen. det ville have været usædvanligt med en lønstigning på 10 kr. i
timen. han har aldrig hørt om, at nogen har fået en sådan aftale, heller ikke i
specialafdelingen, hvor a var ansat. han var ikke selv i afdelingen, men da han fik sagen
sidste år, talte han om den med e og f, der ansatte a. der var muligheder for overarbejde for
svejsere, og i perioder var der en del overarbejde. typisk lå det lørdag formiddag, men det
kunne også være om morgenen. mulighederne for overarbejde var, når der var behov for at få
projekter færdige til tiden. der var ikke generelt mere overarbejde på x end i branchen i
øvrigt. finanskrisen havde den betydning, at man havde væsentligt færre projekter i 2009.
c har forklaret, at udadreagerende børn medfører utryghed for personalet. medarbejdere, der
kan styre sådanne børn, mens børnene er yngre, kan nogen gange ikke længere styre dem, når
børnene kommer i puberteten og får aggressioner. så er det vigtigt med folk, der kan gå tæt på
                                              - 4 -
børnene, og så kan fysisk størrelse være vigtig. inden a kom til, var der på et tidspunkt ansat
nogle kvindelige pædagoger, som ikke magtede b, men han husker ikke nærmere om det.
a blev indkaldt ofte, fordi han gav tryghed. det kunne ske pludseligt om natten, hvis
nattevagten var blevet utryg. der er formodentlig også blevet indkaldt til døgnvagter og
rådighedsvagter. han erindrer ikke, om a har været på kurser, men vikarer kunne komme på
interne kurser. a arbejdede meget, og det kan godt passe med omkring 700 over-arbejdstimer.
han husker ikke, om a holdt ferie. man kører træt, når man arbejder så meget. man er nødt til
at holde noget fri. han har også set det med andre medarbejdere. han har ikke nogen
personlig relation til a.
angivelsen i ansættelsesaftalen om en arbejdstid på 30 timer om ugen skyldtes, at
medarbejderne så kunne arbejde mere over, uden at de skulle afvikle overarbejde. fleksibilitet
var vigtig for institutionen, for kommunen kunne opsige aftalen om et barn med en måneds
varsel. så hurtigt kunne man ikke afskedige fastansatte medarbejdere.
procedure
parterne har for landsretten gentaget deres anbringender for byretten og har procederet i
overensstemmelse hermed.
ankestyrelsen har supplerende anført, at as eneste skånehensyn som følge af arbejdsskaden
bestod i, at han ikke tålte kontakt med køle- og smøringsmidler samt oliebaserede produkter.
han ville dermed med arbejdsskaden kunne påtage sig ethvert andet job, hvor han ikke kom i
kontakt med sådanne midler og produkter. det overarbejde, som a har udført i perioden 1.
juli 2011 – 30. juni 2012, svarer alene til omkring 6,4 ekstra arbejdstimer om ugen i forhold
til en fuldtidsstilling.
a har supplerende anført, at ankestyrelsen ikke har forholdt sig til, at han efter arbejdsskaden
ikke længere kan beskæftiges inden for smedebranchen, men derimod er henvist til ufaglærte
arbejdsområder. ankestyrelsen har ved vurderingen af hans indtjeningsevne efter
arbejdsskaden taget udgangspunkt i en tilfældig 12-måneders periode, præget af ekstremt
mange overarbejdstimer. ankestyrelsen har ved det udøvede skøn i øvrigt ikke inddraget de
overarbejdstimer, som han havde forud for skaden.
                                               - 5 -
landsrettens begrundelse og resultat
det fremgår af arbejdsskadesikringslovens § 17, stk. 1, at hvis en arbejdsskade har nedsat
tilskadekomnes evne til at skaffe sig indtægt ved arbejde, har den pågældende ret til erstatning
for tab af erhvervsevne. der ydes ikke erstatning, hvis tabet af erhvervsevne er mindre end 15
%. efter lovens § 17, stk. 2, skal der ved bedømmelsen af tabet af erhvervsevne tages hensyn
til tilskadekomnes muligheder for at skaffe sig indtægt ved sådant arbejde, som med
rimelighed kan forlanges af den pågældende efter dennes evner, uddannelse, alder og
muligheder for erhvervsmæssig omskoling og optræning.
vurderingen af, om der er lidt et erhvervsevnetab, foretages ved at opstille en prognose for,
hvad skadelidte ville have tjent, hvis skaden ikke var sket, som sættes i forhold til prognosen
for, hvad skadelidte må antages at kunne tjene med skaden, jf. herved højesterets dom af 18.
november 2009 (gengivet i ugeskrift for retsvæsen 2010, side 467).
det er ubestridt, at a har pådraget sig en arbejdsskade i form af toksisk eksem. det påhviler
herefter a at godtgøre, at denne arbejdsskade har påført ham et erhvervsevnetab på 15 % eller
mere.
indledningsvis bemærkes, at ankestyrelsen i sin prognose over as indtjeningsevne uden
skaden ikke har været afskåret fra at fravige det skøn, som arbejdsskadestyrelsen i sin tid
foretog. henset i øvrigt til de få og uensartede lønudbetalinger i det korte tidsrum, hvor
ansættelsen hos x a/s bestod, findes den forventede årsløn ikke at kunne fastsættes alene på
baggrund af en enkeltstående lønperiode som anført af a. a har herudover ikke mod ds
forklaring og i mangel af skriftlig dokumentation godtgjort, at timelønnen var aftalt til at
skulle stige til 155 kr. efter tre måneders ansættelse og til 165 kr. efter et år.
landsretten finder herefter ikke grundlag for at tilsidesætte, at ankestyrelsen i sin prognose
har taget udgangspunkt i den timeløn på 145 kr., der fremgår af ansættelsesaftalen af 7. januar
2008, svarende til en forventet årsløn på 366.168,64 kr. i 2012.
landsretten finder endvidere ikke grundlag for at tilsidesætte, at ankestyrelsen i sin prognose
over as indtjeningsevne efter skaden har taget udgangspunkt i oplysningerne om, hvor meget
                                                - 6 -
han faktisk har været i stand til at arbejde og tjene som omsorgs- og pædagogmedhjælper,
herunder ved overarbejde. det fremgår af de fremlagte lønsedler, at a i perioden 1. juli 2011
– 30. juni 2012 har haft en indtægt på 327.949,38 kr., inklusiv betaling for omkring 700
timers overarbejde fordelt over alle 12 måneder. der ses i perioden at være foretaget
pensionsindbetalinger med i alt 10.660,47 kr. og beregnet atp-bidrag med i alt 1.080 kr.,
hvilket giver en samlet faktisk indtjening på i alt 339.689,85 kr. hertil kommer optjent
feriegodtgørelse.
på denne baggrund, og idet det lægges til grund, at as skånehensyn som følge af
arbejdsskaden alene har bestået i, at han ikke tålte kontakt med køle- og smøringsmidler samt
oliebaserede produkter, finder landsretten, at der ikke foreligger et sådant sikkert grundlag,
som må kræves for at tilsidesætte ankestyrelsens skøn, hvorefter a ikke er påført et
erhvervsevnetab på 15 % eller mere.
landsretten frifinder derfor ankestyrelsen.
statskassen skal betale sagsomkostninger for begge retter til ankestyrelsen med i alt 304.000
kr. beløbet omfatter 4.000 kr. til retsafgift og 300.000 kr. til udgifter til advokatbistand inkl.
moms. ved fastsættelsen af beløbet til dækning af udgifterne til advokatbistand er der ud over
sagens værdi taget hensyn til sagens omfang og varighed.
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
ankestyrelsen frifindes.
i sagsomkostninger for begge retter skal statskassen inden 14 dage betale 304.000 kr. til
ankestyrelsen.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                                             dom
afsagt den 27. oktober 2017 af østre landsrets 13. afdeling
(landsdommerne ole dybdahl, bo østergaard og cecilie boel winther (kst.)).
13. afd. nr. s-1626-16:
anklagemyndigheden
mod
t
(cpr.nr. …87-…)
(advokat carsten bo nielsen, besk.)
glostrup rets dom af 20. maj 2016 (15-4629/2015) er anket af t med påstand om frifindelse
for konfiskation af fortjeneste ved taxikørsel i frakendelsestiden henholdsvis uden at have
erhvervet førerret.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
anklagemyndighedens opgørelse af fortjenesten til 317.795 kr. er ikke bestridt.
forklaring
tiltalte har supplerende forklaret blandt andet, at han, hvis han havde været bekendt med, at
der kunne ske konfiskation af hans indtjening, ville have skaffet sig indtægter ved andet
arbejde eller ved dagpenge eller kontanthjælp.
anbringender
tiltalte har navnlig gjort gældende, at det følger af fast tiltalepraksis, at man ikke konfiskerer
lovligt erhvervet løn, hvor chauffører forser sig imod eksempelvis reglerne om godskørsel,
kører på et udenlandsk kørekort, som ikke er kan anvendes til lovlig kørsel i danmark, kører
uden ”førerkort” eller overtræder køre- hviletidsbestemmelserne. man konfiskerer heller ikke
                                                  - 2 -
lønnen hos den tjener, som har holdt ulovligt nattesæde. der er ikke saglig grund til at
behandle den foreliggende situation anderledes.
anklagemyndigheden har navnlig gjort gældende, at det følger af fast praksis, at der sker
konfiskation i en situation som den foreliggende, hvor taxachauffører kører uden kørekort.
landsrettens begrundelse og resultat
det fremgår af tiltaltes forstraffe, at tiltalte den 11. marts 2009 blev idømt et kørselsforbud
gældende til den 29. oktober 2009. på baggrund af en hastighedsforseelse begået den 25.
september 2011, hvor han som taxachauffør havde kørt mindst 122 km/t, hvor hastigheden
ikke måtte overstige 80 km/t, vedtog han i retten den 2. februar 2012 en ubetinget frakendelse
af førerretten i 6 måneder frem til den 1. august 2012 og afleverede sit kørekort. den 14.
januar 2013 vedtog han efter en ny hastighedsforseelse som taxachauffør – ved at have kørt
med mindst 69 km/t, hvor hastigheden ikke måtte overstige 40 km/t – en ubetinget
førerretsfrakendelse i 1 år, det vil sige indtil den 13. januar 2014.
tiltaltes 342 kørsler i frakendelsestiden henholdsvis uden førerret i perioden 4. februar 2012 –
24. juli 2013 er foretaget i erhvervsmæssigt øjemed, og landsretten tiltræder, at den herved
opnåede fortjeneste, hvis opgørelse ikke er bestridt, skal konfiskeres i medfør af straffelovens
§ 75, stk. 1, jf. herved også afgørelserne om konfiskation i dommene trykt i tfk 2012.371ø,
tfk 2015.194ø og tfk 2016.1264ø.
det kan ikke føre til et andet resultat, at der i tiltalepraksis i andre situationer ikke nedlægges
påstand om konfiskation af lønindtægter.
landsretten stadfæster derfor dommen, så vidt den er påanket.
                                    thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t stadfæstes, så vidt den er påanket.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.


text:
                    højesterets kendelse
                         afsagt tirsdag den 10. juni 2014
sag 243/2013
a
(advokat eigil lego andersen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat sune riisgaard)
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, jens peter christensen og jon
stokholm.
appellanten, a, har anmodet om, at advokat h pålægges at afgive vidneforklaring.
sagsfremstilling
højesteret har på begæring af a den 3. april 2014 givet tilladelse til afhøring af advokat h.
med henvisning til retsplejelovens § 170 begærer advokat h sig fritaget for at afgive vidne-
forklaring.
i sag 239/2008, der vedrørte de samme parter og delvis de samme faktiske omstændigheder
som den foreliggende sag, pålagde højesteret ved kendelse af 24. juli 2009 advokat h at af-
give vidneforklaring.
ved brev af 2. maj 2014 har advokat eigil lego andersen fremsendt et afhøringstema til brug
ved afhøring af advokat h. afhøringstemaet omfatter følgende spørgsmål:
      ”1. kan vidnet vedstå sin forklaring gengivet i højesterets dom af 1. februar 2011?
                                               - 2 -
      2. er vidnet fortsat protektor i e?
      3. er de af e udarbejdede fortegnelser over udlodninger efter vidnets kendskab korrek-
      te? især: ha[r] a vidnet bekendt modtaget andre/yderligere udlodninger?
      4. har a kontrol over eller indflydelse på e? rådfører vidnet sig med a i sin egenskab
      af protektor for fonden?
      5. vidnets involvering i (og kendskab til baggrunden for) udlodningen af 15 mio. dkk
      til b/d, guernsey, trustens tegning af selskabskapital i f og dette selskabs køb af j.
      6. hvordan kom det sig, at vidnet blev protektor i d?
      7. hvorledes og i hvilket omfang har (a) a og (b) b været involveret i de i pkt. 5 nævnte
      transaktioner, trustetableringen og i vidnets indsættelse som protektor i d?
      8. har a kontrol over eller indflydelse på d? rådfører vidnet sig med a i sin egenskab
      af protektor for trusten?
      9. har e i kraft af udlodningen af 15 mio. dkk til d, som har finansieret trustens teg-
      ning af selskabskapital i f, en ejendomsret, medejendomsret eller lignende til f?”
advokat h har tilkendegivet, at afhøringstemaet vedrører forhold, som er kommet til hans
kundskab ved udøvelsen af virksomhed som advokat for fonden e og trusten d.
i ”articles” af 21. april 1998 for e er anført følgende:
      ”12. beneficiaries of the foundation
      12.1. the foundation board shall by an instrument in writing and with the protector’s
      written consent select and appoint the beneficiaries of the foundation among the
      classes of beneficiaries as specified below:
      12.2. the individuals listed hereinafter and their descendants regardless of their sex and
      age …
      g…
      a…
      c…
      b…”
                                                - 3 -
g var a’s onkel, som døde i 1998. c er a’s tidligere hustru. b er a’s søn.
i ”declaration of trust” af 21. marts 2012 for d er anført følgende:
       ”schedule 2
       beneficiaries
       b (”b”)
       c
       b’s children and remoter issue
       b’s god-children …
       …
       schedule 3
       excluded persons
       …
       3. a (”a”) provided that a shall only be an excluded person for so long as there
       is a beneficiary who is alive or en ventre sa mère and so capable of taking (and who is
       not a charity) and for the avoidance of doubt a shall not be an excluded person if all
       the beneficiaries (other than a charity) have died or are incapable of existing.”
i telefax af 21. maj 2014 meddelte højesteret parterne og advokat h, at sagen blev udsat til
den 28. maj 2014 på advokat h’s undersøgelse af og meddelelse til højesteret om, hvorvidt e
og d modsætter sig, at han afgiver vidneforklaring om det, som er kommet til hans kundskab
ved udøvelse af virksomhed som advokat for e og d.
i telefax af 26. maj 2014 meddelte advokat h højesteret, at han havde sendt en forespørgsel
til e og d. ved telefax af 27. maj 2014 meddelte advokat h højesteret, at han først kunne
forvente at få svar på sin forespørgsel til e i den efterfølgende uge.
på et retsmøde i højesteret den 4. juni 2014 oplyste advokat h, at han endnu ikke havde
modtaget svar fra e og d.
                                                - 4 -
anbringender
a har anført blandt andet, at advokat h bør pålægges at afgive forklaring af de samme grunde
som i højesterets sag 239/2008. påberåbelse af den for advokater gældende tavshedspligt må
endvidere i det mindste kræve, at advokat h påviser, at han har ageret som advokat. ingen af
spørgsmålene i afhøringstemaet angår sager, som advokat h har udført adskilt fra sine formo-
dede protektorhverv. a og b godkender, at advokat h kan afgive vidneforklaring uden hensyn
til den tavshedspligt, der eventuelt måtte foreligge i forhold til dem.
skatteministeriet har tilsluttet sig, at advokat h bør pålægges at afgive forklaring af de samme
grunde som i højesterets sag 239/2008.
advokat h har anført blandt andet, at han alene kan afgive forklaring i det omfang, der med-
deles ham et vidnepålæg. i de for højesteret fremlagte fondsdokumenter er der krav om, at
protektorer er undergivet fuld tavshedspligt. der påhviler fondsforvaltere med flere en lov-
givningsmæssig tavshedspligt i henhold til liechtensteinsk ret. en advokat, der bestrider et
hverv som protektor, vil ikke være i stand til at udskille oplysninger, som er tilgået den på-
gældende i sin egenskab af protektor, fra oplysninger, der er tilgået den pågældende i sin
egenskab af advokat.
højesterets begrundelse og resultat
det må lægges til grund, at en afhøring af advokat h til brug for sagen ikke vil vedrøre, hvad
advokat h har erfaret i en retssag, som har været betroet ham til udførelse, eller hvori hans råd
har været søgt. højesteret kan således under betingelserne i retsplejelovens § 170, stk. 2, 1.
pkt., pålægge advokat h at afgive vidneforklaring.
højesteret finder, at en forklaring fra advokat h om forhold vedrørende e og d må antages at
være af afgørende betydning for sagens udfald, og at sagens beskaffenhed og dens væsentlige
betydning for a taler for, at advokat h afkræves forklaring.
advokat h’s viden hidrører tillige fra hans virke som protektor i e og d. en protektor kan
ikke anses for at være omfattet af den kreds, der er afskåret fra at afgive vidneforklaring i
medfør af retsplejelovens § 170, stk. 1, og det forhold, at hans viden tillige hidrører fra ud-
                                                - 5 -
øvelsen af hans virksomhed som advokat, bevirker ikke, at han er afskåret fra at forklare om
den viden, han har erhvervet som protektor. det forhold, at advokat h efter de fremlagte do-
kumenter har tavshedspligt som protektor, kan ikke føre til andet resultat.
for så vidt angår advokat h’s afgivelse af forklaring vedrørende forhold, der alene er kommet
til hans kundskab som advokat for e og d, har disse ikke ytret sig om spørgsmålet inden for
en rimelig frist. efter hvad der i øvrigt er oplyst om e og d, kan det ikke antages, at hensynet
til disse kan veje tungere end interessen i, at advokat h afgiver forklaring under sagen, jf.
højesterets kendelse af 24. juli 2009 i sag 239/2008 gengivet i ufr 2009, s. 2615.
højesteret finder herefter, at h skal pålægges at afgive forklaring om forhold, der er kommet
til hans kundskab ved udøvelsen af hans virksomhed som protektor i og advokat for hen-
holdsvis e og d.
                                          thi bestemmes:
det pålægges advokat h at afgive forklaring til brug for sagen om forhold, der er kommet til
hans kundskab ved udøvelsen af hans virksomhed som protektor i og advokat for henholdsvis
e og d.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt torsdag den 29. april 2010
sag 318/2009
(2. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t1
(advokat henrik dupont jørgensen, beskikket),
t2
(advokat niels anker michaelsen, beskikket),
t3
(advokat mogens popp-madsen, beskikket)
og
t4
(advokat johnny norup, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i kolding den 27. februar 2009 og af vestre
landsrets 9. afdeling den 12. august 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per sørensen, per walsøe, poul dahl jensen, jens
peter christensen og michael rekling.
påstande
dommen er anket af de tiltalte, t1, t2, t3 og t4, med påstand om frifindelse for udvisning,
subsidiært at udvisning sker betinget efter udlændingelovens § 24 b. vedrørende straffene har
de tiltalte påstået stadfæstelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af straffene og stadfæstelse af bestemmelserne
om udvisning.
                                                 - 2 -
højesterets begrundelse og resultat
der er i forhold 2 tale om voldtægt begået af de fire tiltalte i forening mod en 14-årig pige.
højesteret finder, at straffen i et sådant tilfælde som udgangspunkt må fastsættes til fængsel i
3 år og 6 måneder.
fire dommere – per sørensen, per walsøe, poul dahl jensen og jens peter christensen – ud-
taler:
vi finder, at der ikke foreligger omstændigheder, der kan begrunde, at dette udgangspunkt
fraviges, og stemmer herefter for at forhøje straffene for t1, t2 og t4 til fængsel i 3 år og 6
måneder og straffen for t3, der var 16 år på gerningstidspunktet, til fængsel i 3 år.
dommer michael rekling udtaler:
under hensyn til det, der passerede umiddelbart forud for forhold 2 i forbindelse med forhold
1 samt optakten hertil, finder jeg, at der foreligger grunde til at fravige det nævnte udgangs-
punkt. jeg stemmer herefter for at fastsætte straffene for t1, t2 og t4 til fængsel i 3 år og
straffen for t3 til fængsel i 2 år og 9 måneder.
afgørelsen vedrørende strafudmålingen træffes efter stemmeflertallet.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at alle de tiltalte udvises med
indrejseforbud for bestandig.
de tiltalte har fortsat været frihedsberøvet under anken.
                                       thi kendes for ret:
t1 straffes med fængsel i 3 år og 6 måneder.
t2 straffes med fængsel i 3 år og 6 måneder.
                                              - 3 -
t4 straffes med fængsel i 3 år og 6 måneder.
t3 straffes med fængsel i 3 år.
i øvrigt stadfæster højesteret landsrettens dom.
de tiltalte skal solidarisk betale sagens omkostninger for højesteret, dog således at de hver
især skal betale salæret til deres beskikkede forsvarer.