text:
                             højesterets dom
                         afsagt fredag den 26. februar 2010
sag 331/2009
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat steffen thorborg, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i glostrup den 24. juli 2009 og af østre landsrets
2. afdeling den 29. oktober 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: torben melchior, lene pagter kristensen,
marianne højgaard pedersen, poul dahl jensen og henrik waaben.
spørgsmålet for højesteret er, om det var berettiget, at landsretten ved en kendelse afsagt un-
der hovedforhandlingen i landsretten den 29. oktober 2009 afviste anklagemyndighedens
kontraanke som for sent iværksat.
påstande
dommen er anket af anklagemyndigheden med påstand om ophævelse af østre landsrets
dom og hjemvisning af sagen til fornyet behandling i landsretten.
t har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
i retsbogen fra hovedforhandlingen i byretten den 24. juli 2009 hedder det bl.a.:
                                              - 2 -
      ”efter votering afsagde retten dom.
      tiltalte blev gjort bekendt med dommens konklusion og reglerne om anke.
      tiltalte ankede dommen til frifindelse.”
der blev derefter truffet bestemmelse om, at t skulle varetægtsfængsles under ankesagen.
ved ankemeddelelse af 4. august 2009 ankede anklagemyndigheden dommen med påstand
om domfældelse i overensstemmelse med anklageskriftet samt til skærpelse. det fremgår af
en journaludskrift, at ankemeddelelsen samme dag blev sendt til politidirektøren i køben-
havn, retten i glostrup, vestre fængsel, østre landsret og forsvareren, advokat steffen
thorborg.
østre landsret har i et brev af 5. august 2009 til statsadvokaten bekræftet at have modtaget
ankemeddelelsen samme dag.
brevet af 4. august 2009 til vestre fængsel havde overskriften ”udleveringsbevis”. statsad-
vokaten anmodede heri fængslet om snarest at udlevere den vedlagte ankemeddelelse til t og
derefter udfylde og returnere udleveringsbeviset.
da statsadvokaturen ikke havde modtaget udleveringsbeviset retur, ringede en medarbejder
den 20. august 2009 til vestre fængsel, der oplyste ikke at have modtaget udleveringsbeviset,
og at t den 17. august 2009 var blevet overflyttet til arresthuset i køge.
statsadvokaturen ringede herefter til arresthuset i køge, der oplyste heller ikke at have mod-
taget udleveringsbeviset. et nyt udleveringsbevis med ankemeddelelse blev derefter den 20.
august 2009 sendt til arresthuset i køge, der den 24. august 2009 udleverede det til t.
af østre landsrets retsbog fra hovedforhandlingen den 29. oktober 2009 fremgår bl.a.:
      ”forsvareren gjorde gældende, at anklagemyndighedens kontraanke er iværksat for sent.
      anklageren fastholdt, at kontraanken er iværksat rettidigt.
      spørgsmålet procederedes.
      landsretten afsagde efter votering følgende
                                                  - 3 -
                                                  kendelse:
      anklagemyndigheden har ifølge de foreliggende oplysninger den 4. august 2009 frem-
      sendt ankemeddelelsen til tiltalte i vestre fængsel, hvor tiltalte på daværende tidspunkt
      var anbragt. vestre fængsel har den 20. august 2009 oplyst, at man ikke har modtaget
      udleveringsbevis med ankemeddelelse, og at tiltalte den 17. august 2009 blev overflyttet
      til køge arrest.
      anklagemyndigheden har herefter den 20. august 2009 sendt udleveringsbevis med an-
      kemeddelelse til køge arrest, og udlevering af ankemeddelelse til tiltalte er sket den 24.
      august 2009, jf. retsplejelovens § 907, stk. 1, sidste punktum.
      på denne baggrund findes anklagemyndighedens kontraanke at være for sent iværksat.
      landsretten afviser derfor kontraanken, jf. retsplejelovens § 910.”
retsgrundlaget
retsplejelovens § 907, stk. 1, lyder således:
      ”vil anklagemyndigheden anke til skade for tiltalte efter § 902, jf. § 904, eller kon-
      traanke til skade for tiltalte over for tiltaltes anke efter samme bestemmelser, skal en
      meddelelse om anke være landsretten i hænde inden udløb af fristen for anklagemyn-
      dighedens anke eller kontraanke. genpart af ankemeddelelsen sendes så vidt muligt
      samtidig til tiltalte med almindeligt og anbefalet brev og med almindeligt brev til by-
      retten og tiltaltes forsvarer. er tiltalte varetægtsfængslet eller undergivet anden foran-
      staltning, jf. § 769, kan genpart af ankemeddelelsen dog sendes som almindeligt brev til
      det varetægtsfængsel (arresthus) eller den institution, hvor tiltalte er anbragt.”
§ 907, stk. 1, blev i sin nuværende affattelse indsat i retsplejeloven ved lov nr. 493 af 17. juni
2008.
bestemmelsen blev i sin tid foreslået af strafferetsplejeudvalget i betænkning nr. 1492/2007. i
betænkningen hedder det på side 162 bl.a.:
      ”straffeplejeudvalget finder, at der med henblik på dels at begrænse de ressourcer, der
      fra anklagemyndighedens og navnlig politiets side anvendes på forkyndelse af anke-
      meddelelser, dels at begrænse ankeinstansens ressourceforbrug i forbindelse med stil-
      lingtagen til, om ankemeddelelsen er lovligt forkyndt, og om anke er sket rettidigt, bør
      foretages en ændring af retsplejelovens § 907, således at tiltalte som hovedregel under-
      rettes om anken ved almindeligt og anbefalet brev uden krav om forkyndelse. er tiltalte
      varetægtsfængslet eller undergivet foranstaltninger efter retsplejelovens § 769, stk. 1,
      foreslås det, at underretning kan ske ved at sende et almindeligt brev til f.eks. det arrest-
      hus, hvor tiltalte er varetægtsfængslet, og der overgives tiltalte. udvalget anser denne
      fremgangsmåde for at være forsvarlig, idet tiltalte i forbindelse med vejledningen om
      reglerne for anke forudsættes vejledt herom, ligesom tiltalte vil kunne konstatere, om
      anklagemyndigheden har anket ved henvendelse til anklagemyndigheden eller retten.
                                                 - 4 -
       tiltalte vil på denne måde være forberedt på, at dommen ikke er endelig, før det er af-
       klaret, om anke sker, at anklagemyndigheden kan anke ved at sende en ankemeddelelse
       til landsretten med kopi til den adresse, som tiltalte har opgivet, og at tiltalte ved hen-
       vendelse til anklagemyndigheden eller retten ved ankefristens udløb kan få oplyst, om
       anke er sket eller ej. i de mere alvorlige straffesager har tiltalte en forsvarer, der ligele-
       des skal underrettes om anken.”
strafferetsplejeudvalgets forslag til affattelse af § 907, stk. 1, svarede til lovforslaget og den
senere vedtagne bestemmelse. 3. pkt. i udvalgets forslag var dog affattet således (betænknin-
gen side 174):
       ”… er tiltalte varetægtsfængslet eller undergivet anden foranstaltning, jf. § 769, er det
       tilstrækkeligt, at genpart af ankemeddelelsen sendes som almindeligt brev til det vare-
       tægtsfængsel (arresthus) eller den institution, hvor tiltalte er anbragt, og dér overgives
       til tiltalte.”
i de almindelige bemærkninger til lovforslaget tilsluttede justitsministeriet sig udvalgets
overvejelser og forslag og anførte, at lovforslaget var udformet i overensstemmelse hermed
(folketingstidende 2007-08, tillæg a, lovforslag nr. l 78 af 27. februar 2008, pkt. 5.6.3.).
i de specielle bemærkninger til § 907, stk. 1 og 2, hedder det bl.a. (folketingstidende 2007-
08, tillæg a, til lovforslagets § 1, nr. 19):
       ”den foreslåede bestemmelse vedrører anklagemyndighedens anke eller kontraanke til
       skade for tiltalte. formålet med den foreslåede ændring er at lette fremgangsmåde for
       meddelelse til tiltalte om anklagemyndighedens anke, så meddelelse herom til tiltalte
       fremover kan ske ved almindeligt og anbefalet brev.
       det foreslås i stk. 1, 1. pkt., at anklagemyndighedens ankemeddelelse i tilfælde, hvor
       anklagemyndigheden anker til skade for tiltalte, skal være landsretten i hænde inden
       udløb af ankefristen. desuden skal genpart af ankemeddelelsen så vidt muligt samtidig,
       dog senest på ankefristens sidste dag, sendes til tiltalte ved almindeligt og anbefalet
       brev og ved almindeligt brev til den pågældende byret og tiltaltes forsvarer, jf. stk. 1, 2.
       pkt. det er en betingelse for ankens rettidighed, at disse breve så vidt muligt afsendes,
       men ikke, at tiltalte modtager meddelelsen, herunder eventuelt afhenter det anbefalede
       brev. at brevene så vidt muligt skal sendes til tiltalte sigter til, at brevene skal sendes til
       tiltaltes folkeregisteradresse eller den adresse, som tiltalte har oplyst i retten, jf. neden-
       for. har tiltalte ingen folkeregisteradresse, og har tiltalte ikke i retten oplyst en adresse,
       som brevene kan sendes til, er det som udgangspunkt ikke muligt for anklagemyndighe-
       den at sende brevene til tiltalte. anklagemyndigheden skal kunne dokumentere afsen-
       delsen, f.eks. ved postkvittering vedrørende afsendelsen af et anbefalet brev og ved
       brevkopi vedrørende det almindelige brev.
                                           - 5 -
det forudsættes, at underretning kan sendes til tiltaltes folkeregisteradresse, medmindre
tiltalte i retten har oplyst en anden adresse, hvortil han eller hun ønsker underretningen
sendt. retsformanden forudsættes i sin vejledning af tiltalte om reglerne for anke at
vejlede herom. er anklagemyndigheden ikke bekendt med tiltaltes adresse - f.eks. fordi
den tiltalte i retsmødet ikke har oplyst en adresse, og tiltalte i folkeregistret er registreret
som værende uden fast bopæl, forsvundet eller udrejst af landet - kan fremsendelse af
genpart undlades.
hvis tiltalte efter sagens afgørelse er varetægtsfængslet eller undergivet anden foran-
staltning, jf. § 769, kan genpart af ankemeddelelsen sendes som almindeligt brev til det
varetægtsfængsel (arresthus) eller den institution, hvor tiltalte er anbragt, jf. stk. 1, 3.
pkt. det forudsættes i den forbindelse, at overgivelsen til tiltalte kan dokumenteres ved
f.eks. attestation eller lignende.
underretningen af tiltalte forudsættes at indeholde oplysning om muligheden for forsva-
rervalg og beskikkelse af forsvarer.
fremsendelse af en genpart af ankemeddelelsen ved almindeligt brev til den byret, som
har truffet den indankede afgørelse, og til tiltaltes forsvarer har til formål at sikre, at
også byretten og forsvareren ved tiltaltes henvendelse efter udløb af ankefristen kan
oplyse, hvorvidt anklagemyndigheden har anket til skade for den pågældende.
det forudsættes, at retsformanden ved domsafsigelsen eller sagens optagelse til dom i
fornødent omfang som led i ankevejledningen vejleder tiltalte om, at anklagemyndighe-
den kan anke til skade for tiltalte efter den beskrevne fremgangsmåde, og at tiltalte kan
få oplysning om anklagemyndighedens eventuelle anke (eller kontraanke) til skade for
tiltalte ved henvendelse til den pågældende byret, anklagemyndigheden eller tiltaltes
forsvarer efter udløb af ankefristen. retsformanden bør samtidig anmode tiltalte om at
oplyse en adresse, hvortil anklagemyndigheden kan fremsende genpart af en eventuel
ankemeddelelse, og om at oplyse om eventuelle senere adresseændringer.
hvis en sag i medfør af retsplejelovens § 855, stk. 3, nr. 1-5, er fremmet i tiltaltes fra-
vær, har retsformanden i sagens natur ikke haft mulighed for at vejlede tiltalte, jf. oven-
for. tiltalte forudsættes i stedet i forbindelse med forkyndelsen af domsudskriften
mundtligt eller skriftligt vejledt om, at anklagemyndigheden kan anke til skade for til-
tale efter den beskrevne fremgangsmåde, og at tiltalte kan få oplysning om anklage-
myndighedens eventuelle anke (eller kontraanke) til skade for tiltalte ved henvendelse
til den pågældende byret, anklagemyndigheden eller tiltaltes forsvarer efter udløb af an-
kefristen, der i disse tilfælde regnes fra tidspunktet for forkyndelse af domsudskriften,
jf. retsplejelovens § 904, stk. 2. i tilfælde af udeblivelsesdom efter retsplejelovens §
897, stk. 1, må vejledningen ske skriftligt ved fremsendelse af dommen.
det foreslås, at nyordningen med anke uden forkyndelse fra anklagemyndighedens side
til skade for tiltalte kun skal gælde ved ordinær anke, dvs. anke inden for den ordinære
ankefrist efter retsplejelovens § 904 og kontraanke over for en sådan anke.
ved anke fra anklagemyndighedens side til skade for tiltalte i andre tilfælde end efter §
907, stk. 1, skal der som i dag ske forkyndelse af ankemeddelelse for tiltalte. ved anke
til landsret med procesbevillingsnævnets tilladelse efter retsplejelovens § 903 eller anke
til højesteret, der altid kræver tilladelse, jf. retsplejelovens § 932, skal anke og kon-
traanke fra anklagemyndighedens side til skade for tiltalte således forkyndes efter de
                                                - 6 -
       hidtil gældende regler. det samme vil gælde eventuel anke fra anklagemyndighedens
       side efter udløb af ankefristen efter § 910, stk. 2, 1. pkt., 1. led (”først efter udløb af an-
       kefristen blevet bekendt med den omstændighed, som anken bygges på”). denne anke-
       mulighed har dog som følge af betingelserne herfor et yderst snævert anvendelsesom-
       råde.
       det må som følge af den forenklede fremgangsmåde for anklagemyndighedens anke
       antages, at der kun sjældent vil opstå spørgsmål om rettens tilladelse (admittering) af en
       for sen anke fra anklagemyndigheden, der iværksættes under den nye ordning med anke
       uden forkyndelse, jf. § 910, stk. 2, 1. pkt. bestemmelsen vil dog kunne finde anven-
       delse, f.eks. hvis ankemeddelelsen som følge af ekstraordinære forhold ikke når frem til
       landsretten rettidigt. fristoverskridelser fra anklagemyndighedens side forudsættes i øv-
       rigt som hidtil vurderet restriktivt.”
anbringender
anklagemyndigheden har anført, at den ved kontraanken over for ts anke af byrettens dom
rettidigt og på korrekt måde har foretaget samtlige de sagsbehandlingsskridt, der er krævet
efter retsplejelovens § 907, stk. 1. anklagemyndighedens kontraanke er derfor ikke for sent
iværksat. landsretten har anvendt reglerne for sagens behandling forkert ved at afvise ankla-
gemyndighedens anke, og dommen skal derfor ophæves, og sagen hjemvises til fornyet be-
handling ved landsretten, jf. retsplejelovens § 933, stk. 2, 1. pkt., sammenholdt med § 912,
stk. 1, nr. 1. anklagemyndigheden har i øvrigt bemærket, at t ved domsafsigelsen i byretten
blev vejledt om ankereglerne, og at han ved udløbet af ankefristen den 7. august 2009 ved
henvendelse til blandt andre landsretten eller sin beskikkede forsvarer kunne have fået oplys-
ning om, hvorvidt dommen var anket.
t har anført, at retsplejelovens § 907, stk. 1, forudsætter, at den domfældte umiddelbart efter
ankens iværksættelse og senest et par dage efter ankefristens udløb bliver gjort bekendt med
ankens iværksættelse. det er anklagemyndighedens ansvar, at oversendelse af ankemedde-
lelse til et arresthus sker på en sikker måde, og at arresthuset straks derefter overgiver med-
delelsen til domfældte. dette har anklagemyndigheden i denne sag ikke levet op til, idet t
først 17 dage efter ankefristens udløb modtog meddelelse om anklagemyndighedens anke.
anklagemyndighedens anke er dermed sket for sent. det fremgår af forarbejderne, at
fristoverskridelser fra anklagemyndighedens side som hidtil forudsættes vurderet restriktivt.
på den baggrund kan fristoverskridelsen tilregnes anklagemyndigheden, og der er derfor ikke
grundlag for at tillade anken i medfør af retsplejelovens § 910, stk. 2. hertil kommer, at det
vil være i strid med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6, såfremt ankla-
gemyndighedens kontraanke admitteres.
                                                 - 7 -
højesterets begrundelse og resultat
i forbindelse med domsafsigelsen i byretten den 24. juli 2009 ankede t dommen med påstand
om frifindelse, og byretten bestemte, at han skulle varetægtsfængsles under anken. fristen for
anklagemyndighedens anke udløb således den 7. august 2009.
ved ankemeddelelse af 4. august 2009 ankede anklagemyndigheden dommen med påstand
om domfældelse i overensstemmelse med anklageskriftet samt til skærpelse. ankemeddelel-
sen blev modtaget i østre landsret den 5. august 2009. højesteret lægger efter bevisførelsen
til grund, at ankemeddelelsen den 4. august 2009 tillige blev sendt som almindeligt brev til
vestre fængsel, hvor t på det tidspunkt var anbragt, og til den beskikkede forsvarer og by-
retten. vestre fængsel blev anmodet om snarest at udlevere kopi af ankemeddelelsen til t,
men udleveringen skete først den 24. august 2009 efter fornyet fremsendelse.
det fremgår af retsplejelovens § 907, stk. 1, 1. pkt., at når anklagemyndigheden anker eller
kontraanker til skade for tiltalte, skal en meddelelse om anken være landsretten i hænde inden
udløb af fristen for anklagemyndighedens anke eller kontraanke.
endvidere fremgår det af § 907, stk. 1, 2. pkt., at tiltalte så vidt muligt skal underrettes om
anken ved almindeligt og anbefalet brev. brevene med underretning om anken skal så vidt
muligt sendes samtidig med meddelelsen til landsretten, og det fremgår af forarbejderne, at de
senest skal sendes på ankefristens sidste dag. hvis tiltalte er varetægtsfængslet, er det efter 3.
pkt. en betingelse for ankens rettidige iværksættelse, at underretningen af tiltalte sendes inden
for ankefristen som almindeligt brev til det varetægtsfængsel (arresthus), hvor tiltalte er an-
bragt. det er derimod hverken efter lovens ordlyd eller forarbejder en betingelse, at tiltalte
inden en bestemt frist får udleveret ankemeddelelsen.
på denne baggrund finder højesteret, at anklagemyndighedens anke over for t opfylder kra-
vene i såvel retsplejelovens § 907, stk. 1, 1. pkt., som 3. pkt. anken er derfor rettidig.
højesteret finder, at resultatet ikke er i strid med den europæiske menneskerettighedskon-
ventions artikel 6.
                                            - 8 -
højesteret ophæver herefter landsrettens dom og hjemviser sagen til fornyet behandling i
landsretten.
                                   thi kendes for ret:
landsrettens dom ophæves, og sagen hjemvises til fornyet behandling i landsretten.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsret og højesteret.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                       højesterets kendelse
                           afsagt tirsdag den 12. juni 2012
sag 345/2011
foreningen "watzerath parken” c/o flemming johnsen
(advokat lars kjeldsen)
mod
global wind power a/s,
global wind power invest a/s
og
global wind power deutschland g.m.b.h.
(advokat lars carstens for alle)
i tidligere instans er afsagt kendelse af vestre landsrets 15. afdeling den 14. september 2011.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: per walsøe, jon stokholm og vibeke rønne.
påstande
kærende, foreningen "watzerath parken” c/o flemming johnsen (herefter ”watzerath par-
ken”), har nedlagt påstand om, at vestre landsret skal fastsætte følgende for så vidt angår del-
tagerne i gruppesøgsmålets sikkerhedsstillelse:
       ”tilmelding til gruppesøgsmålet vil blive betinget af, at gruppemedlemmet stiller en
       sikkerhed for sagsomkostningerne på 1.000 kr. for hver 1/100 af en vindmølle, som
       gruppemedlemmet ejer, med mindre gruppemedlemmet har en retshjælpsforsikring eller
       anden forsikring, der dækker omkostningerne ved sagen, eller gruppesøgsmålet opfylder
       betingelserne for fri proces, og gruppemedlemmet opfylder de økonomiske betingelser
       for fri proces.”
sikkerheden skal stilles kontant over for vestre landsret eller i form af en tidsubestemt
bankgaranti på anfordringsvilkår.
                                                 - 2 -
de indkærede, global wind power a/s, global wind power invest a/s og global wind po-
wer deutschland g.m.b.h. (herefter global wind power), har nedlagt principal påstand om
stadfæstelse, subsidiært at sikkerheden for gruppemedlemmerne fastsættes til et lavere beløb
end bestemt ved den indkærede kendelse men til et højere beløb end påstået af watzerath par-
ken, mere subsidiært, at den indkærede kendelse ophæves for så vidt angår bestemmelsen om
fastsættelse af sikkerhedsstillelsen til 3.000 kr. for hver 1/100 af en vindmølle som gruppe-
medlemmet ejer, og sagen hjemvises til landsretten med henblik på fastsættelse af sikkerheds-
stillelsen efter de principper, som højesteret måtte fastsætte.
retsgrundlag
sikkerhedsstillelse for gruppedeltagerne er fastsat i medfør af retsplejelovens § 254 e, stk. 7. §
254 e, stk. 2, 5, 6 og 7, 1. pkt., har følgende ordlyd:
       ”stk. 2. retten kan i forbindelse med udpegningen af grupperepræsentanten eller efter
       udløbet af fristen for at tilmelde sig henholdsvis framelde sig gruppesøgsmålet, jf. stk. 6
       og 8, bestemme, at grupperepræsentanten skal stille sikkerhed for de sagsomkostninger,
       grupperepræsentanten kan blive pålagt at betale til modparten. sikkerhedens art og stør-
       relse fastsættes af retten. stilles sikkerheden ikke, og udpeges der ikke en anden gruppe-
       repræsentant, afvises sagen.
       stk. 5. gruppesøgsmålet omfatter de gruppemedlemmer, der har tilmeldt sig gruppe-
       søgsmålet, jf. stk. 6 og 7, medmindre retten bestemmer, at gruppesøgsmålet skal omfatte
       de gruppemedlemmer, der ikke har frameldt sig gruppesøgsmålet, jf. stk. 8.
       stk. 6. retten fastsætter en frist for ved skriftlig meddelelse at tilmelde sig gruppesøgs-
       målet. retten bestemmer, hvortil tilmelding skal ske. retten kan undtagelsesvis tillade,
       at tilmelding sker efter fristens udløb, hvis særlige grunde tager for det.
       stk. 7. retten kan bestemme, at tilmelding til gruppesøgsmålet skal være betinget af, at
       gruppemedlemmet stiller en af retten fastsat sikkerhed for sagsomkostninger, medmin-
       dre gruppemedlemmet har en retshjælpsforsikring eller anden forsikring, der dækker
       omkostninger ved sagen, eller gruppesøgsmålet opfylder betingelserne for fri proces
       efter §§ 327-329 og gruppemedlemmet opfylder de økonomiske betingelser efter § 325.
       […]”
i retsplejelovens § 254 j er fastsat bestemmelser om ankebehandling af gruppesøgsmål. i §
254 j stk. 1, 3 og 4, hedder det:
       ”stk. 1. ankes en dom i et gruppesøgsmål af grupperepræsentanten, finder § 254 e, stk.
       5-9, tilsvarende anvendelse.
                                                - 3 -
      stk. 3. ankes en dom i et gruppesøgsmål af gruppens modpart, behandles anken efter
      reglerne om gruppesøgsmål.
      stk. 4. reglerne i § 254 c, § 254 e, stk. 2 og 3, og §§ 254 f-254 i finder tilsvarende an-
      vendelse under anken. reglerne i § 368, stk. 1, 2. pkt., og stk. 2, finder ikke anvendel-
      se.”
reglerne om gruppesøgsmål blev indført i retsplejeloven på grundlag af forslag nr. 41 af 10.
oktober 2006 til lov om ændring af retsplejeloven og forskellige andre love (gruppesøgsmål
mv.). i de almindelige bemærkninger er under punkt 3.1.6. anført bl.a. (folketingstidende
2006-07, tillæg a, s. 1382 ff.):
      ”for personer eller virksomheder, der bliver mødt med krav, opstår betænkelighederne
      ved gruppesøgsmål i forhold til risikoen for at blive mødt med uberettigede krav. efter
      retsplejerådets opfattelse kan der således ikke rettes principielle indvendinger mod den
      effektivisering, der ligger i en kollektiv gennemførelse af krav, der hver især efter gæl-
      dende materielle retsregler er berettigede.
          problemstillingen udspringer imidlertid af det grundlæggende forhold, at det er van-
      skeligt på forhånd at vurdere, om et krav er berettiget eller ej – det er netop det, rets-
      sagen skal afklare. der er med andre ord en procesrisiko, og den procesrisiko indgår i
      parternes overvejelser, når de tager stilling til, om de vil indgå et forlig. spørgsmålet er,
      om gruppesøgsmål i sammenligning med individuelle søgsmål på urimelig måde for-
      rykker balancen mellem parterne med hensyn til den økonomiske risiko ved retssagen,
      således at sagsøgte udsættes for et urimeligt pres under forligsforhandlinger.
          det er efter retsplejerådets opfattelse vanskeligt at sige, om indførelse af regler om
      gruppesøgsmål vil bevirke en urimelig forrykning af balancen mellem parterne, men ri-
      sikoen herfor kan ikke uden videre afvises. ganske vist vil situationen være anderledes
      end i usa, hvor erstatningsniveauet generelt ligger væsentligt højere end i danmark, og
      hvor sagsøgeren i et gruppesøgsmål som hovedregel ikke skal betale sagsomkostninger
      til modparten eller salær til egen advokat, hvis sagen tabes. men afhængig af, hvordan
      regler om gruppesøgsmål nærmere udformes, vil man også i danmark kunne komme i
      en situation, hvor de personer, der rejser krav i et gruppesøgsmål, hver især løber en
      meget lille risiko, mens den person, der bliver mødt med et krav, løber en meget stor ri-
      siko, eventuelt så stor, at vedkommende vil gå konkurs, hvis risikoen realiseres.
          dette betyder, at krav vil kunne blive rejst på et spinkelt grundlag, fordi det reelt ikke
      koster gruppemedlemmerne noget at tabe sagen, samtidig med, at konsekvenserne for
      sagsøgte af at tabe sagen er så alvorlige, at sagsøgte kan føle sig tvunget til at indgå for-
      lig, selv om risikoen for, at sagsøgte taber sagen, er lille. selv en lille risiko for at gå
      konkurs som følge af et tabt gruppesøgsmål kan sætte virksomhedens udvikling i stå i
      den periode, gruppesøgsmålet verserer ved domstolene.
          retsplejerådet har lagt vægt på, at det i givet fald sikres, at gruppesøgsmål ikke kan
      misbruges til at »presse« erhvervsvirksomheder til at indgå forlig om uberettigede krav.
      rådet foreslår således bl.a., at retten særskilt skal godkende, at et søgsmål behandles
      efter reglerne om gruppesøgsmål, at grupperepræsentanten kan pålægges at stille sik-
                                                - 4 -
       kerhed for de sagsomkostninger, som vedkommende kan blive pålagt at betale til sag-
       søgte, hvis sagen helt eller delvist tabes [...]”
i de almindelige bemærkninger under punkt 3.1.7 hedder det bl.a. (folketingstidende, tillæg
a, side 1384):
       ”med hensyn til risikoen for ”misbrug” af muligheden for at anlægge gruppesøgsmål
       lægger justitsministeriet vægt på, at der foreslås en række betingelser for anlæg af et
       gruppesøgsmål, herunder at retten skal godkende, at sagen er egnet som gruppesøgsmål,
       og kontrolmekanismer i øvrigt bl.a. vedrørende rettens godkendelse af grupperepræ-
       sentanten og rettens procesledelse. justitsministeriet er enig med retsplejerådet i, at ri-
       sikoen for, at uberettigede krav bliver gennemtvunget, derved i væsentlig grad imøde-
       gås.
        retsplejerådets forslag er udformet ud fra en samlet afvejning af en række relevante
       hensyn, der må indgå i vurderingen af, om der i dansk ret bør indføres regler om grup-
       pesøgsmål, og justitsministeriet finder, at der med retsplejerådets forslag er udformet
       en model, der både indebærer en styrket behandling af ensartede krav og samtidig i me-
       get vidt omfang imødegår den misbrugsrisiko, de kunne være.
        justitsministeriet er således enig i retsplejerådets generelle synspunkter og forslag, og
       lovforslaget er udformet i overensstemmelse hermed.
        der henvises til lovforslagets § 1, nr. 10 og 12 (forslag til retsplejelovens kapitel 23 a
       og § 400, stk.3), og bemærkningerne hertil.”
i de almindelige bemærkninger er under punkt 3.6.1 anført bl.a. (folketingstidende 2006-07,
tillæg a, s. 1396):
       ”retsplejerådet finder, at retsplejelovens almindelige regler om sagsomkostninger som
       udgangspunkt også bør anvendes i gruppesøgsmål. de hensyn, der ligger bag de
       grundlæggende regler om sagsomkostninger, jf. herved kapitel 7 i retsplejerådets be-
       tænkning nr. 1436/2004 om reform af den civile retspleje iii, gør sig efter rådets opfat-
       telse i lige så høj grad gældende i gruppesøgsmål som i individuelle søgsmål.
       […]
       der er […] ikke grundlag for at forbedre sagsøgtes muligheder for at få dækket sine
       omkostninger ud over, hvad der følger af retsplejelovens almindelige regler, eksempel-
       vis med hensyn til udgifter til advokatbistand, der ikke nødvendigvis erstattes fuldt ud,
       men alene med et »passende beløb«.”
i de specielle bemærkninger til § 254 e, stk. 7, er anført bl.a. (folketingstidende 2006-07, til-
læg a, s. 1414):
                                               - 5 -
      ”stk. 7 giver mulighed for at betinge tilmelding til gruppesøgsmålet af, at gruppemed-
      lemmet stiller en af retten fastsat sikkerhed for sagsomkostninger. krav om sikkerheds-
      stillelse for sagsomkostninger vil navnlig være relevant, hvis gruppemedlemmets krav
      har en vis størrelse. hvis kravet derimod er beskedent, bør der ikke stilles krav om sik-
      kerhedsstillelse. det er ikke udelukket, at nogle gruppemedlemmer afkræves sikker-
      hedsstillelse, mens andre ikke afkræves sikkerhedsstillelse.”
i de specielle bemærkninger til § 254 j, er anført bl.a. (folketingstidende 2006-07, tillæg a, s.
1427):
      ”den foreslåede bestemmelse indeholder regler om anke af domme i gruppesøgsmål,
      hvor anken behandles efter reglerne om gruppesøgsmål. den foreslåede § 254 k inde-
      holder en subsidiær adgang til individuel anke, hvis et gruppemedlems krav ikke er om-
      fattet af en anke efter den foreslåede § 254 j.
            stk. 1 og 2 angår anke, der iværksættes på vegne af et eller flere gruppemedlemmer,
      mens stk. 3 angår anke, der iværksættes af gruppens modpart mod et eller flere gruppe-
      medlemmer. stk. 4 indeholder fælles regler for ankesager, der behandles efter reglerne
      om gruppesøgsmål.
            stk. 1 angår anke, der iværksættes af grupperepræsentanten. grupperepræsentanten
      kan anke hele dommen eller dele af dommen. grupperepræsentantens anke kan dermed
      vedrøre alle gruppemedlemmer, nogle gruppemedlemmer eller ét gruppemedlem. det er
      i relation til ankebeføjelsen uden betydning, om grupperepræsentanten selv har krav, der
      er omfattet af anken.
            når grupperepræsentanten anker, finder § 254 e, stk. 5-9, tilsvarende anvendelse.
      dette indebærer, at retten fastsætter en frist for tilmelding eller framelding fra anken
      (afhængig af, om gruppesøgsmålet blev gennemført efter tilmeldingsmodellen eller
      frameldingsmodellen i første instans) og kan fastsætte, at tilmelding til anken skal være
      betinget af sikkerhedsstillelse, medmindre gruppemedlemmet har en retshjælpsforsik-
      ring eller anden forsikring, der dækker omkostninger ved sagen, eller ankesagen opfyl-
      der de materielle betingelser for fri proces og gruppemedlemmet opfylder de økonomi-
      ske betingelser for fri proces. endvidere skal de gruppemedlemmer, der er omfattet af
      anken, underrettes om anken, fristen for tilmelding henholdsvis framelding og et even-
      tuel krav om sikkerhedsstillelse som betingelse for tilmelding.
      [...]
            stk. 3 bestemmer, at hvis en dom i et gruppesøgsmål ankes af gruppens modpart,
      behandles anken efter reglerne om gruppesøgsmål. dette gælder, uanset om modpartens
      anke vedrører alle, nogle eller ét gruppemedlem. appellantens modpart (indstævnte) er
      grupperepræsentanten fra første instans, der således fortsat repræsenterer de gruppe-
      medlemmer, hvis krav er omfattet af anken, herunder hvis der kun er tale om ét grup-
      pemedlem. det er uden betydning, om grupperepræsentanten selv har krav, der er om-
      fattet af anken
            inden for rammerne af modpartens anke, kan grupperepræsentanten gentage sine
      påstande fra første instans, uden at der skal gennemføres en tilmeldings- eller framel-
      dingsprocedure, og uden at grupperepræsentanten kan afkræves sikkerhedsstillelse for
      sagsomkostninger.
                                                - 6 -
      [...]
      stk. 4, 1. pkt., regulerer, hvad det vil sige, at en anke behandles efter reglerne om grup-
      pesøgsmål. stk. 4 gælder både for grupperepræsentantens anke efter stk. 1, andres anke
      på vegne af et eller flere gruppemedlemmer efter stk. 2 og modpartens anke efter stk. 3.
      under en sådan anke efter reglerne om gruppesøgsmål finder reglerne om kravene til
      grupperepræsentanten og om udskiftning af grupperepræsentanten tilsvarende anvendel-
      se, jf. henvisningen til §§ 254 c og 254 e, stk. 2 og 3.
      henvisningen til § 254 e, stk. 2, om sikkerhedsstillelse skal forstås på den måde, at ret-
      ten (kun) kan træffe bestemmelse om sikkerhedsstillelse i forbindelse med en udpegning
      af en grupperepræsentant og/eller efter udløbet af en tilmeldings- eller frameldingsfrist
      efter § 254 e, stk. 6 eller 8. anker grupperepræsentanten fra første instans efter stk. 1,
      skal der ikke udpeges nogen grupperepræsentant. derimod skal der gennemføres en til-
      meldings- eller frameldingsprocedure, og der vil derfor efter udløbet af fristen kunne
      træffes bestemmelse om sikkerhedsstillelse for sagsomkostninger. ved anke efter stk. 2
      skal der både udpeges en grupperepræsentant og gennemføres en tilmeldings- eller fra-
      meldingsprocedure, og der er derfor to muligheder for at træffe bestemmelse om sikker-
      hedsstillelse. ved modpartens anke efter stk. 3 kan der derimod ikke træffes bestemmel-
      se om sikkerhedsstillelse. dog vil der altid kunne træffes bestemmelse om sikkerheds-
      stillelse, hvis der udpeges en ny grupperepræsentant efter § 254 e, stk. 3.
      […]
      med hensyn til sagsomkostninger er det kun gruppemedlemmer, der er omfattet af an-
      ken, der kan pålægges sagsomkostninger for ankebehandlingen eller pålægges større
      sagsomkostninger for behandlingen i tidligere instans end fastsat i den tidligere instans.
      de samlede sagsomkostninger, som et gruppemedlem pålægges, kan ikke overstige det
      maksimum, som fremgår af § 254 f, stk. 3.”
anbringender
watzerath parken har navnlig anført, at sagsomkostninger i gruppesøgsmål skal udmåles
samlet og ikke for hver enkelt gruppedeltager, hvorved bemærkes, at gruppesøgsmålet mak-
simalt kan omfatte 40 gruppedeltagere og en værdi på 94 mio. kr. sagsomkostningerne i den
foreliggende sag skal udmåles efter de principper, der anvendes i tilsvarende sager om store
værdier, jf. retsplejerådets betænkning 1436 om reform af den civile retspleje iv, 2005, side
376 f. og højesterets praksis, navnlig u 2010.2389. retten skal herefter udøve et skøn over,
hvilke sagsomkostninger man med rimelighed kan forvente, at der tilkendes de indkærede når
henses til sagens samlede omfang, karakter og det med sagen forbundne arbejde. det fremgår
i øvrigt ikke af retsplejelovens § 254 e, stk. 2 og stk. 7, hverken af ordlyden eller forarbejder-
ne, hvorledes sikkerhedsstillelsen skal udmåles. det er forudsat, at sikkerhedsstillelsen ikke
                                               - 7 -
skal udmåles således, at den med sikkerhed kan dække alle sagsomkostninger, idet der ellers
ikke ville være behov for bestemmelsen i § 254 f, stk. 3. endvidere skal sikkerhedsstillelsen
ikke dække sagsomkostninger i to instanser, som global wind power har anført.
landsrettens skøn er udøvet på samme grundlag som det materiale, der foreligger for højeste-
ret, og landsretten har således ikke bedre indblik i de problemstillinger sagen drejer sig om.
der er derfor ikke grundlag for, at højesteret viser tilbageholdenhed i prøvelsen af landsret-
tens skøn. den samlede sikkerhedsstillelse bør herefter ikke udgøre et beløb større end 1,5
mio. kr., svarende til 600 timers arbejde, hvoraf grupperepræsentanten allerede har stillet
200.000 kr.
global wind power har navnlig anført, at sikkerheden skal fastsættes således, at der opnås
reel og fuld sikkerhed for, at der ikke lides tab ved gennemførelsen af gruppesøgsmålet, så-
fremt de vinder sagen. formålet med sikkerhedsstillelse er at sikre den sagsøgte part mod tab
for så vidt angår tilkendte sagsomkostninger. der må derfor ske en udmåling, der er så rigelig,
at den med sikkerhed imødegår risikoen for sådanne tab. i denne sag er grupperepræsentanten
næppe kapitaliseret ud over det nødvendige. global wind power har derfor ikke udsigt til at
opnå betaling fra grupperepræsentanten udover 200.000 kr. gruppemedlemmernes sikker-
hedsstillelse kan ikke efterfølgende reguleres, og sikkerheden skal derfor udmåles således, at
den rummer en passende margin. watzerath parken har anmodet om, at sikkerheden fortrins-
vis stilles af gruppedeltagerne, hvilket må indebære, at denne ikke efterfølgende kan påberåbe
sig, at sikkerheden for gruppedeltagerne skal sættes lavt, fordi det er muligt efterfølgende at
justere grupperepræsentantens sikkerhed i opadgående retning.
det er ikke i forarbejderne anført, at sikkerhedsstillelsen skal være begrænset til at dække
sagsomkostninger i en instans. ved fastsættelsen af sikkerhedsstillelsen er det nødvendigt at
tage højde for, at sagen kan behandles i to instanser. i modsat fald vil global wind power
ikke have sikkerhed for sagsomkostningerne, som selskaberne måtte blive tilkendt i forbindel-
se med deres anke til højesteret.
der må ved beregningen af sikkerheden også tages hensyn til, at der må forventes at blive
iværksat syn og skøn i sagen, som i øvrigt må forventes at blive omfangsrigt både med hensyn
til sagsforberedelse og hovedforhandling. der må endvidere tages hensyn til, at sagsværdien
                                                - 8 -
vil blive reduceret, hvis ikke alle tilmelder sig søgsmålet. sagen vil kunne få det udfald, at
nogle af investorerne får medhold og andre ikke. hvis det bliver udfaldet, skal sikkerheds-
stillelsen for de, der taber sagen, være tilstrækkelig til at dække disses del af sagsomkostnin-
gerne.
det er ikke muligt at skønne med blot nogenlunde sikkerhed om det forventede tidsforbrug i
sagen, og der kan ikke rettes berettigede indvendinger mod det skøn, som landsretten har ud-
øvet i forbindelse med fastsættelsen af sikkerhedsstillelsen.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 254 e, stk. 7, kan retten bestemme, at tilmelding til gruppesøgsmål skal
være betinget af, at gruppemedlemmet stiller sikkerhed for sagsomkostninger. i medfør af §
254 j, stk. 1, finder denne bestemmelse tilsvarende anvendelse, hvis en dom i et gruppesøgs-
mål ankes af grupperepræsentanten, mens det ikke er tilfældet, hvis dommen ankes af grup-
pens modpart, jf. § 254 j. stk. 3.
efter formålet med kravet om sikkerhedsstillelsen, ordlyden af § 254 e, sammenholdt med §
254 j, og forarbejderne hertil, finder højesteret, at sikkerhedsstillelsen efter § 254 e, stk. 7,
skal fastsættes således, at den alene omfatter sagsomkostninger i forbindelse med sagens be-
handling i en instans.
efter det oplyste kan gruppesøgsmålets samlede værdi, såfremt alle potentielle gruppedeltage-
re tilmelder sig dette, ansættes til 94 mio. kr. sikkerhedsstillelsen må herefter fastsættes
skønsmæssigt under en vis hensyntagen til sagens værdi samt under hensyn til sagens omfang
og karakter og det med sagen forbundne arbejde.
efter en samlet vurdering finder højesteret herefter, at den sikkerhed, som landsretten har
bestemt, at gruppemedlemmerne skal stille som betingelse for at tilmelde sig gruppesøgs-
målet, skal fastsættes til 1.200 kr. pr. 1/100 af en vindmølle, som gruppemedlemmet ejer.
højesteret har herved også lagt vægt på, at landsretten i forbindelse med fastsættelsen af den
foreløbige sikkerhed for grupperepræsentanten til 200.000 kr. har bemærket, at sikkerheden
kan reguleres, når det endelige deltagerantal i gruppesøgsmålet kendes.
                                            - 9 -
                                      thi bestemmes:
vestre landsrets kendelse stadfæstes med den ændring, at det beløb, som gruppemedlemmer-
ne skal stille som sikkerhed for sagsomkostningerne, fastsættes til 1.200 kr. for hver 1/100
vindmølle, som gruppemedlemmet ejer.


text:
- iiw
                                      udskrift
                                          af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
                                        dom
afsagt den 12. januar 2018
s-2-17
                                if skadeforsikring filial af
                                if skadeforsäkring ab (publ)
                                (advokat torben alexander rhodin)
                                mod
                                blue water shipping a/s
                                (advokat christian benedictsen-nislev)
og
s-3-17
(adcitation)
                                blue water shipping a/s
                                (advokat christian benedictsen-nislev)
                                mod
                                inc. cosco container lines america
                                north america operation center
                                                 -2-
sagernes baggrund og parternes påstande
sagerne angår spørgsmålet om den kontraherende henholdsvis den udførende transportørs
ansvar for den skade, der opstod på en container indeholdende maskinudstyr, som blev
transporteret fra københavn til hudson, illinois, usa. hovedspørgsmålet i hovedsagen er,
om der mellem afsender og transportøren er vedtaget en række betingelser for aftaleforhol-
det, og i så fald om transportøren som følge heraf er ansvarsfri, eller alene har et begrænset
ansvar.
sagerne, der blev anlagt ved retten i glostrup den 11. januar 2016, er ved kendelse af 6. de-
cember 2016 henvist til sø- og handelsretten, jf. retsplejelovens § 225, stk. 2, nr. 2, jf. § 225,
stk. 3.
det fremgår af retten i glostrups retsbog, at adcitationsstævning er forkyndt for adciterede,
cosco container lines america, inc. north america operation center (herefter cosco), den
1. november 2016, og at adciterede ikke har indgivet svarskrift inden for den fastsatte frist.
det fremgår endvidere, at retten i glostrup sammen med adcitationsstævningen til forkyn-
delse blandt andet fremsendte vejledningsbrev af 19. februar 2016 på engelsk, stilet til adcite-
rede. der er fremlagt en ”certificate attestation” fra process forwarding international, som
har forestået forkyndelsen for adciterede. det fremgår af denne, at der er sket forkyndelse
den 1. november 2016.
sagerne er behandlet i forening med hinanden, jf. retsplejelovens § 254, stk. 1.
s-2-17
if skadeforsikring filial af if skadeforsäkring ab (publ) (herefter if skadeforsikring) har ned-
lagt påstand om, at blue water shipping a/s (herefter blue water) dømmes til at betale
340.743,52 kr. til if skadeforsikring, med tillæg af rente efter rentelovens § 5, stk. 1, fra den
10. oktober 2015, subsidiært fra sagens anlæg.
                                                -3-
blue water har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af 14.500
usd.
s-3-17
blue water har nedlagt påstand om, at cosco tilpligtes at friholde blue water for ethvert
krav, herunder renter og omkostninger, som blue water måtte blive dømt til at betale if ska-
deforsikring i hovedsagen.
cosco har ikke indgivet svarskrift i sagen.
oplysningerne i sagen
i december 2014 påtog blue water sig overfor virksomheden kongskilde industries a/s (her-
efter kongskilde) i sorø at forestå transport af en container med diverse maskinudstyr fra
sorø til kongskildes afdeling i hudson, illinois, usa.
blue water viderekontraherede hele transporten fra københavn til hudson til cosco. der
blev i den forbindelse udstedt sea waybill no. cosu4506935909 den 31. december 2014.
containeren blev kørt fra sorø til københavn, hvor den blev lastet på et skib til rotterdam. i
rotterdam blev den omlastet til et andet skib til new york. fra new york til chicago blev
containeren transporteret med tog og videre herfra til hudson med lastbil.
aftalegrundlaget
af et skærmprint fra blue waters online bookingsystem fremgår, at kongskilde bookede en
transport af 29 pakkeenheder med en totalvægt på 12.400 kg indeholdende diverse maskin-
dele. det er ubestridt, at kongskilde ved at klikke på linket, ”hbl.pdf” kunne åbne en fil
indeholdende den for transporten udstedte bill of lading-formular. af denne, no. bwss
160109, dateret den 26. december 2014, fremgår, at parterne er kongskilde og blue water, og
at ruten er københavn - hudson via rotterdam og new york. endvidere fremgår blandt
andet følgende betingelser, angiveligt optrykt på bill of ladings bagside:
                                                 -4-
“(1) clause paramount:
all carriage under this bill of lading to or from the united states shall have effect subject
to the provisions of the carriage of goods by sea act of the united states, 46 u.s.c sec-
tions 1300-1315 (hereafter “cogsa”)…
the provisions of applicable law as set forth above shall apply to carriage of goods by in-
land waterways and reference to carriage by sea in such rules or legislation shall be
deemed to include reference to inland waterways. except as may be otherwise specifical-
ly provided herein, said law shall govern before the goods are loaded on and after they
are discharged from the vessel whether the goods are carried on deck or under deck and
throughout the entire time the goods are in the custody of the carrier.
…
(2) definitions
…
2.7. “goods” means the cargo described on the face of this bill of lading and, if the cargo
is packed into container(s) supplied or furnished by or on behalf of the merchant, include
the container(s) as well.
…
(6) basic liability
…
6.2. if it is established that the loss of or damage to the goods occurred during sea car-
riage, liability shall be governed by the legal rules applicable as provided in section 1 of
this bill of lading…
6.5. if it cannot be determined when the loss of or damage to the goods occurred, it shall
be presumed that such loss or damage occurred during sea carriage and liability shall be
governed as provided in section 6.2 above…
6.7. carrier shall not be liable for any loss or damage arising from
…
  (c) handling, loading, stowage or unloading of the goods by or on behalf of merchant…
  (e) lack or insufficiency of or defective condition of packing in the case of goods, which
by their nature are liable to wastage or damage when not packed or when not properly
packed.
…
(7) compensation for loss and damage:
7.1. unless otherwise mandated by compulsorily applicable law, carrier´s liability for
compensation for loss of or damage to goods shall in no case exceed the amount of us
$500 per package or per customary freight unit…
7.4. on shipments involving carriage by land in the united states…, loss of or damage to
goods shall be limited to us $50 per pound of goods lost or damaged…
(10) container packed by merchant
if carrier receives the goods already packed into containers:
…
 2. merchant warrants that the stowage and seals of the containers are safe and proper
and suitable for handling and carriage and indemnifies carrier for any injury, loss or
damage caused by breach of this warranty…”
                                                      -5-
det følger af den i b/l no 160109 inkorporerede cogsa (carriage of goods by sea act of the
united states, 46 united states) § 1304 (2), litra n, at transportøren ikke er ansvarlig for skade
på gods der skyldes ” insufficiency of packing”. af § 1304 (5) følger, at transportørens ansvar
er begrænset til ”$ 500 per package”.
det er ubestridt, at såfremt ansvarsbegrænsningen på $500 pr. pakkeenhed ikke finder an-
vendelse, kan kravet opgøres som sket af if skadeforsikring i den nedlagte påstand.
som dokumentation for det faste samarbejde mellem kongskilde og blue water er der frem-
lagt en samlefaktura udstedt til kongskilde den 31. december 2014. det er i den forbindelse
oplyst, at kongskilde i gennemsnit sendte en container om ugen til sin afdeling i hudson,
usa.
ved ankomst til godsets bestemmelsessted i usa den 26. januar 2015 blev det konstateret, at
containeren var beskadiget, ligesom maskinudstyret ubestridt var totalskadet.
det er oplyst, at if skadeforsikring som vareassurandør har udbetalt erstatning til kongskil-
de og derved er indtrådt i kravet mod blue water.
surveyrapport
den 6. februar 2016 blev der - med deltagelse af repræsentanter for begge parter - foretaget
en inspektion af containeren. af surveyrapporten dateret den 26. februar 2015 fremgår
blandt andet følgende:
      ”…
      2. survey
      …
      it was verbally reported that the container had been delivered sealed, but that the driver
      had removed the seal prior to anyone at the consignee´s facility visually confirming that
      it was intact. it was further reported that the driver´s delivery note was originally clean,
      even though there was visual evidence of physical damage, and temporary repairs, to the
      left side wall of the container at the front. we also noted damage, not temporarily re-
      paired, where a corner casting or twist lock had punctured the container roof in the front
      left location…
                                                -6-
2.1 condition of goods
damaged plyflex hoses…
damaged pipe…
part ks 40… the motor drive was not attached. weight marked at 946 kg each.
part mtk 200 and acoustic chamber... weight said to be approximately 800 kg each.
part mtk 200... weight said to be approximately 600 kg each…
description of packaging
we were provided with copies of images taken during the stripping of the container. the
open container view, the views taken during the course of the stripping, conditions noted
during this survey and comments made by mr. reener during the survey all confirm that
the contents were not adequately secured for the voyage.
the ks 10 rotor, ks 40, mtk 200, acoustic chambers and multiair unit were all shipped
on soft wood four way single use pallets. the acoustic chamber, ks 40 and the mtk 200
were loosely bolted down to the pallet with machine screws through the bolt holes on the
base plates. these and the other items were noted to have been loosely secured to the pal-
lets with plastic banding, but we were informed that none of the heavier items had been
secured to the container. some items in the second tier were said to have been banded
down to the lower tier items, but this could not be verified.
on the securing of the equipment to the pallets, unfortunately the heads of the machine
screws used were smaller than the holes in the base plates and when the container was
roughly handled, the units were able to move freely inside the container in the available
space. there was no damage noted to the coating on the base plates to corroborate the
consignee´s suggestion that washers had been used.
some of the heavier items had been stacked two (2) tiers high, but not adequately secured
to either the base or to the cargo below…
6. cause of loss
looking at the images taken of the damage to the container, we would opine that the
proximate causes of the damages to the contents was due to a combination of the con-
tainer having been mishandled during the land portion of the voyage of importation and
the contents not being adequately secured for the voyage of importation.
it would appear that the container in question was dropped and the left side struck an
adjacent container corner casting and top side rail, which cut open the side and provided
the indent in the left side from the top rail. there was a secondary damage noted to the
roof of the container, but that would not have contributed to this loss as no ingress was
noted.
we would further opine that the mishandling of the container may have occurred after
the discharge in new york or at the rail head in chicago. we would not anticipate any
main line container company or third party container terminal accepting a damaged con-
                                                      -7-
       tainer like this onto their property. also, the original seal was allegedly still in place
       when the container was delivered…”
der har været fremlagt fotodokumentation af skaderne på containeren og på maskinudsty-
ret, herunder blandt andet foto af containeren dateret den 26. januar 2015:
og udateret foto:
                                                -8-
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af jane kaas raft og susanne holm hansen.
jane kaas raft har forklaret blandt andet, at hun de seneste 10 år har været ansat som freight
forwarder hos blue water. hun arbejder med søfragt-eksport og modtager blandt andet
bookinger fra kunder og arrangerer selve søfragten.
sagens bilag b er et skærmprint fra deres bookingsystem. bilag a er den tilhørende bill of
lading vedrørende den konkrete transport. systemet er blevet anvendt i alle de år, hun har
været ansat. kongskilde har benyttet bookingsystemet lige siden kundeforholdets opstart
omkring 2012/2013. på årsbasis foretog kongskilde mere end 500 bookinger på søfragt. sy-
stemet fungerer således, at kunden logger ind og indtaster godsoplysningerne online. heref-
ter modtager blue water en mail, hvorefter processen sættes i gang. kommunikationen mel-
lem blue water og kunden foregår delvist via mail og delvist via bookingsystemet. skibsde-
taljerne og bill of lading udstedes og gøres tilgængelig for kunden inde i systemet. kunden
kan vælge at modtage en notifikation, når der uploades dokumenter i systemet. blue water
sender en endelig bekræftelse til kunden, oftest via mail, hvorefter kunden sender en række
dokumenter retur. når transporten er leveret hos modtageren, opdaterer blue water status
til ”leveret” inde i systemet.
blue water benytter ansvarsbegrænsninger, hvilket er meget sædvanligt i branchen. kongs-
kilde var bekendt med disse ansvarsbegrænsninger, som fremgår af bagsiden af bill of la-
ding. hun vil formode, at ansvarsbegrænsningerne blev drøftet på opstartsmødet mellem
blue water og kongskilde. hun kan ikke gengive de konkrete ansvarsbegrænsninger, men
der gælder eksempelvis en reklamationsfrist vedrørende synlige og ikke synlige skader.
kongskilde anvender blue water til transporter til mange lande, herunder i europa, men
hovedsagelig i afrika.
susanne holm hansen har forklaret, at hun har vært ansat hos blue water i 11 ½ år. på tids-
punktet for den konkrete transport var hun ansat som afdelingsleder i sø-eksport gruppen.
                                                   -9-
hun havde ledelsesansvaret for en gruppe på 4 personer, herunder jane kaas raft, som
håndterede den konkrete transport.
sagens bilag b er et skærmprint fra deres bookingsystem, som de har anvendt siden oktober
2007. kongskilde har været kunde siden den 1. september 2014, og de har siden da anvendt
bookingsystemet på alle deres transporter. i 2015 lavede kongskilde 10.000 bookinger i blue
waters bookingsystem. hun er ikke bekendt med, hvor mange der udgjorde søfragter.
når en kunde kobles på systemet, får kunden et log in og en brugervejledning. når kunden
booker en transport, får blue water en notifikation herom. herefter lægger blue water nogle
informationer ind i websystemet, som kunden kan se, herunder datoer, skibsnavne, sø-
detaljer. ved sø-relaterede transporter udarbejdes bill of lading, som kunden kan tilgå i sy-
stemet. kunden kan i opsætningen vælge at få notifikationer, når der lægges informationer
ind.
det er sædvanligt at anvende ansvarsbegrænsninger i transportbranchen, hvilket kongskilde
burde være bekendt med. ansvarsbegrænsningerne fremgår af transportdokumentet på
bagsiden. sagens bilag a er bill of lading vedrørende den konkrete transport.
i den konkrete sag henviste de til nsab, og herunder foreslog de kongskilde, at blue water
overtog kongskildes transportforsikringer. dette ønskede kongskilde ikke. hun er ikke be-
kendt med, om bagsiden af bill of lading blev gennemgået med kongskilde.
parternes synspunkter
if skadeforsikring har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdoku-
ment af 25. oktober 2017, hvoraf blandt andet fremgår:
      ”…
      det gøres gældende at blue water shipping a/s er erstatningsansvarlig for de skader
      som if skadeforsikring har erstattet til kongskilde industries a/s, fordi skaden er sket
      mens containeren har været i blue water shipping a/s’ varetægt.
                                                   - 10 -
     det bestrides at de af blue water shipping a/s påberåbte vidtgående ansvarsfra-
     skrivelser kan anses for vedtaget mellem parterne, fordi ansvarsfraskrivelserne ikke på
     noget tidspunkt har været særligt drøftet mellem parterne eller på anden måde særligt
     fremhævet.
     derudover bestrides det at betingelserne for at anvende de påberåbte ansvarsfra-
     skrivelser er til stede, idet blue water shipping a/s blandt andet ikke har ført noget bevis
     for, hvor i transportkæden skaden er sket. årsagen til at det ikke kan oplyses, hvor ska-
     den er sket, beror alene på blue water shipping a/s’ forhold.
     det bestrides endvidere at årsagen til skaderne på maskinudstyret kan henføres til den
     måde, hvorpå maskinudstyret var blevet pakket i containeren. containerens udseende da
     den bliver modtaget, sammenholdt med vægten på maskinudstyret, skaber en meget
     kraftig formodning for at håndteringen af containeren er eneårsag til skaden, ligesom
     eventuel anden form for pakning af containeren ikke ville have forhindret skaden grun-
     det den voldsomme håndtering containeren må have været udsat for…”
blue water shipping har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdo-
kument af 25. oktober 2017, hvoraf blandt andet fremgår:
          ”…
          3. anbringender
             s-2-17
          3.1.      til støtte for de nedlagte påstande i sag s-2-17 henviser sagsøgte til det an-
          førte i de indgivne processkrifter. sagsøgtes anbringender er opsummeret i det føl-
          gende.
          3.2.      det gøres gældende, at retsforholdet mellem parterne er reguleret af betin-
          gelserne på bagsiden af bill of lading no. bwss 160109 (”b/l no 160109”).
          3.3.      vedtagelse af betingelserne på bagsiden af b/l no 160109
          3.3.1.    det gøres gældende, at der ikke inden for transportretten gælder særlige
          krav til vedtagelse af ansvarsfraskrivelsesklausuler eller klausuler, der begrænser
          transportørens ansvar. dette gælder navnlig i de tilfælde, hvor aftaleparterne er pro-
          fessionelle, og standardvilkårene nyder bred anerkendelse og/eller er almindeligt
          fremkommende.
          3.3.2.    sagsøgte og kongskilde er begge professionelle aftaleparter og har samar-
          bejdet adskillige gange forud for den pågældende transport. i forbindelse med tidli-
          gere transporter, har sagsøgte udstedt bill of ladings magen til b/l no 160901. på
          denne baggrund gøres det gældende, at det var almindeligt forekommende mellem
          parterne, at lade retsforholdet mellem dem regulere af betingelserne på bagsiden af
          b/l no 160109.
                                             - 11 -
3.3.3.     det gøres gældende, at ansvarsfraskrivelserne i b/l no 160109 i al-
mindelighed nyder bred anerkendelse og er hyppigt fremkommende i trans-
portaftaler, herunder i aftaler om transport til og fra usa.
3.3.4.     det gøres gældende, at b/l no 160109 i overensstemmelse med sædvanlig
praksis mellem parterne blev gjort elektronisk tilgængelig for kongskilde i sagsøgtes
bookingsystem, hvor betingelserne på bagsiden kan læses uden besvær.
3.3.5.     det gøres gældende, at sagsøger ved sin indtræden i kongskildes retsstil-
ling, ligesom kongskilde, er bundet af bestemmelserne på bagsiden af b/l no 160109,
herunder ansvarsfraskrivelsesklausuler og klausuler, der begrænser sagsøgtes ansvar
heri.
3.4.       anvendelsen af vilkårene på bagsiden af b/l no 160109
           principal påstand
3.4.1.     ansvarsfrihed
3.4.1.1. til støtte for den principale påstand gøres det gældende, at sagsøgte er an-
svarsfri i henhold til klausul 6.7, litra e i b/l no 160109 og cogsa s. 1304(”), litra n,
som inkorporeret i b/l no 160109 ved dennes klausul 1, 1. pkt.
3.4.1.2. sagsøgte har alene haft til opgave at transportere containeren som helhed og
har derfor ikke haft containeren åben med henblik på at pakke eller tømme traileren.
såfremt retten skulle komme frem til, at sagsøgte ikke er ansvarsfri efter klausul 6.7,
litra e i b/l no 160109 og cogsa s. 1304(”), litra n, gøres det gældende, at sagsøgte er
ansvarsfri i henhold til klausul 6.7, litra c i b/l no 160109, hvorefter sagsøgte ikke er
ansvarlig for skade på gods som en konsekvens af ”handling, loading, stowage or unloa-
ding of the goods by or on behalf of the merchant”.
3.4.1.3. ”goods” er i klausul 2.7, litra c i b/l no 160109 defineret som ”the cargo de-
scribed on the face of this bill of lading and, if the cargo is packed into container(s) supplied
or furnished by or on behalf of the merchant, include the container(s) as well”. da sagsøgte
har foretaget al ”handling, stowage og unloading” af container cbhu 850 449-0 på veg-
ne af kongskilde, gøres det gældende, at sagsøgte er ansvarsfri.
subsidiær påstand
3.4.2.     ansvarsbegrænsning
3.4.2.1. til støtte for den subsidiære påstand gøres det gældende, at det ikke er klar-
lagt, hvornår i transportkæden skaden er sket. såfremt retten mod forventning kom-
mer frem til, at sagsøgte er erstatningsansvarlig for skaden på kongskildes maskin-
udstyr, gøres det derfor gældende, at cogsa-vilkårene og vilkårene på bagsiden af
b/l no 160109, der vedrører transportørens ansvar for søtransporten, finder anven-
delse, jf. b/l no 160109 klausul 6.5.
3.4.2.2. det gøres gældende, at sagsøgte i medfør af sagsøgte kan begrænse et even-
tuelt erstatningsansvar til ”$500 per package” i medfør af carriage of goods by sea act
of the united states, 46 u.s.c (”cogsa”) s. 1304 (5), jf. klausul 6.2 og klausul 1 i b/l
no 160109.
                                                   - 12 -
          3.4.2.3. af b/l no 160109 fremgår det, at der mellem sagsøgte og kongskilde var
          indgået en aftale om transport af 29 pakkeenheder. det gøres derfor gældende, at
          sagsøgte kan begrænse sit eventuelle erstatningsansvar til usd 14.500, svarende til 29
          x usd 500.
          s-3-17
          3.5.      til støtte for den nedlagte påstand i sag s-3-17, henviser sagsøgte til det an-
          førte i det indleverede processkrift. sagsøgtes anbringender er opsummeret i det føl-
          gende.
          3.5.1.1. sagsøgte gør de samme anbringender og indsigelser gældende over for adci-
          terede, som sagsøger har gjort gældende over for sagsøgte vedrørende ansvaret for
          den opståede skade på maskinudstyret.
          3.5.1.2. det gøres derudover gældende, at adciterede var udførende fragtfører,
          hvorefter adciterede er den ultimativt ansvarlige transportør for de skader, der måtte
          være opstået under transportforløbet…”
blue water har herudover anført, at det af de fremlagte fotos kan ses, at der er rust på con-
taineren, hvilket indikerer, at skaden er sket under søtransporten.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
s-2-17
det kan efter sagens oplysninger lægges til grund, at den bill of lading-formular, som ligger
til grund for den foreliggende transport, lå tilgængelig som vedhæftet fil på blue waters on-
line bookingsystem, på hvilket kongskilde bookede transporten. det lægges yderligere til
grund, at kongskilde gennem parternes løbende samarbejde, der ifølge vidnet susanne
holm hansen begyndte den 1. september 2014, har booket et stort antal transporter. kongs-
kilde må således have været klar over, at konnossementet indeholdt en række vilkår udover
forsideoplysningerne, og kongskilde må som professionel aftalepart antages at have gjort sig
bekendt med disse vilkår. retten anser derfor vilkårene for at være en del af aftalegrundlaget
for den omhandlede transport.
det er ubestridt, at containeren ved ankomsten til bestemmelsesstedet i hudson, illinois,
usa var beskadiget, og at maskinudstyret i containeren var totalskadet.
                                                - 13 -
spørgsmålet er herefter, om blue water som transportør er ansvarlig for denne skade, eller
om der foreligger et grundlag for at anse blue water for ansvarsfri eller at have et begrænset
ansvar.
blue water har til støtte for den principale påstand gjort gældende, at skaden skyldes util-
strækkelig pakning af godset, og at blue water som følge heraf er ansvarsfri i medfør af
cogsa § 1304, [2], litra n og punkt 6.7, litra e i b/l no 160109, subsidiært litra c.
på baggrund af oplysningerne om skadens omfang og det fremlagte fotomateriale lægger
retten til grund, at containeren har fået en voldsom medfart, mens godset har befundet sig i
transportørens varetægt. denne voldsomme medfart medførte store skader på de transporte-
rede maskindele, der havde en betydelig tyngde. da blue water under disse omstændighe-
der ikke på det foreliggende bevisgrundlag, herunder den under sagen fremlagte sur-
veyrapport, kan anses at have godtgjort, at betingelserne for ansvarsfrihed i de bestemmel-
ser, som blue water har henvist til i det udstedte b/l samt cogsa § 1304, er opfyldt, tages
blue waters frifindelsespåstand ikke til følge.
blue water har til støtte for den subsidiære påstand gjort gældende, at det ikke er klarlagt,
hvornår i transportkæden, skaden er sket, og at skaden derfor anses for sket på søvejen med
den følge, at ansvaret er begrænset til $ 500 pr. pakkeenhed, jf. b/l no 160109 punkt 6.5, jf.
punkt 6.2, jf. punkt 1, jf. cogsa § 1304, [5] og punkt 7.1.
om tidspunktet for skadens opståen er det i surveyrapporten anført, at skaden må være op-
stået, ”after the discharge in new york or at the rail head in chicago”. surveyoren lægger
herved blandt andet vægt på, at det er usandsynligt, at et ”main line container company”
eller en ”third party container terminal” ville acceptere modtagelse af en skadet container, og
at seglet på containeren var ubrudt ved leveringen.
rettens sagkyndige dommere er enige i den anførte vurdering i surveyrapporten og bemær-
ker, at der ved modtagelse af en beskadiget container ville være blevet påført transportdo-
kumentet skriftlige anmærkninger. denne vurdering tiltrædes af rettens juridiske dommer.
                                                - 14 -
herefter finder retten, at det ved afgørelsen af ansvarsbegrænsningsspørgsmålet må lægges
til grund at skaden er opstået under landtransporten. blue waters synspunkt om, at fore-
komsten af rust i containeren indikerer, at skaden er sket under søtransporten, kan ikke føre
til en anden vurdering. retten kan på denne baggrund ikke tiltræde, at blue water kan be-
grænse sit ansvar til $ 500 pr. pakkeenhed.
i det hele under hensyn til det ovenfor anførte tager retten if skadeforsikrings påstand, der i
størrelsesmæssig henseende er ubestridt, til følge.
blue water skal betale 48.480 kr. til if skadeforsikring til dækning af sagsomkostninger. be-
løbet vedrører udgifter til advokatbistand med 40.000 kr. inkl. moms, mens 8.480 kr. vedrø-
rer godtgørelse for udlæg til retsafgift. retten har ved fastsættelsen af sagens omkostninger
lagt vægt på sagens udfald, værdi og omfang.
s-3-17
cosco har ikke indleveret svarskrift inden den af retten i glostrup fastsatte frist. da blue wa-
ters påstand findes begrundet i sagsfremstillingen og det i øvrigt fremkomne, gives der dom
efter dennes friholdelsespåstand med renter og sagsomkostninger, som nedenfor bestemt, jf.
retsplejelovens § 352, stk. 1.
cosco skal betale 19.060 kr. til blue water til dækning af sagsomkostninger. af omkost-
ningsbeløbet dækker 7.060 kr. udgiften til retsafgift (idet 1/3 af berammelsesafgiften, i alt
1.420 kr., tilbagebetales blue water) og resten udgifter til advokatbistand.
                                       thi kendes for ret:
s-2-17
blue water shipping a/s betaler inden 14 dage 340.743,52 kr. til if skadeforsikring, filial af if
skadeforsäkring ab (publ) med tillæg af procesrente fra den 10. oktober 2015.
                                                - 15 -
inden samme frist betaler blue water shipping a/s i sagsomkostninger til if skadeforsikring,
filial af if skadeforsäkring ab (publ) 48.480 kr. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
s-3-17
inc. cosco container lines america north america operation center skal friholde blue wa-
ter shipping a/s for ethvert krav, herunder renter og sagsomkostninger, som blue water
shipping a/s er dømt til at betale til if skadeforsikring, filial af if skadeforsäkring ab (publ)
i hovedsagen.
inc. cosco container lines america north america operation center betaler inden 14 dage i
sagsomkostninger til blue water shipping a/s 19.060 kr. beløbet forrentes efter rentelovens §
8 a.
jens boye                           claus forum petersen                     lone scheuer larsen
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                                  sø- og handelsretten, den