text:
h011200d - mcj
                                       udskrift
                                            af
                      sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
den 4. maj 2004 afsagde retten i sagen
h-112-02
niels pagh logistics aps
(advokat henrik kleis)
mod
per damgaard transport aps
(advokat henrik valdorf-hansen)
følgende
                                         dom:
sagens hovedspørgsmål er om en fragtfører skal bære risikoen for godset efter læs-
ning af dennes trailer i et tilfælde hvor fragtføreren overlod sin trailer til en anden
fragtfører med henblik på dennes læsning af traileren, men hvor godset forsvandt
inden den førstnævnte fragtførers overtagelse af den læssede trailer.
                                            - 2 -
pagh logistics aps (pagh) har nedlagt endelig påstand om at per damgaard
transport aps (damgaard) skal betale 540.470,75 kr. med procesrente fra sagens
anlæg den 5. november 2002 mod udlevering af 184 flasker vin.
damgaard har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
damgaard påtog sig i november 2001 at transportere 33 paller med vin som pagh
havde transporteret fra spanien til vejen, fra paghs plads på park allé i vejen til
modtagere i danmark. damgaard stillede i overensstemmelse med parternes aftale
sin trailer jc 6770 på paghs plads den 23. november 2001 om eftermiddagen. trai-
leren der indeholdt gods fra forskellige steder på sjælland, blev losset af paghs
ansatte. søndag den 25. november 2001 blev den læsset med pallerne med vin. ef-
ter oplysninger fra pagh var læsningen afsluttet kl. 17-18. damgaards chauffør ind-
fandt sig på pladsen mandag den 26. november 2001 formentlig ca. kl. 5 og konsta-
terede at traileren var stjålet. traileren blev senere fundet tom på en rasteplads lige
syd for den dansk-tyske grænse.
tyveriet blev anmeldt til politiet i ribe. af anmeldelsesrapporten, der er udskrevet
den 26. november 2001 kl. 09.31, fremgår at traileren er rød med hvid påskrift. på
siderne står ”transportgruppen” og på bagdøren ”damgaard transport”. i rappor-
ten anføres at ”det er almindelig kendt, at pagh kører med vin”. i kosterfortegnel-
sen er angivet at den stjålne vin, i alt 17.626 flasker, havde en værdi på 525.000 kr.
de stjålne varer er nærmere beskrevet i fax af 4. december 2001 fra ziegler & co.
der var den første kontraherende fragtfører. 184 flasker kom til veje i forbindelse
med politiets efterforskning i sagen.
pagh har kontor ved pladsen på parkvej 18. et andet transportfirma, k. hansen
transport a/s, har kontor ved siden af pagh. paghs plads er ikke indhegnet. det er
oplyst at dansikring i henhold til kontrakt med k. hansen transport a/s foretager
runderinger på pladsen ”... søn- og helligdage i tidsrummet 18.00 til 05.00 ved 2
                                            - 3 -
tilsyn udført til skiftende tider, tilsyn med aflåst indhegning bag lagerhal samt
p.pladsen med trailer og lastbiler”.
tyveriet blev anmeldt til damgaards forsikringsselskab, codan, der afviste at beta-
le, og til paghs forsikringsselskab, if, der ligeledes afviste at betale. vareassurandø-
ren, transurance a/s, gjorde erstatningskrav gældende mod ziegler & co. som
første kontraherende fragtfører. der blev indgået en afdragsordning mellem disse.
transurance a/s tog forbehold om at gøre krav gældende over for bl.a. pagh. pagh
er ifølge brev af 12. september 2002 indgået på at betale det efter paghs opfattelse
skyldige beløb, 444.712,43 kr., til ziegler & co. aps på nærmere aftalte vilkår
med 50.000 kr. om måneden den sidste dag i hver måned begyndende med den
sidste dag i september 2002.
toldskat, finsensvej 15, frederiksberg, har i brev af 15. februar 2002 meddelt
ziegler & co. aps at afgiften for vinene udgør 127.004,63 kr., og at
”det er både tidskrævende og omstændeligt at skulle opkræve afgifter af den stjål-
ne vin gennem de udenlandske told- og skattemyndigheder. regionen vil derfor
helt undtagelsesvis opkræve vinafgiften direkte fra dem. da deres virksomhed har
haft ansvaret for vinen under transporten, ville de udenlandske leverandører allige-
vel kunne gøre dem ansvarlig for et eventuelt tab. regionen vil således ikke søge
at få afgifterne opkrævet via de udenlandske told- og skattemyndigheder.”
det er ikke oplyst om afgørelsen er påklaget. paghs daværende advokat har i brev
af 31. januar 2003 taget forbehold om at gøre erstatningsansvar gældende over for
toldskat og anmodet om toldskats bemærkninger til damgaards svarskrift i sa-
gen. i svarskriftet bestred damgaards advokat at damgaard hæftede for vinafgiften.
brevet er efter det oplyste ikke besvaret.
i henhold til cmr-fragtbrev af 21. november 2001 var pagh kontraherende fragtfø-
rer for transporten fra spanien til danmark. der er enighed om at transporten fra
vejen til modtagerne i danmark er omfattet af cmr-loven.
                                          - 4 -
forklaringer
michael pagh har forklaret at han er medejer af pagh logistics aps der har samar-
bejdet med damgaard gennem 5-6 år. parterne samarbejder fortsat. bestillingen på
transport som denne sag drejer sig om, blev afgivet af vidnet i en telefonsamtale
med per damgaard fredag den 23. november 2001 om eftermiddagen og senere
samme dag bekræftet pr. fax. aftalen var at traileren skulle være færdiglæsset søn-
dag kl. 18. traileren jc 6770 stod på paghs plads fra fredag, hvor damgaard stille-
de den på pladsen, til søndag. den blev læsset af paghs folk i løbet af søndagen, og
den var færdiglæsset kl. 17-17.30. det fremgår af timesedlerne. pagh meddelte
damgaard at traileren ville være klar søndag kl. 18. traileren skulle være mandag
kl. 9.00 hos fdb i albertslund.
det var damgaards valg at lade traileren stå på pladsen efter læsningen indtil den
planlagte afhentning. traileren stod ikke samme sted som traileren i blue willi's-
sagen (u 2004.367 h) mellem bl.a. sagsøgeren i denne sag og dfds transport
a/s.
der var ingen aftale mellem parterne om hvem der skulle bære risikoen for traile-
ren fra søndag aften til mandag morgen.
alternativet til den valgte fremgangsmåde var at damgaard kom med trækker og
trailer om søndagen, fik traileren læsset og kørte igen. det forekom ofte.
traileren stod på en plads som de havde fælles med k. hansen transport a/s. det
er en stor åben plads der er oplyst af en projektør på en 20-25 m høj mast. traileren
jc 6770 stod 100-150 m fra deres kontor. k. hansen transport a/s arbejder i
døgndrift fra søndag kl. 16 til den følgende fredag. der er ingen hos k. hansen
transport a/s der har bemærket noget usædvanligt på pladsen søndag den 25. no-
vember 2001 eller natten til mandag den 26. november. der står som regel 20-25
trailere på pladsen hvoraf omkring 10 er i ”aktivitet”.
                                           - 5 -
pagh har betalt erstatning til ziegler & co. aps fordi varerne forsvandt i paghs
regi. der blev betalt i alt ca. 541.000 kr. så vidt vidnet ved, har ziegler & co. be-
talt pengene videre i overensstemmelse med betalingsaftalen.
per damgaard har forklaret at han er medejer af det sagsøgte selskab. han kan
erindre den pågældende bestilling af trailer. han og michael pagh talte sammen om
transporten fredag eftermiddag. pagh sagde at traileren ville være færdiglæsset
søndag. han kan ikke huske at der blev sagt søndag kl. 18. han mener at der blev
sagt søndag kl. 20. der var ingen aftale om at damgaard skulle hente traileren om
søndagen. det burde have været klart for pagh at damgaard ville hente traileren
tidligt mandag morgen. der var bestilt tid til losning af traileren mandag kl. 9 eller
kl. 10, og der er højst tre timers køretid fra vejen til albertslund.
damgaard har udført mange vintransporter, såvel for pagh som for andre.
det forekommer at damgaard kommer med en trækker og en trailer om søndagen
til læsning, men det er mere almindeligt at de stiller en trailer på pladsen med hen-
blik på læsning og så henter den på et tidspunkt efter læsningen. vidnet vil ikke
afvise at det kan være forekommet at damgaard i en situation som den foreliggen-
de har hentet en trailer om søndagen efter læsningen.
mie langvad har forklaret at hun har været ansat hos damgaard i en længere år-
række. hun har været medejer fra 2002. vidnet kom ind i sagen i forbindelse med
skadesanmeldelsen. damgaard og pagh har i mange år haft et knaldgodt samarbej-
de, og samarbejdet fortsætter. de handler med hinanden mere end én gang om
ugen. det forekommer ofte at damgaard stiller en trailer til losning og senere læs-
ning. i det foreliggende tilfælde er hun blevet bekendt med at chaufføren der kom
med traileren, tog tilbage til sjælland med en anden trailer. det har aldrig været et
krav fra paghs side at en trailer skal hentes efter at den er blevet læsset. det ville
betyde at man fx skulle sætte en chauffør til at hente en trailer søndag kl. 18 med
henblik på at aflevere den på sjælland mandag morgen. det er der ingen der har
råd til. det kan forekomme, men det er meget sjældent, at en trailer bliver hentet
                                           - 6 -
lige efter læsningen, hvis der skal losses meget tidligt om mandagen. det var ikke
tilfældet med traileren der skulle losses mandag kl. 9.00.
procedure
pagh har anført at fragtføreren efter cmr-loven er ansvarlig for godset ”fra overta-
gelsen”. ved overtagelsen må i det foreliggende tilfælde forstås det tidspunkt fra
hvilket læsningen af damgaards trailer var afsluttet. på dette tidspunkt må risikoen
gå over. varerne blev læsset i en trailer tilhørende damgaard. den var hensat på
pladsen af damgaard, og det beroede på damgaards valg hvornår selskabet efter
læsningen ville hente traileren. ved damgaards hensættelse af traileren med hen-
blik på læsning kom traileren ikke i paghs varetægt. en del af damgaards anbrin-
gender til støtte for frifindelse beror på at det antages at pagh vidste at traileren
først blev hentet mandag morgen, men det er en ubevist antagelse. det er muligt at
det logistisk set var velbegrundet at lade traileren blive stående i vejen til mandag
morgen, men det er ikke afgørende for spørgsmålet om hvornår godset blev overta-
get til transport. situationen i den foreliggende sag svarer til den der forelå i sagen
u 1979.332 h.
risikoen for godset er gået over til damgaard. det gøres tillige gældende at dam-
gaard har handlet groft uagtsomt. der er derfor ikke indtruffet forældelse.
damgaard har gjort gældende at godset ikke blev overtaget af selskabet inden tyve-
riet. der henvises herved til cmr-lovens § 7, litra d. cmr-lovens bestemmelser er
ufravigelige, hvorfor en aftale om tidligere overtagelse end det tidspunkt der følger
af lovens bestemmelser, vil være ugyldig.
afgørende er hvornår overtagelse efter cmr-loven og parternes aftale fandt sted.
som det er anført i betænkning om fragtaftaler ved indenlandsk vejtransport, bet.
nr. 858/1078, side 56, sker overtagelsen ved godsets fysiske overgivelse til fragtfø-
reren. indlastning af godset på fragtførerens vogn vil efter omstændighederne kun-
ne betragtes som overtagelse til befordring selv om indlastningen ikke foretages
eller overværes af fragtføreren. heri ligger bl.a. at ikke enhver indlastning i fragtfø-
rerens vogn uden overværelse af fragtføreren er en overgivelse af lasten. hovedreg-
                                           - 7 -
len er den modsatte, at indlastning uden fragtførerens tilstedeværelse ikke er en
overgivelse af godset.
tilsvarende antager kjeld regnarsen i kommentaren til cmr-loven, 2. udgave,
side 146, at fragtførerens fysiske tilstedeværelse ikke er ubetinget nødvendig for at
godset kan anses som overtaget. han henviser herved til dommen i ufr 1979.332
h hvor chaufføren forlod læsningen og tog hjem for senere at komme og hente trai-
leren. ved dommen blev antaget at fragtføreren var ansvarlig for den skade der
skete som følge af for høj temperatur. dette antager regnarsen var et specielt til-
fælde. hovedreglen i tilfælde som det foreliggende angives af regnarsen, side 147,
med rette som værende den at overtagelse næppe kan anses for sket førend fragtfø-
reren med motorkøretøjet afhenter den belæssede trailer. i den forbindelse henvises
til malcolm a. clarke. dennes opfattelse er i den fjerde udgave af international
carriage of goods by road, 2003: ”... if the carrier leaves a trailer on the sender's
premises for the sender to load, the carrier has yet to take over the goods...”
sagsøgte skal også frifindes fordi der ikke er dokumentation for tabet. der mangler
fakturaer og kontoudtog m.v. det er ikke oplyst hvorledes fdb's krav fremkom;
der kan i kravet ligge imaginær avance og andre omkostninger som er uvedkom-
mende i den foreliggende forbindelse. toldmyndighedernes krav er formentlig
uhjemlet og kan i hvert fald ikke gøres gældende mod sagsøgte.
ved sagens anlæg den 5. november 2002 var sagsøgerens søgsmålskompetence
ikke til stede for det krævede beløb, da der på dette tidspunkt kun var betalt
100.000 kr. til ziegler & co. aps. kravet er derfor forældet for så vidt angår beløb
over 100.000 kr. der er endvidere ikke dokumentation for at det er overdraget sag-
søgeren at gøre eventuelle krav i sagen gældende. sagsøgte risikerer at komme til
at betale to gange hvis selskabet dømmes.
det bestrides at der foreligger grov uagtsomhed. det støttes afgørende af højeste-
rets dom i blue willi's-sagen, u 2004.367.
                                          - 8 -
rettens afgørelse
retten lægger til grund at traileren efter aftale mellem pagh og damgaard blev
henstillet på paghs plads fredag med henblik på losning og læsning om søndagen.
det er ikke godtgjort at parterne aftalte at damgaard skulle hente godset umiddel-
bart efter læsningen eller på et nærmere angivet tidspunkt efter læsningen og såle-
des overtage risikoen for det. under disse omstændigheder kan retten tiltræde sag-
søgtes argumentation for at risikoen for godset ikke var gået over til damgaard der
derfor frifindes.
                                  thi kendes for ret:
per damgaard transport aps frifindes for den af niels pagh logistics aps nedlag-
te påstand.
inden 14 dage skal niels pagh logistics aps til per damgaard transport aps be-
tale 30.000 kr. i sagsomkostninger.
   henrik dam                          jens feilberg                 benny jepsen
                                         (sign.)
                                      ___ ___ ___
                           udskriftens rigtighed bekræftes
                           p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                                              dom
afsagt den 11. december 2017 af vestre landsrets 11. afdeling (dommerne vogter, hanne
aagaard og michael wennicke (kst.)) i 1. instanssag
v.l. b–1793–16
3f fagligt fælles forbund som mandatar for a
(advokat henrik juel halberg, københavn)
mod
tryg forsikring a/s som mandatar for kuusakoski recycling a/s
(tidligere averhoff a/s)
(advokat anja hejde, ballerup)
denne sag, der er anlagt ved retten i aarhus den 27. maj 2016, er ved kendelse af 9. de-
cember 2016 henvist til behandling ved vestre landsret i medfør af retsplejelovens § 226, stk.
1.
den 15. juni 2011 kom a, der var ansat i fleksjob hos averhoff a/s, til skade i forbindelse
med sit arbejde. under en efterfølgende retssag om ansvaret, blev averhoff a/s dømt til at
betale erstatning for tabt arbejdsfortjeneste og godtgørelse for svie og smerte, men erstat-
ningspligten blev nedsat med halvdelen som følge af egen skyld.
denne sag drejer sig om, hvordan differencetabserstatning vedrørende erhvervsevnetab skal
beregnes, når der foreligger egen skyld.
påstande
sagsøgeren, 3f fagligt fælles forbund som mandatar for a, har nedlagt påstand om, at sag-
søgte, tryg forsikring a/s som mandatar for kuusakoski recycling a/s, skal betale 29.104
kr. til a med tillæg af procesrente fra sagens anlæg.
                                                - 2 -
tryg forsikring a/s som mandatar for kuusakoski recycling a/s har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
den 15. juni 2011 kom a til skade med sin højre hånd i forbindelse med sit arbejde hos aver-
hoff a/s (nu kuusakoski recycling a/s).
ulykken blev anmeldt til arbejdsskadestyrelsen (nu arbejdsmarkedets erhvervssikring), der
den 20. august 2012 anerkendte ulykken som en arbejdsskade efter arbejdsskadesikrings-
loven. as varige mén blev fastsat til 5 %, og godtgørelsen herfor blev fastsat til 35.178 kr.
den 3. januar 2013 fastsatte arbejdsskadestyrelsen as foreløbige tab af erhvervsevne efter
arbejdsskadesikringsloven til 25 %. erstatningen herfor blev fastsat til et månedligt beløb på
3.424 kr. på grundlag af en fastsat årsløn på 205.000 kr.
arbejdsskadestyrelsen traf den 8. maj 2013 en ny midlertidig afgørelse om erhvervsevnetabet,
hvorefter erhvervsevnetabet fortsat var 25 %.
den 11. november 2013 traf arbejdsskadestyrelsen igen afgørelse om erhvervsevnetabet,
hvorefter erhvervsevnetabet var mindre end 15 %, og den månedlige udbetaling ophørte.
den 12. december 2013 afsagde retten i aarhus dom vedrørende ansvar og egen skyld og
nedsatte erstatningspligten med halvdelen på grund af egen skyld.
arbejdsskadestyrelsen traf den 12. marts 2014 endelig afgørelse om erhvervsevnetabet, hvor-
efter a ikke havde ret til erstatning for tab af erhvervsevne efter arbejdsskadesikringsloven.
a anmodede herefter i medfør af erstatningsansvarslovens § 10 center for private erstat-
ningssager i arbejdsskadestyrelsen om en vejledende udtalelse vedrørende tab af erhvervsev-
ne efter erstatningsansvarsloven, og den 28. august 2015 blev as erhvervsevnetab vurderet til
35 %.
                                            - 3 -
på denne baggrund opgjorde a sit erstatningskrav vedrørende tab af erhvervsevne til
689.724,50 kr.
den 15. februar 2016 godkendte tryg forsikring a/s kravet med 314.376 kr. + renter, idet
selskabet regulerede årslønnen og foretog fradrag for egen skyld før fradrag for ydelser efter
arbejdsskadesikringsloven.
den 18. marts 2016 meddelte as advokat, at han var enig i, at ansvaret udgjorde 50 %, men
anførte, at der skulle modregnes med ydelser efter arbejdsskadesikringsloven, før der blev
foretaget nedsættelse med halvdelen som følge af egen skyld, hvorfor a – udover de aner-
kendte 314.376 kr. – havde krav på yderligere 29.104 kr. i differencetabserstatning.
parternes forskellige erstatningsberegninger ser ud som følger, idet parterne nu i øvrigt er
enige om, at årslønnen udgør 269.500 kr.:
3 f’s beregning:
erhvervsevnetab ifølge erstatningsansvarsloven                        745.168 kr.
udbetalt efter arbejdsskadesikringsloven                               58.208 kr.
i alt                                                                 686.960 kr.
50 % reduktion som følge af egen skyld                               -343.480 kr.
erstatningskrav                                                       343.480 kr.
tryg forsikring har afregnet                                          314.376 kr.
3 f’s påstand                                                          29.104 kr.
tryg forsikrings beregning:
erhvervsevnetab ifølge erstatningsansvarsloven                        745.168 kr.
50 % reduktion som følge af egen skyld                               -372.584 kr.
i alt                                                                 372.584 kr.
udbetalt efter arbejdsskadesikringsloven                               58.208 kr.
erstatningskrav                                                       314.376 kr.
tryg forsikring har afregnet                                          314.376 kr.
tryg forsikrings påstand                                                    0 kr.
                                                 - 4 -
procedure
3f fagligt fælles forbund som mandatar for a har til støtte for sin påstand i det væsentlige
gjort gældende, at der først skal ske nedsættelse som følge af egen skyld, efter at ydelser efter
arbejdsskadesikringsloven er fratrukket i erhvervsevnetabskravet efter erstatningsansvarslo-
ven. der skal således ikke foretages nedsættelse med egen skyld, før det kan fastslås, om der
kan beregnes et erstatningskrav efter erstatningsansvarsloven. dette er i overensstemmelse
med retspraksis, herunder højesterets afgørelser gengivet i u 1995.843h og u 2017.2583h,
der fastslår, dels at den skadelidte ikke er berettiget til at forfølge sit eventuelle krav efter er-
statningsansvarsloven, før spørgsmålet om hans tilsvarende krav efter arbejdsskadesikringslo-
ven er afgjort, dels at forældelsesfristen for et differencekrav i anledning af en arbejdsskade
skal regnes fra den endelige afgørelse af arbejdsskadesagen. at der ikke skal foretages ned-
sættelse med egen skyld, før det kan fastslås, om der kan beregnes et erstatningskrav efter
erstatningsansvarsloven, er endvidere i overensstemmelse med erstatningsansvarslovens § 2
og § 30, arbejdsskadesikringslovens § 77 og principperne i arbejdsskadesikringsloven, hvoref-
ter der ikke sker nedsættelse af ydelser efter denne lov som følge af egen skyld. det er ikke
rigtigt, at a herved bliver overkompenseret. a stilles blot bedre, fordi skaden tillige er en ar-
bejdsskade. at der må opgøres et erstatningskrav, før der tages stilling til egen skyld, følger
endvidere af teorien, herunder henry ussing, erstatningsret (1959), side 201, og bo von
eyben, erstatningsudmåling (1984), side 208.
tryg forsikring a/s som mandatar for kuusakoski recycling a/s har til støtte for sin påstand
i det væsentlige gjort gældende, at det følger af ordlyden af arbejdsskadesikringslovens § 77,
2. punktum, at reduktion på grund af egen skyld skal ske før fradrag af ydelser efter arbejds-
skadesikringsloven. det følger således af ordlyden, at ydelserne efter arbejdsskadesikringslo-
ven skal fratrækkes i ”tilskadekomnes krav mod den erstatningsansvarlige”, og ”tilskadekom-
nes krav mod den erstatningsansvarlige” er i denne sag nedsat med halvdelen. dette betyder,
at den berettigede erhvervsevnetabserstatning allerede ved beregningen efter erstatningsan-
svarslovens §§ 5-7 er nedsat med halvdelen. at differencekravet først forfalder til betaling på
et senere tidspunkt, er ikke til hinder for, at der kan beregnes et erstatningskrav efter erstat-
ningsansvarsloven, også selvom differencekravet ikke forfalder til betaling, før alle krav efter
arbejdsskadesikringsloven er fastlagt. beregningsmetoden støttes endvidere af forarbejderne
til arbejdsskadesikringslovens § 77 og bestemmelsens forhistorie. arbejdsskade-
                                                  - 5 -
forsikringsselskabet havde tidligere regres mod den ansvarlige skadevolder. den ansvarlige
skadevolder hæftede alene med sin andel af skaden, altså det endelige beløb inklusive fradrag
for egen skyld, og der opstod derfor ikke et overskydende beløb til skadelidte. der er med de
efterfølgende lovændringer ikke tilsigtet ændringer heri. resultatet er endvidere i overens-
stemmelse med arbejdsskadesikringslovens § 29, stk. 2, hvor der i forbindelse med skadevol-
ders betaling sker fradrag for egen skyld, inden ydelserne efter arbejdsskadesikringsloven
fratrækkes. herudover vil a opnå en uberettiget vinding, hvis der først skal ske fradrag som
følge af egen skyld, efter at ydelserne efter arbejdsskadesikringsloven er fratrukket i erhvervs-
evnetabskravet efter erstatningsansvarsloven, idet der i så fald ikke sker en egentlig 50 % re-
duktion af kravet mod den ansvarlige skadevolder. formålet med differencekravet er blandt
andet, at skadelidte ikke skal stilles ringere end den skadelidte, som ikke var på arbejde, da
han kom til skade på samme måde. dette opfyldes med tryg forsikrings beregningsmetode,
hvorimod skadelidte med 3f’s beregningsmetode opnår mere end fuld erstatning efter både
erstatningsansvarsloven og arbejdsskadesikringsloven.
landsrettens begrundelse og resultat
efter arbejdsskadesikringslovens § 77, 1. punktum, kan ydelser i henhold til loven ikke danne
grundlag for regreskrav mod en skadevolder, der har pådraget sig erstatningspligt over for
tilskadekomne. tilskadekomnes krav mod den erstatningsansvarlige nedsættes, i det om-
fang der er betalt eller er pligt til at betale ydelser til den pågældende efter denne lov, jf. 2.
punktum.
bestemmelsen må efter sin ordlyd og opbygning forstås således, at der er en nær sammen-
hæng mellem udelukkelsen af regres og nedsættelsen af skadelidtes krav mod den erstat-
ningsansvarlige. det fremgår også af bestemmelsens forhistorie.
efter den oprindelige ulykkesforsikringslovs § 4 havde vedkommende forsikringsselskab fuld
indtrædelsesret (regres) over for den erstatningsansvarlige. dette blev ved arbejdsska-
deforsikringsloven af 1978 ændret til en delvis regres ved forsætlig eller groft uagtsom skade-
forvoldelse, således at regres for simpelt uagtsomme handlinger blev udelukket. i den forbin-
delse blev der som en konsekvens heraf indsat en bestemmelse om nedsættelse af skadelidtes
                                                  - 6 -
erstatning for at undgå dobbelterstatning og overkompensation. i betænkning 792/1977 vedrø-
rende arbejdsskadeforsikring anføres nærmere herom side 22 ff.:
                ”efter gældende lovs § 4 indtræder forsikringsselskabet i det omfang, det har
                betalt eller er pligtigt at betale erstatning efter loven, i skadelidtes eller hans ef-
                terladtes krav mod den erstatningspligtige…
                det er udvalgets opfattelse, at en fuldstændig afskaffelse af de anerkendte
                ulykkesforsikringsselskabers regresadgang er betænkelig. den lovpligtige
                ulykkesforsikring er ganske vist en del af den sociale sikringslovgivning, men
                adskiller sig dog på væsentlige områder fra denne lovgivning. den lovpligtige
                ulykkesforsikring - og også den foreslåede arbejdsskadeforsikring - drives i
                vidt omfang efter de for privat forretningsvirksomhed gældende principper,
                herunder med hensyn til konkurrence, medens den øvrige social-
                sikringslovgivning er af rent offentligretlig karakter…
                alt taget i betragtning finder udvalget, at forsikringsselskabernes regresret bør
                bevares i tilfælde, hvor skadevolderen har handlet forsætligt eller groft uagt-
                somt, medens selskabet ikke bør tillægges regresret mod den simpelt uagt-
                somme skadevolder. en sådan ordning vil i princippet svare til den, som lov
                om forsikringsaftaler § 25 giver mulighed for indenfor den private forsikrings
                område. skadelidte bør selvfølgelig ikke kunne opnå erstatning for samme tab
                både hos ulykkesforsikringsselskabet og hos skadevolderen. når forsikringssel-
                skabet ikke kan indtræde i skadelidtes krav (overtage skadelidtes krav) mod en
                simpelt uagtsom skadevolder, må konsekvensen derfor blive, at skadelidtes
                krav mod skadevolderen i disse tilfælde nedsættes i samme omfang, skadelidte
                har fået eller vil få erstatning fra ulykkesforsikringsselskabet. udvalget mener,
                at en regel herom må supplere en regel om bortfald af regres.”
synspunkterne gentages i bemærkningerne til lovforslaget.
regresadgangen blev afskaffet i 1984 i forbindelse med gennemførelsen af erstatningsan-
svarsloven, jf. erstatningsansvarslovens § 30, jf. § 17, stk. 1, jf. arbejdsskadeforsikringslovens
§ 55 som affattet ved erstatningsansvarsloven.
efter bestemmelsen i forslaget til erstatningsansvarslovens § 17, stk. 1, kan ydelser i henhold
til den sociale lovgivning, herunder dagpenge, sygehjælp, invalidepension, ydelser i henhold
til arbejdsskadeforsikringsloven, folkepension og enkepension, som tilkommer en skadelidt
eller efterlevende, ikke danne grundlag for regreskrav mod den erstatningsansvarlige. i forar-
bejderne anføres om baggrunden herfor bl.a.:
               ”den foreslåede bestemmelse i stk. 1 er med hensyn til regres for sociale ydelser
               (bortset fra ydelser efter arbejdsskadeforsikringsloven) i overensstemmelse med
               gældende ret…
                                                - 7 -
               bestemmelsen i stk. 1 er oprindelig foreslået af erstatningslovudvalget i be-
               tænkning i og betænkning ii. baggrunden for forslaget er, at udgifterne ved det
               sociale sikringssystem efter udvalgets opfattelse bør fordeles på samfundets
               medlemmer eller grupper af disse efter generelle kriterier og ikke bæres af den
               enkelte skadevolder. desuden antages det, at regresretten er uden væsentlig
               økonomisk betydning, både for så vidt angår sociale ydelser, pensioner og for-
               sikringer. udvalget fandt det derfor naturligt at ophæve regressen for de nævnte
               ydelser. der henvises til betænkning i, side 28-32, side 39 (lovudkastet § 3, stk.
               3) og side 43, samt betænkning ii, side 45-46 (lovudkastets § 3, stk. 3, og § 9,
               stk. 2) og side 54-55. det skal fremhæves, at udvalgets anbefaling af at ophæve
               regresretten for sociale ydelser formentlig har været medvirkende til, at denne
               retstilstand (bortset fra ydelser efter arbejdsskadeforsikringsloven og offererstat-
               ningsloven) allerede er gældende i dag.”
erstatningsansvarsloven bygger på 3 betænkninger, herunder betænkning 679/1973 om er-
statning for tab ved personskade og tab af forsørger (betænkning i). i denne betænkning er der
i forbindelse med regresreglerne tillige taget stilling til opgørelsen af tabet i forbindelse med
egen skyld. i betænkningen, side 28 ff. anføres herom blandt andet følgende:
                ” 3. samordning af erstatning og ydelser fra trediemand
            a. sociale ydelser
                som det fremgår af afsnit 1, er det udvalgets opfattelse, at den privatretlige er-
                statning for personskade og tab af forsørger bør ses i nær sammenhæng med de
                sociale ydelser, og at erstatningen må fastsættes under hensyn til de beløb, der
                udbetales skadelidte fra de sociale sikringsordninger. under en retssag bliver
                det derfor nødvendigt at søge oplyst, hvilke sociale ydelser skadelidte har fået
                eller vil få udbetalt i anledning af skaden. udgangspunktet må være, at den pri-
                vatretlige erstatning sammen med de sociale ydelser skal give skadelidte fuld
                erstatning for det lidte tab. principielt skal det beløb, hvortil fuld erstatning op-
                gøres, altså nedsættes med den fulde værdi af den sociale ydelse. i modsat fald
                ville skadelidte få samme tab dækket fra to sider og ville altså få mere end fuld
                erstatning (»overkompensation«). hvor der er tale om et forbigående tab, som
                tabt arbejdsfortjeneste eller helbredelsesudgifter, lader dette sig forholdsvis let
                praktisere…
                når det drejer sig om tab af fremtidig erhvervsevne eller tab af forsørger, er det
                vanskeligere at nå frem til en opgørelse af »fuld erstatning«…
                g. skadelidtes medvirken
                               - 8 -
særlige problemer opstår, hvor erstatningen både skal nedsættes som følge af
egen skyld hos skadelidte og som følge af ydelser fra trediemand, f.eks. sociale
ydelser. spørgsmålet bliver her, om ydelsen fra trediemand ved beregningen
kun skal komme skadelidte til gode, således at skadelidte trods egen skyld kan
opnå fuld dækning. et eksempel kan måske illustrere de principielt mulige løs-
ninger.
eksempel: skadelidtes tab (f.eks. tabt arbejdsfortjeneste) er 10.000 kr. på
grund af egen skyld skal der nedsættes til halvdelen. i anledning af skaden
modtager skadelidte en ydelse fra trediemand (f.eks. dagpenge), der skal fra-
drages fuldt ud i erstatningen. denne ydelse er i tilfælde a 4.000 kr. og i tilfæl-
de b 6.000 kr.
løsning 1:
                                                       a                  b
skaden                                                  10.000 kr. 10.000 kr.
- nedsættelse på grund af egen skyld, 1/2 af 10.000 kr. 5.000 kr. 5.000 kr.
skadelidte skal have                                     5.000 kr. 5.000 kr.
- social ydelse                                          4.000 kr. 6.000 kr.
skadevolder betaler                                      1.000 kr.       0 kr.
skadelidte får:
erstatning fra skadevolder                                 1.000 kr.     0 kr.
social ydelse                                              4.000 kr. 6.000 kr.
i alt                                                      5.000 kr. 6.000 kr.
løsning 2:
skaden                                                   10.000 kr. 10.000 kr.
- social ydelse                                           4.000 kr. 6.000 kr.
forskel                                                   6.000 kr. 4.000 kr.
skadevolder betaler ½ heraf                               3.000 kr. 2.000 kr.
skadelidte får:
erstatning fra skadevolder                                3.000 kr. 2.000 kr.
social ydelse                                             4.000 kr. 6.000 kr.
i alt                                                      7.000 kr. 8.000 kr.
løsning 3: …
ved løsning 1 kommer den sociale ydelse ved erstatningsberegningen alene
skadevolder til gode, og udvalget finder, at denne løsning stiller skadelidte
urimeligt ringe. denne ordning praktiseres i øjeblikket i tilfælde, hvor den, der
udbetaler den sociale ydelse, har regres mod skadevolderen. det vigtigste ek-
                                                  - 9 -
                sempel herpå er ydelser fra den lovpligtige ulykkesforsikring. hvis en skade-
                lidt, der har modtaget sådanne ydelser - dagpenge og/eller kapitalerstatning for
                invaliditet - ønsker at kræve yderligere erstatning af skadevolderen, må han af-
                finde sig med, at en nedsættelse på grund af egen skyld foretages i det samlede
                erstatningsbeløb for arbejdstab eller invaliditet, som domstolen når frem til, og
                at den reducerede erstatning i første række går til dækning af vedkommende
                forsikringsselskabs regreskrav for afholdte ydelser (jfr. u. 1960.270ø).
                …
                løsning 2 er den, der hidtil har været mest almindeligt anvendt i dansk ret på
                områder, hvor den institution, der har udbetalt den sociale ydelse, ikke har re-
                gres mod skadevolderen, f.eks. ved invalidepension og enkepension. den med-
                fører, at den sociale ydelse ved erstatningsberegningen så at sige »fordeles«
                mellem skadevolder og skadelidte, idet skadelidte vel som følge af den sociale
                ydelse får en større del af sit tab dækket, men dog ikke fuld dækning. udtrykt i
                ord er princippet, at erstatningen først nedsættes under hensyn til ydelsen fra
                trediemand. den derved fremkomne »resterstatning« nedsættes derefter som
                følge af egen skyld. nedsættelsen på grund af egen skyld får altså kun virkning
                for den del af tabet, som ikke er dækket af sociale ydelser. det vil efter udval-
                gets opfattelse være en naturlig følge af afskaffelse af regres for sociale ydel-
                ser, at man går over til alene at følge løsning 2.
                i praksis vil forholdene naturligvis ofte være betydelig mere komplicerede end
                angivet i disse noget skematiske eksempler. udvalget har derfor ikke fundet det
                hensigtsmæssigt at foreslå nogen lovbestemmelse om spørgsmålet, men vil
                overlade den nærmere fastlæggelse til retspraksis.”
i højesteret dom af 16. august 1995 (gengivet i u 1995.843h) er der mere generelt om for-
holdet mellem erstatningsansvarsloven og arbejdsskadeforsikringslovens dagældende § 55 (nu
§ 77) udtalt følgende:
                ”efter arbejdsskadeforsikringslovens § 55 - nu lov om forsikring mod følger af
                arbejdsskader § 59 - nedsættes den skadelidtes krav mod den erstatnings-
                ansvarlige i det omfang, et forsikringsselskab er pligtig at betale godtgørelse
                og/eller erstatning efter arbejdsskadeforsikringsloven. reglen indebærer, at når
                et sådant krav kan være omfattet af arbejdsskadeforsikringsloven, er den skade-
                lidte ikke berettiget til at forfølge sit eventuelle krav efter erstatnings-
                ansvarsloven, før spørgsmålet om hans tilsvarende krav efter arbejdsskade-
                forsikringsloven er afgjort. fastslås der herved en pligt til efter arbejdsska-
                deforsikringsloven at betale godtgørelse og/eller erstatning for mén og er-
                hvervsevnetab med beløb, der overstiger beløbene herfor i medfør af erstat-
                ningsansvarslovens bestemmelser, har den skadelidte ikke noget krav efter er-
                statningsansvarsloven, der kan kræves forrentet i medfør af denne lovs § 16.”
                                               - 10 -
i betænkning 679/1973 er det således ved gennemførelsen af erstatningsansvarslovens § 17,
stk. 1, og § 30 (arbejdsskadeforsikringslovens § 55, nu arbejdsskadesikringslovens § 77) for-
udsat, at det er en naturlig følge af afskaffelse af regres for sociale ydelser, ”at man går over
til alene at følge løsning 2”. denne løsning svarer under de foreliggende omstændigheder til
3f’s opgørelsesmetode. anvendelsen af denne opgørelsesmetode er også forudsat i kommen-
teret erstatningsansvarslov, kommentaren til § 1, afsnit 4, 6. udgave side 47, og § 6, afsnit
3.4., a.st. side 237, og hos bo von eyben i erstatningsudmåling (1984), side 182 og 250, samt
i kompensation for personskade (1983), side 235 med note 13, side 472 f. og 853. en sådan
løsning er også bedst stemmende med arbejdsskadesikringslovens karakter, som den i dag
opfattes efter erstatningsansvarslovens § 17, stk. 1, arbejdsskadesikringslovens særlige ord-
ning for egen skyld og højesterets fastlæggelse af, at den skadelidte ikke er berettiget til at
forfølge sit eventuelle krav efter erstatningsansvarsloven, før spørgsmålet om hans eller hen-
des tilsvarende krav efter arbejdsskadeforsikringsloven er afgjort. afgørelsen fra 1995 er se-
nere fulgt op i højesteretspraksis ikke alene med hensyn til rentekrav, men også med hensyn
til forældelse.
landsretten tager herefter as påstand til følge.
det bemærkes herved, at arbejdsskadesikringslovens § 29, stk. 2, ikke kan føre til et andet
resultat.
regresbestemmelsen i § 29, stk. 2, fastslår skadevolderens (arbejdsgiverens) almindelige re-
gresret i tilfælde, hvor denne har udbetalt erstatning for erhvervsevnetab forud for afgørelsen
af arbejdsskadesagen. den siger hverken efter sin ordlyd eller forarbejder noget om regressens
omfang.
bestemmelsen blev indsat i lov om forsikring mod arbejdsskader i 1992. om bestemmelsen er
i de specielle bemærkninger til lovforslaget anført følgende:
                 ”bestemmelsens stk. 2, som er ny, må ses i sammenhæng med den gældende
                 lovs § 55, efter hvilken skadelidtes krav mod en erstatningsansvarlig skadevol-
                 der nedsættes svarende til arbejdsskadeerstatningen. den foreslåede bestem-
                 melse tager højde for de situationer, hvor skadelidte …har modtaget erstat-
                 ningsbeløb fra skadevolderen eller dennes ansvarsforsikringsselskab, men end-
                 nu ingen eller kun delvis erstatning efter arbejdsskadeforsikringsloven. be-
                                                - 11 -
                stemmelsens sigte er undgåelse af dobbelterstatning. ved bestemmelsen poin-
                teres, at erstatningskravet og erstatningsforpligtelsen skal vedrøre samme er-
                statningsart (erhvervsevnetabserstatning contra erhvervsevnetabserstatning,
                …og så videre). endvidere pointeres, at arbejdsskadeforsikringsselskabet kun
                kan forpligtes indenfor det beløb, det på tidspunktet for kravets fremsættelse
                stadig er pligtigt at betale efter arbejdsskadeforsikringsloven. har skadelidte på
                dette tidspunkt eksempelvis fået udbetalt erhvervsevnetabserstatning som en-
                gangskapital, skal arbejdsskadeforsikringsselskabet naturligvis ikke godtgøre et
                fremsat krav for tab af erhvervsevne.”
regressens omfang må herefter i overensstemmelse med princippet i 1995-afgørelsen fra
højesteret opgøres, efter skadelidtes krav efter arbejdsskadesikringsloven er afgjort. re-
gressen kan herefter ikke overstige, hvad arbejdsgiveren skal bidrage med efter nettometoden,
således at skadelidtes retsstilling er upåvirket af den tilfældighed, om erhvervsevnetabet dæk-
kes først af arbejdsgiverens ansvarsforsikring eller arbejdsskadeforsikringen.
efter sagens udfald skal tryg forsikring a/s som mandatar for kuusakoski recycling a/s
betale sagsomkostninger for landsretten til 3f fagligt fælles forbund som mandatar for a
med 20.000 kr., der omfatter udgifter til advokatbistand inklusive moms.
landsretten har ved fastsættelsen af beløbet lagt vægt på sagens økonomiske værdi og ka-
rakter.
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
kuusakoski recycling a/s skal til a betale 29.104 kr. med tillæg af procesrente fra den 27.
maj 2016.
tryg forsikring a/s som mandatar for kuusakoski recycling a/s skal betale sagens om-
kostninger for landsretten til 3f fagligt fælles forbund som mandatar for a med 20.000 kr.
det idømte skal betales inden 14 dage.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                            dom
afsagt den 29. marts 2017 af vestre landsrets 10. afdeling (dommerne poul hansen, linda
hangaard og anders raagaard (kst.)) i ankesag
v.l. b–0095–16
nørhede-hjortmose vindudvikling aps
(advokat jens erik pedersen, ringkøbing)
mod
gudrun jensen og
poul bækgaard jensen
(advokat per overbeck, charlottenlund)
retten i herning har den 5. januar 2016 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. bs 3-107/2014).
påstande
for landsretten har appellanten, nørhede-hjortmose vindudvikling aps, gentaget sin
principale påstand for byretten om frifindelse og har subsidiært nedlagt påstand om, at
byrettens dom ophæves, og at sagen hjemvises til taksationsmyndigheden til fornyet
behandling.
de indstævnte, gudrun jensen og poul bækgaard jensen, har gentaget deres påstand for
byretten om betaling af 175.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg.
gudrun jensen og poul bækgaard jensen har overfor nørhede-hjortmose vindudvikling
aps’ subsidiære påstand gentaget deres påstande for byretten.
forklaringer
asger holm thomsen og poul bækgaard jensen har afgivet supplerende forklaring for
landsretten.
                                               - 2 -
asger holm thomsen har supplerende forklaret, at hans ejendom er beliggende på novej 28
og er naboejendom nr. 34. støjen fra møllerne er på hans ejendom beregnet til 39,3 db ved 6
m/sek. og til 40,3 db ved 8 m/sek. mod tidligere 29,8 db og 31,3 db. de kan høre støjen, når
vindretningen er rigtig, men han oplever det ikke som generende. hans kyllingeproduktion er
heller ikke påvirket. han oplever, at støjen er tydeligst, når vinden står skråt mod møllerne.
han har aldrig oplevet gener fra lavfrekvent støj.
i forårs- og efterårsmånederne, hvor der er risiko for skygge, har han oplevet, at møllerne
lukker ned. han har dog en enkelt morgen oplevet, at der gik ca. 5 minutter, før møllen fik
lukket ned. han tror, at årsagen var, at der var delvist overskyet den pågældende dag.
ølstrup sogn har etableret en sø og fået lavet et multihus for nogle af midlerne fra møllerne. i
no har midlerne fra møllerne blandt andet gjort det muligt at etablere et sognehus, men der er
også givet penge til andre projekter i sognet, herunder til en hjertestarter.
de ville gerne have mølleprojektet behandlet af kommunen, hvilket formentlig var en af
årsagerne til, at de holdt møllernes højde under 150 meter.
poul bækgaard jensen har supplerende forklaret, at de hører støjen nedenunder, også selvom
vinduerne er lukkede. han og hans ægtefælle oplever støjgenerne meget voldsomt, og de
bliver begge påvirket psykisk af det. de ligger midt for mølleområdet og får derfor støjen fra
alle møllerne. han er enig med skønsmanden i, at der ikke er nogen hørbar forskel på støjen
hos dem og på støjen nogle hundrede meter tættere på møllerne. de har ikke vænnet sig til
støjen med tiden. hans ægtefælle er parat til at flytte på grund af støjen, men så langt er han
ikke selv kommet endnu. på grund af støjen og det visuelle bruger de ikke deres terrasse ret
meget mere.
når der er skyggekast, kan han ikke sidde på sit kontor og arbejde ved sin computer. han
tvivler på, at den beregnede tid for skyggekast er korrekt. han kan godt se, at to møller
stopper, når der er sol bag møllerne, men det er møller, der ikke vedrører deres ejendom. han
mener ikke, at der er etableret skyggestop, der vedrører deres ejendom, fordi deres ejendom
ikke bliver betragtet som en nabobolig. udenfor har de hele tiden genspejling af møllerne i
husets vinduer. det samme gælder inde i huset, hvor møllevingerne bliver genspejlet i vinduer
                                                        - 3 -
og andre glasflader. når de har gæster, bliver møllerne altid kommenteret.
procedure
parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har procederet i
overensstemmelse hermed.
retsgrundlag
af forarbejderne til lov om fremme af vedvarende energi (l 55 af 5. november 2008) fremgår
blandt andet følgende:
                ”…
                2.3.1. værditab på fast ejendom ved opstilling af vindmøller
                    formålet med forslaget er at sikre, at den, der opstiller vindmøller bliver forpligtet til at betale for
                det eventuelle værditab, der forårsages på ejendomme i området som følge af opstillingen.
                værditabet fastsættes efter de almindelige erstatningsretlige principper, herunder en konkret
                individuel vurdering af de enkelte ejendomme.
                …
                    ordningen supplerer de ulovbestemte naboretlige erstatningsregler, jf. nedenfor punkt 2.3.1.1. der
                er således tale om, at der præcist for opstilling af vindmøller indføres en ganske særlig ordning, hvor
                ejere af fast ejendom sikres betaling for værditab i et videre omfang end det, der i øvrigt ville være
                tilfældet, såfremt værditabet var blevet forårsaget af andre forhold, så som opførelse af
                virksomheder, der forurener med lugt, støj m.v. her er ejeren alene sikret erstatning, hvis dette
                følger af de gældende naboretlige regler eller af andre særlige fastsatte regler. det er således alene
                hensigten at udvide de naboretlige erstatningsregler f.s.v.a. værditab på fast ejendom forårsaget af
                opstilling af vindmøller.
                …
                2.3.1.2. lovforslagets værditabsordning
                    det er det fulde individuelle værditab, som skal betales, og der er således ikke – som i naboretten
                – nogen tålegrænse.
                    enhver, der lider et værditab som følge af vindmølleopstillingen, er efter forslaget berettiget til
                godtgørelse herfor uanset afstanden til vindmøllen.
                …
                    taksationsproceduren i lovforslaget er mere enkel end taksationsproceduren på vejområdet, dels
                fordi ekspropriation vurderes som et større indgreb over for borgeren end opsætning af en vindmølle,
                dels fordi der forventes flere sager end på vejområdet. derfor kan taksatationsmyndighedens
                afgørelse ikke ankes administrativt, som det er tilfældet på vejområdet, men indbringes for
                domstolene. hertil kommer, at lovens formål er opsætning af flere vindmøller, hvorfor det vurderes
                hensigtsmæssigt, at de ordninger, som pålægges vindmølleopstilleren, er så administrativt enkle som
                muligt.
                …
                                                                  til § 6
                …
                                                        - 4 -
                   det er det fulde værditab, der kan kræves betaling for. herved adskiller ordningen sig fra de
                gældende naboretlige regler, hvor der alene kan kræves erstatning for det tab, som vedrører de
                ulemper, der ligger ud over, hvad man som led i den almindelige samfundsudvikling må tåle.
                   lovforslaget fastlægger ikke kriterier for udmåling af værditabet, men det er forudsat, at
                taksationsmyndigheden ved sin vurdering af værditabet bl.a. skal tage hensyn til områdets karakter
                og områdets huspriser. det kan ligeledes have betydning, om der i forvejen er opstillet vindmøller i
                området, eller om der er andre tekniske anlæg i nærheden. i bedømmelsen vil det tillige være
                naturligt at tage hensyn til vindmøllens afstand fra bebyggelsen og til møllens højde og forventede
                genevirkninger. det er dog samtidigt i lovforslaget forudsat, at fastsættelsen af værditabet foretages
                på baggrund af et konkret, individuelt skøn baseret på de konkrete, lokale forhold.
                …
                                                                 til § 7
                   efter bestemmelsen træffer taksationsmyndigheden afgørelse om værditabets størrelse på
                baggrund af en individuel vurdering heraf.
                …
                   taksationsmyndigheden består af 2 personer: en formand, der opfylder kravene til at kunne blive
                udnævnt til dommer, og en sagkyndig i vurdering af værdien af fast ejendom, jf. forslag til stk. 2.
                den sagkyndige forventes at være en ejendomsmægler.
                   udpegningen af formænd og sagkyndige foretages af ministeren. det er hensigten at udpege en
                juridisk formand pr. region og flere ejendomsmæglere i de enkelte regioner. den juridiske formand vil
                herefter i samarbejde med energinet.dk anmode en af de for regionen udpegede ejendomsmæglere
                om at deltage i den konkrete taksation. ved udpegningen af den konkrete sagkyndige vil der blive
                lagt vægt på, at den pågældende ikke driver virksomhed i det pågældende område, således at
                eventuelle interessekonflikter undgås. det er samtidigt vigtigt at sikre, at den pågældende har
                kendskab til priser og prisudvikling for ejendomme i området.
                   da taksationsmyndigheden er en del af den offentlige forvaltning, er den i sin virksomhed
                underlagt offentlighedsloven, forvaltningsloven og lov om folketingets ombudsmand.
                …
                                                                 til § 9
                …
                   det er i dag med anvendelse af visualiseringer muligt at forudse påvirkninger fra vindmøller på
                naboejendomme meget præcist. sådanne visualiseringer og synlighedsanalyser vil som hovedregel
                blive udarbejdet i forbindelse med den kommunale planproces, herunder vvm-høringen. der vil
                således inden opstilling af møllen blive produceret billedmateriale, som giver et meget præcist indtryk
                af den senere opstilling, ligesom konsekvenserne af en eventuel flytning af møllen kan dokumenteres.
                …”
landsrettens begrundelse og resultat
efter den dagældende formulering af lov om vedvarende energi § 6, stk. 1, skal den, der ved
opstilling af en eller flere vindmøller forårsager et værditab på en ejendom, betale herfor, og
det fremgår af forarbejderne til loven blandt andet, at det er det fulde individuelle værditab,
som skal betales.
der er ikke ved loven forudsat særlige begrænsninger i domstolsprøvelsen af
taksationsmyndighedens afgørelser om værditabet. gudrun jensen og poul bækgaard jensen
har imidlertid bevisbyrden for, at der ikke ved taksationsmyndighedens afgørelse er tilkendt
                                                - 5 -
dem erstatning for det fulde værditab.
da gudrun jensen og poul bækgaard jensen alene har krævet erstatning for værditabet på
deres ejendom, og da et sådant tab som anført erstattes fuldt ud efter § 6, stk. 1, i lov om
vedvarende energi, er der ikke grundlag for at tage stilling til, hvorvidt de også efter
naboretlige regler vil være berettiget til erstatning herfor.
det kan også efter bevisførelsen for landsretten lægges til grund, at såvel opstillingen som
driften af vindmølleparken er lovlig, herunder at beregninger og målinger af støjen er
foretaget i overensstemmelse med lovgivningens krav herom, og at støjgrænserne i
dagældende bekendtgørelse nr. 1284 af 15. december 2011 (nu bekendtgørelse nr. 1736 af 21.
december 2015) er overholdt. det bemærkes herved, at der heller ikke efter bevisførelsen for
landsretten er grundlag for at anse det for usikkert, hvorvidt gudrun jensen og poul bækgaard
jensens ejendom rettelig er beliggende i et område til støjfølsom anvendelse.
taksationsmyndigheden har truffet sin afgørelse på grundlag af visualiseringsmaterialet,
beregninger af støj, skygge mv. og efter at have besigtiget ejendommen. i afgørelsen er
konkret og detaljeret redegjort for forholdene ved ejendommen, og afgørelsen er udførligt
begrundet. taksationsmyndigheden har således foretaget en konkret og individuel vurdering
af vindmøllernes påvirkning af ejendommen. der er ikke efter bevisførelsen for landsretten
belæg for at fastslå, at det grundlag, som taksationsmyndigheden har truffet sin afgørelse på,
ikke har været tilstrækkeligt retvisende eller i øvrigt har været mangelfuldt, ligesom der ikke
er belæg for at fastslå, at taksationsmyndigheden ikke har inddraget samtlige relevante
oplysninger ved afgørelsen.
på den anførte baggrund, og da skønsmandens værdiansættelser ikke er nærmere
underbygget, er der ikke herved tilstrækkeligt grundlag for at tilsidesætte
taksationsmyndighedens skøn over værditabet på ejendommen.
da gudrun jensen og poul bækgaard jensen heller ikke ved bevisførelsen i øvrigt har løftet
bevisbyrden for, at de ikke har fået fuld kompensation for værditabet på ejendommen, tager
landsretten nørhede-hjortmose vindudvikling aps’ påstand om frifindelse til følge.
                                               - 6 -
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal gudrun jensen og poul
bækgaard jensen betale sagsomkostninger for begge retter til nørhede-hjortmose
vindudvikling aps med i alt 36.552 kr. beløbet omfatter 750 kr. til retsafgift, 30.000 kr. til
udgifter til advokatbistand og 5.802 kr. til udgifter til supplerende skønserklæring og vidner.
beløbet til dækning af udgifter til advokatbistand samt til supplerende skønserklæring og
vidner er uden moms, da nørhede-hjortmose vindudvikling aps er momsregistreret.
landsretten har ved fastsættelsen af beløbet til advokatbistand lagt vægt på sagens
økonomiske værdi, omfang og varigheden af hovedforhandlingerne. landsretten har
endvidere lagt vægt på, at sagen såvel i byretten som i landsretten har været behandlet
sammen med flere andre sager om værditabserstatning som følge af opstilling af de
omhandlede vindmøller.
                                  t h i k e n d e s f o r r e t:
nørhede-hjortmose vindudvikling aps frifindes.
gudrun jensen og poul bækgaard jensen skal betale sagens omkostninger for begge retter til
nørhede-hjortmose vindudvikling aps med 36.552 kr.
de idømte sagsomkostninger skal betales inden 14 dage og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
      - mc
                                         udskrift
                                             af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 29. september 2009
h‐16‐06
                                    iben petersen
                                    (advokat brian werner larsen)
                                    mod
                                    midgard textilvertriebs gmbh
                                    (advokat stefan reinel)
indledning
denne sag vedrører spørgsmålet om, hvorvidt iben petersen ved den mellem quest/iben
petersen og midgard textilvertriebs gmbh (herefter midgard) indgåede aftale af 14. maj
2003 er indtrådt i en aftale mellem cream a/s og midgard, og om midgard har misligholdt
denne aftale.
denne sag er behandlet sammen med en af cream (nu under konkurs) anlagt sag mod
midgard (rettens sag h 14/06).
                                                  ‐2‐
påstande
iben petersen har nedlagt følgende påstande:
    1. sø‐ og handelsretten er rette værneting.
    2. midgard skal til iben petersen betale 5.462.770 kr., hvoraf der er nedlagt selvstændig
         påstand for så vidt angår 500.000 kr., og det resterende beløb 4.962.770 kr. foreløbigt
         alene gøres gældende til kompensation, begge påstande med tillæg af procesrente fra
         sagens anlæg den 10. februar 2006, subsidiært et af retten fastsat mindre beløb.
midgard har nedlagt påstand om principalt afvisning, subsidiært frifindelse, mere
subsidiært frifindelse mod betaling af et mindre beløb end påstået.
oplysningerne i sagen
cream solgte fra 1995 til udgangen af 2003 det af midgard producerede tøjmærker freemann
t. porter, fra 1998 tillige mogul, og var eneforhandler af disse mærker i danmark, dog for så
vidt mogul kun til 2001. herudover havde cream salg til øvrige lande i skandinavien samt
england og irland. ud over disse mærker købte cream hos midgard også flash‐varer.
creams samlede køb var i 2001 på 3,3 mio. dm og i 2002 på 2,2 mio. euro. i foråret 2002
havde cream en gæld til midgard på ca. 800.000 euro. endvidere opstod der i 2002 mellem
midgard og cream spørgsmål om, hvorvidt cream fik de leverancer, som selskabet havde
bestilt. i efteråret 2002 fandt der drøftelser sted mellem stine kleinert, der var ejer af og
direktør i cream, og reiner geilfuss, der er medejer af og direktør i midgard, om ændring af
samhandelsforholdet, således at stine kleinert fremtidigt skulle være handelsagent. der blev
aldrig underskrevet en aftale herom. samarbejdet mellem cream og midgard fortsatte i 2003,
hvor midgard i februar 2003 meddelte, at man fortsat gerne ville levere, men til en anden
debitor end cream. leveringen skete herefter efter aftale med stine kleinert til funkstar
aps, der var et søsterselskab til cream. den 18. februar 2003 rejste midgard over for cream
krav om betaling af et forfaldent mellemværende på 840.603,07 euro senest den 3. marts
2003.
       cream var ude af stand til at betale beløbet. stine kleinert drøftede denne situation
med iben petersen, der havde arbejdet mange år i tøjbranchen. drøftelserne mundede ud i,
                                                     ‐3‐
at iben petersen etablerede et møde hos midgard med reiner geilfuus. reiner geilfuss og
iben petersen indgik den 14. maj 2003 følgende håndskrevne aftale:
       ”agreement
       general terms
            1. quest buy all outstanding debt for 1 euro to cream from midgard
            2. cream or any distributor pays every year (31.12) € 50.000 for 5 years a total of 250.000.
                this ends all claims on both sides.
            3. for upcoming deliveries payment terms: 10 days 1,4 %
                                                        30 ” 1,2 %            with 30 % discount ketore
                                                        60 ” net
       1. shipment (summer ii) [30 % disc] 0 days 5 % after receipt of invoice
       new agreement will be signed
       wholesale regards all scandinavia”
aftalen er signeret af iben petersen og reiner geilfuss.
quest aps er et af iben petersen ejet selskab. den 30. januar 2004 blev der indgået følgende
aftale mellem quest og iben petersen:
       “…
       det aftaltes hermed, at iben petersen indtræder og overtager samtlige rettigheder og
       forpligtelser fra quest aps i henhold til den håndskrevne “agreement af 23. april 2003” mellem
       quest aps og midgard gmbh, bilag a. dvs iben petersen erhverver hermed samme
       rettigheder til den fordring som quest aps erhvervede fra midgard gmbh med cream a/s
       som debitor i henhold til bilag a.
       rettigheden til fordringen som erhverves af iben petersen, i henhold til bilag a, lydende på
       840.000 euro, erhverves af iben petersen til fuld og endelig afgørelse for 1 euro.
parterne har under sagen lagt til grund, at “agreement af 23. april 2003” er aftalen af 14. maj
2003.
       iben petersen mener sig på grundlag af de to aftaler at være indtrådt i creams
rettigheder som eneforhandler.
       indkøbene fra midgard blev efter den 14. marts 2003 fortsat foretaget gennem cream. i
foråret 2003 havde cream afgivet ordrer for sæson vinter ii 2003 og sommer i 2004 til
levering i august/september 2004 for i alt 569.000 euro.
                                                 ‐4‐
 den 11. juni 2003 sendte iben petersens advokat et udkast til forhandleraftale mellem cream
og midgard, hvorefter cream skulle være forhandler i danmark, norge, sverige og finland.
i udkastet er indsat en bestemmelse, at cream skal betale 50.000 € hvert år i 5 år. midgard
bestred, at udkastet havde det indhold, der var aftalt, hvorfor midgard ikke underskrev.
       som forudsat i aftalen af 14. maj 2003 blev der i august leveret varer til cream på de i
aftalen nævnte vilkår.
       den 2. september 2003 fremsendte erhvers‐ og selskabsstyrelsen begæring om
tvangsopløsning af cream til sø‐ og handelsrettens skifteret. midgards advokat meddelte
herefter i brev af 22. september 2003, at midgard ikke kunne acceptere cream som
kontraktpart, da selskabet var begæret tvangsopløst. i brev af 26. september 2003
underrettede revisonsfirmaet deloitte & touche midgards advokat om, at cream ville blive
reetableret. den 17. november 2003 tilbagekaldte erhvervs‐ og selskabsstyrelsen begæringen
om tvangsopløsning. dette meddelte advokat brian werner larsen under re: quest – cream
holding til midgards advokat og anmodede om, at midgard underskrev forhandleraftalen.
den 21. november 2003 svarede midgards advokat, at midgard ikke længere var villig til at
levere til cream og anførte som begrundelse, at der ikke forelå dokumentation for, at
tvangsopløsningsbegæringen var tilbagekaldt, at der var en forfalden gæld på 20.000 euro,
og at der var returneret et større antal varer. alle punkterne blev tilbagevist af advokat brian
werner larsen i faxbrev af 26. november 2003. i faxbrev af 28. november 2003 fastholdt
midgards advokat, at midgard ikke længere var villig til at fortsætte samarbejdet, men
accepterede at sende varer til vinterkollektionen mod samtidig betaling. samme dag
protesterede advokat brian werner larsen på vegne af cream over ændringen i
betalingsbetingelserne samt over, at der kun blev tilbudt delvis levering af det af cream
bestilte. samtidig bebudede advokat brian werner larsen at ville fremsende et krav fra
cream på grund af midgards misligholdelse. dette blev besvaret den 8. december 2003 af
midgards advokat med, at man ville anlægge retssag i tyskland om betaling af ca. 1 mio.
euro, at de oplysninger, man havde indhentet om creams økonomiske situation, var så
negative, at der ikke kunne tegnes kreditforsikring, og at aftalen af 14. maj 2003 ikke
indeholdt nogen leveringsforpligtelse, men en forpligtelse for cream til at betale 50.000 euro
med udgangen af året. herefter opstod der en drøftelse mellem advokaterne om, hvorvidt
midgard havde kontaktet creams kunder for at sælge direkte til disse.
                                                    ‐5‐
       af regnskabet for 2003 for cream fremgår, at der er truffet en aftale med selskabets
hovedleverandør om en akkordordning på ca. 6 mio. kr. selskabets resultat af primær
ordinær drift var negativt med 650.028 kr. akkordfordelen indgik i resultatopgørelsen som
en ekstraordinær indtægt, hvorved årets resultat blev et overskud på 5.364.297 kr. dette
overskud blev tillagt egenkapitalen, der herefter var positiv med 1.230.317 kr. af ledelsens
årsberetning fremgår, at faldet i omsætning skyldtes svigtende/manglende leverancer fra
selskabets hovedleverandør.
       også i 2003 var der spørgsmål om, hvorvidt alle bestilte varer blev leveret. cream
opdelte sine kunder i a‐, b‐ og c‐kunder, hvoraf a‐ kunderne var de vigtigste, og disse lister
over kunderne sendte stine kleinert til midgard for at sikre levering.
       i januar 2004 erfarede stine kleinert, at midgard var ved at indgå aftaler med nye
distributører for henholdsvis danmark/sverige og norge. stine kleinert fik bekræftet, at en
ny agent havde overtaget agenturet, og at en tidligre medarbejder fra cream havde formidlet
kontakten. den 22. februar 2004 sendte iben petersen og stine kleinert en fax til midgard,
hvori det hedder bl.a.: due to your choice against our agreement to work with new
distributors of freeman t. porter without telling us, you are abel to pick up the kollektions in
our warehouse before the 26.th of february, otherwise it will be thrown out.” endvidere
sendte cream liste over fremsendte kundeordrer til midgard, således at creams kunder ikke
skulle lide tab.
       iben pedersen har ifølge registerudskrift fra erhvers‐ og selskabsstyrelsen været
bestyrelsesmedlem i cream fra den 14. til 17. marts 2006.
       cream blev taget under konkursbehandling den 6. oktober 2006, og advokat casper
moltke er udpeget som kurator.
erstatningskravet
iben petersen har opgjort sit erstatningskrav som forventet manglende indtjening over en
periode på 12 måneder, beregnet ud fra den hidtidige gennemsnitlige indtjening i perioden
fra år 2000 til 1. kvartal 2003 til 5.462.770 kr., idet cream har opgjort et salg i samme periode
på 52.236.725,57 kr. og et dækningsbidrag på 17.754.567,84 kr. svarende til 34 %. kravet er
begrundet med midgards ”uberettigede øjeblikkelige overdragelse af importrettighederne til
3. mand i strid med aftalen af 14. maj 2003”.
                                                ‐6‐
forklaringer
iben petersen har forklaret, at han og hans ægtefælle begyndte i tøjbranchen i 1989, hvor de
købte nogle forretninger. senere fik de forskellige agenturer. de var oppe på at have 106
ansatte, men har afviklet virksomheden.
      han kendte stine kleinert fra tøjbranchen, og hun lejede en butik af ham på strøget,
hvorfra hun solgte tøjmærket freeman t. porter. stine kleinert fortalte ham, at hun havde
problemer med store underleverancer. hans erfaring er, at man får leveret omkring 95 % af
det bestilte. han ville gerne hjælpe stine kleinert, og de aftalte, at han skulle tale med reiner
geilfuss. dette gjorde han flere gange i 2002 og i begyndelsen af 2003. reiner geilfuss
indrømmede, at de havde produktionsproblemer. han besøgte reiner geilfuss i münchen 2,
måske 3 gange. på det 2. møde den 14. maj 2003 foreslog reiner geilfuss, at iben petersen
kunne overtage distributionsretten og lægge den i det selskab, han ønskede. han talte med
stine kleinert om det, og han fortalte hende, at uanset hvor distributionsrettighederne lå,
skulle hun være involveret i salget. reiner geilfuss hentede under mødet et stykke papir og
skrev aftalen. det skulle være ham personligt, da han ikke på dette tidspunkt vidste, hvilket
selskab han ville bruge i forbindelse med denne aftale. han betalte 1 euro for fordringen på
cream. det var forudsat, at cream til gengæld skulle betale 50.000 euro om året for aftalen,
men han kunne placere gælden, hvor han ønskede det. det var distributøren, der skulle
betale beløbet, da det var en forudsætning, at der var en løbende indtjening. med
”distributør” forstås, at man er alene om at forhandle mærket på det aftalte territorium,
hvilket er praksis inden for tøjbranchen. orderne ”this ends all claims” i aftalen henviser til
en masse små konflikter, som han ikke kan huske, men meningen var, at nu skulle de se
fremad. baggrunden for punkt 3 i aftalen var de meget forsinkede leveringer, hvorfor
midgard ville give en rabat, hvis kunderne accepterede forsinkelsen. formuleringen ”1.
shipment” betyder således ”første levering”.
       quest aps sælger tøj i illum, blandt andet kenzo mærket. det var nærliggende for
ham at bruge dette selskab til denne aftale, da det i forvejen var et agenturselskab.
      efter mødet kom der nogle leverancer, men de var forsinkede og ikke komplette, og de
kunne derfor ikke leveres ud til kunderne. midgard havde varer liggende på lageret, men
kunne ikke levere, derfor sendte han selv en lastbil for at hente varerne. betingelserne var
                                                ‐7‐
som i aftalen af 14. maj 2003, og de betalte inden 10 dage og fik rabat. leveringerne skete til
creams lager i frihavnen. modtager var enten quest, funkstar eller cream. han kan ikke
huske, hvem der stod på fragtsedlen. efter aftalen var det iben petersen, der var
kontraktpart, hvilket også fremgår af den, da han er quest. det var også ham, der havde
forhandlingsretten.
      midgards varer udgjorde omkring 80 % af creams sortiment. han har aldrig været
ansat hos cream og har kun været til møder hos midgard på egne vegne. dette var også
aftalen med stine kleinert. han tog ikke til møderne for at ”stjæle” stine kleinerts agentur,
men for at hjælpe. han har ikke tjent på aftalen, men kun haft udgifter.
reiner geilfuss har forklaret, at han stiftede midgard i 1994. selskabet har 40 medarbejdere
og en omsætning på 30 mio. euro. hvert år har de fire kollektioner. 6‐8 uger efter, at en
kollektion er præsenteret for kunderne, afgiver de ordrer til produktion, som tager tre
måneder. det er svært at forudse, hvad der vil blive solgt og dermed, hvor meget der skal
produceres. de tilstræber så høj leveringskvote som muligt. i øjeblikket leverer de 60 % af
det bestilte. de har tidligere leveret 90 %. hvis en kunde kun bestiller de mest eksotiske dele
af en kollektion, er der større sandsynlighed for, at kunden ikke får leveret alt, der er bestilt.
      før samarbejdet med stine kleinert og cream begyndte i 1995, havde de ikke salg i
danmark. stine kleinert var altid mest interesseret i de meget moderne og dyre varer og i
små kvoter, hvorfor det ikke altid var nemt at opfylde hendes ordrer, idet mange af tingene
kun blev produceret i forbindelse med produktion til andre. der var ikke aftalt et
minimumssalg pr. enhed. midgard havde ikke en eneforhandleraftale med cream, men i
2002/2003 solgte de ikke til andre i danmark, sverige og finland, og han ville spørge stine
kleinert, hvis en dansk kunde bestilte direkte hos midgard. stine kleinert var klar over, at
midgard på et tidspunkt havde en forhandler i norge. midgard vidste ikke, hvem stine
kleinert videresolgte til, hvorfor han ikke ved, om der har været salg i sverige.
      i 2002 havde cream en forfalden gæld på 840.000 euro, som var opstået ved manglende
betaling af en hel sæson, hvor cream fik længere kredittid. der blev fremsendt rykkere. i
februar 2003 blev indkrævningen overdraget til inkasso. den ældste gældspost var 133 dage
over forfald, hvilket er ud over de 60 dages kredit.
                                                ‐8‐
      på denne baggrund rettede iben petersen henvendelse til ham. iben petersen var en
ven af stine kleinerts familie. iben petersen ville tage sig af den finansielle side af sagen. de
havde 2‐3 møder. iben petersen var interesseret i at stå for salget sammen med stine kleinert.
iben petersen sagde, at han havde rettet henvendelse på grund af de manglende leveringer.
de leverede på dette tidspunkt ikke længere til cream på grund af de manglende betalinger.
      aftalen af 14. maj 2003 skrev han på en ordreblok fra lageret. det er korrekt, at al gæld
skulle slettes i bytte for denne aftale, da gælden alligevel ikke kunne inddrives. der blev
skrevet quest, da iben petersen ikke var sikker på, hvilket firma det skulle være. de vidste
ikke, hvilket firma der i sidste ende ville skulle betale de 50.000 euro, hvorfor der blev
skrevet cream. ”this end all claims on both sides” betød, at ingen af ”siderne” kunne gøre
krav gældende. det var udtryk for, at man ”viskede tavlen ren og startede på ny”. det var
ikke iben petersen personligt, der indtrådte i aftalen, det var et firma, cream eller et andet.
”1. shipment” betyder første levering, og vilkårene herfor blev fastlagt i aftalen. dette var
også en af grundene til besøget, idet der skulle aftales nærmere om eventuel levering af
næste kollektion. herudover var det ikke klart, hvor mange fakturaer de ville sende, hvorfor
der afslutningsvis står ”invoice(s)”. det skulle bevises, at første leverance blev betalt.
herefter skulle der indgås en ny aftale. normalt laver han selv sine aftaler, men iben
petersen foreslog sin egen advokat.
      midgard fik aldrig oplysninger om, hvem der skulle være part, og kunne derfor ikke få
kreditforsikring. han ville ikke sende varer til cream, men han havde ikke alle oplysninger
om funkstar eller quest, så han sendte varer til funkstar, c/o på creams adresse. det var
iben petersen, der foreslog, at varerne blev sendt til funkstar.
      der blev ikke indgået en ny aftale, da han fandt, at der ikke var grundlag for et
samarbejde.
      stine kleinert spurgte på et tidspunkt, om hun måtte sælge i england og irland, hvilket
hun herefter forsøgte, men uden held, hvorfor stine kleinert videresendte oplysninger om
kunderne til midgard.
      han har aldrig overvejet eller forhandlet om at overtage cream. han mener ikke at
have fået informationer om, hvorfor en sending blev returneret i oktober måned, og han kan
ikke huske, om han efterfølgende fik oplyst, at der var tale om forkerte størrelser.
                                              ‐9‐
      han kan ikke præcist huske, om midgard har overtaget ordrer optaget af cream, men
han vil ikke mene, at de kunne levere til kunder ud fra en liste over kundernes navne.
      midgard har ingen skriftlige aftaler med agenter eller distributører. de har ingen
agenter uden for tyskland. en avance på 30 % er normalt i grossistledet.
stine kleinert har forklaret, at samarbejdet med midgard begyndte i 1995, hvor hun blev
importør af freemann t. porter. i 1998 blev hun også forhandler af mærket mogul. hun
havde retten til at sælge i de skandinaviske lande, da der ikke var andre, der solgte i det
område. det var ikke aftalt med midgard, at hun var eneste forhandler i skandinavien, men
sådan er det i branchen. det samlede varekøb fra 1995 – 2003 var på ca. 80 mio. kr.
      der var et stort antal konkurser i danmark i 2001, og hun tabte 3,5 mio. kr. på
debitorer. den 31. december 2001 havde hun i alt udeståender på 1.282.096 kr. hun fortalte
reiner geilfuss om problemet.
      omkring 2001 aftalte hun med midgard, at cream kunne sælge i england og irland.
cream havde et salg på 10 mio. kr. i england. disse kunder blev senere overdraget til
midgard. midgard var creams hovedleverandør fra 2002, hvor hun ophørte med salget af
sine andre hidtidige mærker, hvilket hun meddelte reiner geilfuss.
      i 2002 begyndte hun at konstatere væsentlige underleverancer fra midgard, og
problemerne fortsatte i 2003. midgard oplyste blot, at der var problemer med produktionen i
kina. hun forventede imidlertid at få leveret 90‐95 % af de afgivne ordrer.
      i 2003 ændrede hun regnskabet til at blive ført i euro, da hun havde talt med reiner
geilfuss om fælles ejerskab.
      hun mødte tilfældigt iben petersen, som hun kun kendte fra tøjmesser. hun havde
netop fået besked fra midgard om at skulle betale hele sit udestående. hun kunne ikke forstå
denne besked og mente, at hendes udestående hos midgard var på samme niveau som altid.
iben petersen ville gerne hjælpe ved at tale med midgard. hun havde flere gange talt med
reiner geilfuss om eventuelle løsninger, men han tilkendegav, at hun måtte erklære sig
konkurs. hun var ked af, at kunderne ikke ville få leveret deres ordrer. for at løse dette
problem lavede hun listerne over a‐, b‐ og c‐kunder således, at midgard kunne levere til a‐
kunderne først og derefter til de øvrige så vidt muligt. levering skete til en af hendes
butikker, funkstar, da reiner geilfuss ikke ville levere til cream.
                                               ‐ 10 ‐
       iben petersen tog til et møde hos midgard. han ringede samme aften og oplyste, at
han nu havde fået distributionsaftalen med midgard, men han havde fortalt reiner geilfuss,
at han ikke ville fortsætte uden hende, da han ikke kendte til ungdomsmoden. iben petersen
havde fået bedre vilkår, end cream havde haft. iben petersen fortalte endvidere, at han selv
måtte bestemme, hvilket selskab han ville distribuere igennem.
       da iben petersen overtog cream, mistede hun retten til sit firma og blev almindelig
ansat. hun mistede en million kroner af egne midler. hun var helt klar over, inden iben
petersen tog til mødet hos midgard, at han ville overtage det hele, og at hun afskrev sig sit
firma. det var aftalen mellem hende og iben petersen. iben petersen fik hele aftalen og hele
selskabet. hun skulle blot ansættes i hans firma efterfølgende. hun overdrog alle aktier i
cream til iben petersen. det blev lavet en aftale herom, men den blev ikke effektueret.
gælden til midgard blev slettet i regnskabet, og tvangsopløsningen tilbagekaldt, da aftalen
med midgard indebar en eftergivelse. selskabet var blevet sendt til tvangsopløsning, fordi de
ikke havde indleveret årsregnskab, men dette var alene, fordi det var uklart, om der kunne
laves en aftale med midgard.
       hun kom med input til udkastet til den nye aftale med midgard. hvorvidt iben
petersen og midgard har aftalt en leveringsprocent på 95 %, ved hun ikke.
       efter den 14. maj 2003 havde iben petersen den aktive rolle og kæmpede for at få
leverancerne hjem. da midgards egen transportør ikke kunne levere hurtigt nok, sendte iben
petersen selv en lastbil efter varer. hun ved ikke, hvorfor midgard ikke leverede til tiden.
alle fakturaer blev betalt til tiden.
             da midgard ville ophæve samarbejdet blandt andet på grund af en faktura, som
midgard påstod ikke var betalt, var der ingen, der vidste, hvilken faktura midgard henviste
til. de mente, at alle fakturaer var betalt. når de returnerede varer, var der altid vedlagt et
skema med oplysninger om, hvorfor varerne returneredes.
       hun fik oplyst via modemessen i øksnehallen, at midgard havde lavet en aftale med
en ny distributør. hun sendte de ordrer, som hun forinden havde modtaget, til midgard.
       hun kan bekræfte, at deres lagersalgsstatistik fra 1. januar 2000 til 31. marts 2003
dokumenterer et gennemsnitligt dækningsbidrag på 34 %.
parternes synspunkter
                                                ‐ 11 ‐
iben petersen har i sit påstandsdokument vedrørende værnetinget gjort gældende, at
midgard havde en forpligtelse til at levere tøjet i danmark, hvorfor der efter
domskonventionens art. 5, nr. 1 er værneting i danmark.
      iben petersen har under hovedforhandlingen gjort gældende, at det er ubestridt, at der
er indgået en aftale mellem iben petersen og midgard. iben petersen og stine kleinert har
samstemmende forklaret, at cream blev overdraget til iben petersen. det må have stået klart
for midgard, at iben petersen repræsenterede sig selv. reiner geilfuss talte med iben
petersen mange gange. selve aftalen er underskrevet af de to personer, hvoraf den ene er
iben petersen, og han er således part i aftalen.
      tvivl om aftalens indhold må komme midgard til skade, da det var reiner geilfuss,
der konciperede aftalen.
      der er således værneting i danmark, og iben petersen er part i denne aftale.
      cream havde en eneforhandlingsret, hvilket iben petersen også skulle have ifølge
udkastet til den nye aftale. dette medførte, at midgard var forpligtet til at levere. det
fremgår af udkastet til den nye aftale, at midgard skulle levere 95 % af ordrerne. da midgard
ikke har protesteret overfor dette, bør retten lægge til grund, at dette var den gældende aftale
med cream. da midgard således var forpligtet til at levere, er de erstatningsansvarlige for
det tab, der er lidt ved ophævelsen af kontrakten. de grunde, som midgard anførte for
ophævelsen, forelå ikke. cream var ikke under tvangsopløsning og havde betalt fakturaen
på de 20.000 euro. iben petersen havde således ikke misligholdt aftalen, hvorfor midgards
ophævelse var uberettiget.
      iben petersen har et erstatningskrav på grund af midgards manglende opfyldelse af
aftalen, som gav iben petersen ret til at være eneforhandler i skandinavien.
      efter samarbejdets ophør var midgard alene villige til at levere 28 % af det bestilte mod
forudbetaling. det er en væsentlig ændring af aftalens vilkår, og midgard misligholdt
dermed aftalen. iben petersen kunne have ophævet samarbejdet på dette grundlag, men iben
petersen ønskede at levere til sine kunder.
      iben petersen skal have erstatning på grundlag af den gennemsnitlige indtjening i
cream, som har været på over 5 mio. kr. om året, samt betaling for mistet goodwill. efter
praksis skal der gives et opsigelsesvarsel på 6 måneder, men alene 3 måneders
opsigelsesvarsel vil medføre en erstatning på 1.125.000 kr. erstatning for mistet goodwill i
                                                 ‐ 12 ‐
forhold til omsætningen bør fastsættes til 1 mio. kr. iben petersens påstand på 500.000 kr. er
derfor meget rimelig.
midgard har vedrørende påstanden om afvisning gjort gældende, at der grundlæggende
skal sondres mellem den ret, cream havde indtil maj 2003, og den ret, som iben petersen
hævder at have. der blev aldrig indgået en endelig aftale om forhandling med iben petersen.
den håndskrevne aftale forudsætter klart, at der skal indgås en ny aftale, og dette skete
aldrig. iben petersen fremgår slet ikke af aftalen. hvis nogen skulle kunne hævde ret på den
håndskrevne aftale, skulle det være quest.
      det er en forudsætning for, at denne sag overhovedet har værneting i danmark, at der
er indgået en aftale mellem iben petersen og midgard. denne aftale er aldrig indgået, og der
er aldrig sket levering til iben petersen eller quest. iben petersen har alene påberåbt sig
opfyldelsesværnetinget. dette er ikke godtgjort, og sagen bør afvises.
      herudover foreligger der intet ansvarsgrundlag til støtte for iben petersens påstand
om erstatning. midgard var berettiget til at hæve samarbejdet med cream på grund af den
store gæld. iben petersen har intet bevist om, at creams gæld skulle have sammenhæng med
eventuelle underleverancer fra midgard, hvilket i øvrigt er irrelevant i forhold til et eventuelt
ansvar overfor iben petersen. iben petersen forklarede, at han ønskede at hjælpe stine
kleinert, mens stine kleinert forklarede, at iben petersen overtog cream. midgard vidste
intet om iben petersens eventuelle overtagelse af cream, men fik blot præsenteret iben
petersen som en ven af stine kleinerts familie.
      på mødet mellem iben petersen og midgard blev man enige om, at midgard skulle
overdrage fordringen på cream til quest, at der dermed blev gjort op med alle krav mellem
parterne, og at der skulle indgås en ny aftale. der er således ikke aftalt noget om, at en
forhandlerret er blevet overdraget. der kan ikke rejses krav på baggrund af en
forhandleraftale, der aldrig er blevet indgået.
      der blev ikke efter maj 2003 indgået en ny aftale, selv om det antageligt havde været
hensigten, da midgard ikke på grund af det efterfølgende forløb ønskede at indgå en aftale
og ikke kunne få klart oplyst, hvem der skulle være part i en eventuel aftale. midgard var
heller ikke forpligtet sig til at indgå en sådan aftale.
      erstatningsopgørelsen bestrides, og den er både udokumenteret og uklar.
                                               ‐ 13 ‐
sø‐ og handelsrettens afgørelse
sagens hovedspørgsmål er, om iben petersen er indtrådt i den mellem cream a/s og
midgard de facto indgåede aftale om distribution af midgards produkter. sagen mellem
cream a/s og midgard er ført sideløbende under sagsnummer h‐14‐06, og i denne sag fandt
sø‐ og handelsretten, at der var værneting i danmark, da levering af varerne var sket i
danmark.
      efter stine kleinerts forklaring skulle aktierne i cream være overdraget til iben
petersen, inden han rejste til tyskland for at opnå en aftale med midgard om creams
forhold. iben petersen har ikke forklaret, at han har fået overdraget aktierne.
      ved aftale af 14. maj 2003, indgået af reiner geilfus og iben petersen, fik quest aps
overdraget den fordring, som midgard havde mod cream, og cream eller en anden
distributør skulle til midgaard betale 250.000 euro over en femårig periode. af aftalen
fremgår intet om, at iben petersen personligt skulle have fået overdraget rettigheder.
      efter den mellem iben petersen og quest indgåede aftale er det alene fordringen mod
cream, der blev overdraget.
      efter de afgivne forklaringer kan det ikke lægges til grund, at iben petersen skulle have
fået overdraget retten til at være distributør, ligesom det heller ikke af korrespondancen
mellem parterne efter den 14. maj 2003 fremgår, at iben petersen skulle have en sådan ret. i
udkastet til ny aftale er cream derimod anført som distributør.
      retten finder derfor, at der ikke foreligger nogen aftale mellem iben petersen og
midgard om indtrædelse i distributøraftalen. da midgard ikke på andet grundlag har
værneting i danmark, afvises sagen.
      iben petersen skal i sagsomkostninger betale 50.000 kr. i salær samt 4.376,11 kr. til
dækning af afholdte omkostninger. sagsomkostningsbeløbet er fastsat under hensyntagen til
sagens omfang og værdi.
                                     thi kendes for ret:
sagen afvises.
                                               ‐ 14 ‐
iben petersen betaler i sagsomkostninger 54. 376,11 kr. til midgard textilvertriebs gmbh.
ove andersen                     mette christensen              peter gregers bernhoft
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                               p.j.v. sø- og handelsretten, den