text:
                             højesterets dom
                        afsagt torsdag den 6. december 2012
sag 7/2011
(1. afdeling)
hk danmark som mandatar for a
(advokat peter breum)
mod
di som mandatar for basf a/s
(advokat morten eisensee)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 17. december 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, poul søgaard, marianne højgaard
pedersen, hanne schmidt og oliver talevski.
påstande
appellanten, hk danmark som mandatar for a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, di som mandatar for basf a/s, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
det hedder i basf’s regler om arbejdstid bl.a.:
       ”arbejdstid
       …
       generelt for funktionærer/flextid
       afhængig af forholdene i afdelingerne gives der mulighed for at have fleksibel arbejds-
       tid. det er dog en forudsætning, at afdelingerne er bemandede og kan fungere inden for
       den normale arbejdstid.
       fix/fleks
       medmindre andet er aftalt, forventes alle funktionærer at være på arbejde i tidsrummet
       09.00 – 15.00 (fredag dog 09.00 – 14.00).
                                                 - 2 -
       tidsrummet kl. 06.00 – 09.00 og 15.00 – 18.00 er flextid (fredag 14.00 – 18.00). dette
       forudsætter dog, at det i afdelingerne sikres, at arbejdet stadig udføres uden forsinkelser
       eller udvidelser af nogen art.
       …
       overskud/underskud
       der kan kun overføres +30/-10 timer hver måned. timer ud over +30 vil automatisk
       blive strøget. hvis saldoen bliver mindre end -10 timer, konverteres timerne til ferie/fe-
       riefridage, evt. efter aftale trækkes i gagen.
       afvikling af flexdage
       flexoverskud kan kun afspadseres efter aftale med nærmeste foresatte. ...”
det fremgår af hk’s opgørelse over udbetalte timer på flexkontoen, at der er udbetalt veder-
lag for overskydende timer ved udgangen af 16 måneder i perioden januar 2003 – november
2007, og at antallet af overskydende timer, som a fik vederlag for, udgjorde mellem 15 og 50
timer.
retsgrundlaget
deltidsloven mv.
i deltidslovens § 1, stk. 1, hedder det:
       ”§ 1. for lønmodtagere, der ikke i medfør af kollektiv overenskomst er sikret de rettig-
       heder, der som minimum svarer til bestemmelserne i direktiv 97/81/ef af 15. december
       1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af unice, ceep og
       efs, finder bestemmelserne i § 1, stk. 2, §§ 2-5, § 8, stk. 2, og § 9 i aftale af 9. januar
       2001 om implementering af direktivet om deltidsarbejde, der er indgået mellem lands-
       organisationen i danmark og dansk arbejdsgiverforening, anvendelse, jf. dog § 2.”
den nævnte aftale mellem lo og da er optrykt som bilag a til loven. det fremgår af aftalens
§§ 2-4:
       ”§ 2. aftalens formål
       aftalens formål er
       a. at skabe grundlag for fjernelse af forskelsbehandling og en forbedring af kvaliteten af
       deltidsarbejde,
                                                 - 3 -
       b. at lette udviklingen af deltidsarbejde på frivillig basis og bidrage til en fleksibel til-
       rettelæggelse af arbejdstiden på en måde, der tager hensyn til behovene hos arbejdsgi-
       vere og arbejdstagere.
       § 3. definitioner
       i denne aftale forstås ved
       1. ”deltidsansat” en ansat, hvis normale arbejdstid beregnet på en ugentlig basis eller i
       gennemsnit over en ansættelsesperiode på op til et år er lavere end den normale ar-
       bejdstid for en sammenlignelig fuldtidsansat,
       2. ”en sammenlignelig fuldtidsansat” en fuldtidsansat i samme virksomhed, der har
       samme type ansættelseskontrakt eller ansættelsesforhold, og som er involveret i samme
       eller tilsvarende arbejde/beskæftigelse. der tages ved sammenligningen hensyn til andre
       forhold, der kan omfatte anciennitet, kvalifikationer/færdigheder.
       hvor der ikke findes nogen sammenlignelig fuldtidsansat i samme virksomhed, skal
       sammenligningen ske ved henvisning til den kollektive aftale, der finder anvendelse,
       eller hvis en sådan ikke foreligger i overensstemmelse med national lovgivning, kollek-
       tive aftaler eller praksis.
       § 4. princippet om ikke forskelsbehandling
       hvad angår ansættelsesvilkår, må deltidsansatte ikke behandles på en mindre gunstig
       måde end sammenlignelige fuldtidsansatte, udelukkende fordi de arbejder på deltid,
       medmindre forskelsbehandlingen er begrundet i objektive forhold.
       princippet om forholdsmæssig aflønning og forholdsmæssige rettigheder, jf. princippet
       om pro rata temporis, anvendes i forhold til de rettigheder, som følger af kollektive
       overenskomster.
       når det er hensigtsmæssigt og berettiget af objektive grunde, kan overenskomstparterne
       gøre adgangen til særlige ansættelsesvilkår afhængig af betingelser som anciennitet, ar-
       bejdstid og indtjening.
       betingelser i relation til deltidsansattes adgang til særlige ansættelsesvilkår skal under
       hensyntagen til princippet om ikkeforskelsbehandling som anført i stk. 1 tages op til
       overvejelse med jævne mellemrum.”
i deltidslovens § 3 hedder det:
       ”§ 3. i de tilfælde, hvor der ikke findes nogen sammenlignelig fuldtidsansat i samme
       virksomhed, og hvor der ikke foreligger en kollektiv overenskomst, der finder anven-
       delse, eller som i øvrigt regulerer spørgsmålet, anvendes til sammenligning de kollek-
       tive overenskomster, som sædvanligvis er gældende inden for vedkommende eller til-
       svarende faglige område.
                                                 - 4 -
       stk. 2. hvor det er hensigtsmæssigt, anvendes princippet om forholdsmæssig aflønning
       og forholdsmæssige rettigheder for en deltidsansat, der ikke er omfattet af en kollektiv
       overenskomst.”
i deltidslovens § 4, stk. 3, hedder det:
       ”en lønmodtager, hvis sag i medfør af stk. 1 ikke afgøres efter fagretlige regler, og hvis
       løn i strid med loven er lavere end en sammenlignelig fuldtidsansat, har krav på forskel-
       len.”
det fremgår af bemærkningerne til bestemmelsen, at der med udtrykket ”løn” menes alle løn-
dele, herunder pensionsbidrag, jf. lovforslag l 214, folketingstidende 2000-2001, tillæg a, s.
6783.
den eu-retlige regulering
ved deltidsloven gennemførtes rådets direktiv 97/81/ef af 15. december 1997 om rammeaf-
talen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået mellem en række europæiske arbejdsgiver- og
arbejdstagerorganisationer som nævnt i deltidslovens § 1, stk. 1.
rammeaftalen indeholder i § 1, § 3 og § 4 regler svarende til dem, der i §§ 2-4 er fastsat i den
ovennævnte aftale mellem lo og da.
eu-domstolen har i en række sager taget stilling til spørgsmålet om forskelsbehandling mel-
lem deltidsansatte og fuldtidsansatte.
vedrørende eøf-traktatens artikel 119 om ligeløn til mænd og kvinder har eu-domstolen i
en dom af 15. december 1994 i de forenede sager c-399/92, c-409/92, c-425/92, c-34/93, c-
50/93 og c-78/93, stadt lengerich mod angelika helmig m.fl., udtalt bl.a. følgende om
overtidstillæg til deltidsansatte:
       ”16    de forelæggende retter ønsker for det første at få oplyst, om bestemmelser i kol-
              lektive overenskomster, hvorefter der kun betales overtidstillæg for overarbejde
              ud over normal arbejdstid, således som denne er fastsat i overenskomsterne (sva-
              rende til arbejdstiden for fuldtidsansatte), og hvorefter der ikke betales overtids-
              tillæg for deltidsansattes arbejde ud over deres individuelle arbejdstid, når overar-
              bejdet ikke overstiger den grænse, der er fastsat i overenskomsterne, er i overens-
              stemmelse med traktatens artikel 119 og direktivet.
                                                - 5 -
      …
      26    der må antages at være tale om forskelsbehandling, når der for det samme antal
            timer, der præsteres som led i et ansættelsesforhold, samlet udbetales en højere
            løn til fuldtidsansatte end til deltidsansatte.
      27    i det foreliggende tilfælde modtager de deltidsansatte arbejdstagere i forhold til
            den effektive arbejdstid den samme samlede løn som de fuldtidsansatte.
      28    en deltidsansat arbejdstager, som i henhold til sin ansættelseskontrakt har en
            arbejdstid på 18 timer, modtager, når vedkommende arbejder 19 timer, den
            samme samlede løn, som en fuldtidsansat oppebærer for 19 timers arbejde.
      29    den deltidsansatte arbejdstager oppebærer ligeledes den samme samlede løn som
            den fuldtidsansatte arbejdstager, når han overskrider den normale arbejdstid,
            således som denne er fastsat i de kollektive overenskomster, idet vedkommende i
            så fald også får udbetalt overtidstillæg.
      30    det må derfor fastslås, at de omhandlede bestemmelser ikke indebærer, at
            fuldtidsansatte og deltidsansatte behandles forskelligt, og der kan således ikke
            være tale om forskelsbehandling i strid med traktatens artikel 119 og direktivets
            artikel 1.”
ligeledes vedrørende spørgsmålet om ligeløn mellem mænd og kvinder (artikel 141 ef) har
eu-domstolen i en dom af 6. december 2007 i sag c-300/06, ursula voss mod bl.a. land
berlin, udtalt bl.a.:
      ”34 det fremgår af forelæggelsesafgørelsen i hovedsagen, at ursula voß, som arbejder
            på deltid, modtager en godtgørelse, som i forhold til den effektive arbejdstid er la-
            vere end den godtgørelse, en fuldtidsansat lærer modtager, for så vidt angår de
            undervisningstimer, hun har ydet ud over den individuelle arbejdstid og op til den
            normale arbejdstid for fuldtidsarbejde.
      35    en deltidsansat lærer, hvis ugentlige individuelle arbejdstid er fastsat til 23 under-
            visningstimer, og som yder 3,5 undervisningstimer ud over den kontraktlige indi-
            viduelle arbejdstid, får således en lavere godtgørelse end den, en fuldtidsansat læ-
            rer får for at yde 26,5 undervisningstimer.
      36    en gennemgang af lønnens bestanddele viser, at dette resultat følger af den om-
            stændighed, at overarbejdstimer, som aflønnes dårligere end de såkaldte »almin-
            delige« undervisningstimer, defineres som timer, der ydes ud over normal ar-
            bejdstid, således som denne er fastsat ved lærerens individuelle arbejdstid, der
            naturligvis afhænger af, om arbejdstageren arbejder på fuld tid eller deltid. heraf
            følger, at den lave lønsats for overarbejdstimer kun anvendes, hvad angår fuld-
            tidsansatte lærere, ud over 26,5 undervisningstimer pr. uge, hvorimod satsen, hvad
            angår deltidsansatte, anvendes, når disse overskrider deres individuelle arbejdstid,
                                                 - 6 -
             som pr. definition er lavere end 26,5 undervisningstimer. hvad angår ursula voß’
             situation er den lave lønsats anvendt på de arbejdstimer, der ligger ud over 23 un-
             dervisningstimer om ugen.
       37    det skal derfor fastslås, at de i hovedsagen omhandlede nationale bestemmelser,
             hvorefter godtgørelse for overarbejde, som deltidsansatte tjenestemænd yder ud
             over deres individuelle arbejdstid og op til den normale arbejdstid for fuldtidsar-
             bejde, er lavere end den løn, som fuldtidsansatte tjenestemænd modtager, indebæ-
             rer en forskelsbehandling mellem disse to kategorier af tjenestemænd til skade for
             de deltidsansatte tjenestemænd.”
vedrørende rammeaftalen om deltidsarbejde har eu-domstolen i en dom af 10. juni 2010 i de
forenede sager c-395/08 og c-396/08, institutio nazinonelle della previdenza sociale (inps)
mod tizianna bruno m.fl., udtalt sig om et tilfælde, hvor deltidsansatte kun optjente ancien-
nitet ud fra de perioder, hvor der rent faktisk var udført arbejde under hensyntagen til den
nedsatte arbejdstid. domstolen udtalte bl.a.:
       ”58 forbuddet mod forskelsbehandling i den nævnte bestemmelse er blot det konkrete
             udtryk for det almindelige lighedsprincip, som er et af eu-rettens grundlæggende
             principper (jf. dom af 12.10.2004, sag c-313/02, wippel, sml. i, s. 9483, præmis
             54 og 56).
       …
       62 ved fastsættelsen af skæringsdatoen for opnåelse af retten til pension opnår en
             fuldtidsansat således et års anciennitet efter tolv på hinanden følgende måneders
             beskæftigelse. en arbejdstager i en sammenlignelig situation, som i henhold til
             ordningen om vertikalt periodisk deltidsarbejde har valgt at få sin arbejdstid ned-
             sat med 25%, vil derimod kun opnå en anciennitet for samme periode, der svarer
             til 75% af den pågældendes fuldtidsansatte kollegas anciennitet, og dette alene
             fordi vedkommende er deltidsansat. heraf følger, at selv om deres arbejdskon-
             trakter i grunden har samme varighed, går der længere tid, inden en deltidsansat
             opnår den anciennitet, der er krævet for at opnå alderspension, i forhold til en
             fuldtidsansat. der er således tale om forskelsbehandling, udelukkende fordi der
             arbejdes på deltid.
       63    såvel inps som den italienske regering har i det væsentlige gjort gældende, at
             denne forskel ikke udgør forskelsbehandling, for så vidt som fuldtidsansatte og
             vertikalt periodisk deltidsansatte ikke befinder sig i sammenlignelige situationer
             …
        64   det skal imidlertid bemærkes, at princippet om ikke-forskelsbehandling af fuld-
             tids- og deltidsarbejdstagere finder anvendelse på arbejdsvilkårene, der omfatter
             løn, og som er et begreb, der, således som det er anført i denne doms præmis 42-
             46, ligeledes omfatter pensioner bortset fra dem, der er omfattet af den sociale sik-
             ringsordning. deltidsansattes løn skal dermed svare til en fuldtidsansats løn, med
                                              - 7 -
           forbehold af anvendelsen af princippet om pro rata temporis i rammeaftalens § 4,
           stk. 2.
      65    i henhold til princippet om pro rata temporis afhænger beregningen af pensionens
           størrelse således direkte af, hvor meget arbejde arbejdstageren har udført, og de
           tilsvarende bidrag. i denne forbindelse bemærkes, at domstolen allerede har fast-
           slået, at eu-retten ikke er til hinder for, at en alderspension ved deltidsarbejde be-
           regnes efter en pro rata temporis-regel. en hensyntagen til, hvor lang tid en del-
           tidsansat faktisk har arbejdet i løbet af sin karriere sammenlignet med den tid,
           hvori en arbejdstager, der i hele sin karriere har arbejdet på fuld tid, har arbejdet,
           udgør et objektivt kriterium, der kan begrunde en forholdsmæssig nedsættelse af
           pensionen (jf. i denne retning dommen i sagen schönheit og becker, præmis 90
           og 91, og i sagen gómez-limón sánchez-camacho, præmis 59).
      66   princippet om pro rata temporis finder derimod ikke anvendelse ved fastlæggelsen
           af tidspunktet for opnåelse af retten til pension, da dette udelukkende afhænger af
           arbejdstagerens anciennitet. ancienniteten svarer nemlig til, hvor lang tid arbejds-
           forholdet reelt har varet, og ikke til, hvor meget arbejde der er udført i denne peri-
           ode. princippet om ikke-forskelsbehandling mellem deltids- og fuldtidsansatte in-
           debærer dermed, at den anciennitet, der tages i betragtning ved fastlæggelsen af
           tidspunktet for opnåelse af retten til pension, for en deltidsansat beregnes, som om
           han havde arbejdet fuldtid, idet de perioder, hvor den pågældende ikke har arbej-
           det, medregnes fuldt ud.
      …
      75   det følger af ovenstående, at det første spørgsmål skal besvares med, at rammeaf-
           talens § 4 hvad angår alderspension skal fortolkes således, at den er til hinder for
           en national lovgivning, der for vertikalt periodisk deltidsansatte udelukker de pe-
           rioder, hvor der ikke er udført noget arbejde, fra beregningen af den anciennitet,
           der kræves for at opnå ret til en sådan pension, medmindre forskelsbehandlingen
           er begrundet i objektive forhold.”
ligeledes om rammeaftalen om deltidsarbejde har eu-domstolen i en dom af 1. marts 2012 i
sag c-393/10, dermod patrick o’brien mod ministry of justice, udtalt sig om pension til del-
tidsdommere, der var lønnet ved daglige honorarer, og som samtidig arbejdede som advoka-
ter. domstolen udtalte bl.a.:
      ”60 det skal således undersøges, om afvisningen af at tildele pension til deltidsdom-
           mere, som aflønnes på grundlag af daglige honorarer, indebærer, at de behandles
           mindre gunstigt end fuldtidsansatte, som befinder sig i en sammenlignelig situa-
           tion.
      61   § 3 i rammeaftalen om deltidsarbejde indeholder kriterier for definitionen af, om
           der er tale om en ”en sammenlignelig fuldtidsansat”. denne defineres i § 3, nr. 2),
           første afsnit, som en ”fuldtidsansat i samme virksomhed, der har samme type an-
           sættelseskontrakt eller ansættelsesforhold, og som er involveret i samme eller til-
           svarende arbejde/beskæftigelse, idet der tages hensyn til andre forhold, der kan
                                                - 8 -
            omfatte anciennitet, kvalifikationer/færdigheder”. det bemærkes, at disse kriterier
            er baseret på indholdet af de omhandlede personers virksomhed.
      62    det kan således ikke gøres gældende, at fuldtidsdommere og recorders ikke befin-
            der sig i en sammenlignelig situation som følge af deres karrierers forskellighed,
            eftersom recorders altid har muligheden for at udøve advokathvervet. det er i hø-
            jere grad af betydning, at de i det væsentlige udøver samme virksomhed. de be-
            rørte parter, herunder det forenede kongeriges regering, har i denne henseende
            under retsmødet anført, at recorders og fuldtidsdommere udfører de samme opga-
            ver. det er således blevet præciseret, at deres arbejde er identisk, og at det udføres
            ved samme domstole og for samme personkreds.
      63    ifølge § 4 i rammeaftalen om deltidsansatte og princippet om forbud mod for-
            skelsbehandling kan forskelsbehandling af en deltidsansat i forhold til en sam-
            menlignelig fuldtidsansat alene finde sted, hvis det er begrundet i objektive for-
            hold.
      64    begrebet ”objektive forhold” i den forstand, hvori det er anvendt i § 4, stk. 1, i
            rammeaftalen om deltidsarbejde, skal imidlertid forstås således, at en forskelsbe-
            handling mellem deltidsansatte og fuldtidsansatte ikke tillades ved den omstæn-
            dighed, at denne forskelsbehandling er fastsat ved en generel og abstrakt retsfor-
            skrift. det nævnte begreb kræver derimod, at den omhandlede ulige behandling
            opfylder et reelt behov, er egnet til at nå det forfulgte formål og er nødvendig her-
            for [jf. analogt om § 5, stk. 1, litra a), i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse
            del cerro alonso-dommen, præmis 57 og 58].
      65    da der ikke under sagen for domstolen er blevet fremført nogen begrundelse, på-
            hviler det den forelæggende ret at undersøge, om den ulige behandling af fuld-
            tidsdommere og deltidsdommere, som aflønnes på grundlag af daglige honorarer,
            kan begrundes.
      66    det bemærkes, at budgetmæssige betragtninger ikke kan begrunde en forskelsbe-
            handling (jf. i denne retning dom af 23.10.2003, forenede sager c-4/02 og c-5/02,
            schönheit og becker, sml. i, s. 12575, præmis 85, og af 22.4.2010, sag c-486/08,
            zentralbetriebsrat der landeskrankenhäuser tirols, sml. i, s. 3527, præmis 46).”
højesterets begrundelse og resultat
spørgsmålet under sagen er, om der er sket forskelsbehandling i strid med deltidsloven af a,
der var ansat hos basf a/s med en fast ugentlig arbejdstid på 30 timer.
a var ikke omfattet af en kollektiv overenskomst, som sikrede hende rettigheder, der som mi-
nimum svarer til bestemmelserne i direktiv 97/81/ef af 15. december 1997 om rammeaftalen
vedrørende deltidsarbejde, der er indgået mellem en række europæiske arbejdsgiver- og ar-
bejdstagerorganisationer. hun var derfor beskyttet mod forskelsbehandling i henhold til be-
                                               - 9 -
stemmelserne i aftalen af 9. januar 2001 om implementering af direktivet om deltidsarbejde,
der er indgået mellem landsorganisationen i danmark (lo) og dansk arbejdsgiverforening
(da), jf. deltidslovens § 1, stk. 1.
det fremgår af denne aftales § 4, stk. 1, at deltidsansatte for så vidt angår ansættelsesvilkår
ikke må behandles på en mindre gunstig måde end sammenlignelige fuldtidsansatte, udeluk-
kende fordi de arbejder på deltid, medmindre forskelsbehandlingen er begrundet i objektive
forhold. ved en sammenlignelig fuldtidsansat forstås efter aftalens § 3, stk. 1, nr. 2, en fuld-
tidsansat i samme virksomhed, der har samme type ansættelseskontrakt eller ansættelsesfor-
hold, og som er involveret i samme eller tilsvarende arbejde/beskæftigelse. der tages ved
sammenligningen hensyn til andre forhold, der kan omfatte anciennitet og kvalifikatio-
ner/færdigheder.
deltidsloven og aftalen mellem lo og da har til formål at gennemføre direktivet om ramme-
aftalen om deltidsarbejde. denne rammeaftale indeholder i § 4, stk. 1, en bestemmelse om
forbud mod forskelsbehandling af deltidsansatte i forhold til fuldtidsansatte, der svarer til § 4,
stk. 1, i aftalen mellem lo og da. forbuddet mod forskelsbehandling i rammeaftalens § 4,
stk. 1, er efter eu-domstolens praksis ”blot det konkrete udtryk for det almindelige ligheds-
princip, som er et af eu-rettens grundlæggende principper”, jf. f.eks. præmis 58 i eu-dom-
stolens dom af 10. juni 2010 i de forenede sager c-395/08 og c-396/08.
fire dommere – børge dahl, poul søgaard, marianne højgaard pedersen og hanne schmidt –
udtaler herefter:
som øvrige ansatte i basf var a omfattet af en pensionsordning, hvorefter virksomheden til
pensionsselskabet skulle indbetale et pensionsbidrag svarende til 15% af den ansattes pen-
sionsgivende løn, hvilket i pensionsvilkårene var begrænset til den faste løn; efter pensions-
ordningen betalte virksomheden 2/3 af pensionsbidraget, mens de ansatte bidrog med 1/3 ved
et fradrag på 5% i den faste løn. i overensstemmelse hermed indbetalte basf pensionsbidrag
af as faste løn for 30 timers arbejde om ugen, og basf indbetalte for fuldtidsansattes ved-
kommende pensionsbidrag af deres faste løn for 37 timers arbejde om ugen. denne ordning er
i overensstemmelse med princippet om forholdsmæssig aflønning og forholdsmæssige rettig-
                                               - 10 -
heder, jf. § 4, stk. 2, i aftalen mellem lo og da, og udgør således ikke forskelsbehandling i
strid med aftalens § 4, stk. 1.
som øvrige ansatte hos basf var a endvidere omfattet af en flexordning, som giver den en-
kelte ansatte frihed til inden for angivne rammer selv at tilrettelægge arbejdstiden. flexord-
ningens vilkår var de samme for alle ansatte uanset arbejdstid. hvis den enkelte ansatte tilret-
telagde arbejdstiden på en sådan måde, at der blev arbejdet flere timer, end vedkommende var
ansat til, ville et månedligt overskud ud over 30 timer automatisk blive slettet, mens op til 30
timer ville kunne overføres til næste måned og afspadseres. den enkelte medarbejder havde
således ikke krav på løn for overskydende timer. der blev imidlertid i en række tilfælde ind-
gået konkrete aftaler, herunder også med a, hvorefter en medarbejder i stedet for bortfald
eller afspadsering af optjente timer på flexkontoen modtog et vederlag for disse timer. de
konkrete aftaler om sådan vederlæggelse for overskydende flextimer, som basf og de en-
kelte medarbejdere indgik i en række tilfælde, var fælles for såvel fuldtidsansatte som deltids-
ansatte, idet vederlæggelsen svarede til vedkommendes normale timeløn. flexordningen og de
konkrete aftaler om vederlæggelse af overskydende flextimer i stedet for afspadsering indebar
således ikke i sig selv nogen forskelsbehandling til skade for deltidsansatte.
det er imidlertid hk’s opfattelse, at der er sket forskelsbehandling derved, at der ikke til a
som deltidsansat blev indbetalt pensionsbidrag af den konkret aftalte vederlæggelse for over-
skydende timer efter flexordningen, i det omfang vederlæggelsen angik arbejde udført i inter-
vallet mellem 30 og 37 timer om ugen, eftersom de fuldtidsansatte i overensstemmelse med
pensionsordningens anknytning til den faste løn fik pensionsbidrag af lønnen ved arbejde i
dette interval.
efter vores opfattelse skal der imidlertid ved bedømmelsen af, om deltidsansatte ved de kon-
krete aftaler om vederlæggelse for overskydende flextimer, der ellers ville være bortfaldet el-
ler skulle have været afspadseret, stilles ringere end fuldtidsansatte, ikke ske sammenligning
med fuldtidsansatte, der udfører ordinært arbejde i intervallet deltid til fuldtid. der foreligger
nemlig, når en ansat opnår vederlag i stedet for tvunget bortfald eller tvungen afspadsering af
flextimer, som den ansatte har udnyttet sin arbejdstilrettelæggelsesfrihed til at optjene, en
ganske særegen arbejdssituation, som er uafhængig af den ordinære arbejdstid. det strider
derfor ikke mod deltidslovens forbud mod forskelsbehandling af deltidsansatte, at sådanne
                                              - 11 -
timer blev honoreret med den ansattes normale timeløn (uden pensionsbidrag), hvad enten
vedkommende var ansat på deltid eller fuld tid.
vi stemmer herefter for at stadfæste dommen.
dommer oliver talevski udtaler:
de konkrete aftaler om vederlæggelse af overskydende timer på flexkontoen indebar, at a – i
det omfang hun blev vederlagt for overskydende timer vedrørende arbejde udført i intervallet
mellem 30 og 37 timer om ugen – blev økonomisk dårligere stillet end en fuldtidsansat, idet
basf indbetalte pensionsbidrag for en fuldtidsansat, der udførte arbejde i dette interval. føl-
gen var, at hendes samlede løn var mindre end den samlede løn, som en fuldtidsansat modtog,
selv om de havde arbejdet samme antal timer.
ved bedømmelsen af, om denne forskel i vederlæggelsen udgør forskelsbehandling i deltids-
lovens forstand, må der ses på, om hun som deltidsansat befandt sig i en situation, som er
sammenlignelig med en fuldtidsansats situation, jf. § 3, stk. 1, nr. 2, i aftalen mellem lo og
da. som sagen er forelagt, lægger jeg herved til grund, at der hos basf var fuldtidsansatte,
som var involveret i samme eller tilsvarende arbejde som as arbejde.
efter den praksis fra eu-domstolen, som er gennemgået ovenfor under afsnittet ”retsgrund-
laget”, har det efter min opfattelse ikke betydning for vurderingen af, om en deltidsansat og
en fuldtidsansat er i en sammenlignelig situation, at den deltidsansattes arbejde udføres som
”overarbejde” eller ”merarbejde”, eller om der er tale om ”ordinær” arbejdstid for den ene og
”ekstraordinær” arbejdstid for den anden. sondringen mellem ”overarbejde” og ”merarbejde”
kan i øvrigt være vanskelig at anvende under en flexordning som den foreliggende, jf. herved
bs forklaring, hvorefter overarbejde typisk ligger om aftenen efter kl. 18 eller i weekenderne.
ved bedømmelsen af, om a befandt sig i en sammenlignelig situation, tillægger jeg det efter
eu-domstolens praksis afgørende betydning, at hendes ansættelsesforhold alene adskilte sig
fra den fuldtidsansattes ansættelsesforhold ved, at hendes normale arbejdstid var lavere, og at
arbejdet i intervallet mellem 30 og 37 timer om ugen – i lighed med arbejdet uden for dette in-
terval – var identisk, hvad enten arbejdet blev udført af en fuldtidsansat eller en deltidsansat.
                                                - 12 -
jeg mener derfor, at hun og en fuldtidsansat var i en sammenlignelig situation som nævnt i §
3, stk. 1, nr. 2, i aftalen mellem lo og da.
jeg finder herefter, at a – i det omfang hun udførte arbejde i det nævnte interval – med hen-
syn til sine ansættelsesvilkår blev behandlet på en mindre gunstig måde end en sammenligne-
lig fuldtidsansat, udelukkende fordi hun var på deltid, jf. § 4, stk. 1, i aftalen mellem lo og
da.
det kan efter min opfattelse ikke føre til en anden vurdering, at basf efter flexordningen ik-
ke var forpligtet til at vederlægge arbejde i dette interval. en afspadseringstime efter flexord-
ningen skulle træde i stedet for en arbejdstime inden for normal arbejdstid – en sådan arbejds-
time skulle i givet fald vederlægges med sædvanlig løn og pensionsbidrag. hertil kommer, at
basf under alle omstændigheder var omfattet af forbuddet mod forskelsbehandling, når
basf indgik aftale med den deltidsansatte medarbejder om at vederlægge overskydende ti-
mer. dette gælder også i tilfælde, hvor der var flere overskydende timer på flexkontoen end
de 30 timer, som medarbejderne efter flexordningen havde krav på at overføre til den efterføl-
gende måned. jeg lægger her vægt på, at det efter bs forklaring ikke var besværligt for med-
arbejderne at opnå en aftale med basf om vederlæggelse for overskydende timer, og at der
derfor hos medarbejderne var skabt en forventning om, at overskydende timer ville blive
honoreret, således at de ikke behøvede at begrænse deres arbejdstid til maksimalt 30 oversky-
dende timer pr. måned.
det kan heller ikke føre til en anden vurdering, at forskelsbehandlingen opstod ved et samspil
mellem pensionsordningen, hvorefter der alene blev indbetalt pensionsbidrag af ”fast løn”, og
de konkrete aftaler om vederlæggelse af overskydende timer på flexkontoen. det bemærkes
herved, at det var basf, som havde begrænset pensionsordningen til kun at omfatte ”fast
løn”, og at det var basf, som havde bestemt, at der kunne indgås aftale om vederlæggelse af
overskydende timer på flexkontoen, men uden indbetaling af pensionsbidrag.
det fremgår af § 4, stk. 1, sidste led, i aftalen mellem lo og da, at forbuddet mod forskels-
behandling ikke er overtrådt, hvis forskelsbehandlingen er begrundet i objektive forhold. en
forskelsbehandling er begrundet i objektive forhold, hvis den er i overensstemmelse med prin-
cippet om ”pro rata temporis”, jf. bl.a. præmis 64-65 i den ovennævnte dom af 10. juni 2010 i
                                              - 13 -
de forenede sager c-395/08 og c-396/08. det samme gælder, hvis forskelsbehandlingen op-
fylder et reelt behov hos virksomheden, er egnet til at nå det forfulgte formål og er nødvendig
herfor, jf. f.eks. præmis 64 i dom af 1. marts 2012 i sag c-393/10. budgetmæssige betragt-
ninger kan dog ikke begrunde forskelsbehandling, jf. den nævnte doms præmis 66.
basf er ikke fremkommet med noget, som efter min opfattelse indebærer, at den nævnte for-
skelsbehandling kan anses for begrundet i objektive forhold. det bemærkes særligt herved, at
forskellen i vederlæggelsen ikke er i overensstemmelse med princippet om ”pro rata tempo-
ris”, da en fuldtidsansat og en deltidsansat, der udførte arbejde i det nævnte interval, ikke blev
vederlagt med samme beløb. forskelsbehandlingen må derfor efter min mening anses for at
være i strid med deltidsloven.
der er fremlagt en opgørelse over overskydende timer på flexkontoen, som a i perioden fra
2003-2007 fik vederlag for, uden at basf indbetalte pensionsbidrag. antallet af oversky-
dende timer i denne opgørelse (mellem 15 og 50 pr. måned) udelukker ikke i sig selv, at ve-
derlæggelsen angik arbejde i den enkelte uge i intervallet mellem den 30. og den 37. arbejds-
time. herefter og i mangel af andre oplysninger herom lægger jeg til grund, at de oversky-
dende timer, som a blev vederlagt for, angik arbejde i dette interval. vederlæggelsen var efter
det, som er anført ovenfor, i strid med deltidsloven.
det fremgår af deltidslovens § 4, stk. 3, at en deltidsansat, hvis løn i strid med loven er lavere
end en sammenlignelig fuldtidsansat, har krav på forskellen. bestemmelsen omfatter også
pensionsbidrag. a har fået udbetalt løn uden fradrag af egen andel af pensionsbidraget. jeg
finder, at hun ikke med hjemmel i deltidslovens § 4, stk. 3, eller på andet grundlag har krav på
at få udbetalt egen andel af pensionsbidraget en gang til. hun har alene krav på udbetaling af
arbejdsgiverens andel af pensionsbidraget, som for den periode, sagen angår, er opgjort til
6.637,95 kr.
jeg stemmer herefter for, at basf skal betale 6.637,95 kr. med procesrente fra den 27. marts
2009 til a.
der træffes afgørelse efter stemmeflertallet, således at højesteret stadfæster dommen.
                                             - 14 -
sagsomkostningerne for højesteret er fastsat til dækning af advokatudgift, og der er ved belø-
bets fastsættelse taget hensyn til sagens karakter og arbejdets omfang.
                                      thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal hk danmark som mandatar for a inden 14 dage efter
denne højesteretsdoms afsigelse betale 50.000 kr. til di som mandatar for basf a/s. sags-
omkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
dom
afsagt den 2. juli 2012 i sag nr. bs 5-75/2007:
a
mod
aarhus universitet
(tidligere danmarks miljøundersøgelser)
sagens baggrund og parternes påstande
under denne sag, der er anlagt den 29. januar 2007, har sagsøgeren ved sin endelige påstand
nedlagt påstand om, at sagsøgte dømmes til at betale 416.224,00 kr. med renter efter erstat-
ningsansvarslovens § 16 af 414.340,00 kr. fra 2. juli 2001 og procesrente af 1.884,00 kr. fra
29. januar 2007, subsidiært et efter rettens skøns fastsat mindre beløb end det påstævnte med
renter som anført.
sagsøgte, aarhus universitet, tidligere danmarks miljøundersøgelser, har nedlagt påstand om
frifindelse.
sagsøgte har ikke bestridt rigtigheden af sagsøgerens erstatningsopgørelse.
sagen vedrører spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgerens erstatningskrav er forældet eller var
bortfaldet på grund af passivitet ved sagens anlæg.
sagens oplysninger
det fremgår af sagens oplysninger, at sagsøgeren var involveret i et færdselsuheld den 2. juli
2001, hvor sagsøgte repræsenterer den part, der havde forvoldt uheldet.
det fremgår af egen læges journal, at sagsøger opsøgte egen læge den 2. juli 2001. det frem-
går af journaltilførsler blandt andet:
       "...
       02-07-01 sympt/klage fra brystkas
       ...
       er kørt i grøften med bilen, en bil som kørte i samme retning som pts og som kørte langt
       inde i vejsiden drejede pludseligt ud på vejen og ramte pts bil som derved blev presset i
       grøften i den modsatte kørebane. pt. brugte sele, har ikke slået hovedet, erindrer alt ikke
       været bevidstløs, bremsede straks kraftigt, klager over let kvalme men ikke kvalme eller
       hovedpine, det trykker lidt bag sternum, er lidt øm nedadtil i nakken hvor der sommeti-
       der er gigtgener.
       obj. ikke tryk efter sele, stp. i.a. let trykømhed over sternum, der er fri bev. i halscol. i
       alle retninger let ømhed af nakkemuskler nedadtil i h side, der er ikke paræstesier i
       hænder, der er normale reflekser, god kraft og tonus, en lille blodansamling på ve pa-
       tella, ikke ansamling i led, dette bevæges frit. abdomen i.a.
       ...
       02-07-01: sympt/klage fra brystkas
       ...
                                        - 2 -
datter kl. 15.50 synes nu at det snurren i armene, i øvrigt som tidl. tilrådes at se an, skal
være i kontakt med andre mennesker til obs.
...
03-07-01 sympt/klage fra brystkas
...
kl. 13.00: svar på negativ urin. forslået og fortumlet fra igår. ondt i hovede og nakke
og brystkasse, forkvalmet og nervøs. styrer sin rengøringsforretning og diverse forsik-
ringer vedr. ulykken med sin telefon. vil gerne komme til gennemgang, kan få sin datter
til at køre i morgen.
...
04-07-01 sympt/klage fra flere led
...
øm i hele kroppen. lidt kvalme og nogen hovedpine. lidt grådlabil. obj. snakker uden
tegn på større hukommelsesbesvær. lidt besvær med enkelte detaljer vedr. den anden
bil. ve. knæ. kontusionssår ude infektion.
...
diffus ømhed max cervicalt af hele columna samt paravertbralt på hø. side. ømhed over
begge skulder åg.
...
tilrådes aflastning og sygemelding mindst den næste uge.
...
09-07-01 t sympt/klage fra brystkas ex hj/lun
...
stadig noget medtaget af uheldet. hun kan faktisk huske nu at hun slog sit hoved mod
døren under uheldet. stadig hovedpine. tilrådes fortsat sygemelding. det har hun noget
svært ved at overskue. ringer i næste uge.
...
16-07-01 t anden hovedskade uden kraniebrud
...
synes ikke at hun har det godt fået hovedpine ved blot sm belastninger, synes også at
synkefunktionen er ændret. tager den med ro i yderligere ca 1 uge derefter kons. hvis
ikke alt er bedret.
...
30-07-01 k kons./besøg
går til kiropraktor får behandling på nakken med god virkning.
klager over sm på ve patella fortsat, angiver at det skurrer i knæet, der er ved palpation
let ømhed af patella, ikke ansamling, henv. til rtg.
uarb. se kopi.
...
02-08-01 k skrivelse fra thisted kommune.
06-08-01 k forstyrrelser i lipid-stofskiftet obs.
...
fastende kolesteroltal. er holdt op med fiskeolie, og hun prøvet at overholde kostregler.
...
13-08-01 t forstyrrelser i lipid-stofskiftet obs.
...
svar på pænere kolestrol, fortsætter med at passe på
...
13-08-01 k sympt/klage fra hånd/fingre
                                          - 3 -
...
har anmeldt kuglerne ved fingerleddene som arbejdsskade, der kommer attest, se kons.
...
20-08-01 b rtg. af ve. knæled og patella. sygehus nord.
***rontgensvar/billeddiagnostisk epikrise***
afsendt d. 21-08-2001 kl. 1601
nykobing/thisted sygehus                             undersogelsesdato 20-08-01
rontgenafdeling thisted
epikrise
rontgenbeskrivelse på patient:
a
20.08.2001:
r.u. af venstre knæled og patella. der ses normale forhold vedr. det egentlige knæled
og patella samt patellofemoralleddet. der ses en periostal belægning på siden af collum
fibulae, antagelig folger efter tidligere fraktur fra adskillige år siden.
m.v.h. sven topp, overlæge/rs
28-08-01: t syndrom relateret til cervicalcol
...
svar på rtg knæ, i.a.ang.det aktuelle. op ad dagen bliver smertne i knæet værre og træk-
ker op i ryggen, også selve ryggen har hun smerter i og går til behandlinger nu ca en
gang ugentligt. har endnu ikke fået beh. på thorax og skuldre. træt, manglende kon-
centration, kan ikke huske hvad hun har læst efter ½ side.
...
31-08-01: k administrativ procedure (attest)
...
døjer fortsat med svækket hukommelse og manglende koncentration efter uheldet og
har stadig smerter i ve. knæ. af den grund fortsætter hun på ½ tid i endnu en måned.
hun har fået brev fra danmarks miljøundersøgelser, hvor modparten er ansat og er ble-
vet bedt om bl.a. lægelige oplysninger. det kan ikke være en regelret fremgangsmåde,
se brev til ptt. desangående.
hun ønsker anmeldelse af
1) arbejdsbetinget lidelse, som opstod under hendes ansættelse i snedsted børnehave.
...
03-09-01: k administrativ procedure (attest)
...
lægeerklæring 1 til arbejdsskadestyrelsen skrevet vedr. pkt. 2) i cont. fra 31/8 01
...
17-09-01: k modtaget læ 205, (mlc).
...
ptt. skal indkaldes til kons. ang. ovenst.
jeg har d.d. skrevet til ptt., da hun skal kontakte os for at aftale tid til ovenstående.
kunne ikke træffes på telefon.
...
02-10-01: k administrativ procedure (attest)
                                              - 4 -
     ...
     hun fortæller, at hun ved uheldet slog hovedet, idet hun umiddelbart og lige siden har
     haft kvalme, nu aftagende, efter få dage kom der hovedpine, der også delvist har holdt
     sig til nu. hu slog brystkassen, hvor hun stadig angiver ømhed, hun skadede ang. ryg-
     gen idet der er ømhed og smerter sv. til sacroilliacaleddene bil. og der er stadig smere-
     tyer i ve. knæ, især efter belastning, da smerter i selve leddet, men konstant en bræn-
     dende fornemmelse i huden over knæet sv. til det sted hvor hun ang. havde ekscoriation.
     har hidtil gået hos kiropraktor hanne linnet og det vil hun helst fortsætte med. hun har
     sit eget rengøringsfirme, hvorfra hun er sygemeldt på ½ tid, det må vi nok regne med, at
     hun skal være i endeu 2 mdr. hun virker stresset og overbelastet og jeg trot ikke der
     kommer noget godt ud af at prøve at pressehende hurtigere op på fuld tid.
     der skal lave læ 205
     ...
     02-10-01: k administrativ procedure (attest)
     ...
     kopi af relevante notater til ptt. som svar på dmu.s forespørgsel af 16. aug og 27. sept.
     ...
     19-10-01: k kvalme
     ...
     klager over kvalme og efterlyser noget til det. har prøvet med gaviscon
     udskriver i stedet emperal 10 mg x 3.
     ...
     07-12-01: t kvalme
     ...
     ikke effekt af emperal. kvalmen er ikke ledsaget af mavesmerter eller sure opstød. kan
     komme hele døgnet. hun behandles stadig ved kiropraktor for stivhed i nakken.
     ...
     02-01-02: k syndrom relateret til cervicalcol
     ...
     stadig smerter i nakke med megen hovedpine og kvalme, der af og til forværres til
     værre anfald med lysskyhed og stærk hovedpine. kun ganske lidt bedring, men dog
     bedring. også stadig lændesmerter, også kun med beskeden bedring.
     knæsmerter er meget bedre.
     går til kiropraktor hv. 3 uge, som også er begyndt at behandle brystkassen.
     dagene er meget forskellige m.h.t. smerter, kan arbejde gennemsnitlig 4 timer dagligt
     og må derefter overlade resten til hjælper og gå hen og lægge sig.
     hun mener også selv, at det er realistisk, at hun vender tilbage til fuld tid i løbet af 3-4
     mdr, har ikke lyst til omskoling.
     ..."
den 13. august 2001 skrev sagsøgeren følgende til danmarks miljøundersøgelse.
     "...
     hermed på deres forlangende ang. personskade
     vedrørende bil uheldet på x vej 2-7-2001. jeg har nu fået mulighed for at tale med min
     advokat om dette.
     derfor foreløbig information om person beskadigelsen af undertegnede.
                                               - 5 -
      1. hele min rygrad er forslået. her har jeg stadig problemer med lænden og især højre
      skulder &
      2. nakken/idet jeg har svært ved at holde hovedet.
      3. højre & venstre skulderblade
      4. brystkassen. jeg kan f.eks. stadig ikke tåle at ligge på siden uden at det gør ondt.
      5. hovedet. jeg har hverdag hovedpine især sidst på dagen, desuden koncentrationsbe-
      svær. samt hukommelsesproblemer.
      6. muskler omkring struben, som har medført, at jeg har synkebesvær. (det dog i dag
      væsentlig bedre)
      7. venstre knæ, som jeg har slået op under instrumentbrættet. det har dels givet et sår,
      hvor der nu er et mindre synlig år. derforuden kan jeg stadig ikke tåle at bøje knæet,
      eller at gå og stå ret lang tid af gangen.
      jeg er indstillet til røntgen på thisted-sygehus mandag d 20-08-01.
      jeg kan endnu ikke sige, om skaderne vil give varig men, hvad jeg bestemt ikke håber!
      dette spørgsmål vil jeg fortsat forbeholde mig ret til at lade stå åbent, lige som jeg vil
      forbeholde mig ret til at komme med tilføjelse om, der er noget jeg har glemt at nævne
      her.
      jeg går stadigvæk til kiropraktor. de har endnu ikke turdet rører ved henholdsvis min
      brystkasse eller skuldrene. jeg er stadig sygemeldt, foreløbig i 3 uger. dog har jeg en
      aftale med lægen om, at jeg vil prøve halvtid fra denne uge.
      ..."
miljø & energiministeriet besvarede brevet den 16. august 2001. det fremgår heraf blandt
andet:
      "...
      danmarks miljøundersøgelser (dmu) er af forsikringsselskabet topdanmark, hvor de-
      res bil er forsikret, blevet bedt om også at tage kontakt med dem ang. spørgsmål om
      evt. personskade som følge af ovennævnte færdselsuheld.
      da de ønsker at rejse erstatningssag har marianne brandi, dmu's afdeling i silkeborg,
      bedt dem sende dokumentation for den personskade, de mener at have lidt i forbindelse
      med uheldet. dette er nødvendigt for at vurdere evt. erstatningsspørgsmål.
      vi har modtaget deres brev af 13. august 2001. dette indeholder alene deres egne op-
      lysninger om personbeskadigelsen.
      til brug for den videre behandling af sagen har vi brug for følgende oplysninger:
      en lægeerklæring med nærmere oplysninger om skaden og dens evt. følgevirkninger,
      herunder en beskrivelse af skadens art og hvilken del af legemer, der er skadet, samt
      hvor lang tid, de forventes at være uarbejdsdygtig.
      det fremgår af politirapport i sagen, at de umiddelbart efter uheldet blev kørt til skade-
      stuen på thisted sygehus. lægeerklæringen bedes bilagt en udskrift af journalen fra sy-
      gehuset.
                                               - 6 -
      oplysning om deres årsløn i året før ulykken skete.
      ..."
miljø & energiministeriet erindrede ved brev af 11. september 2001 sagsøgeren om brevet af
den 16. august 2001.
miljø & energiministeriet anmodede ved brev af den 27. september 2001 sagsøgeren om
yderligere dokumentation for eventuel personskade til brug for den videre behandling, hvis
sagsøgeren fortsat ønskede at rejse erstatningskrav.
det fremgår af erklæring af 5. december 2002 fra kiropraktor hanne linnet blandt andet:
      "...
      a opsøget mig den 16/7-01 - efter at være kørt galt 2 uger forinden.
      hun var på det tidspunkt meget forslået og stiv i cerv./thor. delen. jeg undersøgte hende
      og fandt nedsat bevægelse af cerv. col. i alle planer. bevægepalpation udløste kvalme
      og synsforstyrrelse.
      ...
      hun havde sensibilitets forstyrrelse i alle fingerspidser. der blev foretaget rtg. us.
      som viste en kraftig sidedrejning mod højre af thor/cerv. delen. muligvis en kompensa-
      tion for smerte.
      a er blevet behandlet hos mig siden ulykke, nu med 2-3 ugers interval. i starten meget
      forsigtig massage - siden thor/ og cervicale manipulationer.
      det går stadig pænt fremad, dog kan generne provokeres med for meget fysisk arbejde.
      ..."
kammeradvokaten har den 16. august 2004 forelagt sagen for arbejdsskadestyrelsen med
anmodning om en udtalelse efter erstatningsansvarslovens § 10 til brug for udmåling af godt-
gørelse for svie og smerte, erhvervsevnetab og mén.
der foreligger speciallægeerklæring af 7. september 2004, speciallægeerklæring af 1. decem-
ber 2004 indhentet gennem kammeradvokaten til brug for arbejdsskadestyrelsen og speci-
allægeerklæring af 4. februar 2005 indhentet af sagsøgerens advokat.
arbejdsskadestyrelsen anmodede den 6. juli 2006 kammeradvokaten med kopi til as advokat
om at indsende lægejournal fra egen læge for a for perioden 1990 til 2. juli 2001. arbejds-
skadestyrelsen erindrede om svar den 21. august 2006 og 12. september 2006 med kopi til as
advokat. arbejdsskadestyrelsen skrev 20. oktober 2006 direkte til as advokat og oplyste, at
sagen ville blive afsluttet på det foreliggende grundlag, hvis ikke akterne var modtaget inden
14 dage.
as advokat bad den 26. oktober 2006 egen læge om kopi af journaloplysningerne.
ved brev af 7. november 2006 skrev kammeradvokaten følgende til as advokat:
      "...
      ovennævnte sag afventer som bekendt arbejdsskadestyrelsens udtalelse.
      arbejdsskadestyrelsen har oplyst, at udtalelsen afventer yderligere oplysninger fra de-
      res klient i form af lægejournalen for perioden 1999 til 2. juli 2001. da disse oplysnin-
                                               - 7 -
      ger til stadighed ikke er fremsendt til arbejdsskadestyrelsen, skal jeg gøre opmærksom
      på, at min klient påberåber sig passivitet samt forældelse både for så vidt angår kravets
      eksistens og kravets størrelse.
      ..."
as advokat besvarede denne henvendelse den 9. november 2006. det fremgår af svaret blandt
andet:
      "...
      jeg har med forundring modtaget deres brev af 7. november 2006, hvoraf det fremgår,
      at deres klient påberåber sig passivitet samt forældelse både for så vidt angår kravets
      eksistens og kravets størrelse.
      ...
      det fremgår således klart af korrespondancen fra arbejdsskadestyrelsen, at det er
      kammeradvokaten, der er anmodet om at indhente det ønskede lægelige materiale.
      ...
      som det fremgår, er det min opfattelse, at der ikke er udvist passivitet fra min klients
      side, idet arbejdsskadestyrelsens anmodning er rettet til kammeradvokaten som rekvi-
      rent overfor arbejdsskadestyrelsen.
      jeg skal på denne baggrund anmode dem om inden 14 dage at frafalde den påberåbte
      passivitet samt forældelse, idet jeg ellers ser mig nødsaget til at udtage stævning.
      ..."
den 13. november 2006 meddelte as advokat til arbejdsskadestyrelsen, at de lægelige akter
fra egen læge endnu ikke var modtaget.
arbejdsskadestyrelsen traf afgørelse den 14. november 2006 uden, at akterne fra egen læge
forelå. méngraden blev vurderet til 30 %, erhvervsevnetab til 25 % og stationærtidspunktet til
2. oktober 2001.
den 20. november 2006 meddelte kammeradvokaten, at sagsøgte ikke kunne give en skriftlig
bekræftelse på, at passivitet og forældelse ikke ville blive gjort gældende og bad om nærmere
redegørelse for, hvorfor kravet ikke skulle være forældet.
der er efterfølgende korrespondance mellem parterne herom, hvor kammeradvokaten ved
brev af 11. januar 2007 meddelte, at sagsøgte alene er indstillet på at suspendere ikke allerede
indtrådt forældelse.
der foreligger attester om uarbejdsdygtighed indsendt af egen læge til thisted kommune ved-
rørende fuld og delvis sygemelding i tiden efter uheldet.
det fremgår af anmeldelse af 12. marts 2002 fra as egen læge til forsikringsselskabet top-
danmark, at beskadigelsen vedrører contusion af venstre knæ og distorsion af nakkeregion og
er sket 2. juli 2001.
a har forklaret, at politiet kom umiddelbart efter ulykken, og hun kom ind i politibilen til af-
høring. der kom en mand og talte med dem. hun fattede nok ikke det hele. politimanden fo-
reslog, at hun skulle ind på sygehuset til et tjek. i mellemtiden havde hun fået ringet til sin
datter, der kom. datteren sagde, at hun ville køre afhørte ind. de ringede til sygehuset på ve-
                                                 - 8 -
jen ind og blev afvist, da de kom i egen bil. derfor kørte de til afhørtes egen læge. hun me-
ner, hun var to gange hos egen læge i den første uge, hvor hun var sygemeldt fuldtids. hun
begyndte ikke på behandling med det samme. hun ringede til kiropraktor hanne linnet, der
tog røntgenbillede. i starten fik hun massage. derefter begyndte kiropraktoren at "knække"
nakken. afhørte havde det dårligt og kunne ikke selv køre derind. hun fik det bedre over tid.
det startede med nakken. hun havde også ondt i brystkassen. der gik næsten et år, inden
hanne linnet begyndte at behandle brystkassen. afhørte ved ikke hvorfor. afhørte skrev selv
med modparten. hun kan huske, hun noterede punkter op. hun fik brev om, at de ville have
oplysninger fra egen læge. afhørte ringede til sin egen læge. som hun husker det, var hun
derude, hvor lægen sagde, at de ikke kunne udlevere oplysninger til alle. afhørte mener, hun
ringede og gav danmarks miljøundersøgelser de oplysninger, hun havde fået hos egen læge.
hun var i forbindelse med advokat jon johnsen på et tidligt tidspunkt, allerede da hun skrev
brevet i august 2001. hun var også i telefonisk kontakt med danmarks miljøundersøgelser.
hun er hurtigere til at gribe telefonen end til at skrive. der er ikke nogen periode, hvor hun
ikke har haft advokat, men der kan godt have været en stille periode, medens sagen gik fra
den ene advokat til den anden. hun husker ikke, hvornår det var, men hun fik mistillid til ad-
vokat jon johnsen i forbindelse med, at hendes eget forsikringsselskab havde bedt om oplys-
ninger. advokaten sagde, at han gerne ville have brevet til besvarelse. hun fik en rykker og
kontaktede advokatkontoret, der nægtede at have fået brevet, selv om de havde fået det. der-
efter skiftede hun advokat. hun er fortsat med sin selvstændige virksomhed. hun var halvtids
sygemeldt, så hun havde mulighed for at passe telefonen. hun håbede selvfølgelig at blive
rask igen. de var faktisk henne i 2002, før hun syntes, det blev bedre. hun var mange gange
ved at opgive, men prøvede at holde skruen i vandet. hun har også en dygtig medarbejder, der
hjalp hende. hun husker ikke journaltilførslen den 2. januar 2002 fra egen læge, men thisted
kommune mente heller ikke, at omskoling var relevant. hun husker ikke, at hun har sagt, at
det var realistisk at vende tilbage til fuld tid, men når det står i journalen, har hun nok sagt det
eller i hvert fald håbet det. hun har ringet både til sin egen advokat og danmarks miljøunder-
søgelser. hun har ringet til danmarks miljøundersøgelser også vedrørende bilen, da hun in-
gen kaskoforsikring havde, og erstatningen derfor ikke ville køre automatisk. det var nok en
2-3 måneder efter uheldet. hun har også talt i telefon med danmarks miljøundersøgelser om
sin personskade og de gener, hun havde. hun tror, det var før, hun skrev brevet i august 2001.
hun mener, hun blev bevilget flexjob den 18. maj 2005.
parternes synspunkter
sagsøgeren har til støtte for påstanden vedrørende spørgsmålet om forældelse gjort gældende,
at sagsøger ikke i det umiddelbare forløb efter ulykken har været vidende om, at denne ville
medføre en varig skade. det fremgår således af brev af 13. august 2001 fra sagsøger til sag-
søgte, at sagsøger endnu ikke kunne udtale sig om, om skaderne vil give varigt mén. praktise-
rende læge har ved attest vedrørende uarbejdsdygtighed af 30. juli 2001 anført, at a er uar-
bejdsdygtig på grund af sygdom/ulykke, og at den forventede varighed af uarbejdsdygtighe-
den var heltid ca. 14 dage og derefter begynde på halv tid i 2-3 uger. det fremgår endvidere af
attest vedrørende uarbejdsdygtighed af 2. oktober 2001 fra praktiserende læge, at den forven-
tede varighed på uarbejdsdygtigheden var 2 måneder fra dags dato, og at generne var afta-
gende, og at sagsøger a forventedes at blive fuldt restitueret. det er således først ultimo 2002,
at sagsøger ud fra praktiserende læges tilkendegivelse har måttet erkende, at ulykken havde
medført gener af varig karakter, hvorfor der efterfølgende blev rettet henvendelse til sagsøgte
om vurderingen af disse. forældelsesfristen løber derfor først fra ultimo 2002.
                                                - 9 -
erstatningsansvaret er anerkendt af sagsøgte, og sagsøgers advokat og kammeradvokaten har
i enighed forelagt sagen for arbejdsskadestyrelsen til vurdering af stationærtidspunkt med
henblik på beregning af godtgørelse for svie og smerte samt vurdering af varigt mén og tab af
erhvervsevne. der har både forud for og efter forelæggelsen for arbejdsskadestyrelsen lø-
bende været dialog mellem sagsøgers advokat og kammeradvokaten med henblik på oplys-
ning af sagen. sagsøgers advokat har således haft god grund til at antage, at der ikke bestod
en sådan tvivl om kravet, der gjorde det nødvendigt at iværksætte retsforfølgning, jf. forældel-
sesloven af 1908 § 2. kammeradvokaten har forelagt sagen for arbejdsskadestyrelsen og
fremstår derfor som rekvirent overfor styrelsen, hvorfor der ved anmodningen til arbejdsska-
destyrelsen af 16. august 2004 samtidig er sket suspension af forældelsen.
sagsøgte har til støtte for påstanden gjort gældende, at det af sagsøgerens brev af 13. august
2001 og danmarks miljøundersøgelsers brev af 16. august 2001 fremgår, at sagsøgeren alle-
rede få måneder efter ulykken anså sig for berettiget til erstatning. det fremgår videre, at
danmarks miljøundersøgelser var indstillet på at efterkomme et eventuelt erstatningskrav,
hvis det blev dokumenteret. i perioden herefter er alene sket det, at danmarks miljøundersø-
gelser, som havde taget initiativ til indhentelse af en udtalelse fra arbejdsskadestyrelsen i
medfør af erstatningsansvarslovens § 10, ved brev af 7. november 2006 meddelte sagsøgeren,
at erstatningskravet var forældet, og at arbejdsskadestyrelsen den 14. november 2006 afgav
en vejledende udtalelse på et grundlag, som var ufuldstændigt, fordi sagsøgeren ikke trods
flere rykkere fik fremsendt egen læges journal. da sagen blev anlagt i slutningen af januar
2007, var der gået mere end 5 år fra det tidspunkt, hvor sagsøgeren med sikkerhed vidste, at
hun var påført en skade ved uheldet og havde bebudet et erstatningskrav.
der er ikke indgået aftale om suspension af forældelsesfristen, som heller ikke på andet
grundlag kan anses for suspenderet eller afbrudt. det forhold, at erstatningskravet muligt ikke
endeligt kunne opgøres inden forældelsesfristens udløb, kan ikke ændre ved dette. det bestri-
des, at danmarks miljøundersøgelser ved sin handlemåde har suspenderet forældelsesfristen
eller afbrudt den.
sagsøgte gør videre gældende, at sagsøger har udvist en sådan passivitet, at erstatningskravet
også af denne grund er bortfaldet.
rettens begrundelse og afgørelse
det er ubestridt, at as erstatningskrav vedrørende personskade som følge af et færdselsuheld
den 2. juli 2001 forældes efter forældelsesloven af 1908 § 1, nr. 5, på 5 år.
det fremgår af sagens oplysninger, at a samme dag som uheldet konsulterede egen læge og
klagede over hovedpine, nakkesmerter og ømhed af brystet. a sendte den 13. august 2001 en
beskrivelse af de skader, som hun var påført ved uheldet, til sagsøgte, og det fremgår af brev
af 16. august 2001 fra danmarks miljøundersøgelser til a, at det over for danmarks miljøun-
dersøgelser var tilkendegivet, at a ville rejse krav om erstatning.
arbejdsskadestyrelsen har ved ved sin afgørelse den 14. november 2006 fastsat stationærtids-
punktet til 2. oktober 2001. dette tidspunkt er ikke ændret ved arbejdsskadestyrelsens senere
afgørelse. retten finder på denne baggrund, at a ved ulykken havde rimelig anledning til at
rejse et i hvert fald foreløbigt erstatningskrav og også tilkendegav over for danmarks miljø-
undersøgelser at ville gøre dette. retten finder derfor ikke grundlag for at antage, at forældel-
                                              - 10 -
sesfristen løber fra et senere tidspunkt end skadestidspunktet eller senest ved stationærtids-
punktet den 2. oktober 2001.
spørgsmålet er herefter, om fristen er suspenderet på grund af forhandlinger mellem parterne
eller stiltiende suspensionsaftale. der er ikke oplyst om en sådan kontakt eller sådanne for-
handlinger mellem parterne mellem september 2001, hvor danmarks miljøundersøgelser an-
modede a om dokumentation og indtil august 2004, hvor danmarks miljøundersøgelser an-
modede arbejdsskadestyrelsen om en vejledende udtalelse, at forældelsesfristen kan anses for
suspenderet. arbejdsskadestyrelsens udtalelse forelå først den 14. november 2006, hvor sag-
søgte forinden havde påberåbt sig, at der var indtrådt forældelse. det fremgår af sagen, at ar-
bejdsskadestyrelsen længe havde afventet as journal fra egen læge. uanset arbejdsskadesty-
relsens anmodning herom og erindringsbreve var addreserede til sagsøgte, der havde forelagt
sagen, finder retten, at sagsøgte må være berettiget til at gå ud fra, at a som repræsenteret ved
advokat, der havde modtaget kopi af disse breve, og som den, der havde rådighed over disse
oplysninger, ville drage omsorg for at indhente og indsende egen læges journal. retten finder
således ikke grundlag for at anse forældelsesfristen for suspenderet.
den omstændighed, at sagsøgte i august 2004, angiveligt i forbindelse med as advokatskifte,
har forestået forelæggelse af sagen for arbejdsskadestyrelsen og indhentelse af speciallæge-
erklæring, kan ikke i sig selv give a en berettiget forventning om, at sagsøgte ikke vil gøre en
eventuel indsigelse om forældelse gældende.
retten finder på denne baggrund, at sagsøgerens krav om erstatning i det hele er forældet.
sagsøgtes påstand om frifindelse tages derfor til følge med sagsomkostninger som nedenfor
bestemt. sagsomkostninger er fastsat til 46.250 kr., der vedrører sagsøgtes udgifter til
advokat. sagsøgte er ikke momsregistreret.
thi kendes for ret:
sagsøgte, aarhus universitet, (tidligere danmarks miljøundersøgelser), frifindes.
inden 14 dage skal sagsøgeren, a, subsidiært statskassen, til sagsøgte, aarhus universitet,
(tidligere danmarks miljøundersøgelser), betale sagsomkostninger med 46.250 kr.
de idømte sagsomkostninger forrentes efter rentelovens § 8 a.