text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt mandag den 24. juli 2017
sag 110/2017
a
(advokat charlotte castenschiold, beskikket)
mod
b
i tidligere instanser er afsagt kendelser af retten i svendborg den 14. november 2016 og af
østre landsrets 5. afdeling den 23. januar 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: marianne højgaard pedersen, vibeke rønne og jens
kruse mikkelsen.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at østre landsrets kendelse af 23. januar 2017 ophæves,
og sagen hjemvises til realitetsbehandling ved landsretten.
sagsfremstilling
a anmodede ved brev af 12. oktober 2016 statsforvaltningen om i medfør af forældreansvars-
lovens § 39, stk. 2, at indbringe statsforvaltningens afgørelse af 20. september 2016 for dom-
stolene.
ved afgørelsen havde statsforvaltningen i medfør af forældreansvarslovens § 39, stk. 1, afvist
at realitetsbehandle en anmodning om ændring af forældremyndigheden over a og bs søn, c,
som b har forældremyndigheden over.
statsforvaltningen oversendte sagen til retten i svendborg ved brev af 13. oktober 2016.
                                                - 2 -
ved kendelse af 14. november 2016 tiltrådte retten i svendborg statsforvaltningens afgørelse
om ikke at behandle anmodningen fra a. byretten havde behandlet sagen på skriftligt grund-
lag, jf. retsplejelovens § 455 a, stk. 1, og uden yderligere skriftveksling.
ved kæreskrift af 18. november 2016 indbragte a byrettens afgørelse for østre landsret med
påstand om, at retten i svendborgs kendelse af 14. november 2016 skulle ophæves, og sagen
hjemvises til fortsat behandling ved retten i svendborg.
a gjorde til støtte for påstanden gældende navnlig, at der ved byrettens behandling af sagen
var begået væsentlige rettergangsfejl, og at retten havde tilsidesat væsentlige retssikkerheds-
garantier ved ikke at høre eller orientere parterne, inden kendelsen blev truffet.
landsretten afviste ved kendelse af 23. januar 2017 at behandle kæremålet med henvisning til
kærebegrænsningsreglen i retsplejelovens § 389 a, stk. 1.
anbringender
a har til støtte for sin påstand anført navnlig, at byrettens kendelse af 14. november 2016 er
afsagt i tidsmæssig forlængelse af den hovedforhandling, der burde have været gennemført,
men som fejlagtigt ikke fandt sted, jf. retsplejelovens § 365, stk. 3. kendelsen er derfor ikke
truffet under hovedforhandlingen eller dennes forberedelse.
kærebegrænsningsreglen i retsplejelovens § 389 a finder ikke anvendelse på kendelser i sager
truffet i medfør af retsplejelovens § 455 a, stk. 2, jf. stk. 1.
kæremålet for landsretten vedrører ganske rigtigt byrettens behandling af sagen under forbe-
redelsen og hovedforhandlingen – eller rettere manglen på samme – men det ligger indenfor
landsrettens kompetence under et kæremål at efterprøve, om procesmåden har været i over-
ensstemmelse med gældende ret, jf. en analogi af retsplejelovens § 390. der er under byret-
tens behandling af sagen sket rettergangsfejl, idet reglerne i retsplejeloven om behandling af
civile sager ikke er fulgt.
                                                - 3 -
kæremålet er omfattet af den almindelige kæreregel i retsplejelovens § 389, jf. forarbejderne
til retsplejelovens § 455 a, hvoraf fremgår, at kære af byrettens afgørelser kan ske efter de
almindelige regler i retsplejelovens kapitel 37.
af procesbevillingsnævnets notat af 17. december 2014 om retsplejelovens § 389 a fremgår
det, at byrettens afgørelser om midlertidig forældremyndighed og midlertidig bopæl frit kan
kæres til landsretten. det må være åbenbart, at når midlertidige afgørelser frit kan kæres til
landsretten, må kendelser, der vedrører varige afgørelser om forældremyndighed, som har en
langt mere indgribende karakter end midlertidige afgørelser, også frit kunne kæres til landsret-
ten.
b har ikke haft bemærkninger til kæresagen.
retsgrundlag
forældreansvarslovens § 39 lyder således:
        ”en anmodning om ændring af forældremyndighed, barnets bopæl, samvær eller anden
        kontakt kan afvises af statsforvaltningen, hvis forholdene ikke har ændret sig væsentligt.
        dette gælder dog ikke anmodninger om ændring af forældremyndighed efter § 14, stk.
        2.
        stk. 2. statsforvaltningen indbringer afgørelsen om afvisning af en anmodning om æn-
        dring af forældremyndighed eller barnets bopæl for retten, hvis ansøgeren anmoder her-
        om, inden 4 uger efter at afgørelsen er meddelt den pågældende.”
bestemmelsen blev indført ved lov nr. 600 af 18. juni 2012 om ændring af forældreansvarslo-
ven, retsplejeloven og lov om det centrale personregister (ændringer som følge af evaluerin-
gen af forældreansvarsloven). i bemærkningerne til lovændringen (folketingstidende 2011-
12, tillæg a, lovforslag nr. l 157, s. 11-12) hedder det bl.a.:
        ”det foreslås derfor, at forældreansvarslovens § 39 ændres, så det udover afvisning af
        ansøgninger om ændring af samvær eller anden kontakt også bliver muligt at afvise an-
        søgninger om ændring af forældremyndighed og barnets bopæl, hvis forholdene ikke
        har ændret sig væsentligt. barnet bør i videst mulig udstrækning skærmes mod langva-
        rige konflikter, som skyldes ansøgninger, der ikke vil bedre barnets situation. det er så-
        ledes hensigten at skabe ro om barnet ved at undgå unødvendig procesførelse, hvor det
        på forhånd må antages, at det ikke vil være bedst for barnet, at ændre forældremyndig-
                                                - 4 -
      heden eller barnets bopæl. afvisningen af en ansøgning forudsætter, at forholdene ikke
      har ændret sig væsentligt, og at det ud fra de foreliggende oplysninger kan lægges til
      grund, at det er bedst for barnet at fastholde placeringen af forældremyndigheden
      og/eller barnets bopæl.
      …
      beslutningen om afvisning efter § 39 foretages først og fremmest ud fra oplysningerne i
      ansøgningen, men også ud fra den viden som myndigheden i forvejen måtte have om
      barnet og dets forhold. da der ikke foretages en tilbundsgående materiel vurdering af
      barnets bedste, er det nødvendigt, at det på det foreliggende grundlag kan lægges til
      grund, at det er bedst for barnet ikke at ændre forældremyndigheden eller bopælen. en
      ansøgning om ændring af barnets bopæl vil også kunne afvises, hvis det ud fra de fore-
      liggende oplysninger kan lægges til grund, at begge forældre er lige egnede som bo-
      pælsforældre, og at en afgørelse af, hvad der er bedst for barnet, derfor kan falde ud til
      begge sider.”
i de specielle bemærkninger vedrørende § 39 fremgår bl.a. (folketingstidende 2011-12, tillæg
a, lovforslag nr. l 157, s. 29-30):
      ”vurderingen af, om en ansøgning skal behandles, foretages på samme måde, som vur-
      deringen efter de gældende regler i forhold til samvær, jf. forældreansvarslovens § 39.
      hvis ansøgeren ikke kan påvise, at der foreligger væsentligt forandrede forhold, vil an-
      søgningen som udgangspunkt kunne afvises uden at høre den anden forælder. hvis an-
      søgningen ikke er begrundet, eller der er tvivl om, hvorvidt der er grundlag for at be-
      handle ansøgningen, kan det være nødvendigt, at der indhentes yderligere oplysninger
      fra ansøgeren. sandsynliggør ansøgeren herefter, at betingelserne for at behandle sagen
      er opfyldt, forelægges ansøgningen for den anden forælder. hvis den anden forælder
      eksempelvis afkræfter ansøgerens oplysninger, kan statsforvaltningen – efter partshø-
      ring af ansøgeren – afvise ansøgningen. hvis der herefter foreligger tvivl om, hvorvidt
      en ændring vil være bedst for barnet, vil ansøgningen ikke kunne afvises. statsforvalt-
      ningen skal ved vurderingen af, om en ansøgning kan afvises også inddrage den viden,
      som statsforvaltningen i forvejen har om sagen. det er dog ikke hensigten, at der ud
      over det ovenfor nævnte skal ske yderligere oplysning af sagen. derfor vil en ansøgning
      ikke kunne afvises, hvis statsforvaltningen fortsat er af den opfattelse, at det er nødven-
      digt at oplyse sagen yderligere.
      …
      det foreslås i stk. 2, at statsforvaltningens beslutning om at afvise en ansøgning om æn-
      dring af forældremyndighed eller bopæl skal kunne indbringes for retten. den forælder,
      som har fået sin ansøgning afvist, skal anmode statsforvaltningen om at indbringe afgø-
      relsen om afvisning for retten inden 4 uger efter, at afgørelsen er meddelt den på-
      gældende.”
retsplejelovens § 455 a lyder således:
                                                - 5 -
      ”sager, der indbringes for retten af statsforvaltningen efter forældreansvarslovens § 39,
      stk. 2, afgøres på skriftligt grundlag, medmindre retten finder, at der er grund til mundt-
      lig behandling.
      stk. 2. afgørelse i sager efter stk. 1 træffes ved kendelse.”
bestemmelsen blev indsat samtidig med ændringen af forældreansvarsloven ved lov nr. 600
af 18. juni 2012. af lovforslagets specielle bemærkninger (folketingstidende 2011-12, tillæg
a, lovforslag nr. l 157, s. 32-33) fremgår bl.a.:
      ”efter den foreslåede § 39, stk. 1, i forældreansvarsloven (forslagets § 1, nr. 18) kan
      statsforvaltningen afvise en anmodning om ændring af forældremyndighed eller barnets
      bopæl, hvis forholdene ikke har ændret sig væsentligt. statsforvaltningen indbringer af-
      gørelsen om afvisning for retten, hvis ansøgeren inden 4 uger efter, at afgørelsen er
      meddelt den pågældende, anmoder herom, jf. den foreslåede § 39, stk. 2, i forældrean-
      svarsloven.
      der foreslås i tilknytning hertil indsat en ny bestemmelse, § 455 a, i retsplejeloven om
      rettens behandling af sådanne sager.
      efter bestemmelsens stk. 1 behandles disse sager på skriftligt grundlag, medmindre ret-
      ten finder, at der efter sagens beskaffenhed er grund til mundtlig forhandling for retten.
      at udgangspunktet således er skriftlig behandling skal navnlig ses i lyset af, at den fore-
      slåede bestemmelse i forældreansvarslovens § 39, stk. 1, først og fremmest er begrundet
      i et ønske om at dæmme op for gentagne sager om forældremyndighed eller barnets bo-
      pæl for herved at skabe ro om barnet og skærme det mod gentagen inddragelse i en
      unødvendig procesførelse.
      mundtlig forhandling vil dog f.eks. kunne være påkrævet, hvis der efter rettens opfattel-
      se på baggrund af sagens oplysninger, herunder anmodningen om indbringelse for ret-
      ten, er grundlag for at antage, at statsforvaltningens afgørelse skal tilsidesættes, eller
      hvis det vurderes at være af betydning i den konkrete sag at høre forældrenes mundtlige
      forklaring om sagen og om deres opfattelse af barnets perspektiv. det skal endvidere
      indgå i rettens vurdering af, om der efter sagens beskaffenhed er grund til mundtlig for-
      handling, hvor lang tid der er gået, siden parterne indgik en aftale om forældremyndig-
      hed eller barnets bopæl, eller siden retten traf afgørelse om spørgsmålet.
      rettens prøvelse efter den foreslåede bestemmelse er alene en prøvelse af, om statsfor-
      valtningens afvisning af anmodningen om ændring af forældremyndighed eller barnets
      bopæl har været berettiget eller ej, dvs. om statsforvaltningen på baggrund af anmod-
      ningen burde have iværksat fornyet sagsbehandling om spørgsmålet om forældremyn-
      dighed eller barnets bopæl efter forældreansvarslovens regler herom. finder retten, at
      statsforvaltningens afgørelse ikke er truffet med rette, hjemvises sagen til fornyet be-
      handling i statsforvaltningen. denne reaktion vil ligeledes kunne være relevant, hvis den
                                               - 6 -
      pågældende ansøger fremkommer med nye oplysninger, der ikke er indgået i statsfor-
      valtningens afgørelse efter forældreansvarslovens § 39, stk. 1.
      med bestemmelsens stk. 2 foreslås det, at retten i de omhandlede sager træffer afgørelse
      ved kendelse. dette indebærer, at afgørelsen skal ledsages af grunde, jf. retsplejelovens
      § 218, stk. 1, og at den vil kunne kæres efter de almindelige regler herom i retsplejelo-
      vens kapitel 37.
      det bemærkes i øvrigt, at sager efter bestemmelsen vil være omfattet af den gældende
      bestemmelse i retsplejelovens § 327, stk. 1, nr. 1, der omhandler fri proces i (bl.a.) sager
      efter retsplejelovens kapitel 42.”
retsplejelovens § 389 a lyder således:
      ” kendelser og andre beslutninger, der afsiges af byretten under hovedforhandlingen el-
      ler under dennes forberedelse, kan ikke kæres. procesbevillingsnævnet kan dog meddele
      tilladelse til kære, hvis kendelsen eller beslutningen angår spørgsmål af væsentlig be-
      tydning for sagens forløb eller af afgørende betydning for parten, og der i øvrigt er an-
      ledning til at lade afgørelsen prøve af landsretten som 2. instans.
      stk. 2. ansøgning om kæretilladelse efter stk. 1 skal indgives til procesbevillingsnæv-
      net, inden 2 uger efter at afgørelsen er truffet.”
i lovforslagets almindelig bemærkninger i afsnit 2.2.2.3. om kære af afgørelser om sagens
forberedelse (folketingstidende 2013-14, tillæg a, lovforslag nr. l 178, s. 36) er anført bl.a.:
      ”2.2.2.3.2.2. udvalget foreslår derfor, at det fremover skal være udgangspunktet, at
      kendelser og andre beslutninger, der afsiges under hovedforhandlingen eller under den-
      nes forberedelse, ikke kan kæres til landsretten, men derimod først kan indbringes for
      landsretten i forbindelse med den endelige afgørelse i sagen.
      det skal dog ikke gælde kendelser og beslutninger, der angår spørgsmål af indgribende
      eller afgørende betydning for parten, eller som er af væsentlig betydning for sagens for-
      løb. det kunne eksempelvis være kendelser eller beslutninger, som går ud på, at sagen
      afvises eller hæves, om stedlig og saglig kompetence, habilitet og rette sagsøgte. det vil
      imidlertid ikke være muligt at foretage en udtømmende opregning af, hvilke afgørelser
      der fortsat skal kunne kæres.
      udvalget foreslår derfor, at der skal være mulighed for at søge om tilladelse hos proces-
      bevillingsnævnet til at kære kendelser og beslutninger afsagt under sagens forberedelse
      eller hovedforhandling.”
                                               - 7 -
af de specielle bemærkninger til § 389 a (folketingstidende 2013-14, tillæg a, lovforslag nr.
l 178, s. 122) fremgår bl.a.:
       ”betingelserne for at få kæretilladelse er efter forslaget, at afgørelsen angår spørgsmål
       af væsentlig betydning for sagens forløb eller af afgørende betydning for parten.
       omfattet heraf vil eksempelvis være kendelser eller beslutninger, som går ud på, at sa-
       gen afvises eller hæves, om stedlig og saglig kompetence, habilitet og rette sagsøgte.
       …”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om en afgørelse efter retsplejelovens § 455 a er omfattet af kærebegrænsnings-
reglen i retsplejelovens § 389 a.
efter retsplejelovens § 455 a træffer retten ved kendelse afgørelse i sager, der indbringes for
retten af statsforvaltningen efter forældreansvarslovens § 39, stk. 2. efter § 39 kan statsfor-
valtningen beslutte at afvise en anmodning om ændring af bl.a. forældremyndighed, hvis for-
holdene ikke har ændret sig væsentligt.
det fremgår af forarbejderne til retsplejelovens § 455 a, at rettens prøvelse alene er en prøvel-
se af, om statsforvaltningens afvisning af anmodningen om ændring af bl.a. forældremyndig-
hed har været berettiget, eller om statsforvaltningen burde have iværksat fornyet sagsbehand-
ling om spørgsmålet. finder retten, at statsforvaltningens afgørelse ikke er truffet med rette,
hjemvises sagen til fornyet behandling i statsforvaltningen.
det fremgår således af retsplejelovens § 455 a og forarbejderne hertil, at rettens afgørelser
efter denne bestemmelse er begrænset til en prøvelse af, om statsforvaltningen har været be-
rettiget til at afvise en anmodning om ændring af bl.a. forældremyndighed uden realitetsbe-
handling. højesteret tiltræder derfor, at byrettens afgørelse må anses for at vedrøre sagens
forberedelse.
på denne baggrund, og da der ikke forelå tilladelse til kære til landsretten fra procesbevil-
lingsnævnet, tiltræder højesteret, at landsretten har afvist kæremålet.
                                            - 8 -
højesteret stadfæster derfor kendelsen.
efter sagens omstændigheder finder højesteret, at kæremålets omkostninger skal ophæves, jf.
retsplejelovens § 312, stk. 3.
                                     thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger vedrørende kæresagen til den anden part.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
- mc
                                           udskrift
                                                af
                            sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                               dom
afsagt den 27. februar 2009 af sø‐ og handelsretten (retsformand mette christensen og de
sagkyndige medlemmer peter bernhoft og kai w. bested)
v‐115‐07
                                      a. møller v/ anita møller
                                      mod
                                      ankenævnet for patenter og varemærker
                                      (kammeradvokaten v/advokat michael nørgaard )
                                      bintervenient:
                                      société national chemins de fer français
                                      (advokat thomas mølsgaard)
indledning
denne sag vedrører spørgsmålet om, hvorvidt biintervenientens, société nationale des
chemins de fer français (sncf), i klasse 42 registrerede ef‐varemærke orient‐express
er til hinder for registrering af a. møllers registrering af orientexpressen hawaii
wok i klasse 43: cateringvirksomhed.
                                             - 2 -
påstande
a. møller har nedlagt følgende påstande:
     1. ankenævnet for patenter og varemærker skal anerkende, at a. møllers varemærke vr
        2005 02453 orientexpressen hawaii wok <fig> er blevet fejlbehandlet på bag‐
        grund af subjektive udtalelser.
     2. ankenævnet for patenter og varemærker skal anerkende, at a. møllers varemærke
        vr 2005 02453 orientexpressen hawaii wok <fig> skal endeligt registreres.
ankenævnet for patenter og varemærker har påstået frifindelse.
société nationale des chemins de fer français (sncf) har støttet den af ankenævnet for
patenter og varemærker nedlagte påstand.
denne sag er hovedforhandlet sammen med v 114/07, der vedrører en indsigelse fra sncf
mod registreringen af orientexpressen som figurmærke.
oplysningerne i sagen
den 5. januar 2000 fik sncf med virkning fra den 1. april 1996 registreret eu‐ordmærket
orient‐express i klasse 16, 35 og klasse 42. den daværende 8. udgave af nice‐klassifika‐
tionen er i den 9. udgave blevet underopdelt i nye klasser 42‐45.
       den 3. juni 2005 indleverede a. møller en ansøgning om registrering af det nedenfor
viste figurmærke for klasse 43: cateringvirksomhed.
varemærket blev registreret den 4. juli 2005 og offentliggjort i dansk varemærketidende den
13. juli 2005.
                                               - 3 -
      den 13. september 2005 gjorde budde, schou & ostenfeld indsigelse på vegne af sncf
mod registreringen under henvisning til, at sncf havde registreret ordmærket orient‐
expres i klasse 42 for bl.a. hoteller, hotelledelse og hotelreservation.
      efter at have modtaget materiale fra patent‐ og varemærkestyrelsen om en hotelkæde
med tilknytning til sncf svarede a. møller i brev af 6. april 2006 bl.a. , at hun gik ud fra, at
”man behandler hvert varemærke individuelt, da ansøgning og varemærkeregistrering er
indgivet på to forskellige tidspunkter og år.”
      patent‐ og varemærkestyrelsen traf den 15. september 2006 afgørelse om, at a. møllers
varemærke måtte anses for forveksleligt med sncf’s varemærke. styrelsen fandt, at
beskyttelsen af sncf’s mærke måtte udstrækkes til også at omfatte de tjenesteydelser, som
a. møllers varemærke omfatter. afgørelsen blev af a. møller indbragt for ankenævnet for
patenter og varemærker. den 24. september 2007 stadfæstede ankenævnet for patenter og
varemærker afgørelsen i henhold til de af patent‐ og varemærkestyrelsen anførte grunde.
      sncf har tillige registreret orient‐express <fig>, venice orient express<fig>
og venice simplon orient express <w>. sidstnævnte mærke blev oprindeligt
registreret af en anden end sncf, som gjorde indsigelse mod denne registrering. der
foreligger endvidere for varer, men ikke tjenesteydelser, to internationale registreringer af
varemærket vdb orient‐express., som tilhører andre end parterne i denne sag. ligeledes
er ordmærket ”murder of the orient express” registreret som eu‐varemærke i
klasserne 9, 16, 28 og 41 som tilhørende agathe christie limited.
forklaringer
anita møller har forklaret, at hun er indehaver af enkeltmandsvirksomheden a. møller. hun
begyndte i 2003, da hun opkøbte en cateringvirksomhed. hun driver en nichevirksomhed
med salg af eksotisk og sund mad til private arrangementer, på markeder og festivaler. i
2003 tegnede hun en køkkenvogn til at sælge maden fra. vognen var klar til brug i 2004. hun
havde forinden søgt patent. da det var vanskeligt at få patent, valgte hun i stedet at søge va‐
remærket orientexpressen registreret. navnet er valgt for at signalere, at hun sælger
eksotisk mad. hun har egen import af en karryblanding og chili. ekspressen blev valgt, fordi
maden sælges fra en topmoderne køkkenvogn. da hun ansøgte om mærket, havde hun ikke
                                              - 4 -
til hensigt at snylte på andres mærker. hun bruger i sit varemærke en komet, som er et
kendetegn for hendes virksomhed – samme komet, som hun bruger i andre varemærker.
      da hun i sommeren 2004 søgte om registrering, fik hun at vide, at der måske kunne
være kollision med et svensk varemærke inden for kolonialvarer. hun forstår ikke
indsigelsen fra sncf, da orient‐express alene giver hende associationer til tog, men hun
har netop tilføjet hawaii wok for at distancere sig. hun fik da også registreret
varemærket, uden at der forelå absolutte hindringer. hun blev derfor overrasket, da hun i
december 2005 modtog indsigelsen fra sncf. hun var nervøs for, at patent‐ og
varemærkestyrelsen ville blande sagerne sammen, hvilket hun ved modtagelsen af
afgørelsen fik bekræftet, at de havde gjort. hun bad derfor chas. hude om bistand.
parternes synspunkter
anita møller har anført, at a. møllers varemærke adskiller sig væsentligt fra sncf’s
varemærke, og at patent‐ og varemærkestyrelsen i sagen vedr. registrering af ordmærket
venice simplon‐orient express fandt, at orient‐express ikke havde opnået det
fornødne særpræg gennem indarbejdelse, og at mærket var beskrivende for tog med retning
mod orienten. forbrugerne ved i øvrigt ikke, hvem der er indehaver af mærkerne.
      anita møller har ud over kometen, som er et væsentligt element i varemærket tilføjet
ordene hawaii wok. varemærket adskiller sig derfor væsentligt fra sncf’s ordmærke.
       sncf’s mærke kan ikke gives en udvidet beskyttelse til også at omfatte klasse 43, idet
der ikke er dokumenteret en indarbejdelse af mærket, og idet mærket savner særpræg.
mærkerne er registreret i forskellige klasser, og der er ikke grundlag for at statuere
varelighed mellem hoteldrift og levering af mad ud af huset. sncf har ikke dokumenteret at
have foretaget indarbejdelse af varemærket i klasse 43. kundekredsen vil ikke være den
samme, da ydelserne udbydes på væsentligt forskellig måde. såvel patent‐ og
varemærkestyrelsen som ankenævnet for patenter og varemærker har derfor tillagt sncf’s
mærke en større beskyttelse, end der er hjemmel til.
      a. møller har ikke og har ikke haft noget ønske om at snylte på sncf’s varemærke, og
der er ikke grundlag for at antage, at der er eller vil ske skade på sncf’s varemærke ved
registrering og brug af a. møllers varemærke.
                                              - 5 -
      såvel patent‐ og varemærkestyrelsen som ankenævnet for patenter og varemærker
har begået fejl ved behandling af sagen, idet de har sammenblandet de to begæringer om
registrering. ved at tillægge sncf’s varemærke et større beskyttelsesomfang, end der er
juridisk belæg for, har de overskredet deres kompetence. ankenævnet for patenter og
varemærker har behandlet a. møllers sag subjektivt, jf. forvaltningslovens § 3, stk. 5 på
baggrund af tidligere afgørelse fra patent‐ og varemærkestyrelsen. der henvises herom til
skrivelsen af 6. april 2006 fra patent‐ og varemærkestyrelsen og afgørelsen fra ankenævnet
for patenter og varemærker.
ankenævnet for patenter og varemærker har anført, at det er uklart, hvorfor ankenævnet
for patenter og varemærker skulle være inhabil, og a. møller har heller ikke ført bevis
herfor.
      bedømmelsen af, hvorvidt der foreligger forvekslelighed, skal ske ud fra en
helhedsvurdering. ved vurderingen af mærke‐lighed må der ses både på syns‐ og
lydbilledet, og evt. tillige meningsindholdet. vurderingen bør ske med fokus på det
udviskede erindringsbillede. det dominerende i a. møllers varemærke er ordet
orientexpressen, der kun adskiller sig fra sncf’s varemærke ved tilføjelsen ‐en og
udeladelsen af bindestregen. der foreligger derfor en høj grad af lighed. tilføjelsen af ordene
hawaii wok ændrer ikke herpå, idet de er en meget svag mærkebestanddel, hvilket
skyldes, at betegnelsen kunne angive, at der er tale om hawaii‐inspirerede retter tilberedt på
wok. ved vurderingen af, hvorvidt der foreligger varelighed, er det ikke tilstrækkeligt kun at
se på vareklasserne. sncf har registreret sit mærke for hotelvirksomhed, men hoteller
leverer også mad ud af huset. de to mærker anvendes derfor for lignende tjenesteydelser, og
sncf’s registrering må derfor udstrækkes til også at omfatte klasse 43.
      orient‐express kan ikke anses for at være degeneret for så vidt angår
hotelvirksomhed.
société nationale des chemins de fer français (sncf) har tilsluttet sig ankenævnet for
patenter og varemærkers synspunkter og yderligere anført, at varemærkerne er
kvasiidentiske, og at den figurlige udformning ikke kan tillægges betydning. der foreligger
en lydmæssig lighed, og der er fuldt ydelsessammenfald. det er væsentligt for sncf at
                                              - 6 -
forhindre degenerering af deres mærke, hvorfor sncf altid rejser indsigelsessager mod
forvekslelige varemærker. a. møller har tilsigtet en udnyttelse af sncf’s ældre rettigheder,
således at forbrugere vil associere a. møllers virksomhed til sncf.
sø‐ og handelsrettens afgørelse
ad påstand 1:
efter det oplyste om sagsbehandlingen i såvel patent‐ og varemærkestyrelsen som i
ankenævnet for patenter og varemærker findes der ikke grundlag for at antage, at disse
myndigheder ved behandlingen har varetaget andre interesser end de efter lovgivningen
skal varetage. heller ikke det forhold, at patent‐ og varemærkestyrelsen ved behandlingen
har foretaget sammenligning mellem de to sager, og at ankenævnet for patenter og
varemærker har stadfæstet i henhold til grundene i den indbragte afgørelse, giver grundlag
for en formodning om, at afgørelsen ikke er truffet på lovligt grundlag, herunder ved
manglende overholdelse af de forskrifter, der gælder for behandlingen.
      ankenævnet for patenter og varemærker frifindes derfor for a. møllers påstand 1.
ad påstand 2:
a. møllers figurmærke indeholder ordet orientexpressen hawaii wok. dette
element i figurmærket må anses som det dominerende element i varemærket. det første ord
adskiller sig fra sncf’s ordmærke ved tilføjelsen af en og fjernelse af en bindestreg. der er
således en betydelig lighed mellem disse ord. ordene hawaii wok er et svagt
mærkeelement, da det er beskrivende for de varer, der sælges, hvorfor ordet
orientexpressen må anses for det stærkeste i orddelen af mærket. tilføjelsen af en
komet i a. møllers varemærke medfører ikke, at der skabes en sådan afstand mellem
mærkerne, at der ikke foreligger en stor grad af lighed mellem disse.
      sncf’s varemærke er registreret i klasse 42 for hoteller. varemærket kan ikke anses at
være beskrivende eller have manglende særpræg for denne virksomhed.
cateringvirksomhed må anses for en med hoteldrift beslægtet aktivitet, da hoteller også i et
vist omfang leverer mad ud af huset. retten finder derfor, at der tillige foreligger
vareartslighed.
                                               - 7 -
       efter en helhedsbedømmelse findes a. møllers figurmærke derfor at være
forveksleligt med sncf’s ældre ordmærke, hvorfor ankenævnet for patenter og
varemærkers påstand tages til følge.
                                       thi kendes for ret:
ankenævnet for patenter og varemærker frifindes for a. møllers påstand 1 og 2.
a. møller betaler i sagsomkostninger 10.000 kr. til ankenævnet for patenter og varemærker
og 10.000 kr. til société nationale des chemins de fer français (sncf)
kai w. bested                           mette christensen                 peter bernhoft
                                               (sign.)
                                            ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                                 p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                                          udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                   afsagt den 18.oktober 2005
v-82-03                       lokalbanken i nordsjælland a/s
                              (advokat lars karnøe)
                              mod
                              spar nord bank a/s
                              (advokat mette ravn steenstrup)
                                            dom
indledning og påstande
hovedspørgsmålene i sagen er, om lokalbanken i nordsjælland a/s (i det følgende lokal-
banken i nordsjælland) kan forbyde spar nord bank a/s (i det følgende spar nord) at bruge
kendetegnet lokalbank og ordsammensætninger hermed som varemærke og firmanavn, f.eks.
lokalbank herning, lokalbank vejle og spar nord – en kæde af lokalbanker, eller om lokalbanken i
nordsjællands registrering af ordmærket lokalbanken skal ophæves.
lokalbanken i nordsjælland har nedlagt følgende påstande:
1.    det forbydes spar nord at anvende ordet ”lokalbank” som firmanavn eller bestanddel
      af firmanavn, samt at anvende varemærket ”lokalbank” eller varemærker, der inde-
      holder ordet ”lokalbank”, i forbindelse med produktion, salg og markedsføring af
      produkter til eller serviceydelser inden for den finansielle sektor. subsidiært forbydes
      det spar nord at anvende ordet ”lokalbank danmark” som firmanavn eller bestand-
                                              - 2 -
       del af firmanavn, samt at anvende varemærket ”lokalbank danmark”, og mere subsi-
       diært at anvende ordet ”lokalbank københavn” som firmanavn eller bestanddel af
       firmanavn samt at anvende varemærket ”lokalbank københavn” eller varemærker,
       der indeholder ordet ”lokalbank københavn”, i forbindelse med produktion, salg og
       markedsføring af produkter til eller serviceydelser inden for den finansielle sektor.
2.     spar nord forbydes at udlevere katalog- og annoncemateriale, der viser de i påstand 1
       nævnte ord og varemærker.
3.     spar nord skal betale et af retten fastsat vederlag og/eller erstatning for udnyttelsen af
       lokalbanken i nordsjællands immaterielle rettigheder.
4.     spar nord skal destruere eksisterende lagre af det af forbudet omfattede katalog- og
       annoncemateriale.
5.     fogedretten aalborgs forbud af 26. juni 2003 stadfæstes, og spar nord skal godtgøre
       lokalbanken i nordsjælland de hermed forbundne omkostninger.
spar nord har nedlagt påstand om frifindelse og selvstændig påstand om, at lokalbanken i
nordsjællands registrerede varemærke lokalbanken, registreret under registrerings-
nummeret vr 2003 01394, ophæves eller udslettes, samt at lokalbanken i nordsjælland skal
betale 826.000 kr. i godtgørelse for omkostninger forbundet med forbudets nedlæggelse og
justifikationssagens gennemførelse for den tort, spar nord har lidt som følge af lokalbanken
i nordsjællands sagsanlæg.
       over for spar nords selvstændige påstande har lokalbanken i nordsjælland nedlagt på-
stand om frifindelse.
fogedforbudet
den 20. juni 2003 nedlagde fogedretten i aalborg efter begæring af lokalbanken i nordsjæl-
land følgende forbud:
                                                   - 3 -
       ”det forbydes [spar nord] at anvende ordet lokalbank som firmanavn eller be-
       standdel af firmanavn i forbindelse med produktion, salg og markedsføring af produkter
       til eller serviceydelser indenfor den finansielle sektor.
       det forbydes [spar nord] at anvende varemærket lokalbank eller varemærker, der
       indeholder ordet lokalbank, i forbindelse med produktion, salg og markedsføring af
       produkter til eller serviceydelser indenfor den finansielle sektor. ... ”
lokalbanken i nordsjælland
lokalbanken i nordsjælland har drevet bankvirksomhed siden 1917 med hovedsæde i hille-
rød. frem til 1978 var bankens navn aktieselskabet hillerød landbobank, men på en gene-
ralforsamling i marts 1978 vedtog man at ændre bankens navn til lokalbanken i hillerød af
1917 a/s. i marts 1983 ændredes bankens navn til lokalbanken i nordsjælland a/s. kort tid
før denne sag har lokalbanken i nordsjælland anmeldt forskellige binavne til erhvervs- og
selskabsstyrelsen, herunder en række binavne sammensat af ordene lokalbanken i efterfulgt
af forskellige bynavne på sjælland, herunder københavn, og lokalbanken a/s.
       lokalbanken i nordsjælland har på flere årsregnskaber skrevet sit navn således, at
”lokalbanken” står skrevet med fed og ”i nordsjælland a/s” med lille skrift oven over den
sidste del af ordet ”lokalbanken”. endvidere har lokalbanken i nordsjælland fremlagt bro-
churer, hvoraf fremgår, at banken flere gange blot har kaldt sig ”lokalbanken” på skilte, bå-
de alene og sammen med bankens hvid/grønne logo, f.eks. således:
                                             - 4 -
herudover har lokalbanken i nordsjælland som sagens bilag 7 fremlagt en række annoncer
og avisartikler, primært fra lokale dagblade. det fremgår heraf, at landsdækkende dagblade
hovedsageligt har omtalt lokalbanken i nordsjælland som ”lokalbanken i hillerød” eller
”lokalbanken i nordsjælland”, hvorimod regionale dagblade ofte har omtalt lokalbanken i
nordsjælland som ”lokalbanken.”
      i årene 1982-1996 har lokalbanken i nordsjælland været omtalt som ”lokalbanken” i
landsdækkende medier på følgende måder:
      jyllandsposten havde ultimo juli 1982 en artikel med overskriften ”lokalbanken” og
teksten ”lokalbanken i hillerød har forringet sit halvårsregnskab…”
      aktuelt havde den 31. januar 1984 en notits hvoraf fremgik: ” en 20-årig mand blev
umiddelbart efter at have truet sig til 19.500 kr. i lokalbankens filial i frederiksværksgade i
hillerød overmandet ... ”
      i 1985 var der 2 artikler i henholdsvis aktuelt og berlingske tidende samt to artikler i
jyllandsposten, hvor lokalbanken i nordsjælland blandt andet i overskriften blev betegnet
som lokalbanken.
      i 1987 havde jyllandsposten tillige et par mindre notitser om lokalbanken i nordsjæl-
land, herunder den 7. februar 1987 én med overskriften: ”lille kurstab for lokalbanken”,
hvorefter teksten startede således: ”lokalbanken i hillerød slap med…”. berlingske tidende
omtalte banken på lignende måde den 12. marts og 16. august 1995 og den 10. februar 1996.
      lokalbanken i nordsjælland har domænenavnet www.lokalbanken.dk, og ifølge en
udskrift af hjemmesiden for den 9. januar 2003 omtalte lokalbanken i nordsjælland sig her-
på som ”lokalbanken”. i øverste venstre hjørne stod logoet og lokalbanken.
      lokalbanken i nordsjælland har vel kunder i jylland (f.eks. i postnummer 8000 århus
c: 12 kunder) og på fyn, men dog primært kunder i det nordsjællandske område.
      efter ansøgning af 17. september 2001 har lokalbanken i nordsjælland den 18. oktober
2001 fået et figurmærke med teksten lokalbolig – samarbejder med lokalban-
ken registreret for klasse 36: ejendomsmæglervirksomhed, herunder boligbutik; finansiel
virksomhed, herunder bank.
      efter ansøgning af 15. november 2002 har lokalbanken i nordsjælland den 22. novem-
ber 2002 fået et figurmærke med teksten lokalbanken registreret for klasse 36: forsik-
                                             - 5 -
ringsvirksomhed, finansiel virksomhed, valutarisk virksomhed, ejendomsmæglervirksom-
hed.
      efter ansøgning af samme dato fik lokalbanken i nordsjælland endvidere den 23. april
2003 registreret ordmærket lokalbanken for klasse 36: finansiel virksomhed, valutarisk
virksomhed (vr 2003 01394). patent- og varemærkestyrelsen havde den 25. november 2002
afslået at registrere varemærket på grund af manglede særpræg. efter at lokalbanken i
nordsjælland havde indsendt udklip fra den scrapbog, som også er fremlagt i denne sag (bi-
lag 7), fandt patent- og varemærkestyrelsen, at mærket var indarbejdet i hele danmark for
finansiel og valutarisk virksomhed, og registrering fandt sted.
      ved brev af 20. juni 2003 gjorde spar nord indsigelse mod registreringen jf. varemær-
kelovens § 23, og ved brev af 13. august 2003 meddelte patent- og varemærkestyrelsen spar
nords advokat, at behandlingen af indsigelsen var sat i bero på udfaldet af denne sag.
spar nord
spar nord har hovedsæde i aalborg og filialer primært i nordjylland, men dog også uden for
dette lokalområde, f.eks. i københavn, århus og herning.
      i 2001 indførte spar nord en såkaldt lokalbankstrategi.
      på selskabets generalforsamling den 30. oktober 2002 blev det som led i denne lokal-
bankstrategi vedtaget at optage en række binavne til brug for såvel allerede eksisterende af-
delinger som nye afdelinger. bortset fra ”lokalbank danmark a/s” startede samtlige binav-
ne med ordet lokalbank, efterfulgt af et bynavn. i november 2002 anmeldte spar nord disse
binavne til erhvervs- og selskabsstyrelsen, herunder ”lokalbank københavn a/s” samt en
række andre sjællandske byer.
      efter ansøgning af 9. oktober 2002 fik spar nord den 5. november 2002 registreret et fi-
gurmærke med spar nords logo og teksten lokalbank herning for klasse 35, 36 og 42.
offentliggørelsen i dansk varemærketidende skete den 20. november 2002.
      lokalbanken i nordsjælland gjorde indsigelse den 10. december 2002.
      indtil fogedforbudet den 20. juni 2003 anvendte spar nord følgende skilte:
                                           - 6 -
brugen af betegnelsen lokalbank i øvrigt
ifølge erhvervs- og selskabsstyrelsen har nordjyske bank a/s binavnene lokalbanken i hjør-
ring a/s og lokalbanken i vendsyssel a/s, sydbank a/s binavnene horsens lokalbank a/s
og lokalbanken i odense af 1902 a/s, og roskilde bank a/s binavnet den lokale bank a/s.
      den 26. august 2003 indgik spar nord aftale med nordjyske bank a/s. det fremgår
heraf, at nordjyske bank a/s’ brug af binavnene lokalbanken i hjørring a/s og lokalban-
ken i vendsyssel samt af kaldenavnene lokalbanken i hjørring, hirtshals, henholdsvis taars
ophørte i 1999, og at nordjyske bank a/s havde gjort indsigelse mod spar nords registrering
af binavnene lokalbank hjørring a/s, lokalbank hirtshals a/s, lokalbank skagen a/s, lo-
kalbank frederikshavn a/s, lokalbank sæby a/s og lokalbank hjallerup a/s. som en for-
ligsmæssig løsning havde spar nord og nordjyske bank a/s aftalt, at spar nord ikke må
anvende de nævnte binavne, og at spar nord ikke må anvende lokalbank-begrebet eller or-
det lokalbank som firmanavn eller bestanddel af firmanavn eller som varemærke i det
nævnte område.
                                                 - 7 -
dansk sprognævn har ved e-mail af 15. december 2003 over for kommunikationsdirektør
keld gammelgaard, spar nord, oplyst følgende:
      ”lokalbank” er en sammensætning der udtales med hovedtryk på første sammensæt-
      ningsled (lokal) og bitryk på det andet sammensætningsled (bank). en ”lokal bank” udta-
      les med hovedtryk på både ”lokal” og ”bank”. der behøver ikke være nogen betydnings-
      forskel på de to udtryk, men det forholder sig ofte sådan at man med ordet ”lokalbank”
      henviser til en bestemt bank, der fx kan hedde ”lokalbanken”. en ”lokalbank” står i
      modsætning til en centralbank, og det kan dreje sig om en filial af en større bank, fx i
      provinsen. udtrykket ”vi har en lokal bank” kan henvise til en bank der er speciel for by-
      en eller området, fx næstved lokalbank for at nævne et tænkt eksempel.”
som eksempel på en sondring mellem lokalbanker og storbanker har spar nord fremlagt en
artikel fra økonomisk ugebrev den 13. august 2001 med følgende overskrift: ”lokalbanker-
ne udvider krigen mod storbankerne til også at gælde naboen.”
      ved søgning på www.jubii.dk på ordet ”lokalbank” var der 15 hits, herunder ”diskon-
tobanken – lokalbank i sydsjælland” samt ”djursland bank – lokalbank på djursland og i
århus området”.
      af avisartikler og markedsføringsmateriale fremlagt af parterne fremgår, at ordene lo-
kalbank, henholdsvis lokalbanken er brugt som betegnelse for en lang række forskellige ban-
ker, herunder for lokalbanken i hjørring, hadsten bank, egnsbank han herred, morsø
bank, handelsbanken, vestjysk bank, amagerbanken, roskilde bank mv.
      retten har umiddelbart inden dommens afsigelse opdateret den google-søgning, som
er fremlagt under sagen. søgning på dansk på lokalbank gav 1.620 hits. blandt de 5 første
hits (der som standard hos google listes alfabetisk) var (idet der bortses fra sponsorerede
links): aarhus lokalbank; spar nord med lokalbank aabybro a/s (spar nord bank a/s) og
en række andre andre binavne; lokalbank nordsjælland; annonce: ”nordea – nyheder fra
din lokalbank”; ”selskaber på kf – generelt”, som gengiver resultatet af googles søgning i
en base over selskaber optaget på københavns fondsbørs med angivelse af en forkortelse, af
deres navn og af forretningsområdet med angivet ordet ”lokalbank”, f.eks. ”eghh, egns-
bank han herred, lokalbank ... ” en google-søgning på hele nettet gav 12.200 hits, herunder
mange fra norge.
                                               - 8 -
forklaringer
direktør indtil maj 2004 i lokalbanken nordsjælland, jan gottlieb, har forklaret, at han på fo-
respørgsel fra direktøren for hadsten bank i sin tid meddelte, at man ikke havde noget imod,
at denne bank benyttede navnet århus lokalbank, idet han fandt det usandsynligt, at lokal-
banken i nordsjælland ville udvide sine aktiviteter til århus.
      da lokalbanken i nordsjælland i 1976-77 fik sit navn, fandtes allerede lokalbanken i
hjørring, og man havde på tilsvarende måde kontaktet lokalbanken i hjørring, som ikke
havde noget imod, at man anvendte navnet lokalbanken i nordsjælland.
      scrapbogen (bilag 7) med avisudklip om banken er lavet af bankens markedsmedar-
bejder. da patent- og varemærkestyrelsen afviste at registrere lokalbanken, begyndte
banken at dykke ned i scrapbogen for at dokumentere, at banken havde brugt navnet i 25 år.
derfor indhentede man ikke nogen udtalelse fra en brancheorganisation.
direktør i spar nord, lars møller, har forklaret, at spar nords logo med nordstjernen blev
udviklet i 1999/2000 i samarbejde med et designbureau og præsenteret den 18. marts 2000 for
alle bankens medarbejdere. efter denne dato blev alt markedsføringsmateriale udskiftet, og
udgiften hertil var ca. 10 mio. kr.
      banken har ca. 1/3 af markedet nord for hobro, men efterhånden også en del af mar-
kedet i det øvrige jylland, herunder århus.
      i 2001 blev det besluttet, at banken skulle være en kæde af lokale banker. det kaldte
man lokalbankstrategien. navneændringen var en del af en samlet strukturændring. brugen
af ordet lokalbank skal skabe positive associationer hos kunderne.
      i oktober 2001 blev strategien offentliggjort over for bankens medarbejdere, og i for-
bindelse med offentliggørelsen i februar 2002 af årsregnskabet for 2001 blev strategien offent-
liggjort for en bredere skare af bl.a. aktionærer.
      ud over lokalbanken i nordsjælland har nordjyske bank og sydbank protesteret over
spar nords brug af navnet lokalbank. med nordjyske bank er indgået en forligsmæssig af-
tale.
                                              - 9 -
spar nord har aldrig været udsat for, at kunderne har forvekslet banken med lokalbanken i
nordsjælland, heller ikke på hjemmesiden, som man kommer ind på via spar nords hoved-
portal.
       spar nord ønsker at blive landsdækkende. banken har filialer i århus, københavn,
herning, horsens, vejle, fredericia og odense samt 60 filialer i nordjylland. i københavn
hedder filialen spar nord københavn, og banken har haft filialen siden 1975.
       inden fogedforbudet havde banken etableret sig i herning, og i foråret 2003 havde ban-
ken ansat en direktør i vejle, hvor man var i fuld gang med at forberede en åbning af filialen
i august 2003. denne filials facade måtte efter fogedforbudet rettes til, og der står nu spar
nord vejle med nordstjerne logoet.
       efter fogedforbudet gav man samtlige ansatte ordre til at fjerne alt materiale med ordet
lokalbank. det var en stor opgave. de direkte omkostninger var ca. 800.000 kr., men banken
har tillige haft ekstra markedsføringsomkostninger på grund af den sproglige forvirring, der
opstod i kølvandet på forbudet. sagen har tillige skadet bankens renommé.
kommunikationschef i spar nord, keld gammelgaard, har forklaret, at logoet blev udviklet i
efteråret 1999. nordstjernen signalerer, at spar nord kom fra det nordlige danmark. den rø-
de farve associerer til spar nords ”sparekassetid”, hvorimod den blå farve samtidig signale-
rer bank. logoet er velkendt i nordjylland. det blev første gang offentliggjort i begyndelsen
af august 2002, hvor der blev udsendt en pressemeddelelse om, at lokalbank herning åbne-
de. jyllands posten skrev en mindre artikel herom.
       spar nord valgte ikke at registrere navnet ”lokalbank hillerød”, da spar nord ikke øn-
skede konflikter, og da den geografiske beliggenhed ikke umiddelbart var interessant. lige-
ledes blev helsingør og roskilde valgt fra.
       han tog ikke kontakt til andre banker om spar nords anvendelse af navnet lokalbank,
som han opfatter som et ganske almindeligt ord.
       lolland og svendborg sparekasser protesterede mod spar nords brug af ordet lokal-
bank. spar nord besvarede disse protester, men der blev ikke betalt erstatning. også had-
sten bank, som har registreret ”lokalbank århus”, protesterede, men spar nord fandt ikke,
at der var et problem.
                                              - 10 -
han har aldrig været udsat for, at kunderne har troet, at der var nogen forbindelse mellem
lokalbanken i nordsjælland og spar nord.
        efter at forbudet var nedlagt af fogedretten den pågældende dag kl. 14:00, sendte han
kl. 15:46 påbud til hele organisationen om at fjerne og destruere alt materiale, hvori ordet lo-
kalbank indgik. alt materiale er således destrueret, på nær et skilt i ålbæk, hvorpå der står
”en kæde af lokale banker”, som efter hans opfattelse ikke indebar nogen overtrædelse af
forbudet. man ville ikke risikere at overtræde forbuddet, og man har heller ikke noget lager
til at opbevare markedsføringsmateriale. derfor har man måttet destruere det gamle materia-
le og erstatte det med nyt.
        vidnet har i den forbindelse gennemgået en række fakturaer, som er fremlagt under
sagen som grundlag for spar nords erstatningskrav på 826.000 kr. spar nord har således
haft udgifter til trykning af nye kort, brochurer, visitkort og regnskabshæfter, til anskaffelse
af nye ringbind og til anskaffelse af nye og bortskaffelse af gamle bæreposer. endvidere har
spar nord haft betydeligt forøgede markedsføringsomkostninger i herning (ca. 145.000 kr.)
og i vejle (ca. 150.000 kr.). desuden medførte forbudet en større administrativ indsats, her-
under med at rette bankens hjemmeside til og med at udarbejde et nyt logo, ligesom der er
brugt mange arbejdstimer, som ikke er medtaget i opgørelsen.
        der er tillige kommet en ridse i bankens professionelle image. efter forbudet stod spar
nord f.eks. for at skulle være sponsor for et tv-transmitteret cykelløb. spar nord søgte om
tilladelse til at anvende de i forvejen trykte bannere, men det blev afslået af lokalbanken i
nordsjælland.
parternes synspunkter
lokalbanken i nordsjællands advokat har gjort gældende, at spar nords brug af ordet ”lokal-
bank” som firmanavn eller varemærke for sine produkter og ydelser eller som bestanddel
heraf strider mod lokalbanken i nordsjællands ret til ordmærkerne lokalbanken og
lokalbank for varer og tjenesteydelser inden for den finansielle sektor.
        lokalbanken i nordsjælland har således siden 1977 ved den brug, som er dokumente-
ret gennem scrapbogen, bilag 7, ved indarbejdelse erhvervet ret til ordmærket lokalban-
ken og siden 1997 ved brug som domænenavn indarbejdet og stiftet ret til ordmærket lo-
                                             - 11 -
kalbank, begge for varer og tjenesteydelser inden for den finansielle sektor. lokal-
banken og lokalbank har tilstrækkeligt særpræg til at opnå beskyttelse.
      der er lighed mellem lokalbanken i nordsjællands varemærker og de varemærker,
hvori spar nord bruger betegnelsen ”lokalbank”, og mærkerne bruges for samme eller lig-
nende varer og tjenesteydelser, ligesom det er nærliggende for kunderne at tro, at der er en
forbindelse mellem parterne, så spar nords brug indebærer en varemærkekrænkelse, jf. va-
remærkelovens § 4.
      spar nords brug af ”lokalbank” som bestanddel af selskabsnavne strider endvidere
imod lokalbanken i nordsjællands rettigheder efter aktieselskabslovens § 153, stk. 2 og 4, li-
gesom spar nords brug af ”lokalbank” som bestanddel af selskabsnavne og varemærker er i
strid med markedsføringslovens §§ 1 og 5.
      lokalbanken i nordsjælland har ikke mistet sit krav ved passivitet.
      spar nord skal betale vederlag og erstatning, jf. varemærkelovens § 43 og markedsfø-
ringslovens § 13, stk. 2. endvidere skal spar nords restlagre af markedsføringsmateriale med
de pågældende kendetegn destrueres jf. varemærkelovens § 44 samt markedsføringslovens §
13, for at standse den forvirring og forstyrrelse, der er opstået som følge af spar nords mar-
kedsføring.
      lokalbanken i nordsjælland skal således ikke slette sin registrering af ordmærket vr
2003 01394 lokalbanken, da registreringen er opnået efter, at lokalbanken i nordsjæl-
land gennem scrapbogen, bilag 7, havde fremlagt dokumentation af varemærkets indarbej-
delse. spar nord har ikke dokumenteret noget tab ved fogedforbudet, som lokalbanken i
nordsjælland er ansvarlig for. er forbudet efter rettens opfattelse nedlagt med urette, kan
lokalbanken i nordsjælland kun anerkende spar nords erstatningskrav for så vidt angår
104.420 kr. + moms. det må være spar nords egen risiko, at spar nord valgte at destruere
alt markedsføringsmateriale i stedet for at opbevare det til efter justifikationssagen.
spar nords advokat har gjort gældende, at ordene lokalbank og lokalbanken er dagligdags
ord, der er sammensat af ordet bank og ordet lokal, der beskriver en egenskab ved en bank,
nemlig at den er lokal. ordene er ikke blot deskriptive, men tillige artsbetegnelser, idet lo-
kalbanker, således som det også fremgår af dansk sprognævns udtalelse, bruges som beteg-
nelse for det modsatte af en centralbank eller en storbank.
                                            - 12 -
det er for alle banker vigtigt at markedsføre sig som den lokale bank, og dette ord kan ikke
forbeholdes lokalbanken i nordsjælland, men må være tilgængeligt for alle banker. dette
må særligt gælde i denne sag, idet der ikke eksisterer noget reelt konkurrenceforhold mellem
lokalbanken i nordsjælland, der hovedsagelig driver virksomhed i det nordsjællandske
område, og spar nord, der hovedsagelig driver virksomhed i det nordjyske område.
      betegnelsen lokalbanken er ikke indarbejdet eller i hvert fald ikke i en sådan grad, at
bekendthedsgraden er landsdækkende. den scrapbog, som lokalbanken i nordsjælland har
fremlagt under sagen som bilag 7, indeholder da også primært annoncer og artikler fra loka-
le dagblade, og de enkelte eksempler, som er fremlagt fra landsdækkende dagblade, viser, at
ordet lokalbank er brugt som en journalistisk forkortelse af teksten i det følgende, hvor man i
almindelighed har skrevet hele navnet lokalbanken i nordsjælland.
      som følge heraf er registreringen af ordmærket lokalbanken (vr 2003 01394) for
lokalbanken i nordsjælland sket med urette, således at den skal ophæves og udslettes, jf.
varemærkelovens §§ 29-31 og § 33.
      lokalbanken i nordsjællands registrering af et figurmærke med teksten lokalbanken
sammen med et logo kan alene hindre en anvendelsen af ordet lokalbanken i netop denne
figurlige udformning, og spar nords figurmærke adskiller sig i høj grad fra lokalbanken i
nordsjællands figurmærke, således at der ikke er risiko for forveksling.
      såfremt retten finder, at lokalbanken i nordsjællands navn og varemærke lokal-
banken nyder beskyttelse, gøres det gældende, at lokalbanken i nordsjælland ikke kan
forbyde, at spar nord gør erhvervsmæssig brug af en angivelse af tjenesteydelsens art jf. va-
remærkelovens § 5, stk. 1, nr. 2. betegnelsen lokalbanken blevet til en almindelig betegnelse,
således at en eventuel varemærkeret for lokalbanken i nordsjælland er degeneret. ordet
lokalbanken og bøjninger heraf er således almindeligt anvendt inden for den finansielle sek-
tor, hvor selv storbankerne benytter dette udtryk..
      der er ingen risiko for forveksling. der er således ikke risiko for, at lokalbanken i
nordsjællands kundekreds primært i nordsjælland på grund af forveksling skulle komme til
at henvende sig til en af spar nords lokalbankafdelinger og omvendt.
      spar nord har hverken overtrådt varemærkeloven, markedsføringsloven eller aktiesel-
skabsloven. spar nord skal derfor ikke betale vederlag eller erstatning til lokalbanken i
                                             - 13 -
nordsjælland. i øvrigt har lokalbanken i nordsjælland ikke godtgjort, at der er lidt et tab, el-
ler at der er sket markedsforstyrrelser som følge af spar nords markedsføring.
       da betingelserne i retsplejelovens § 642 ikke har været opfyldt, skal fogedretten i aal-
borgs forbud af 20. juni 2003 ophæves.
       da fogedforbudet har været uberettiget, er lokalbanken i nordsjælland erstatningsan-
svarlig for såvel spar nords tort som tab som følge af forbudet, jf. retsplejelovens § 648, jf. §
639. der er ikke grundlag for at betvivle spar nords opgørelse af det lidte tab på 826.000 kr.,
som vidnet keld gammelgaard har gennemgået under sagen.
sø- og handelsrettens afgørelse
det fremgår af sagen og af rettens fagkundskab til branchen, at der i disse år er et udbredt
ønske blandt bankerne, herunder også storbankerne, om at markedsføre sig som lokale og
herunder kalde sig lokal bank eller lokalbank, være sig i ubestemt eller i bestemt form.
       lokalbanken i nordsjælland har sit udspring i det nordsjællandske område, hvor den i
mange år har brugt ”lokalbanken” som en del af sit navn, lokalbanken i nordsjælland a/s.
lokalbanken i nordsjælland kan som forretningskendetegn benytte både dette navn og de
binavne, som banken har anmeldt til erhvervs- og selskabsstyrelsen, og som er sammensat
af ordet lokalbanken i efterfulgt af forskellige bynavne på sjælland, f.eks. lokalbanken i hil-
lerød (lokalbanken i nordsjælland a/s).
       ordet lokalbank er sammensat af navneordet bank, der er en betegnelse for et penge-
institut og således rent beskrivende, og tillægsordet lokal, som beskriver egenskaben stedlig,
og som står i modsætning til noget landsdækkende. i sammensat form – lokalbank – bruges
betegnelsen som modsætning til en centralbank eller storbank, jf. dansk sprognævns udta-
lelse herom.
       en lang række andre banker har til erhvervs- og selskabsstyrelsen anmeldt binavne,
hvori ordet lokalbank indgår, ligesom ordet lokalbank er ganske almindeligt anvendt som
betegnelse for banker, hvilket også understøttes af de refererede søgninger på internettet,
navnlig ved hjælp af søgemaskinen google.
       den scrapbog, som lokalbanken i nordsjælland har fremlagt som sagens bilag 7, viser,
at lokalbanken i nordsjælland i det nordsjællandske område, hvor den har filialer, har an-
                                             - 14 -
vendt ordet lokalbanken, herunder på skilte, at de nordsjællandske dagblade i avisartikler
(og i annoncer indrykket af lokalbanken i nordsjælland selv) har brugt betegnelsen lokal-
banken, men at de landsdækkende dagblade i deres i øvrigt meget begrænsede omtale af
lokalbanken i nordsjælland hovedsageligt alene har anvendt udtrykket lokalbanken som
en journalistisk forenkling, hvilket navnlig er kommet til udtryk ved, at artiklerne vel i over-
skriften har omtalt lokalbanken, men i teksten har omtalt lokalbanken i hillerød (nordsjæl-
land).
       ordene lokalbank og lokalbanken er en artsbetegnelse, og den brug, som lokalbanken
i nordsjælland har gjort heraf, findes ikke at indebære en sådan indarbejdelse, at lokalban-
ken i nordsjælland herved har fået eneret til at anvende denne betegnelse, som efter det fore-
liggende er ganske almindeligt anvendt af pengeinstitutter.
       registreringen af ordmærket lokalbanken er derfor sket med urette, ligesom fo-
gedforbudet har været nedlagt med urette. det bemærkes herved, at spar nords binavne og
anvendelse af figurmærker og skilte med ordene lokalbank, lokalbanker eller lokalbank ikke
i sig selv krænker lokalbanken i nordsjællands figurmærke eller navn.
       spar nord skal herefter have medhold i sine påstande, dog således, at erstatning og
godtgørelse til spar nord i anledning af det uberettigede fogedforbud efter et samlet skøn
fastsættes til 250.000 kr.
       lokalbanken i nordsjælland skal endvidere betale sagens omkostninger med 50.000
kr., svarende til et salær på 40.000 kr. med tillæg af 25 % moms.
                                thi kendes for ret
spar nord a/s frifindes.
       lokalbanken i nordsjælland a/s’ registrerede varemærke lokalbanken, registre-
ret under nummer vr 2003 01394, ophæves eller udslettes.
       lokalbanken i nordsjælland a/s skal inden 14 dage fra denne doms afsigelse til spar
nord a/s betale 250.000 kr. i erstatning og godtgørelse samt 50.000 kr. i sagsomkostninger.
                                         michael b. elmer
jørn kristian jensen                                                   hans jørgen nielsen
              - 15 -
              (sign.)
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den