text:
                             højesterets dom
                         afsagt fredag den 31. oktober 2014
sag 85/2013
(2. afdeling)
a,
glerup teknik aps,
glerup polen aps og
gipo sp. z.o.o.
(advokat hanne weywardt for alle)
mod
jw industri a/s
(advokat arne ruskjær)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 10. april 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: niels grubbe, thomas rørdam, hanne schmidt,
lars hjortnæs og jan schans christensen.
påstande
appellanterne, a, glerup teknik aps, glerup polen aps og gipo sp. z.o.o. har nedlagt på-
stand om, at indstævnte, jw industri a/s, skal ophøre med at bruge ordmærket gipo, figur-
mærket gipo innovativ proces optimering, domænenavnet gipo.dk og selskabsnavnet gipo,
og at jw industri skal betale 400.000 kr. til a med tillæg af procesrente.
subsidiært har appellanterne påstået, at jw industri skal anerkende, at glerup polen aps og
gipo sp. z.o.o. har ret til at bruge ordmærket gipo og figurmærket gipo innovativ proces
optimering.
                                               - 2 -
jw industri a/s har påstået stadfæstelse.
parterne er enige om, at spørgsmålet om rettighederne til solidworks-licenserne ikke indgår i
sagen for højesteret.
supplerende sagsfremstilling
der er fremlagt fakturaer, som viser, at gipo a/s har anvendt gipo-logoet og gipo.dk fra
den 14. november 2003.
der er fremlagt et bilag, som viser 3 skærmbilleder (”screendumps”) fra en backup cd af 28.
november 2003, der indeholder en kopi af glerup teknik aps’ hjemmeside. det første
skærmbillede viser glerup tekniks logo, det næste viser både glerup tekniks logo og gipo-
logoet, og det tredje skærmbillede viser alene gipo-logoet. appellanterne har om skærmbil-
lederne oplyst, at glerup tekniks hjemmeside pr. 25. marts 2003 blev ændret, således at
hjemmesiden først viste glerup tekniks logo og efter ca. 2 sekunder skiftede (”fadede”) over
til gipo-logoet.
af skrivelse af 25. februar 2004 til emv a/s’ kunder fremgår bl.a., at selskabet har skiftet
navn til gipo a/s og har fået a som ny ejer. i skrivelsens øverste højre hjørne er gipo-lo-
goet anvendt.
af aktionæroverenskomsten af 2. juli 2008 mellem glerup teknik aps og erik dahl holding
aps samt disse selskabers eneejere a og b vedrørende gipo a/s fremgår bl.a.:
      ”4.     formål
      4.1.    formålet med denne aktionæroverenskomst er at regulere samarbejdet i selska-
              bet, herunder særligt:
      -       i hvilket omfang der skal erlægges arbejdsindsats i selskabet.
      …
      6.      arbejdsindsats i selskabet
      6.1.    der er mellem aktionærerne og de ansatte, a og b, enighed om, at b er forpligtet
              til at anvende sin fulde arbejdskraft til fremme af selskabet og dettes aktiviteter.
              a er ansat på vilkår, at han skal bruge min. 50 % af sin arbejdsindsats/-tid i
              gipo a/s. resterende arbejdsindsats/-tid skal a bruge i sit polske selskab. det
              er dog en forudsætning for denne arbejdsdeling, at a gennem sit polske selskab
                                               - 3 -
             foretager projektleverancer (ikke komponentleveringer) til norden eller til nor-
             diske selskaber i polen via gipo a/s. endvidere må der ikke sælges projektle-
             verancer til nuværende eller tidligere kunder hos gipo a/s. tidligere kunder
             afgrænses som anført under punkt 18.2. det forudsættes således, at b og a aktivt
             deltager i salg og akkvisition udadtil mod eksisterende og potentielle kunder
             samt indadtil. den enkelte ansattes arbejdsområde/arbejdsforpligtelser er i øvrigt
             aftalt i særskilt ansættelsesaftale.
     6.2.    en ansat (b og/eller a) må ikke, bortset fra as aktiviteter gennem sit polske sel-
             skab, jf. ovenfor under pkt. 6.1., uden samtykke fra den anden ansatte påtage sig
             hverv udenfor selskabet, offentlige eller private, lønnede eller ulønnede, med så
             væsentlig en arbejdsbyrde, at dette kan gå ud over arbejdsindsatsen i selskabet.
             det samme gælder kollegiale tillidserhverv. samtidig med afgørelse om evt.
             samtykke træffes bestemmelse om, hvorvidt det indtjente honorar skal indgå i
             selskabets indkomst, eller hvorvidt dette skal tilfalde den pågældende direkte.
     …
     18.     konkurrerende virksomhed
     18.1. så længe aktionærerne er direkte eller indirekte aktionærer, eller så længe ”de
             ansatte” (b og/eller a) er ansat i selskabet, må aktionærerne eller ”de ansatte”
             ikke direkte eller indirekte personligt eller gennem et selskab eller andre juridi-
             ske personer drive eller tage ansættelse i en virksomhed, der konkurrerer med
             selskabets virksomhed på det pågældende tidspunkt.
     18.2. i en periode på 2 år efter at aktionær-statusen ophører og/eller den ”ansattes” an-
             sættelse i selskabet ophører, må den pågældende aktionær/og eller ansatte ikke
             tage direkte eller indirekte erhvervsmæssig kontakt eller udføre arbejde for til
             nogle af selskabets kunder. selskabets kunder defineres som fysiske eller juridi-
             ske personer, der har købt ydelser hos selskabet indenfor de sidste tre år at regne
             fra det tidspunkt, hvor aktionærstatusen ophører og/eller den ”ansattes” ansæt-
             telse ophører.
     …
     18.5. specielt er det dog aftalt, at a har ret til at arbejde for sit polske selskab, jf. foran
             under pkt. 6.1., uden at ovennævnte konkurrence-/kundeklausul træder i kraft,
             forudsat at a/det polske selskab kun agerer på markedet i h.t. pkt. 6.1., eller ved
             salg gennem gipo a/s.”
af udateret fællesbrochure for gipo a/s og gipo sp. z.o.o. fremgår bl.a.:
             ”hvor er vi og hvad laver vi?
             i herning/danmark har vi administration, salg, design, udvikling, konstruktion,
             el/plc-styringer, service, montage og projektstyring. i polen producerer vi vor
             transportudstyr og specialmaskiner. vi tester udstyret begge steder. installati-
             onsafdelingen er sammensat af medarbejdere fra begge afdelinger.
             …
             ét firma – flere afdelinger
                                                - 4 -
                …
                gipo sp.z.o.o. – vor produktion
                gipo sp.z.o.o. er et selvstændigt datterselskab, der med investering i nye cnc
                styrede maskiner kan udføre mange forskelligartede metalarbejder – både dre-
                jede, fræsede, laserskårne, svejsede og bukkede emner.
                gipo’s nye investering i et fleksibelt pulverlakeringsanlæg gør, at vi udfører alt
                arbejde internt.
                i vor produktion bruger vi kun kvalitetsdele fra anerkendte leverandører, som le-
                ver op til vore høje krav!”
på brochurens sidste side er påført både gipo a/s’ og gipo sp.z.o.o.’s kontaktoplysninger,
herunder de to selskabers navne samt gipo.dk ved det danske selskabs navn.
anbringender
parterne har til støtte for deres principale påstande gentaget deres anbringender for sø- og
handelsretten.
a, glerup teknik aps, glerup polen aps og gipo sp. z.o.o. har til støtte for deres subsidi-
ære påstand anført, at glerup polen aps og gipo sp. z.o.o. har en selvstændig ret til gipo
som ordmærke og til gipo innovativ proces optimering som figurmærke. disse varemærker
eksisterer sammen med gipo a/s’ varemærkerettigheder, jf. principperne i varemærkelovens
§ 9.
gipo sp. z.o.o. har ageret selvstændigt på det danske marked fra stiftelsen af selskabet den 5.
juli 2006 og til fogedforbuddet blev nedlagt den 10. oktober 2011, hvilket gipo a/s har væ-
ret bekendt med. glerup polen aps og gipo sp. z.o.o. blev således drevet sideløbende med
gipo a/s i perioden fra 2006 til 2011 med aktiviteter i danmark, uden at gipo a/s gjorde
indsigelse herimod. tværtimod indebar aktionæroverenskomsten fra 2. juli 2008 mellem gle-
rup teknik aps og erik dahl holding aps en konkret opgavefordeling mellem selskaberne.
først efter, at jw industri købte ”alle aktiver” i gipo a/s fra selskabets konkursbo, mere end
5 år efter stiftelsen og påbegyndelse af driften i glerup polen aps og gipo sp. z.o.o., blev
disse selskabers brug af gipo-varemærkerne anfægtet. jw industris passivitet indebærer, at
der ikke længere kan gøres indsigelse over for glerup polen aps’ og gipo sp. z.o.o.’s brug
af varemærkerne, der består som sameksisterende rettigheder.
                                              - 5 -
jw industri a/s har over for appellanternes subsidiære påstand anført, at gipo a/s og gipo
sp. z.o.o. har været underlagt samme ejerinteresse og ledelse i perioden fra 2006 til 2011,
hvor den samtidige brug har fundet sted. anvendelsen er sket i fælles økonomisk interesse. i
denne situation er der ikke det fornødne beskyttelsesbehov for tildeling af en lovbestemt sa-
meksistensret, da rettighederne i stedet kunne være fordelt mellem parterne ved formel aftale.
varemærkelovens § 9 forudsætter, at der er modstående interesser, hvilket ikke er tilfældet.
glerup polen aps’ og gipo sp. z.o.o.’s samtidige anvendelse af gipo-varemærkerne hviler
på en ubeskyttet brugsret, som bortfaldt i forbindelse med konkursen. selskaberne har derfor
ikke opnået en ret til sameksistens.
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund og hovedspørgsmål
sagen angår et salg af aktiver fra konkursboet efter gipo a/s til jw industri a/s. hoved-
spørgsmålet er, om jw industri ved købet har erhvervet retten til nogle varemærker med den
konsekvens, at a, der var en af de to aktionærer i gipo a/s, er afskåret fra at anvende vare-
mærkerne selv eller gennem de selskaber, som han er ejer af.
det fremgår af forklaringerne for sø- og handelsretten, at jw industri modtog kompensation
fra konkursboet, efter at problemet med rettighederne til varemærkerne, navn mv. var blevet
rejst over for kurator. der foreligger ikke nærmere oplysninger om indholdet af aftalen om
kompensation, og den eventuelle betydning af kompensationen indgår ikke i denne sag.
retten til varemærkerne
efter oplysningerne i sagen lægger højesteret til grund, at figurmærket gipo blev skabt i for-
året 2003, og at emv a/s i september samme år skiftede navn til gipo a/s. det må endvi-
dere lægges til grund, at gipo a/s i hvert fald fra den 14. november 2003 anvendte figur-
mærket på sine fakturaer, og at glerup teknik aps senest fra den 28. november 2003 an-
vendte figurmærket på sin hjemmeside.
                                                - 6 -
højesteret finder, at der ved den anførte ibrugtagning er etableret varemærkeret til mærket
gipo både som ordmærke og som figurmærke, men at det ikke ud fra oplysningerne er mu-
ligt at afgøre, hvilket af de to selskaber der har taget varemærket i brug først. fra foråret 2003
ejede a 100 % af anparterne i glerup teknik aps, der ejede 100 % af aktierne i gipo a/s.
højesteret finder det mest nærliggende, at det var as hensigt, at gipo-varemærkerne skulle
anvendes af begge selskaber.
i 2004 erhvervede b gennem sit holdingselskab 50,2 % af aktierne i gipo a/s. i 2006 stifte-
des gipo sp. z.o.o., som tilhørte a 100 % gennem glerup teknik aps og gipo polen aps
(nu glerup polen aps). det må lægges til grund, at b var bekendt med og accepterede det
polske selskabs brug af varemærket gipo. højesteret lægger herved vægt på, at aktionær-
overenskomsten mellem a og b vedrørende gipo a/s udtrykkeligt forudsætter, at gipo sp.
z.o.o. konkurrerer med gipo a/s, og at det polske selskab kontinuerligt har anvendt gipo-
varemærket ved faktureringer, herunder over for gipo a/s. hertil kommer, at den fælles bro-
chure, som gipo a/s og gipo sp. z.o.o. har udsendt, viser selskabernes nære samarbejde.
højesteret finder på den anførte baggrund, at gipo a/s, glerup teknik aps, glerup polen
aps og gipo sp. z.o.o., hver især var berettiget til at gøre brug af ordmærket gipo og figur-
mærket gipo innovativ proces optimering, herunder i engelsk oversættelse som gipo inno-
vative process optimizing. ingen af selskaberne var således berettiget til at forhindre de øv-
rige selskaber i at bruge varemærkerne, hvilket gipo a/s’ konkurs og konkursboets efterføl-
gende salg af selskabets aktiver til jw industri ikke ændrer ved.
de øvrige rettigheder
i lyset af det ovenfor anførte finder højesteret, at gipo a/s var berettiget til at anvende ordet
gipo i sit navn. denne ret må anses for overdraget til jw industri ved dette selskabs køb af
aktiver fra konkursboet. glerup teknik aps, glerup polen aps og gipo sp. z.o.o. er ligele-
des berettiget til at anvende gipo i deres navn. det anførte gælder tillige for binavne.
domænet gipo.dk blev oprindelig registreret af a. højesteret lægger til grund, at det i en år-
række frem til konkursen blev anvendt af gipo a/s, der i denne periode betalte alle gebyrer
for domænet. højesteret finder på denne baggrund, at domænet tilhørte gipo a/s og må an-
ses for overdraget til jw industri ved salget af aktiver fra konkursboet.
                                             - 7 -
erstatningskravet
med hensyn til erstatningskravet på 400.000 kr. finder højesteret, at det ikke er godtgjort, at
a har lidt noget tab.
konklusion
højesteret tager appellanternes subsidiære påstand til følge.
endvidere stadfæster højesteret de dele af fogedforbuddet, hvorefter det dels forbydes a at
anvende eller på anden måde disponere over varemærket gipo, dels forbydes a, glerup tek-
nik aps og glerup polen aps at anvende eller på anden måde disponere over domænet
gipo.dk, som a endvidere skal slette registreringen af.
i øvrigt ophæver højesteret fogedforbuddet og frifinder parterne for hinandens påstande.
den for fogedretten stillede sikkerhed på 400.000 kr. frigives.
efter sagens udfald skal jw industri i delvise sagsomkostninger for fogedret, sø- og handels-
retten og højesteret til dækning af advokatomkostninger betale i alt 100.000 kr. til appellan-
terne.
                                     thi kendes for ret:
jw industri a/s skal anerkende, at glerup polen aps og gipo sp. z.o.o. har ret til at bruge
ordmærket gipo og figurmærket gipo innovativ proces optimering.
det af fogedretten i herning i sag nr. fs 4412/2011, 4413/2011 og 4119/2011 den 10. oktober
2011 nedlagte fogedforbud stadfæstes delvis som lovligt gjort og forfulgt, dels for så vidt an-
går forbuddet mod, at a anvender eller på anden måde disponerer over varemærket gipo,
dels for så vidt angår forbuddet mod, at a, glerup teknik aps og glerup polen aps anven-
der eller på anden måde disponerer over domænet gipo.dk, som a endvidere skal slette regi-
streringen af.
                                              - 8 -
i øvrigt ophæves fogedforbuddet og den for fogedretten stillede sikkerhed på 400.000 kr. fri-
gives.
parterne frifindes for hinandens øvrige påstande.
i sagsomkostninger for fogedret, sø- og handelsretten og højesteret skal jw industri a/s til
a, glerup teknik aps, glerup polen aps og gipo sp. z.o.o. betale i alt 100.000 kr.
det idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms
afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
f000700o - kj
                                     udskrift
                                          af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 21. februar 2003 blev der i sagen
f-7-01
hk i danmark som mandatar for
ff
(advokat jacob goldschmidt)
  mod
exiqon a/s
(advokat martin lavesen)
afsagt følgende
                                        d o m:
sagens spørgsmål er om et selskab kan gøre en bestemmelse om tilbagekøb af en
medarbejders aktier til anskaffelsesprisen med tillæg af 10 % gældende i et tilfælde
hvor medarbejderen forlader virksomheden.
                                           - 2 -
påstande
hk som mandatar for ff har principalt nedlagt påstand om at exiqon skal tilplig-
tes at anerkende at ff mod betaling af 27.522,00 kr. er ejer af 417 stk. aktier i exi-
qon af nominelt 1,00 kr.
subsidiært har sagsøgeren nedlagt påstand om, at exiqon skal betale 100.000,00 kr.
til ff eller et mindre beløb på ikke under 43.368,00 kr. med tillæg af procesrente fra
den 1. februar 2000 eller fra et senere tidspunkt til betaling sker.
beløbet på 43.368,00 kr. er differencen mellem den af exiqon betalte tilbagekøbspris
og prisen ved tilbagekøb til kurs 170.
exiqon har påstået frifindelse.
sagens omstændigheder
exiqon er en bioteknologisk virksomhed der primært beskæftiger sig med udvikling
af teknologier til anvendelse inden for genom-analyser.
ff blev ansat som laborant i exiqon den 16. februar 1998. hendes månedsløn ud-
gjorde på ansættelsestidspunktet 19.000 kr. ved brev af 15. december 1998 bekræf-
tede exiqons administrerende direktør mikael ørum at ffs løn pr. 1. januar 1999
blev reguleret. hendes månedsløn var herefter 20.750 kr.
ved brev af 23. december 1998 fik alle medarbejdere i exiqon tilbud om at tegne
aktier i selskabet. brevet var bilagt et prospekt udarbejdet af danske bank. af pro-
spektet fremgår bl.a. følgende:
       ”hvad er en aktie og hvad koster den?
       en aktie i exiqon a/s er et værdipapir – en ejerandel i selskabet. aktiens kurs
       afhænger primært af den indtjening, selskabet kan præstere – nu og i fremtiden.
       en aktie på nominelt 1 kr. får du nu mulighed for at købe for 60 kr.
       hvem kan tegne aktier og hvor mange?
                                            - 3 -
       der kan tegnes aktier for samlet 1 mio. kr. tildelingen er fastlagt individuelt
       for hver medarbejder og bestyrelsesmedlem.
       aktierne har restriktioner
       aktieordningen indebærer, at exiqon a/s har ret til at kræve aktierne solgt til-
       bage til selskabet til købskurs tillagt en rente på 10 %, såfremt du forlader virk-
       somheden indenfor 3 år.
       aktierne bliver noteret på dit navn i selskabets aktiebog, og som aktionær kan
       du så møde op på den årlige generalforsamling og benytte dig af den stemme-
       ret, som er tilknyttet aktierne.
       …
       hvilke omkostninger er der?
       omkostningerne ved at indlægge aktierne i depot og opbevare dem betales af
       exiqon a/s. det, du skal betale, er aktiernes pris. hvis du låner til aktietegnin-
       gen, skal du løbende betale renter og afdrag og ved etableringen en stiftelses-
       provision samt en stempelafgift.
       skal jeg låne eller betale kontant?
       lån tilbydes den enkelte medarbejder hos exiqons bankforbindelse på sæd-
       vanlige kreditmæssige betingelser, og du må ikke være registreret i
       rki(ribers). ansættelsesforholdet i exiqon vil blive medtaget i vurderingen.
       …”
ff fik i første omgang tilbud om at tegne 250 aktier a nominelt 1 kr. til kurs 60, eller
i alt 15.000 kr., hvilket hun tog imod ved udfyldelse af tegningsblanket dateret den
26. december 1998. den 31. december 1998 tegnede hun efter telefonisk aftale med
mikael ørum yderligere 67 aktier for 10.020 kr. aktiekøbet blev finansieret ved op-
tagelse af lån i danske bank til en årlig nominel rente på 8,774 %.
den 30. december 1998 blev der afholdt ekstraordinær generalforsamling i exiqon.
det fremgår af bestyrelsens beretning at yderligere kapitaltilførsel ville være nød-
vendig for at sikre virksomhedens fortsatte eksistens og positive udvikling, og at be-
styrelsen forventede at der skete tilstrækkelig kapitaludvidelse i 1999 til en kurs der
ikke ville være lavere end den aktuelle kurs på 60.
i en samme dag udfærdiget tegningsliste er gentaget den i prospektet nævnte be-
stemmelse om exiqons tilbagekøbsret til aktierne. desuden fremgår hvor mange ak-
tier de enkelte bestyrelsesmedlemmer og medarbejdere har tegnet.
                                            - 4 -
den 11. oktober 1999 blev ff opsagt til fratræden den 31. januar 2000 på grund af
sygefravær.
den 24. januar 2000 anmodede ff om at de penge som hun skulle have retur for ak-
tierne, blev indsat på hendes bankkonto.
i brev af 30. januar 2000 meddelte ff exiqon at hun havde haft kontakt til hk ved-
rørende tilbagekøbet af aktierne. hun understregede i brevet at hun gerne ville af
med aktierne ”… jeg vil hellere end gerne af med de aktier. vi skal jo overleve til jeg
bliver rask igen”.
med brev af 1. februar 2000 modtog ff en check på 27.522 kr. fra exiqon for tilba-
gekøb af hendes aktier i selskabet. beløbet dækkede køb af 417 aktier a 60 kr. tillagt
10%.
exiqon foretog i sensommeren 2000 en aktieemission til kurs 170. i 2001 blev fore-
taget en kapitaltilførsel ved konvertering af obligationer til aktier til kurs 286,56.
af ledelsens beretning for 2001 fremgår at exiqon i løbet af 2001 og begyndelsen af
2002 ansatte et betydeligt antal medarbejdere med henblik på at bringe exiqon videre
mod en børsnotering i løbet af en kortere periode. som følge af en ugunstig udvikling
måtte selskabets ledelse i april 2002 omlægge sin strategi og nedbringe antallet af
medarbejdere.
af et referat af ekstraordinær generalforsamling afholdt den 10. december 2002
fremgår at man besluttede at udstede konvertible obligationer med ret til konverte-
ring til aktier til 53,3679 kr. pr. aktie.
forklaringer
ff har forklaret at mikael ørum under ansættelsessamtalen, hvor hun fik tilbudt en
løn på 19.000 kr. pr. måned, nævnte at virksomheden ville etablere en aktieordning
for medarbejderne. hun blev ansat som forskningsmedarbejder og var i det daglige
underlagt forskningsdirektør mogens havsteens instruktioner. hun assisterede for-
                                           - 5 -
skerne med deres projekter, men havde også egne små projekter. hun havde ingen
ledelsesbeføjelser. hun havde ingen beslutningskompetence i relation til virksomhe-
dens økonomi.
den 27. oktober 1998 blev hun i forbindelse med sit arbejde impliceret i et færdsels-
uheld hvorved hun pådrog sig en whip-lash læsion.
i december 1998 drøftede hun lønforhøjelse med mikael ørum. hun præsenterede
ham for tal der viste at hendes løn lå under gennemsnittet for en laborant. hun fik
tilbudt en lønforhøjelse på 1.750 kr. pr. måned. hun forventede ikke mere på det på-
gældende tidspunkt. under lønforhandlingerne nævnte mikael ørum at en aktie-
ordning for medarbejderne var lige på trapperne. der blev lagt vægt på at det var en
del af ansættelsesforholdet at hun og de øvrige medarbejdere fik denne chance.
muligheden for at tegne aktier i selskabet blev meddelt hver medarbejder i et fortro-
ligt brev. ledelsen havde på forhånd bestemt hvor store beløb hver medarbejder
kunne tegne aktier for.
michael ørum orienterede på et fredagsmøde om ordningen som blev sammenlignet
med giga og navision hvor medarbejderne havde tjent styrtende med penge på deres
aktier. en ansat spurgte hvad der ville ske hvis virksomheden gik ned, men fik at
vide at det ikke ville ske fordi exiqon havde lna-patentet. mikael ørum var en me-
get dygtig agitator. han understregede hvor vigtigt det var at alle medarbejdere ved
at tegne aktier viste at de troede på virksomheden, og at det var et godt signal at sen-
de til fremtidige investorer. der var en meget positiv stemning i virksomheden og en
fornemmelse af at alle nu ville blive rige. det var ikke aktuelt at sige nej til tilbuddet
om at tegne aktier. det blev oplyst på mødet at man skulle aflevere sine aktier tilbage
hvis man forlod virksomheden inden for 3 år.
i slutningen af december 1998 blev hun ringet op af mikael ørum som tilbød hende
at tegne flere aktier fordi der var andre ansatte som ikke havde udnyttet deres aktie-
tegningsret fuldt ud. hun accepterede tilbuddet.
                                           - 6 -
i 1999 besluttede ledelsen at hun skulle skifte til produktionsafdelingen. i løbet af
1999 fik hun gradvis mere sygefravær på grund af sin skade. opsigelsen kom derfor
ikke som en overraskelse.
da hun skrev til exiqon den 24. januar 2000 gik hun ud fra at det beløb som hun
skulle have, svarede til det aftalte, dvs. købskursen + 10 %. da hun skrev igen den
30. januar 2000, havde hun læst en artikel i politiken hvoraf hun uddrog at tilbage-
købsordningen ikke var lovlig. desuden havde hun haft et møde med hk. hun øn-
skede dog fortsat at afhænde sine aktier, men det skulle ske til markedskurs.
hun hævede ikke den check som hun modtog fra exiqon, idet hun så ville have ac-
cepteret tilbagekøbet. exiqon rettede skriftlig henvendelse til hende med forespørgsel
om hun havde modtaget checken, og hvorfor den ikke var hævet. i sit svar henviste
hun til sin advokat. hun har i øvrigt ikke haft kontakt til exiqon efter sin fratræden.
mikael ørum har forklaret at han er medstifter af exiqon og var administrerende
direktør i selskabet i 6 ½ år frem til sommeren 2002. oprindeligt lavede exiqon pro-
dukter til forskningsmarkedet, senere arbejde man sig mere over mod det diagnosti-
ske område. i 1997 købte exiqon rettighederne til supplerende teknologi der efter
hans opfattelse havde en større pålidelighed ved dna-analyser end dem der var på
markedet.
han husker ikke at han har nævnt en aktieordning for medarbejdere under ansættel-
sessamtalen med ff, men han vil ikke udelukke at han har ladet en bemærkning fal-
de herom. der var ingen diskussion om medarbejderaktier i bestyrelsen i begyndel-
sen af 1998. bestyrelsen traf ikke beslutning om at tilbyde medarbejderne at tegne
aktier meget før december 1998.
medarbejderne udtrykte i 1998 ikke ønske om en aktieordning. aktieordningen var
ikke en del af vilkårene ved lønforhandlingerne i december 1998.
han tog aktieordningen op på et fredagsmøde. han gjorde meget ud af at understrege
over for medarbejderne at der var tale om en investering med en betydelig risiko.
han gav ingen løfter til medarbejderne om gevinst på aktieinvesteringen. der var på
                                            - 7 -
det tidspunkt en generel positiv opfattelse af bioteknologi som et område med høj
vækst.
bestyrelsen havde på det tidspunkt ikke drøftet en warrant- eller optionsordning for
medarbejderne. et warrantprogram blev først tilbudt de ansatte i løbet af 2000.
prospektet blev formuleret af danske bank. bestemmelsen om exiqons tilbagekøbs-
ret inden for 3 år skulle forstås således at enhver medarbejder der forlod virksom-
heden inden for perioden uanset årsagen hertil, ikke kunne besidde aktier. bestem-
melsen er blevet håndhævet konsekvent. exiqon har tilbagekøbt aktier fra to medar-
bejdere der fratrådte inden for 3-års perioden, og fra et bestyrelsesmedlem. bestem-
melsen om tilbagekøb var begrundet i at der hos de institutionelle investorer er en vis
modvilje mod ikke-professionelle investorer som ikke er ansat i virksomheden. ren-
ten på 10 % blev fastsat af ham efter drøftelse med bestyrelsens formand. det blev
anset for en rimelig rente.
han traf beslutning om hvor mange aktier hver medarbejder skulle tilbydes at tegne.
fordelingen skete på grundlag af en vurdering af at det var vigtigere for virksomhe-
den at bevare tilknytningen til nogle medarbejdere end til andre.
den 31. december 1998 ringede han til flere medarbejdere, herunder ff, og tilbød
dem at tegne yderligere aktier. flere medarbejderne accepterede.
ff kom ikke tilbage til exiqon efter at hun var blevet opsagt. han erindrer ikke at
have drøftet tilbagekøb af aktierne med ff. det er muligt at hun har drøftet det med
direktionssekretær dorthe birck kofoed eller med produktionschef marianne
schwarz.
exiqon havde allerede i 1998-99 en målsætning om en børsintroduktion, men der var
ikke formuleret en egentlig strategi for en børsintroduktion før i foråret 2001.
der var i februar-marts 2000 en del uro blandt de ansatte fordi man endnu ikke havde
fået kapitaltilførslen på plads. i løbet af sommeren 2000 begyndte virksomheden at
se de første resultater af sine egne udviklingsarbejder. han kan ikke pege på nogen
enkeltstående skelsættende begivenhed i begyndelsen af 2000 der kan forklare inve-
                                          - 8 -
storernes interesse for virksomheden i løbet af sommeren 2000. der blev indgået en
aftale med en amerikansk investor i november 2000.
han blev interviewet pr. telefon af tv2 i sommeren 2000 og kan bekræfte, at han i
løbet af interviewet har udtalt at hvis den af exiqon udviklede teknologi vandt indpas
flere steder, ville den være flere hundrede millioner dollars værd for selskabet. det
var en løsrevet bemærkning taget ud af et interview på 20 minutter.
claus frandsen har forklaret at han er ansat i danske bank, og i 1998 var ansvarlig
for tegningen af medarbejderaktier i exiqon. man ville egentlig have lavet et war-
rant-program, men på det pågældende tidspunkt var situationen omkring warrants
meget usikker, så man valgte i stedet at gennemføre et traditionelt medarbejderaktie-
tegningsprogram.
prospektet blev udarbejdet af danske bank. der var tale om et sædvanligt prospekt,
men bestemmelsen om tilbagekøbsret blev særligt formuleret til exiqon. han kig-
gede på hvordan warrant-programmer var sat sammen ved formuleringen af be-
stemmelsen om tilbagekøbsret. tanken var at belønne de medarbejdere som blev
hængende og derved bidrog til virksomhedens vækst. samtidig skulle ordningen væ-
re neutral i forhold til medarbejdere som forlod virksomheden. det skulle ikke kom-
me en medarbejder til skade at pågældende af den ene eller anden grund holdt op i
virksomheden. det var ikke afgørende for bestemmelsens anvendelse om man blev
sagt op eller selv valgte at fratræde.
medarbejderaktierne blev tilbudt til kurs 60. kursen var vilkårligt fastsat. der var
ikke grundlag for en værdiansættelse af virksomheden på det pågældende tidspunkt.
på grundlag af en telefonisk indikation fra en investeringsekspert fra kommunernes
pensionsforsikring blev værdien af virksomheden i 1999 fastsat til 30 mio.kr. det er
hans vurdering at der pr. 31. januar 2000 var sket en værditilvækst i forhold til de 30
mio. kr. værdien har dog ikke været over 60 mio. kr. det ville koste et sted mellem
500.000 og 750.000 kr. at få danske bank til at foretage en egentlig værdiansættelse.
parternes anbringender
                                            - 9 -
hk har på vegne af ff til støtte for den principale påstand gjort gældende at be-
stemmelsen i prospektet om tilbagekøb af aktier skal fortolkes indskrænkende, og at
exiqon der har ansvaret for formuleringen af aftalen, må bære risikoen for enhver
fortolkningstvivl. tilbagekøbsretten gælder ”såfremt du forlader virksomheden inden
for 3 år”. denne formulering omfatter med sikkerhed kun den situation at en medar-
bejder selv tager initiativ til at fratræde sin stilling, men ikke den foreliggende situa-
tion hvor exiqon opsiger en medarbejder. exiqon har således allerede af den grund
ikke været berettiget til at tilbagekøbe aktierne.
der er en sådan sammenhæng mellem ansættelsesforholdet og den af exiqon etable-
rede adgang til køb af medarbejderaktier at ordningen må betragtes som en ydelse
omfattet af funktionærlovens § 17 a. tilbuddet om køb af aktier var betinget af an-
sættelse i exiqon, og antallet af aktier som en medarbejder havde mulighed for at
købe, var ensidigt fastsat af ledelsen ud fra ansættelsesmæssige parametre. uanset at
aktierne blev erhvervet til markedskurs, ligger der en værdi i selve det at blive ak-
tionær og derved få muligheden for andel i en fremtidig værditilvækst i virksomhe-
den. det kan endvidere efter claus frandsens forklaring lægges til grund at man
havde tilstræbt, at ordningen skulle ligne et warrantsprogram. ordningen må således
ligestilles med tildelingen af warrants der efter praksis betragtes som ydelser omfattet
af funktionærlovens § 17 a. den aftalte tilbagekøbsret skaber en helt urimelig bin-
ding mellem medarbejderen og selskabet hvilket strider mod såvel den præceptive
regel i funktionærlovens § 2 om den frie opsigelsesret som den præceptive regel i
funktionærlovens § 17 a.
bestemmelsen om tilbagekøbsret skal endvidere tilsidesættes som urimelig i medfør
af aftalelovens §§ 33 og 36. formålet med aftalelovens § 36 er netop at beskytte den
svagere part i et retsforhold mod at den stærkere part misbruger sin overlegne stilling
således som tilfældet er her. bestemmelsen om tilbagekøbsret til købskurs er et af
exiqon ensidigt fastsat vilkår der alene begunstiger selskabet. bestemmelsen giver
selskabet en ret, men ikke en pligt til at tilbagekøbe medarbejdernes aktier. bestem-
melsen giver derfor selskabet mulighed for at spekulere i at realisere en gevinst på
bekostning af den ansatte ved tilbagekøb af aktierne. den ansatte har derimod ingen
garanti for at kunne slippe af med sine aktier. tilbagekøbsretten betyder i realiteten
at medarbejderen har ydet virksomheden et lån. hvis medarbejderen har finansieret
aktiekøbet ved lån, er tilbagekøbsordningen utvivlsomt tabsgivende for den pågæl-
                                             - 10 -
dende. aftalelovens § 36 finder også anvendelse inden for selskabsretten. det frem-
går i øvrigt af aktieselskabslovens § 17 at alle aktier i et selskab som udgangspunkt
har lige ret, hvilket ikke vil være tilfældet hvis et vilkår som det omhandlede accep-
teres.
ff har ikke samtykket i at afhænde sine aktier til købskursen. da hun skrev til exi-
qon den 24. januar 2000, var hun i en vildfarelse med hensyn til tilbagekøbsbestem-
melsens betydning. hun har ikke udvist passivitet. hun hævede ikke checken og
henviste exiqon til at tale med sin advokat. exiqon kan således ikke have været i
tvivl om at ff ikke accepterede selskabets ret til at købe aktierne tilbage til købskur-
sen + 10 %.
til støtte for den subsidiære påstand har hk gjort gældende at tilbagekøb såfremt
dette lovligt kunne aftales, skal ske til markedskurs på tidspunktet for tilbagekøb. det
er oplyst at selskabets aktier nogle måneder efter ffs fratræden blev solgt til kurs
170 i forbindelse med en kapitaludvidelse. der er fra exiqons side ikke påvist en
enkeltstående årsag der kan begrunde en kursstigning i den mellemliggende periode.
det må derfor lægges til grund at aktiernes markedskurs også den 31. januar 2000
var i hvert fald 170. det kan ikke pålægges en medarbejder at føre bevis for mar-
kedskursen på aktier i en ikke-børsnoteret virksomhed.
exiqon har gjort gældende at tilbagekøbsbestemmelsen skal fortolkes i overens-
stemmelse med sin ordlyd. ordet ”forlader” er neutralt og omfatter både den situa-
tion hvor en medarbejder bliver opsagt, og den situation hvor en medarbejder selv
tager initiativ til at fratræde sin stilling. bestemmelsen er ikke uklar. ff var derfor
aftalemæssigt forpligtet til at afhænde sine aktier til selskabet da hun fratrådte.
tilbuddet om tegning af aktier var et engangstilbud til medarbejderne. der var ikke
tale om en kontinuerlig ordning der gav medarbejderne en forventning om fremtidige
ydelser. der var ikke tale om en aktieaflønningsordning som omfattet af ligningslo-
vens § 7 a. ordningen var ikke en andel af medarbejdernes løn. den lønstigning som
ff fik, var helt uafhængig af ordningen. aktiekøbet var en ren investering som ikke
er omfattet af funktionærlovens § 17 a. det er muligt at medarbejderen ved køb af
aktier har en forventning om en fremtidig gevinst. dette er imidlertid ikke lønmæs-
sigt relevant, men blot hvad enhver aktionær håber på. det forhold at ordningen har
                                          - 11 -
en vis lighed med aktiebaserede aflønningsformer i og med at ordningen i lighed med
disse har til hensigt at knytte medarbejderne nærmere til virksomheden, bevirker ikke
at ordningen er i strid med funktionærlovens § 17 a. ordningen, herunder tilbage-
købsretten, er heller ikke i strid med funktionærlovens § 2 om den frie opsigelsesret.
ikke alle formueretlige dispositioner mellem en arbejdsgiver og en medarbejder har
en ansættelsesretlig karakter.
tilbagekøbsbestemmelsen strider ikke mod aftalelovens §§ 33 og 36 selvom den
giver selskabet en ensidig ret til at købe medarbejdernes aktier tilbage. bestemmel-
sen om tilbagekøb inden for en tre-årig periode er fastsat ud fra et helt legitimt ønske
fra virksomhedens side om at knytte medarbejderne nærmere til virksomheden. hen-
sigten med at fastsætte prisen ved tilbagekøb til købskursen + 10 % var at finde en
løsning der var neutral for medarbejderen og samtidig praktisk at operere med for
virksomheden. hvis der ved hver fratræden skulle indhentes en vurdering af aktie-
kursen ville dette medføre betydelige omkostninger for virksomheden. der er ingen
indikationer for at selskabet har spekuleret i om det var gunstigt for selskabet at købe
en medarbejders aktier tilbage eller ej. bestemmelsen er således hverken urimelig
eller i strid med almindelig hæderlighed.
lighedsgrundsætningen i aktieselskabslovens § 17 er ikke til hinder for at nogle ak-
tionærer ved aftale stilles ringere end andre.
ff har selv ønsket at afhænde sine aktier. i sit brev af 24. januar 2000 tilbød hun
exiqon at købe aktierne tilbage hvilket exiqon accepterede. ff har ved passivitet
fortabt sine indsigelser mod tilbagekøb af aktierne. hun reagerede reelt først gennem
sin advokat ved brev af 24. maj 2000. på det tidspunkt ønskede hun ikke aktierne
tilbage, men ønskede en højere pris for aktierne.
for så vidt angår den subsidiære påstand har exiqon anført at ff har fået fuldt veder-
lag for aktierne. det må lægges til grund at aktiernes værdi pr. 31. januar 2000 ikke
oversteg kurs 60. der er intet grundlag for at antage at kursen på fratrædelsestids-
punktet var 170. aktierne blev først handlet til denne kurs i eftersommeren 2000. ff
har ikke bevist at aktiernes reelle værdi pr. 31. januar 2000 var højere end den mod-
tagne kurs 60.
                                         - 12 -
rettens begrundelse og resultat
efter tilbagekøbsbestemmelsens ordlyd har exiqon ret til at købe aktierne tilbage i
alle tilfælde hvor en medarbejders ansættelse i virksomheden ophører. der er ikke
holdepunkter i bestemmelsen for at den ikke skulle gælde tilfælde hvor virksomhe-
den afskediger den pågældende medarbejder. formålet med bestemmelsen giver hel-
ler ikke støtte for en indskrænkende fortolkning.
ff fik den 23. december 1998 i lighed med de øvrige ansatte i exiqon samt selska-
bets bestyrelse tilbud om at købe et af ledelsen fastlagt antal aktier i selskabet. ff tog
imod tilbuddet og tegnede aktier til en værdi af 25.020 kr. udover at bidrage til sel-
skabets finansiering havde aktietegningsordningen til formål at knytte medarbejderne
tættere til virksomheden og påvirke dem til at forblive i ansættelsen. aktietegningen
indeholdt i sig selv ikke en økonomisk begunstigelse af medarbejderne. aktiebesid-
delsen, der afhængigt af selskabets økonomiske udvikling kunne føre til tab eller
gevinst, indeholdt heller ikke en vederlæggelse af medarbejderen der kan sidestilles
med en ydelse som omfattes af funktionærlovens § 17 a.
bestemmelsen om tilbagekøb af aktier giver exiqon en ensidig ret, men ikke pligt, til
at købe medarbejderens aktier tilbage til købsprisen med tillæg af 10 % hvis medar-
bejderens ansættelse i selskabet ophører inden for en 3-årig periode. den anførte
købspris skal finde anvendelse uanset selskabets økonomiske stilling eller aktiens
værdi på tilbagekøbstidspunktet. tilbagekøbsbestemmelsen er udelukkende fastsat i
selskabets interesse. det må anses for urimeligt at gøre en sådan bestemmelse gæl-
dende, navnlig i en situation hvor en medarbejder afskediges og således ikke selv har
haft indflydelse på ansættelsesforholdets varighed. bestemmelsen bør derfor tilside-
sættes i medfør af aftalelovens § 36.
ff har ikke ved sine henvendelser til exiqon i januar 2000 mistet sin ret til at gøre
gældende at tilbagekøbsbestemmelsen ikke er bindende for hende.
herefter tages hk’s principale påstand til følge.
                                  thi kendes for ret:
                                        - 13 -
exiqon a/s skal anerkende at ff mod betaling af 27.522,00 kr. er ejer af 417 stk.
aktier i exiqon a nominelt 1 kr.
i sagsomkostninger betaler exiqon a/s inden 14 dage 25.000 kr. til hk som manda-
tar for ff.
                                     jens feilberg
per skovsted                                                             peter funch
                                        (sign.)
                                     ___ ___ ___
                          udskriftens rigtighed bekræftes
                          p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                            afsagt torsdag den 9. juni 2011
sag 170/2010
(2. afdeling)
m og boet efter a
(advokat tyge trier for begge)
mod
nordjyllands politi og
justitsministeriet
(kammeradvokaten ved advokat henrik nedergaard thomsen for begge)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 3. afdeling den 22. april 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, poul søgaard, niels grubbe, henrik
waaben og oliver talevski.
påstande
appellanten m har gentaget sine påstande 1-5 således:
1)     de indstævnte, nordjyllands politi og justitsministeriet, skal anerkende at være ansvar-
       lige for, at a afgik ved døden den 14. juni 2002 i tidsrummet mellem kl. 23.00 og kl.
       23.15.
2)     nordjyllands politi og justitsministeriet skal anerkende at være medansvarlige for, at a
       afgik ved døden den 14. juni 2002 i tidsrummet mellem kl. 23.00 og kl. 23.15.
3)     nordjyllands politi og justitsministeriet skal anerkende, at politimæssige pligter blev
       tilsidesat ved håndteringen af a.
4)     nordjyllands politi og justitsministeriet skal anerkende, at den europæiske menneske-
       rettighedskonventions artikel 2 er blevet overtrådt.
5)     nordjyllands politi og justitsministeriet skal betale 50.000 kr. for ikke-økonomisk
       skade m.v. til m eller et mindre beløb efter rettens skøn.
                                                 - 2 -
de indstævnte, nordjyllands politi og justitsministeriet, har over for påstand 1-4 principalt
påstået stadfæstelse, subsidiært frifindelse.
nordjyllands politi har over for påstand 5 principalt påstået afvisning, subsidiært stadfæstelse,
mere subsidiært betaling af et mindre beløb.
justitsministeriet har over for påstand 5 principalt påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af
et mindre beløb.
appellanten boet efter a har påstået, at nordjyllands politi skal betale en godtgørelse på
50.000 kr. for ikke-økonomisk skade til boet eller et mindre beløb efter rettens skøn.
nordjyllands politi har heroverfor principalt påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af et
mindre beløb.
supplerende sagsfremstilling
der er for højesteret fremlagt uddrag af bogen ”hævet over mistanke” af michael klint og
christian andersen, manuskript til danmarks radios dokumentarudsendelse ”under anklage”
fra serien ”magtens billeder” og manuskript til danmarks radios udsendelse ”hævet over
mistanke”. endvidere er fremlagt en e-mail af 12. januar 2011 fra professor, dr. med. jørgen
lange thomsen til advokat tyge trier.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaring af b samt supplerende forklaring af c og d.
b har forklaret bl.a., at han og a er barndomskammerater fra løgstør. de var således meget
sammen, indtil a blev 15-16 år. som helt unge var de lidt af nogle ballademagere. han hu-
sker, at de blev taget for tyveri af nogle knallerter, og at det var c, der havde med sagen at
gøre hos politiet. han mener ikke, at d havde med den sag at gøre, men han vidste, hvem d
var. han var ligesom a til stede ved løgstør hallen den 14. juni 2002. han så, at der kom to
betjente til stede, og at de efter et stykke tid gik hen i retning af a. b sagde til a, at nu måtte
han hellere tage derfra, for ellers ville han blive taget. årsagen til, at han sagde sådan, var, at
de havde retning direkte mod a. han hørte den ene af betjentene, c, sige: "a, vi skal tale med
dig". herefter gik betjentene sammen med a op imod deres bil, der stod ca. 50 meter væk.
han og flere andre, herunder hans kæreste og en person, der hedder e, fulgte med op imod
                                               - 3 -
politibilen. ved politibilen opstod der noget tumult mellem a og betjentene. herefter forsøgte
betjentene at få håndjern på a, og hele situationen eskalerede. a ville ikke gå med til, at han
skulle have håndjern på, og ville ikke tage med betjentene. han oplevede, at betjentene var
brutale over for a, idet de tog hårdt fat i ham og vred hans arm voldsomt rundt, hvorefter de
fik ham ned at ligge på maven. han var lige ved at træde til for at hjælpe a, men hans kæreste
sagde til ham, at han skulle lade være. han vil anslå, at hele episoden – fra politiet henvendte
sig til a, til de kørte derfra med ham – tog ca. 5 minutter. han husker ikke at have hørt a råbe
skældsord efter betjentene, men nok, at han ”s'gu” ikke ville med dem. a forsøgte at komme
væk derfra. han har ikke set a slå ud efter eller slå betjentene, men han har set ham svinge
med armene, idet betjentene forsøgte at få fat i dem. anledningen til, at politiet kom til stede,
var, så vidt han opfattede det, at der havde været noget tumult tidligere under byfesten. da de
gik op imod politibilen, gik han et par meter bag ved betjentene og a. han kunne ikke høre en
eventuel samtale imellem dem. ved bilen stod han 4-5 meter fra a og betjentene. han undrer
sig over, at han ikke tidligere er blevet afhørt til brug for sagen.
c har forklaret bl.a., at han 5-6 år før 2002 ved løgstør politi havde haft en knallertsag mod
a. han genkendte ikke a til at begynde med, da de henvendte sig til ham ved løgstør hallen.
han præsenterede sig som a x, og c kendte ham alene som a. han kunne desuden ikke gen-
kende ham, idet han havde ændret sig siden knallertsagen. han blev på et tidspunkt under
forløbet ved løgstør hallen klar over, at der var tale om den samme a. når vagthavende i
løgstør, f, i anmeldelsesrapport af 15. juni 2002 har skrevet: "anholdtes id er ikke fastlagt,
men muligt a x" er der alene tale om, at f skrev de oplysninger, han havde fået over radioen
fra dem. det er ikke sikkert, at de på det tidspunkt havde meddelt til f, at de var blevet klar
over, at rette identitet var a x.
på rastepladsen lagde de ham i aflåst sideleje, da han ikke længere gjorde modstand. da a
holdt op med at gøre modstand og blev slap, snakkede og råbte de til ham. han tror, at de
begge råbte til ham, men husker ikke i dag, hvad der skete i detaljer. der var også en af dem,
som vred hans øre eller næse, men han husker ikke hvem. der var ingen reaktion, og de lagde
ham som nævnt i aflåst sideleje. de var i tvivl om, hvorvidt han simulerede, og bange for, at
han eventuelt ville gå til angreb igen. de rekvirerede en ambulance, fordi han virkede til at
være livløs eller bevidstløs. han husker ikke, om de havde en nærmere dialog om at tilkalde
en ambulance, men det kan de meget vel have haft. de mente, at de kunne mærke puls, og de
kunne se brystkassen hæve og sænke sig. på den baggrund skønnede de det ikke aktuelt at
give kunstigt åndedræt eller anden førstehjælp. efter at de havde lagt ham i aflåst sideleje,
                                               - 4 -
opholdt de sig begge lige ved siden af ham, mens de afventede, at ambulancen skulle komme.
han har i tjenesten været på førstehjælpskurser, men han husker ikke nærmere, hvornår det
var. han kan godt have været med på et førstehjælpskursus, der blev afholdt af falck i aal-
borg i rørdal i 2000. når der i kursusmateriale fra nordjyllands amt/falck aalborg er anført
"nødbehandlerens 5 hovedpunkter", er det ikke noget, han i dag har en klar erindring om. han
var klar over, at hvis en person ligger ubevægelig, er det et alarmerende signal, og at man bør
undersøge personen ved at tale højt til den pågældende og påføre ham smerte. han har i for-
bindelse med førstehjælpskurser i tjenesten lært kunstigt åndedræt og også prøvet dette i prak-
sis med en dukke. mens de afventede, at ambulancen skulle komme, og a lå i aflåst sideleje,
holdt de øje med åndedræt og puls. det var efter hans opfattelse ikke nødvendigt at undersøge
as svælg, idet han lå i aflåst sideleje. hvis han havde kastet op, ville opkast og slim have
kunnet løbe ud af munden på ham. han husker ikke, om han har undersøgt as luftveje. i hele
perioden fra de havde ringet efter ambulancen, til den kom til stede, sad de ved siden af a.
han har ikke hørt en af redderne sige, at anholdte var død. han og d var til møde hos advokat
peder fihl i aalborg, umiddelbart inden de blev afhørt hos statsadvokaten. han husker ikke i
dag, hvad de talte om under mødet, som, så vidt han husker, varede en halv til en hel time.
advokaten havde de fået stillet til rådighed af politiforbundet, idet han skulle følge dem til
afhøringen ved statsadvokaten.
d har forklaret bl.a., at han, forinden mødet med advokat peder fihl, blev afhentet på sin bo-
pæl af c. han bor i hasseris, hvor også advokat fihl har kontor, så køreturen sammen med c
tog kun kort tid. han husker ikke i dag, hvad de talte om, men de har formentlig snakket om
deres oplevelse på rastepladsen dagen forinden. efter mødet med peder fihl kørte de direkte
til statsadvokaten, hvor også peder fihl var til stede under afhøringen. mødet med advokaten
var ganske uformelt. der fandt en samtale sted, som de alle deltog i. han mener også, at deres
tillidsmand var til stede, men er ikke sikker på det. der var ikke tale om, at de enkeltvis og i
enrum havde en samtale med advokaten.
på rastepladsen kunne han mærke puls på anholdtes håndled. årsagen til, at de tilkaldte am-
bulancen, var, at anholdte først havde været vild og efterfølgende blev helt rolig. de tilkaldte
ambulancen for en sikkerheds skyld. han husker ikke i dag, om han tog pulsen på anholdtes
venstre eller højre håndled. han har løbende været på kurser i førstehjælp. han husker ikke,
om han har været på kursus i rørdal i 2000, men det kan han godt have været. i forbindelse
med de løbende kurser i førstehjælp har han også lært nærmere om kunstigt åndedræt og ud-
ført dette i praksis på en dukke. dette er sket flere gange. forevist kursusmateriale fra "kursus
                                                - 5 -
i nødbehandling/førstehjælp" fra nordjyllands amt/falck aalborg mener han at have fået den
pågældende undervisning. når han har været på kursus i førstehjælp, har der været tale om
holdundervisning. i perioden fra de rekvirerede ambulancen, til den kom til stede, var de hos
a på pladsen og observerede ham. de var i perioden i tvivl om, hvorvidt han simulerede eller
ej.
højesterets begrundelse og resultat
spørgsmålet om afvisning af ms påstand 5
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at nordjyllands politis påstand
om afvisning af ms betalingspåstand 5 ikke er taget til følge.
spørgsmålet om afvisning af ms påstand 4
højesteret finder, at ms anerkendelsespåstand 4 er så generelt formuleret, at den er uegnet til
at blive taget under pådømmelse som selvstændig påstand, og det tiltrædes, at påstanden er
blevet afvist. det bemærkes herved, at påstanden vil blive prøvet som et anbringende for på-
stand 5 (betalingspåstanden).
spørgsmålet om afvisning af ms påstande 1-3
højesteret finder, at en afgørelse af ms anerkendelsespåstande 1-3 over for nordjyllands po-
liti og justitsministeriet ikke har betydning for hendes retsstilling i andre henseender end ved-
rørende påstand 5. højesteret tiltræder derfor, at anerkendelsespåstandene 1-3 er blevet afvist.
det bemærkes herved, at anerkendelsespåstandene vil blive prøvet som anbringender for på-
stand 5.
spørgsmålet, om justitsministeriet er rette sagsøgte i forhold til ms påstand 5
såvel nordjyllands politi som statsadvokaten og rigsadvokaten er statslige myndigheder un-
der justitsministeriet, og det er statskassen, som den økonomiske forpligtelse vil påhvile, hvis
m får medhold i sin betalingspåstand. højesteret frifinder herefter ikke justitsministeriet med
den begrundelse, at ministeriet ikke er rette sagsøgte.
tre dommere – poul søgaard, henrik waaben og oliver talevski – udtaler herefter:
målestokken for bedømmelsen af begivenhedsforløbet
                                                - 6 -
hvis en person, der er ved godt helbred, anholdes af politiet og efterfølgende afgår ved døden,
mens vedkommende er i politiets varetægt, har staten pligt til at fremkomme med en plausibel
forklaring på de begivenheder, der førte frem til dødsfaldet, jf. herved bl.a. menneskerettig-
hedsdomstolens dom af 13. september 2002 i sag nr. 38361/97, anguelova mod bulgarien,
præmis 110.
som anført af landsretten må bevisbyrden i tilfælde af dødsfald i politiets varetægt, hvor alene
myndighederne har kendskab til, hvad der er sket, hvile på myndighederne, i den forstand at
de må komme med en tilfredsstillende og overbevisende forklaring på indtrådte skader og
dødsfald, jf. herved bl.a. dom af 4. august 2001 i sag nr. 24746/94, hugh jordan mod stor-
britannien, præmis 103.
vi finder, at begivenhedsforløbet i denne sag, der førte til as dødsfald i politiets varetægt,
skal vurderes i lyset af det anførte. vi tiltræder herved, at myndighederne er forpligtet til at
komme med en tilfredsstillende og overbevisende forklaring på forløbet under kørslen og på
rastepladsen, der resulterede i as dødsfald, og hvor alene myndighederne har kendskab til,
hvad der er sket.
anholdelsen
landsretten har lagt til grund, at anholdelsen af a blev iværksat, da denne havde slået ud efter
d, at a gjorde modstand under anholdelsen, og at det derfor var nødvendigt at udøve magt for
at gennemføre anholdelsen. bevisførelsen for højesteret, herunder bs forklaring, giver efter
vores opfattelse ikke grundlag for en anden vurdering.
vi finder herefter, at anholdelsen af a var lovlig, og at betjentene ikke anvendte fysisk magt
ud over, hvad der var absolut nødvendigt for at anholde a.
forløbet under kørslen
bevisførelsen for højesteret giver efter vores opfattelse ikke grundlag for at tilsidesætte den
bevisvurdering om forløbet under kørslen, som landsretten har foretaget.
vi finder herefter, at betjentene under kørslen ikke anvendte fysisk magt over for a i videre
omfang end absolut nødvendigt med henblik på at bringe ham til detentionen i aalborg.
forløbet på rastepladsen, inden a mistede bevidstheden
                                                 - 7 -
af de grunde, landsretten har anført, tiltræder vi, at det ikke var en fejl at tage a ud af bilen.
vi tiltræder endvidere, at det var absolut nødvendigt med magt at lægge ham ned på jorden i
et såkaldt bugleje for at pacificere ham. det gælder, selv om han stadig havde hænderne fast-
gjort med håndjern på ryggen. vi tiltræder også, at han kun ganske kortvarigt var lejret i bug-
leje, inden han mistede bevidstheden, og at det ikke kan lægges til grund, at c har udøvet et
tryk i videre omfang end forklaret af ham. vi lægger heller ikke til grund, at de fundne hudaf-
skrabninger i panden på a viser, at der under den kortvarige buglejring af ham blev anvendt
magt i videre omfang end absolut nødvendigt. vi finder, at det ikke gik ud over, hvad der var
absolut nødvendigt, at d efter sin egen forklaring slog a med en knippel én gang på låret og
forsøgte at iværksætte en benlås på ham. det tiltrædes, at det ikke kan lægges til grund, at en
benlås faktisk blev etableret. endelig tiltræder vi, at der ikke er grundlag for at fastslå, at
dødsfaldet indtrådte alene på grund af iltmangel som følge af buglejring og fastholdelse af a,
men at det ikke kan udelukkes, at iltmangel har været en medvirkende årsag til udløsning af
hjertestoppet.
vi finder herefter, at myndighederne har givet en tilfredsstillende og overbevisende forklaring
på begivenhedsforløbet. dette gælder, selv om det ikke har været muligt for retslægerådet at
fastlægge den endelige dødsårsag.
sammenfattende er vi enige med landsretten i, at der ikke er grundlag for at fastslå, at politiet
på rastepladsen, inden a mistede bevidstheden, har handlet ansvarspådragende eller krænket
artikel 2 i den europæiske menneskerettighedskonvention, herunder ved at anvende magt over
for a i videre omfang end absolut nødvendigt.
forløbet på rastepladsen, efter at a mistede bevidstheden
efter ekg-udskriften blev der første gang givet strømstød kl. 23.19.54, og udskriften viste da
manglende elektrisk aktivitet (hjertestop). retslægerådet har i besvarelsen af spørgsmål 1 ud-
talt, at rådet ikke har lægeligt materiale til at kunne sige noget om varigheden af hjertestoppet
forud for optagelsen af ekg. det fremgår af falckredder bernt holsts forklaring, at han – da
a lå på båren – så, at han var blåfarvet på overkroppen og hovedet. det var første gang, at
blåfarvning blev observeret. dette skal sammenholdes med, at ambulancen ankom til raste-
pladsen ca. kl. 23.13, og at bernt holst efter sin forklaring – før a blev lagt på båren – ind-
ledte med en klinisk undersøgelse af a, men ikke kunne mærke puls eller se tegn på vejrtræk-
ning, hvorefter han gav førstehjælp. det fremgår endvidere af forklaringerne fra retslæge-
rådets repræsentanter overlæge stig haunsø og professor torsten toftegaard nielsen, at blå-
                                                - 8 -
farvning kommer 5-6 minutter efter hjertestop. herefter og efter bevisførelsen i øvrigt tiltræ-
der vi, at der ikke er grundlag for at fastslå, hvornår hjertestoppet indtrådte, herunder om a
havde fået hjertestop allerede omkring kl. 23.06, da d og c tilkaldte en ambulance. der er
efter vores opfattelse heller ikke grundlag for at fastslå, at hjertestoppet var indtrådt før am-
bulancens ankomst, eller at det var indtrådt på et sådant tidspunkt før ambulancens ankomst,
at det var muligt for betjentene at konstatere hjertestoppet og iværksætte yderligere første-
hjælp.
herefter og i øvrigt af de grunde, som landsretten har anført, finder vi, at d og c ikke hand-
lede ansvarspådragende ved ikke at iværksætte yderligere førstehjælp efter at have løsnet
håndjernene, etableret aflåst sideleje og tilkaldt en ambulance. heller ikke bevisførelsen for
højesteret giver således grundlag for at forkaste betjentenes forklaringer om, at de mærkede
puls og iagttog livstegn hos a, samt at de, mens de ventede på ambulancen, nøje observerede
a ved at opholde sig tæt ved ham på jorden. det kan efter vores opfattelse ikke føre til et an-
det resultat, at ingen af betjentene i den foreliggende situation lyttede til as mund og næse for
at undersøge åndedrættet.
vi tiltræder endvidere, at der ikke er grundlag for at fastslå, at betjentene g og h har udvist en
adfærd, der er ansvarspådragende.
efter det anførte har vi heller ikke grundlag for at fastslå, at en eller flere af de fire betjente
har handlet i strid med europæiske menneskerettighedskonventions artikel 2. det bemærkes
herved, at myndighederne efter vores opfattelse har givet en tilfredsstillende og overbevisende
forklaring på forløbet på rastepladsen, efter at a mistede bevidstheden. dette gælder, selv om
tidspunktet for hjertestoppets indtræden ikke kan fastlægges præcist.
undersøgelsen
vi er enige med landsretten i, at det er egnet til at svække offentlighedens tillid til statsadvo-
katens første undersøgelse, at d og c havde mulighed for at samstemme deres forklaringer,
inden de blev afhørt af statsadvokaten dagen efter dødsfaldet, og at vurderingen af forklarin-
gerne derfor må ske i lyset heraf. af de grunde, landsretten har anført, har vi imidlertid efter
en samlet vurdering ikke grundlag for at fastslå, at statsadvokatens undersøgelse som følge
heraf har været uegnet til at afdække spørgsmålet om at indlede strafferetlig forfølgning mod
de involverede betjente, herunder bedømme, om der havde fundet magtanvendelse sted i strid
med artikel 2.
                                                 - 9 -
herefter og af de grunde, som landsretten i øvrigt har anført, tiltræder vi, at der ikke er
grundlag for at fastslå, at der i relation til undersøgelserne af omstændighederne ved døds-
faldet er sket krænkelse af artikel 2.
sagsbehandlingstiden
vi tiltræder, at spørgsmålet om, hvorvidt artikel 6, stk. 1, i den europæiske menneskerettig-
hedskonvention om rettergang inden for rimelig tid er krænket, skal vurderes i lyset af tids-
forløbet fra sagernes anlæg henholdsvis den 5. september 2006 og den 7. august 2007.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder vi, at der ikke er grundlag for at fastslå, at
sagerne under landsrettens behandling har haft et forløb, der indebærer krænkelse af appel-
lanternes ret til rettergang inden for rimelig tid.
vi finder heller ikke, at forløbet under højesterets behandling af sagen indebærer en kræn-
kelse af appellanternes ret til rettergang inden for rimelig tid.
på denne baggrund, og da det, som appellanterne i øvrigt har anført, ikke kan føre til et andet
resultat, stemmer vi for at stadfæste dommen.
dommerne per walsøe og niels grubbe udtaler:
vi er enige i det, der er anført af flertallet om målestokken for bedømmelsen, om anholdelsen
og forløbet under kørslen samt om undersøgelsen og sagsbehandlingstiden.
i tilfælde hvor myndighederne lovligt og ved en i øvrigt forsvarlig optræden anvender en
fremgangsmåde eller skaber en tilstand, der rummer betydelige risici for skadeforvoldelse, må
myndighederne foretage det fornødne for at forebygge, at fremgangsmåden eller tilstanden
udløser skade.
vi er som anført enige i, at det er myndighederne, der skal fremkomme med en tilfredsstil-
lende og overbevisende forklaring på det forløb, der førte til, at a døde, mens han var i politi-
ets varetægt efter anholdelsen, hvor alene myndighederne har kendskab til, hvad der skete. vi
finder, at kravet om, at forklaringen skal være tilfredsstillende og overbevisende, skal ses på
                                               - 10 -
baggrund af den nævnte strenge norm for kravene til myndighedernes handlemåde i en sådan
situation.
om forløbet på rastepladsen
som fastslået af flertallet og landsretten i overensstemmelse med retslægerådets svar på
spørgsmål 1 a og 1 b er det ikke muligt at fastslå den endelige dødsårsag, men der er holde-
punkter for at antage, at det uventede hjertestop skyldtes voldsom fysisk aktivitet sammen
med indtagelse af alkohol og cannabis samt iltmangel forårsaget af hæmmet vejrtrækning,
fordi a i en periode lå på maven med armene fikseret på ryggen. retslægerådet har endvidere
anført, at det ikke kan udelukkes, at iltmanglen har været medvirkende årsag til udløsning af
hjertestoppet. der er herved henvist til, at a var overvægtig og til, at den nedsatte vejrtræk-
ning er særlig farlig for en hyperaktiv person, der har et øget iltforbrug og en udtrættet mu-
skulatur.
retslægerådet har endvidere i svaret på spørgsmål c anført, at der ikke foreligger nogen læ-
gelige oplysninger om betydningen af eventuelle sygdomme forud for hjertestoppets indtræ-
den. vi tillægger det væsentlig betydning, at der i forhold til retslægerådets udsagn om de
samvirkende årsager til hjertestoppet ikke af retslægerådet eller på anden måde er påvist an-
dre årsager.
der foreligger ikke sikre oplysninger om, hvornår hjertestoppet indtrådte. hverken oplysnin-
ger om ekg eller blåfarvning giver sikkert holdepunkt for, at det var indtrådt væsentligt før
ambulancens ankomst til rastepladsen ca. kl. 23.13, men disse oplysninger taler på den anden
side heller ikke imod, at det kan være indtrådt tidligere. bevidstløsheden var indtrådt før kl.
23.06, hvor ambulancen blev tilkaldt. retslægerådet har på spørgsmål 7 svaret, at bevidstløs-
hed indtræder 5-10 sekunder efter hjertestop. vi bemærker, at der ikke foreligger nogen op-
lysninger om, at bevidstløsheden havde anden årsag end hjertestoppet. dette taler isoleret set
for, at hjertestoppet var indtrådt før kl. 23.06.
rigspolitiets daværende lærebog i politiets teknikker angav i et afsnit om benlås – som ikke
blev etableret her – at et kraftigt ikke ganske kortvarigt tryk på brystkassen kan være farligt
under bugleje, og at det tilrådes, at der ved enhver form for pacificering, hvor anbringelse i
bugleje finder sted, foretages nøje observation af puls og vejrtrækning.
                                               - 11 -
en daværende vejledning om førstehjælp udgivet af nordjysk politi og falck til brug for poli-
tiet angiver, at bevidstløse personer hjælpes ved at skaffe frie luftveje, at undersøge mund og
svælg for fremmedlegemer og at lytte ved mund og næse, om personen trækker vejret. proce-
duren ved akutbehandling, der er foreskrevet i tilfælde, hvor den bevidstløse ikke trækker vej-
ret, er angivet ved fire trin, således at man fortsætter til næste trin, hvis et trin er negativt. før-
ste trin omfatter kontrol af bevidsthed, andet trin kontrol af åndedræt og eventuelt kunstigt
åndedræt, tredje trin omfatter kontrol af puls ved undersøgelse på begge sider af halsen og
fjerde trin hjertemassage og fortsat kunstigt åndedræt.
i en senere udgave af politiets lærebog er angivet, at buglejring kun bør benyttes i kort tid ad
gangen. betydningen af overvægt, fysisk aktivitet og spirituspåvirkning er i forbindelse med
udsendelsen af den senere udgave understreget ved en indskærpelse af, at buglejring af over-
vægtige personer, der eventuelt tillige er hyperaktive og/eller påvirkede, skal være af så kort
varighed som muligt.
om forløbet på rastepladsen lægger vi til grund, at a med magt blev lagt i bugleje, og at der i
den forbindelse var en betydelig fysisk aktivitet, idet han, der også forinden havde været ag-
gressiv og sparkende og gjort voldsom modstand, modsatte sig magtanvendelsen og forsøget
på at iværksætte benlås. han blev holdt nede ved et tryk på højre skulder og fik et slag med
politistav på låret. der er ikke præcise oplysninger om, hvor længe a lå i bugleje, før han mi-
stede bevidstheden, men vi lægger til grund, at det ikke var langvarigt.
betjentene har forklaret, at da a lå stille, overvejede de, om han simulerede. da han blev ved
med at ligge stille og ikke reagerede, blev de klar over, at han havde mistet bevidstheden, og
lagde ham i låst sideleje og fjernede håndjernene. de tog puls ved håndleddet og ifølge den
ene betjent muligvis tillige på halsen, og de mente at kunne mærke puls. retslægerådet har
som svar på spørgsmål 8 oplyst, at det kan være vanskeligt at føle puls hos en person med
kraftig overvægtig underarm, og at det ikke er ualmindeligt, at lægfolk forveksler deres eget
pulsslag i fingrene med den undersøgtes eventuelle manglende puls. de kunne begge se as
brystkasse hæve og sænke sig og den ene betjent tillige, at han bevægede hoved eller mund.
ingen af betjentene tog imidlertid hovedet ned til hans mund og næse for at tjekke åndedræt-
tet.
ved bedømmelsen af forløbet må det efter vores opfattelse yderligere tages i betragtning,
hvad der var baggrunden for anholdelsen, og at forholdene på rastepladsen var rolige, selv om
                                             - 12 -
a var stor og reagerede voldsomt, samt at betjentene ikke havde andre opgaver at tage vare
på.
på baggrund af det anførte finder vi, at myndighederne – selv om betjentene gjorde, hvad de i
situationen vurderede som det rigtige – ikke har givet en tilfredsstillende og overbevisende
forklaring på det forløb på rastepladsen, som førte til as død.
som følge af flertallets stemmeafgivning finder vi ikke anledning til at tage konkret stilling til
de to nedlagte betalingspåstande.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
højesteret finder, at der foreligger sådanne særlige grunde, at appellanterne ikke skal betale
sagsomkostninger for højesteret til de indstævnte, jf. retsplejelovens § 312, stk. 2.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til nogen anden part.


text:
                             højesterets dom
                            afsagt fredag den 14. juni 2013
sag 209/2012
alice margot irene larsen
(advokat poul bostrup)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat birgitte kjærulff vognsen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 18. afdeling den 14. maj 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, poul søgaard, marianne
højgaard pedersen, henrik waaben og jens kruse mikkelsen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, alice margot irene larsen, har gentaget sine påstande.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
anbringender
alice margot irene larsen har supplerende anført, at der – som nærmere beskrevet i forarbej-
derne i forbindelse med ophævelsen af vurderingslovens § 17 og § 18 med virkning fra 1. ja-
nuar 2013 ved lov nr. 925 af 18. september 2012 – er tale om et uklart og mindre forståeligt
regelsæt. den uklarhed, der måtte være knyttet til beregningen af grundværdifradraget i en
sag som denne, må komme skatteministeriet til skade.
                                               - 2 -
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, som landsrettens flertal har anført, stadfæster højesteret dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal alice margot irene larsen betale 25.000 kr. til
skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                       afsagt fredag den 29. september 2017
sag 161/2017
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat erbil kaya, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i lyngby den 24. oktober 2016 og af østre lands-
rets 20. afdeling den 27. marts 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, jens peter christensen, henrik
waaben, jan schans christensen og kristian korfits nielsen.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse i forhold 1, subsidiært formildelse. t har
endvidere påstået frifindelse for påstanden om udvisning.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse og stadfæstelse af udvisningen.
t har påstået frifindelse for fs krav om tortgodtgørelse, subsidiært nedsættelse af det tilkendte
beløb.
f har heroverfor påstået stadfæstelse, subsidiært tilkendelse af et mindre beløb.
anbringender
t har anført navnlig, at forhold 1 ikke er omfattet af straffelovens § 216, stk. 1, nr. 1. denne
bestemmelse kræver en aktuel trussel om vold, og landsretten har efter bevisførelsen lagt til
grund, at der alene har været tale om en trussel om fremtidig vold. endvidere skal truslen om
                                                - 2 -
vold rette sig mod den tvungne eller dennes nærmeste. landsretten har desuden vurderet for-
sættet forkert, idet både forurettede og han har forklaret, at de var enige om, at de ikke ville
indlede et seksuelt forhold og dermed underlægge sig den ukendte person. hans handlinger er
af en anden beskaffenhed end den, som lovgiver har villet kriminalisere med straffelovens §
216, stk. 1, nr. 1. hvis højesteret finder, at gerningsindholdet i straffelovens § 216, stk. 1, nr.
1, er realiseret med den fornødne tilregnelse, foreligger der derfor materiel atypicitet. skulle
højesteret finde, at straf er forskyldt efter straffelovens § 216, stk. 1, nr. 1, bør straffen fast-
sættes til 4 måneders fængsel henset til, at det er et meget atypisk voldtægtsforsøg. af samme
grund skal straffen gøres betinget med vilkår om samfundstjeneste.
med hensyn til spørgsmålet om udvisning har t anført, at det vil være i strid med danmarks
internationale forpligtelser at udvise ham, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2. udvisning vil
være i strid med proportionalitetsprincippet i den europæiske menneskerettigheds-
konventions artikel 8 og eu-opholdsdirektivets artikel 27 sammenholdt med artikel 28, jf.
udlændingelovens § 2, stk. 3.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at forhold 1 med rette er henført under straffelovens
§ 216, stk. 1, nr. 1, der efter ordlyden og forarbejderne også omfatter trussel om vold mod
andre end den, der skal tvinges til noget. der kan endvidere ikke stilles krav om, at der skal
være tale om en trussel om øjeblikkelig anvendelse af vold. de synspunkter, som t har anført
til støtte for, at landsretten har vurderet hans forsæt forkert, er reelt udtryk for, at han er uenig
i landsrettens vægtning af beviserne. der er i øvrigt ikke grundlag for at antage, at landsretten
skulle have anvendt forsætsbegrebet forkert. der foreligger ikke materiel atypicitet. den
idømte fængselsstraf på 1 år og 3 måneder bør skærpes. der er ikke grundlag for at gøre straf-
fen betinget med vilkår om samfundstjeneste. der bør lægges vægt på, at t ved sin adfærd,
der har været planlagt særdeles udspekuleret, gennem en længere periode har udsat foruret-
tede for et stærkt psykisk pres.
med hensyn til spørgsmålet om udvisning har anklagemyndigheden anført, at det følger af
udlændingelovens § 26, stk. 2, at en udlænding skal udvises, medmindre dette vil være i strid
med danmarks internationale forpligtelser, herunder den europæiske menneskerettigheds-
konventions artikel 8. efter en samlet afvejning af tiltaltes tilknytning til henholdsvis dan-
mark og sverige sammenholdt med grovheden af den begåede kriminalitet vil udvisning ikke
                                                 - 3 -
være i strid med artikel 8. eu-opholdsdirektivets artikel 27 sammenholdt med artikel 28 kan
heller ikke antages at være til hinder for, at t udvises. den begåede kriminalitet må anses for
at udgøre en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende
samfundsinteresse. endvidere kan udvisning ikke anses for at stride mod direktivets propor-
tionalitetsprincip.
supplerende sagsfremstilling
kriminalforsorgen har den 19. oktober 2016 ved en personundersøgelse af t vurderet, at han
er egnet til at modtage en helt eller delvist betinget dom med vilkår om samfundstjeneste,
hvortil det er anbefalet, at der fastsættes vilkår om tilsyn af kriminalforsorgen i prøvetiden.
det fremgår af en afhøring af t, som i henhold til udlændingelovens § 26 blev foretaget den
14. august 2017, at han i december 2016 blev gift med en herboende kvinde, men at parret
blev skilt i april 2017.
højesterets begrundelse og resultat
t er i forhold 1 fundet skyldig i forsøg på voldtægt efter straffelovens § 216, stk. 1, nr. 1, jf. §
21, og forsøg på andet seksuelt forhold end samleje efter straffelovens § 225, jf. § 216, stk. 1,
nr. 1, jf. § 21.
tiltalen i forhold 1
tiltalen i forhold 1 angår: ”forsøg på voldtægt efter straffelovens § 216, stk. 1, nr. 1, og for-
søg på andet seksuelt forhold end samleje efter straffelovens § 225, jf. § 216, stk. 1, nr. 1, jf. §
21”. i anklageskriftets beskrivelse af det strafbare forhold er anført: ”… for derved at tvinge
hende til at have samleje eller andet kønsligt forhold end samleje …”.
højesteret finder, at anklageskriftet må forstås således, at der er rejst tiltale principalt for for-
søg på voldtægt og subsidiært for forsøg på tiltvingelse af andet seksuelt forhold end samleje.
da landsretten har fundet t skyldig i den principale tiltale i forhold 1, har der efter det anførte
ikke været grundlag for tillige at domfælde ham efter den subsidiære tiltale, og højesteret
frifinder ham derfor for forsøg på tiltvingelse af andet seksuelt forhold end samleje efter
straffelovens § 225, jf. § 216, stk. 1, nr. 1, jf. § 21.
                                                 - 4 -
anvendelse af straffeloven og forsætsbegrebet
landsretten har ved domfældelsen lagt til grund bl.a., at t i hvert fald fra den 10. juni 2015 i
sms’er skrev om ”en aftale”, som ud fra sammenhængen måtte forstås som en aftale om, at
hvis forurettede f ville indlede et seksuelt forhold med ham, ville den ”ukendte mand” ophøre
med at kontakte hende. den 16. juni 2015 blev tilskyndelsen til et seksuelt forhold i sms-
korrespondancen underbygget med trusler om vold mod t, som han konkretiserede ved om
aftenen den 16. juni 2015 at fingere et overfald mod sig selv. landsretten har fundet, at det
overfald, som t fingerede mod sig selv, udgjorde en trussel som omhandlet i straffelovens §
216, stk. 1, nr. 1. landsretten har endvidere fundet det bevist, at han ved de i dommen anførte
handlinger havde forsæt til at tiltvinge sig samleje med f.
efter straffelovens § 216, stk. 1, nr. 1, straffes for voldtægt den, der tiltvinger sig samleje ved
bl.a. trussel om vold.
højesteret finder, at straffelovens § 216, stk. 1, nr. 1, efter sin ordlyd, formål og forarbejder
må forstås således, at det ikke er en betingelse for strafansvar, at der trues med øjeblikkelig
voldsudøvelse. endvidere fremgår det af forarbejderne til straffelovens § 216, stk. 1, nr. 1, at
det ikke er en betingelse for strafansvar, at truslen om vold er rettet mod den tvungne person
eller dennes nærmeste, men højesteret finder, at truslen om vold skal være egnet til at bevir-
ke, at samleje tiltvinges.
højesteret finder på denne baggrund, at landsretten ikke har anvendt straffelovens § 216, stk.
1, nr. 1, urigtigt ved domfældelsen af t i forhold 1.
t har anført, at landsretten har anvendt forsætsbegrebet forkert, idet både forurettede og han
har forklaret, at de var enige om, at de ikke ville indlede et seksuelt forhold og dermed under-
kaste sig den ukendte mand. dette synspunkt angår reelt landsrettens vægtning af beviserne i
sagen, hvilket ikke kan prøves af højesteret, jf. retsplejelovens § 933, stk. 2, sammenholdt
med § 912, stk. 1, nr. 4, modsætningsvis.
ts påstand om frifindelse for voldtægtsforsøg kan herefter ikke tages til følge.
sanktionsfastsættelse
                                               - 5 -
af de grunde, som landsretten har anført, finder højesteret, at straffen – der er en tillægsstraf
til de bøder af 5. november 2015 og 26. februar 2016, som t har vedtaget, jf. straffelovens §
89 – er passende udmålt til fængsel i 1 år og 3 måneder.
højesteret bemærker, at det i forarbejderne til lov nr. 152 af 18. februar 2015 om ændring af
reglerne om samfundstjeneste mv. er forudsat, at udgangspunktet ved voldtægt fortsat er, at
der skal fastsættes en ubetinget frihedsstraf, og at betinget dom med vilkår om samfundstjene-
ste kun vil kunne anvendes, hvis særlige grunde taler for det.
højesteret finder, at der under hensyn til karakteren og grovheden af den begåede kriminalitet
i forhold 1 ikke er grundlag for undtagelsesvis at gøre straffen helt eller delvist betinget med
vilkår om samfundstjeneste.
udvisning
efter sagens oplysninger flyttede t, der er født den 14. september 1988 i tyrkiet, til sverige i
2008. han er svensk statsborger. t indrejste i danmark den 19. april 2012 og tilmeldte sig
folkeregisteret. hans far bor i danmark, og han har også anden familie og venner her i landet,
mens hans mor bor i tyrkiet i en ejendom, t ejer. han har ikke familie eller venner i sverige.
han har ingen børn. han har gået i sprogskole her i landet, men har ikke nogen uddannelse. t
taler, skriver og forstår dansk, men foretrækker tyrkisk tolk, hvis han skal være sikker på at
forklare sig korrekt. han har arbejdet og har aktuelt arbejde i et pizzeria i danmark. han blev
den 13. december 2016 gift med den kvinde, som under byretssagen var hans forlovede, men
er blevet skilt i april 2017.
da t ikke har haft lovligt ophold i danmark i mere end 5 år, skal spørgsmålet om udvisning
afgøres efter udlændingelovens § 24. højesteret tiltræder, at betingelserne for udvisning i
medfør af udlændingelovens § 24, nr. 1, jf. § 22, nr. 6, er opfyldt.
spørgsmålet er herefter, om udvisning af t vil være i strid med danmarks internationale for-
pligtelser efter den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8 om ret til respekt
for privatliv og familieliv eller eu-opholdsdirektivets artikel 27 sammenholdt med artikel 28,
jf. udlændingelovens § 2, stk. 3, og § 26, stk. 2.
                                                 - 6 -
højesteret finder, at det forsøg på voldtægt, som t er dømt for, må anses for at udgøre en reel,
umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse,
jf. eu-opholdsdirektivets artikel 27, stk. 2.
efter en samlet vurdering af de ovennævnte forhold, herunder den begåede alvorlige krimi-
nalitet og ts tilknytning til danmark samt til sverige og tyrkiet, finder højesteret, at udvis-
ning af t med indrejseforbud i 12 år må anses for en proportional foranstaltning med henblik
på at forebygge offentlig orden og sikkerhed, jf. den europæiske men-
neskerettighedskonventions artikel 8, stk. 2, og eu-opholdsdirektivets artikel 27, stk. 1, 1.
led, og stk. 2, sammenholdt med artikel 28, stk. 1.
da udvisning således ikke vil være i strid med danmarks internationale forpligtelser, tiltræder
højesteret, at betingelserne for udvisning er opfyldt.
tortgodtgørelse
højesteret tiltræder, at f henset til karakteren af voldtægtsforsøget er tilkendt en tortgodt-
gørelse på 30.000 kr.
som fastslået i højesterets dom af 17. juni 2016 (ufr 2016.3292) forrentes krav om godt-
gørelse efter erstatningsansvarsloven efter lovens § 16. i den foreliggende sag er der ikke op-
lysninger, som giver grundlag for at fastslå forrentning fra et tidligere tidspunkt end 1 måned
efter byrettens modtagelse af kravet. forrentningen af tortgodtgørelsen skal herefter ske fra
den 21. november 2016.
konklusion
efter det anførte stadfæster højesteret landsrettens dom med de ændringer, at t i forhold 1
frifindes for forsøg på andet seksuelt forhold end samleje efter straffelovens § 225, jf. § 216,
stk. 1, nr. 1, jf. § 21, og at tortgodtgørelsen på 30.000 kr. til f forrentes fra den 21. november
2016.
                                        thi kendes for ret:
                                              - 7 -
landsrettens dom stadfæstes med de ændringer, at t i forhold 1 frifindes for forsøg på andet
seksuelt forhold end samleje efter straffelovens § 225, jf. § 216, stk. 1, nr. 1, jf. § 21, og at
tortgodtgørelsen på 30.000 kr. til f forrentes fra den 21. november 2016.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret.


text:
s000700f - kj
                                      udskrift
                                          af
                      sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
den 25. februar 2004 blev af retten i sagen
s-7-02
codan forsikring a/s
(advokat henrik thal jantzen)
  mod
wilson logistics (denmark) a/s
(advokat jes anker mikkelsen)
afsagt sålydende
                                        d o m:
denne sag vedrører sagsøgte, wilson logistics (denmark) a/s’ ansvar som transpor-
tør i anledning af tab af 2 containerne under transport fra schweiz via rotterdam til
sydney.
påstande
sagsøger, codan forsikring a/s, (codan) har nedlagt påstand om, at sagsøgte, wil-
son logistics (denmark) a/s tilpligtes at betale kr. 1.846.649,33 med tillæg af pro-
                                                 - 2 -
cesrente fra den 23. september 2001, subsidiært at betale modværdien af aud
390.412,12 med tillæg af procesrente fra den 23. september 2001.
sagsøgte, wilson logistics (denmark) a/s, (wilson) har påstået frifindelse, subsidi-
ært betaling af modværdien af sdr 89.378 med procesrenter som påstået.
sagens faktum
lego system a/s indgik med virkning fra den 1. april 2001 en logistikaftale med
wilson om bl.a. transport af lego-produkter til asien og australien. wilson påtog
sig at udføre transportopgaver i henhold til nsab 2000, medmindre anden separat
skriftlig aftale var indgået mellem parterne.
i juni 2001 blev wilson anmodet om at arrangere en transport af 4 containere fra
legos lager i schweiz til legos afdeling i sydney, australien. containerne blev
transporteret med bil fra schweiz til rotterdam, hvor de den 28. juni 2001 blev af-
skibet med ”palliser bay”, der var befragtet af hapag-lloyd container line
gmbh, for søtransport til sydney. containerne var stuvet på åben dæk, bagbord ag-
ter. skibets manual for stuvning var i overensstemmelse med imo’s krav.
under rejsen løb skibet ind i hårdt vejr i det indiske ocean. den 17. juli 2001 gik et
antal containerne tabt, herunder to af de ovennævnte lego-containere. af skibets
skibsdagbog fremgår, at vindstyrken den 17. juli 2001 var 9 til 10 beaufort fra syd-
vestlig til vestlig retning. om skibets bevægelser hedder det ”rolling and pitching
heavily to very rough following seas & heavy quarterly swells”.
efter at være anløbet freemantle, australien, afgav kaptajnen på ”palliser bay”
følgende søprotest:
    ”……..
    during the course of the voyage, the vessel met with exceptionally heavy weather, and experi-
    enced winds of up to beaufort force 11, with exceptionally heavy seas ands swells, resulting in the
    vessel pitching and rolling very heavily and rolling up to 25 degrees. in the early hours of 17 july
    2001, due to heavy rolling in the heavy starbord quartering swells and southerly winds of about
    beaufort force 9, course had been adjusted to ease the motion of the vessel. on the morning of 17
    july 2001, at about 0338 hours local time, water was detected in the steering gear flat, due to the
    heavy following seas. at about 1052 hours local time on 17 july 2001, in position approximately
    39 degrees 56.9 minutes south and 67 degrees 26.1 minutes east, the vessel took an exceptionally
    heavy wave on the quarter, causing the vessel to shear off to starboard and putting the vessel al-
                                                   - 3 -
    most beam on to the swells. the next swell then hit the vessel on the starboard quarter, causing the
    vessel to roll up to about 30 to 50 degrees to port. at this point, containers were lost overboard
    from bays 37/38/39 on the port side aft. damage was also sustained by the vessel at bays 37/38/39
    and elsewhere. upon regaining control of the vessel, course was then re-set to reduce the rolling
    and hand steering engaged until the weather conditions eased.
    ……………..”
af oplysninger fra danmarks meteorologiske instituts (dmi) fremgår, at der på den-
ne årstid sædvanligvis må forventes vindstyrke på 7-8 beaufort og nu og da op til 9-
10 beaufort, og at der den 17. juli 2001 var et lavtryk i området, at vinden var syd-
vestlig 9-10 beaufort, og at bølgehøjden var 10-12 m, måske op til 15 m. konklusio-
nen fra dmi var følgende:
    ” this is a situation with an almost stationary stormlow in the visinity, affecting the position of in-
    terest with very high swell, in combination with fast moving minor low under running the storm
    low (the minor low produces sea crossing the former swell in an angel of about 20 to 60 degrees)
    will give higher and steeper seas.
    another important fact is that weatherdata from the southern indian ocean is sparse and therefore
    affect the forecast (in particular) and, to some minor extent, the analysis.”
i følge oplysninger fra cape town radio var der i perioden 14.–17. juli 2001 storm-
varsel for området øst for sydafrika med vindstyrke til over 9 beaufort for den 17.
juli 2001.
ved modtagelse af containerne havde wilson udstedt et konnossement, hvori der
kvitteredes for modtagelsen af ”4 x 40 s.t.c. – 2427 packages”. til brug for udste-
delsen af konnossement udfærdigede lego lagerlister med specifikation af vægt og
antal kartoner, benævnt warenausgang. af lagerlisterne for de to containerne frem-
går, at container hlxu 438804-6 indeholdt 70 paller eller i alt 1.258 kartoner, og
container hlxu 426788-8 indeholdt 64 paller eller i alt 512 kartoner. endvidere
udfærdigede lego en anden fortegnelse over varerne alene indeholdende oplysninger
over antal paller og vægt udfærdiget af lego med dc sydney au som adressat. det
er denne sidste (sagens bilag n 1), som wilson hævder at have modtaget til brug for
udfyldelse af konnossementet, og det er disse oplysninger, der er videregivet til ha-
pag-lloyd. i det af hapag-lloyd udstedte konnossement for rejsen er alene angivet
antallet af containere, antal paller og vægt, men ikke antal kartoner.
                                         - 4 -
værdien af varerne var ifølge to fakturaer af 20. og 21. juni 2001 på henholdsvis
aud 96.870,40 og aud 293.541,72, i alt aud 390.412,12. lego har i sin kravsop-
gørelse til vareassurandøren codan omregnet beløbet til 1.846.649,33 kr., hvilket
beløb codan har udbetalt til lego. codan er derefter indtrådt i kravet mod wilson.
kravet er gjort gældende i skrivelse af 23. august 2001, hvori der er fremsat rentepå-
krav.
forklaringer
special account manager tommi larsen har forklaret, at han har været ansat hos
wilson siden 1996. han leder en afdeling med 4 ansatte, som håndterer kunder med
udvidede logistikaftaler som f.eks. lego.
ved forsendelser for lego sker der booking fra det sted, hvor godset skal sendes, i
denne sag schweiz. lego stuver selv containerne. ugen inden forsendelsen skal afgå,
modtager wilson en mail, hvori er angivet antallet af containere og øvrige oplysnin-
ger. når han har de konkrete oplysninger, giver han besked til hapag om booking.
han udsteder et housebill of lading, der passer sammen med hapags konnossement.
ved modtagelsen af godset udstedes der et ombordkonnossement, der sendes til le-
go, billund.
ved denne forsendelse fik han ikke tilsendt de udfærdigede lagerlister, benævnt
warensausgang. han fik derimod sagens bilag n 1, der er legos nye formular. han
var da i færd med at udfærdige dokumenter og undrede sig over det lave antal colli,
som han formodede, var antal paller. han ringede derfor til lego i schweiz og bad
om at få oplyst antal kartoner. han fik oplyst, at det kunne systemet ikke oplyse. han
spurgte, om han kunne benytte palleangivelserne i stedet i konnossementet, hvilket
legos medarbejder sagde, at han skulle gøre. han havde ikke tanker for betydningen
heraf og mener, at legos medarbejder heller ikke havde. hans medarbejder, der alle-
rede havde lavet housebill of lading, hvori er angivet 2427 kartoner, ved ikke, hvor-
fra disse oplysninger stammer. han selv ved heller ikke, hvorfra dette tal stammer.
da det nye sæt blev sat sammen, sattes den forkerte forside på. bilaget til konnosse-
mentet er, som lego, schweiz, ønskede det, og det er tallene i det, der gik videre til
hapag-lloyd og ikke housebill of lading. konnossementet blev lavet færdigt om-
kring den 20.-21. juni, men dateredes først, da varerne blev afskibet.
                                          - 5 -
oplysninger om de næste forsendelser fra schweiz kom på de nye formularer, nogle
med angivelse af colli, andre med kartoner. han konstaterede først, at der var noget
galt, da skaden var sket.
procedure
codan har anført, at wilsons ansvar er reguleret af rammeaftalen, hvori der er aftalt
nsab 2000. da skaden er sket under søtransport, og da konnossementet er udstedt i
danmark, er transporten underlagt haag-visby-reglerne. wilson er derfor som trans-
portør ansvarlig for tabet af de to containere, da det skete, mens de var i wilsons va-
retægt. efter sølovens §§ 275 og 276 er der tale om et præsumptionsansvar.
ifølge kaptajnens forklaring befandt containerne sig i bagbord side, men skibet fik
søen ind på styrbord låring. det er oplyst, at surringerne brast, men der foreligger
ikke oplysninger om, hvorledes containerne var fastgjort. ved betydelige lasteskader
bør kaptajnen få foretaget syn og skøn, men dette er ikke sket. det må derfor tillæg-
ges wilson processuel skadesvirkning. der foreligger endvidere ikke trods opfor-
dring oplysning om, hvorledes der er forholdt i forhold til andre ladningsejere.
efter oplysningerne fra dmi var vejret som påregneligt for denne årstid med en
vindstyrke på 8-10 beaufort og høje krappe bølger. skibet måtte derfor være forbe-
redt herpå og sikre lasten herefter. i søprotesten er anført en vindstyrke på 11 beau-
fort, men dette var ikke ifølge skibsdagbogen tilfældet på uheldstidspunktet.
efter de oplysninger, der foreligger i sagen, har wilson ikke løftet sin bevisbyrde og
må derfor bære ansvaret for skaden.
efter sølovens § 281 er det i konnossementet anførte antal enheder afgørende for
ansvarsbeløbets størrelse. i det konnossement, som wilson udstedte og sendte til
lego, er anført 2427 packages. wilson har anført, at der skulle have stået det samme,
som i det af hapag-lloyd udstedte konnossement, og at konnossementet fra wilson
kun var en kvittering. parterne har ikke i forbindelse med angivelsen af paller i stedet
for pakker drøftet ansvarsbegrænsningsspørgsmålet, og palleantallet er hverken an-
vendt før eller siden. endvidere rykkede wilson for oplysning om antallet kartoner.
wilson er derfor bundet af konnossementets angivelse, hvorfor ansvarsbegræns-
ningsbeløbet må beregnes på grundlag af 2427 packages.
                                            - 6 -
i søloven er intet anført om, hvem der må bære risikoen for et kurstab. i denne sag,
hvor alle tilknytningsmomenter henviser til danmark, må erstatningskravet opgøres i
danske kroner svarende til kursen på det tidspunkt, hvor godset skulle være udleve-
ret. det er en tilfældighed, at prisen i fakturaen var angivet aud. tabet er i realiteten
lidt af det danske selskab. wilson havde ingen forventninger om, at kravet skulle
opgøres i aud. codan har betalt lego i dkk og vil lide et kurstab, såfremt kravet
ikke kan indtales i danske kroner. efter gbl. § 7, stk. 2 skulle wilson have betalt ved
1. krævebrev. såfremt dette var sket, var kurstabet ikke lidt. hvis kravet skal opgøres
i fremmed valuta, vil det kunne skabe en unødig risiko samt medføre et urimeligt tab
eller en urimelig gevinst.
wilson har anført, at wilson ikke er ansvarlig for den skete skade, som skyldtes, at
der på skadestidspunktet var en meget kraftig sø, idet intet i skibs- eller maskindag-
bogen tyder på fejl. oplysningerne fra cape town radio viser intet om, at skibet
skulle møde så hårdt vejr. oplysningerne fra dmi viser det samme, som anført er i
skibsdagbogen. ingen af de udsendte varslinger viser, at vindstyrken ville komme op
på 10 beaufort. da skibet mødte den voldsomme sø, krængede det til bagbord, og der
skete skade på såvel ladning som skib. det er ikke muligt for en transportør at skaffe
alle detaljer, men wilson har gjort, hvad der var muligt. wilson har ligeledes gjort,
hvad der var muligt for undgå skader. skibet var godkendt af klassen, og surrings-
manualen opfyldt imo’s krav.
det er indholdet af konnossementet tillige med tilhørende bilag, der er en integreret
del af konnossementet, som er afgørende for erstatningens størrelse. tommi larsen
forklaring viser, at wilson kom til at sætte den forkerte forside på det, der blev sendt
til lego. wilson har i attachment anført de oplysninger, man fik fra lego. dette er
endog sket på direkte instruktion fra lego, der bad om, at antallet af paller blev an-
ført. transportøren må følge kundens instruktioner, selvom det indebærer en ændring
i forhold til tidligere praksis. det er legos eget system, der er årsag til ”fejlen”. lego
bør derfor ikke drage fordel af denne fejl. konnossementet har ikke været brugt som
negotiabelt dokument, hvorfor forholdet til 3. mand ikke kan tillægges vægt. der er
derfor ikke grundlag for at gå ud over oplysningerne i attachment, da det var disse,
som wilson fik. warensausgang er først tilsendt wilson efterfølgende.
                                          - 7 -
fakturaen fra lego, schweiz til lego, australien var i aud. efter sølovens § 279 er
det godsets værdi på udleveringsstedet, der er afgørende. det er det australske sel-
skab, der er skadelidte, og forsikringsaftalen og kravets kanalisering er uden betyd-
ning for transportørens ansvar. tabet er lidt i aud, hvorfor det bestrides, at gbl. § 7,
stk. 2 kan finde anvendelse. derimod bør cmr-konventionens art. 27, stk. 2 anven-
des analogt.
rettens bemærkninger
efter oplysningerne fra skibsdagbogen og dmi om vejrforholdene den 17. juli 2001
må det lægges til grund, at vindstyrken var 9-10 beaufort. oplysningerne fra cape
town radio er ikke tilstrækkelig præcise for området, men viser i øvrigt ikke vind-
styrke op til 11, som kaptajnen nævner i sin søprotest. der findes derfor ikke grund-
lag for at antage, at vindstyrken har været højere end anført i skibsdagbogen og ikke
været anderledes end forventeligt for den årstid i det indiske ocean. da det af wil-
son anførte om skibets klasse og surringsmanual heller ikke er tilstrækkeligt til at
løfte bevisbyrden, jf. sølovens § 275, findes wilson derfor at være ansvarlig for den
skete skade.
udgangspunktet for beregningen af ansvarsbeløbet, når der anvendes container, er
angivelsen i transportdokumentet, jf. § 281. i det af wilson udstedte konnossement,
der er sendt til lego, er anført 2427 packages. indholdet af det medfølgende attach-
ment var ikke i overensstemmelse hermed. efter tommi larsens forklaring må det
lægges grund, at ændringen i den tidligere fulgte praksisikke var genstand for over-
vejelser om, hvilken indflydelse det kunne få på et evt. erstatningsbeløb. ved uover-
ensstemmelse mellem konnossementets forside og det vedhæftede bilag findes, når
parterne ikke har haft en fælles hensigt, konnossementets indhold at måtte lægges til
grund ved fastsættelsen af erstatningen. ansvarsbegrænsningsbeløbet skal herefter
udregnes på grundlag af 2427 enheder, hvilket beløb overstiger tabet i denne sag.
efter § 279 skal erstatningen som udgangspunkt beregnes efter godsets værdi på ud-
leveringsstedet. varen er ifølge fakturaen handlet i aud, og tabet er derfor lidt i
aud. det forhold, at der i denne sag er en række tilknytningsmomenter til danmark,
findes ikke at medføre, at kravet skal omregnes til ddk. efter cmr-konventionens
art. 27, stk. 2, skal beløb i udenlandsk valuta omregnes efter værdien på betalingsda-
                                           - 8 -
gen. retten finder, at dette princip også bør finde anvendelse i denne sag, hvorfor
codans subsidiære påstand tages til følge.
                                    thi kendes for ret
sagsøgte, wilson logistics (denmark) a/s betaler inden 14 dage til codan forsik-
ring a/s aud 390.412,12 med tillæg af procesrente fra den 23. september 2001, til
betaling sker, samt i sagsomkostninger kr. 100.000.
jørn hansen                      mette christensen                   helle lehmann
                                          (sign.)
                                       ___ ___ ___
                           udskriftens rigtighed bekræftes
                            p.j.v. sø- og handelsretten, den