text:
                       højesterets kendelse
                      afsagt torsdag den 20. september 2018
sag 34/2018
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat khuram riaz ahmed, beskikket)
i tidligere instans er afsagt kendelse af vestre landsrets 14. afdeling den 9. juni 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: lene pagter kristensen, jens peter christensen og
lars hjortnæs.
påstande
t har påstået vestre landsrets kendelse ophævet og anken realitetsbehandlet.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
i 2012 blev t ved dom afsagt af en domstol i tyskland idømt en straf af fængsel i 1 år, 11
måneder og 14 dage for en række lovovertrædelser i forbindelse med sit hverv som direktør i
et tysk anpartsselskab.
i 2013 udstedte de tyske myndigheder en europæisk arrestordre og anmodede justitsministeri-
et om, at t, der er dansk statsborger og bosat i danmark, blev udleveret til straffuldbyrdelse i
tyskland.
                                                - 2 -
i 2015 afslog justitsministeriet at udlevere t og bestemte, at danmark skulle overtage straf-
fuldbyrdelsen.
sagen blev indbragt for retten i kolding og hovedforhandlet den 21. februar 2017. t var
under sagen repræsenteret ved advokat a. t blev i forbindelse med optagelsen af sagen til
dom gjort bekendt med tidspunktet for domsafsigelsen og med reglerne om anke.
den 28. februar 2017 afsagde retten i kolding dom i sagen uden afholdelse af retsmøde. t
blev ved dommen idømt fængsel i 1 år, 11 måneder og 14 dage.
den 8. marts 2017 sendte retten i kolding digitalt en udskrift af dommen til både t og
advokat a. retten sendte samtidig en skriftlig ankevejledning til t.
den 10. marts 2017 sendte advokat a på mail en udskrift af dommen til t.
den 14. marts 2017, kl. 13:49, blev t kontaktet af advokat a på mail. i mailen gav advokaten
udtryk for, at han var indstillet på at anke sagen for ham, men at t ”… lige [skal] give mig 1
dags varsel, således at jeg kan nå at sende anken! …”.
den 15. marts 2017 ankede advokat a retten i koldings dom af 28. februar 2017 til
landsretten. under sagen for landsretten påstod anklagemyndigheden anken afvist som for
sent indgivet.
landsretten afviste ved kendelse af 9. juni 2017 at admittere anken.
anbringender
t har anført navnlig, at det skyldes en advokatfejl, at anken til vestre landsret ikke blev
indleveret rettidigt. ved mail af 14. marts 2017, kl. 13:49, meddelte advokat a, at han ville
anke retten i koldings dom, såfremt t ønskede dette, og at advokaten blot skulle bruge en
dags varsel for at kunne sende anken rettidigt. anken blev herefter indleveret den 15. marts
2017, hvilket ikke var rettidigt og skyldtes en beregningsfejl hos advokaten, idet ankefristen
udløb allerede den 14. marts 2017, kl. 15:00. en sådan fejl skal ikke lastes t, idet han har
været uden skyld heri.
                                              - 3 -
uanset omstændighederne er der tale om en så lille fristoverskridelse, at det bør tale imod
afvisning.
der er desuden rimelig udsigt til, at dommen vil blive ændret til ts fordel, hvis anken
admitteres.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at fristoverskridelsen kan tilregnes t, og at den
derpå følgende fejl fra advokat as side ikke kan begrunde ankens admittering. t blev flere
gange forud for ankefristens udløb orienteret om dommen, og han blev ved retsmødet den 21.
februar 2017 og ved modtagelsen af dommen den 8. marts 2017 vejledt om reglerne for anke.
det forhold, at der alene er tale om en mindre fristoverskridelse, kan ikke begrunde, at der ses
bort herfra.
der er desuden ikke rimelig udsigt til, at byrettens dom vil blive ændret til ts fordel i
landsretten.
højesterets begrundelse og resultat
ts anke skulle have været iværksat inden 14 dage efter dommens afsigelse, jf. retsplejelovens
§ 904, stk. 1.
højesteret finder, at overskridelsen af ankefristen på grund af den rådgivning, som t modtog
fra sin advokat den 14. marts 2017, må antages at skyldes grunde, som ikke kan tilregnes
ham, jf. retsplejelovens § 910, stk. 2.
højesteret tager herefter ts påstand til følge, således at sagen hjemvises til realitetsbehandling
i landsretten.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til realitetsbehandling i landsretten.


text:
                                             dom
afsagt den 18. januar 2016 af vestre landsrets 5. afdeling (dommerne chr. bache, henrik
twilhøj og rikke foersom) i ankesag
v.l. b–0879–15
b
(advokat asger toft, lemvig)
mod
a
under konkurs ved kurator advokat jes andersen
(advokat jes andersen, holstebro)
retten i kolding har den 30. april 2015 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. bs 17-2277/2014).
påstande
for landsretten har appellanten, b, gentaget sin påstand for byretten om frifindelse.
indstævnte, a under konkurs ved kurator advokat jes andersen, har nedlagt påstand om prin-
cipalt betaling af 240.583,31 kr., subsidiært betaling af et mindre beløb, med procesrente fra
den 9. december 2014.
supplerende sagsfremstilling
i en posteringsjournal vedrørende as virksomhed er der den 3. oktober 2013 noteret et tab på
148.465,85 kr. for så vidt angår ”b”.
der er endvidere fremlagt en ”handlingsplan” over as økonomiske situation, der er
udarbejdet af ham, efter et møde i hans bank.
forklaringer
b og a har afgivet supplerende forklaring for landsretten.
                                               - 2 -
b har supplerende forklaret, at han købte træpillerne til eget brug. han købte træpillerne
sammen med c, fordi de på den måde kunne få en bedre pris. han fik kontakt til a, som han
ikke kendte i forvejen, på slagteriet og fortalte a, at de var to personer, der ønskede at købe
træpiller. c hentede selv sin andel hos ham. han betalte et a conto beløb på 55.000 kr. den 2.
marts 2010 via en bankoverførelse, og dagen efter modtog han en dags dato kvittering herfor.
han hørte først om kreditnotaerne, da han fik tilsendt nogle papirer fra advokat jes andersen.
a har supplerende forklaret, at det er helt almindeligt, at der er flere kunder, der køber
træpiller sammen, fordi kunderne derved sparer transportomkostninger. han modtog et kon-
tant beløb fra b og skrev en kvittering herfor. det var en misforståelse, at han ikke fik delt
regningen op i to. det skulle den have været, men den anden kunde forsvandt ligesom
træpillerne, før han fik det gjort.
bs mor, d, blev lejer den 1. juni 2009. det var efter, han havde indgået aftalen med b. b var
en almindelig kunde. da han udstedte kreditnotaerne, havde d fået et fleksjob hos ham, men
det var ham, der besluttede at udstede kreditnotaerne. det er hans håndskrift, der er på faktura
nr. 520. der står ikke noget om skridtmaskinen, fordi den del af betalingen var bs private sag.
han har lavet handlingsplanen, ekstrakten side 50, i foråret 2014. den blev lavet på opfor-
dring fra hans revisor efter et fælles møde i banken.
procedure
b har gjort gældende, at det er en betingelse for en gavedisposition, at meddelelse om gaven
er kommet frem til modtageren. udstedelse af en kreditnota til eget bogholderi kan ikke
sidestilles med et gaveløfte. dette gælder særligt, når fordringerne er bestridte, og der er
forløbet lang tid mellem fordringernes stiftelse og kreditnotaernes udstedelse.
konkursboet har yderligere gjort gældende, at det må anses for en gave, at a har ladet
forældelsesfristen udløbe.
parterne har i øvrigt i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har
procederet i overensstemmelse hermed.
                                                - 3 -
landsrettens begrundelse og resultat
det må også efter bevisførelsen for landsretten lægges til grund, at begge fakturaer med rette
er udstedt til b, og at b ikke har betalt nogen del af fakturabeløbene.
det er ikke bevist, at a forud for, at der den 29. januar og 20. maj 2013 indtrådte forældelse
af fakturabeløbene, skriftlig eller mundtlig har afgivet et bindende gaveløfte til b. det må
derfor lægges til grund, at bs betalingsforpligtelse ophørte som følge af forældelse og ikke
som følge af eftergivelse.
det er herefter ikke bevist, at b har modtaget en gave, der kan fordres omstødt, idet det ikke i
sig selv kan anses for en gave, at a ikke har søgt fordringen inddrevet, inden der indtrådte
forældelse.
det er heller ikke bevist, at as udstedelse af kreditnotaerne førte til, at hans ejendele blev
unddraget fra at tjene til fordringshavernes fyldestgørelse, eller at han i forbindelse med den
indtrådte forældelse har disponeret på en måde, der i øvrigt er omfattet af konkurslovens § 74.
landsretten tager derfor bs påstand om frifindelse til følge.
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal a under konkurs betale
sagsomkostninger for begge retter til b med i alt 64.637,50 kr. beløbet omfatter 3.760 kr. til
retsafgift, 60.000 kr. til udgifter til advokatbistand og 877,50 kr. til vidneførelse.
beløbet til dækning af udgifter til advokatbistand er inklusive moms, da b ikke er
momsregistreret. landsretten har ved fastsættelsen af beløbet lagt vægt på sagens økonomiske
værdi og dens omfang.
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
b frifindes.
                                          - 4 -
a under konkurs ved kurator jes andersen skal betale sagens omkostninger for begge retter til
b med 64.637,50 kr.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                            dom
afsagt den 18. juni 2015
f-7-14
                                   hk/danmark som mandatar for
                                   a
                                   (advokat jens jakob hjorth-hartmann)
                                   mod
                                   benzin- og oliebranchens arbejdsgiverforening
                                   som mandatar for
                                   statoil fuel & retail a/s
                                   (advokat jeanette werner)
indledning
sagen angår, om aflønningen af a i overensstemmelse med bestemmelsen om ung under ud-
dannelse i ”overenskomst for servicestationer” indgået mellem benzin- og oliebranchens
arbejdsgiverforening og hk/danmark (”servicestationsoverenskomsten”) var i strid med
forskelsbehandlingslovens forbud mod aldersdiskrimination.
sagen blev anlagt den 12. februar 2014 ved københavns byret, som ved kendelse af 28. maj
2014 henviste sagen til østre landsret i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1. byrettens
kendelse blev af hk/danmark kæret til østre landsret, der ved kendelse af 16. september
2014 henviste sagen til sø- og handelsretten i medfør af retsplejelovens § 227, stk. 1.
påstande
hk/danmark (”hk”) som mandatar for a har nedlagt påstand om, at statoil fuel & retail
a/s skal betale 74.158,00 kr. til a, subsidiært et mindre beløb efter sø- og handelsrettens
                                              - 2 -
skøn, med tillæg af procesrente af 70.710,89 kr. fra sagens anlæg og af 3.447,11 kr. fra 25.
marts 2015.
benzin- og oliebranchens arbejdsgiverforening (”boa”) som mandatar for statoil fuel &
retail har påstået frifindelse, subsidiært afvisning af påstanden om efterbetaling og godtgø-
relse.
sagens oplysninger
det konkrete ansættelsesforhold
med virkning fra den 1. januar 2010 blev a ansat af statoil a/s (senere statoil fuel and re-
tail a/s) som servicemedarbejder ”ung under 18 år” på en servicestation i x-by.
a fyldte den … 2012 18 år, og da han på daværende tidspunkt gik på gymnasiet og modtog
su, overgik han ifølge ansættelsesaftale af 12. oktober 2012 til at være ansat som ”ung under
uddannelse mellem 18 og 25 år, som ikke arbejder over 15 timer pr. uge”. an-
sættelsesforholdet ophørte ifølge ansættelsesaftalen uden yderligere varsel ved udgangen af
den måned, hvor han fyldte 25 år eller ved ophør af uddannelsesforløbet. a blev i forlængelse
af sin studentereksamen ifølge ansættelsesaftale af 31. maj 2013 ansat som ”ufaglært salgsas-
sistent over 18 år”.
i august 2014 påbegyndte a hg, der også er en su berettiget uddannelse. han modtog su og
blev derfor på ny ansat som ”ung under uddannelse mellem 18 og 25 år, som ikke arbejder
over 15 timer pr. uge”.
a fratrådte sin stilling den 14. september 2014.
servicestationsoverenskomstens § 2, stk. 7
as ansættelsesforhold var under hele ansættelsesperioden omfattet af servicestationsoverens-
komsten.
                                              - 3 -
af § 2, stk. 7, i servicestationsoverenskomsten for 2010-2012 fremgår følgende:
      ”unge under 25 år, der følger en su berettiget uddannelse og som højst beskæfti-
      ges 15 timer om ugen, oppebærer på hverdage mellem kl. 18.00 og kl. 24.00, lør-
      dage mellem kl. 14.00 og kl. 24.00 samt søn- og helligdage mellem kl. 06.00 og
      kl. 24.00 et aften / weekendtillæg på kr. 5,55 pr. time pr. 1. marts 2010 og kr. 5,66
      pr. time pr. 1. marts 2011.
      dette tillæg træder i stedet for forskudttidstillægget for voksne over 18 år. på øv-
      rige tidspunkter betales som for voksne over 18 år, i.ht. pkt. 6.
      denne medarbejdergruppe oppebærer ikke servicestationstillæg.”
forskudttidstillægget for voksne over 18 år udgjorde i henhold til servicestationsoverenskom-
sten for 2010-2012 pr. 1. marts 2010 og 1. marts 2011 henholdsvis 11,09 kr. og 11,32 kr. på
hverdage mellem kl. 18.00 og 06.00. på lørdage mellem kl. 14.00 og 24.00 udgjorde tillægget
henholdsvis 20,80 kr. og 21,21 kr. og på søn- og helligdage mellem kl. 00.00 og 24.00 ud-
gjorde det henholdsvis 23,57 kr. og 24,04 kr. servicestationstillægget for ansatte over 18 år
udgjorde 1.089,55 kr. pr. måned de første seks måneder og herefter 2.447,21 kr. pr. 1. marts
2010 og 2.535,43 kr. pr. 1. marts 2011.
servicestationsoverenskomsten for 2012-2014 og for 2014-2017 indeholder en identisk be-
stemmelse. forskudttids- og servicetillæggene er ifølge disse overenskomster alle lidt højere.
en lignende bestemmelse blev indført i ”landsoverenskomst 1991” indgået mellem dansk
arbejdsgiverforening (”da”), butik og kontor arbejdsgiverforeningen og hk. bestemmel-
sen tog afsæt i følgende forslag fremsat af arbejdsgiverforeningerne ved brev af 7. februar
1991:
      ”for lærlinge, efg-elever og andre, der gennemfører statsanerkendt dagundervis-
      ning samt for unge under 18 år er tillæggene det halve af ovennævnte satser.”
efter forhandling med hk fik bestemmelsen i ”landsoverenskomst 1991” følgende ordlyd:
      ”…
      for elever, lærlinge, efg-elever og unge under 18 år er tillægget det halve af
      ovennævnte satser.
                                               - 4 -
       for unge under 25 år, der er beskæftiget højst 15 timer om ugen, og som gennem-
       fører en statsanerkendt heltidsundervisning, er tillægget ligeledes det halve af
       ovennævnte satser under forudsætning af, at der ikke i den enkelte virksomhed
       sker en forskydning i opadgående retning i beskæftigelse af denne gruppe i for-
       hold til den hidtidige beskæftigelse i virksomheden. overstiger beskæftigelsen for
       den enkelte 15 timer om ugen, udbetales hele satser for samtlige timer.”
det er oplyst, at de efterfølgende overenskomster for 1993-1995 og 1995-1997 havde samme
ordlyd.
den 10. marts 1997 blev der opnået enighed mellem boa og hk om et protokollat vedrø-
rende indgåelse af overenskomst for perioden 1. marts 1997 – 1. marts 2000. protokollatet
indeholder bl.a. en bestemmelse om betaling af et servicestationstillæg på 1.000 kr. pr. måned
til såvel ikke-faglærte som faglærte medarbejdere. for unge under 18 år udgjorde tillægget
500 kr. protokollatet indeholdt ikke en bestemmelse om særlige regler for unge under uddan-
nelse under 25 år.
i servicestationsoverenskomsten for perioden 2000-2004 blev den omhandlede bestemmelse
om unge under uddannelse indsat på ny som § 4, stk. 2, litra b, med følgende ordlyd:
       ”unge under 25 år, der følger en statsanerkendt uddannelse og som højst beskæf-
       tiges 15 timer om ugen oppebærer på hverdage mellem kl. 18.00 og kl. 24.00, lør-
       dage mellem kl. 14.00 og kl. 24.00 samt søn- og helligdage mellem kl. 06.00 og
       kl. 24.00 et aften/weekendtillæg, der forsøgsvis forhandles lokalt.
       dette tillæg træder i stedet for forskudttidstillægget i pkt. a) på de nævnte tids-
       punkter. på øvrige tidspunkter betales iht. pkt. a).
       denne medarbejdergruppe oppebærer ikke servicestationstillæg”.
en i det væsentlige identisk bestemmelse blev medtaget som § 2, stk. 6, henholdsvis stk. 7, i
servicestationsoverenskomsten for perioden 2004-2007 og igen for perioden 2007-2010.
under et møde den 23. november 2009 besluttede boa og hk, at begrebet ”statsanerkendt
uddannelse” skal forstås som ”su berettiget uddannelse”.
fra og med serviceoverenskomsten for 2010-2012 fik bestemmelsen herefter den nugældende
ordlyd.
                                                - 5 -
andre forhold
der er under sagen fremlagt uddrag fra overenskomst indgået mellem service-stationernes
arbejdsgiverforening og specialarbejderforbundet i danmark for 1998-2000, landsoverens-
komst for butikker indgået mellem dansk erhverv arbejdsgiver og hk for 2012-2014,
landsoverenskomst for butikker indgået mellem di og hk for 2012-2014 og oao-s-fælles-
overenskomsten og organisationsaftale for kontorfunktionærer, laboranter og it-medarbejdere
for 2013-2015, der alle indeholder bestemmelser om lavere aflønning af/tillæg til unge under
uddannelse.
det fremgår endelig af et bilag udarbejdet af statoil fuel & retail a/s, at omsætningshastig-
heden for unge under 25 år, der følger en su berettiget uddannelse og som højst beskæftiges
15 timer om ugen, er på 61 %. ifølge samme bilag er omsætningshastigheden for faglærte
over 18 år 33,8 %.
opgørelse af as krav
as krav er opgjort således:
krav om efterbetaling af løn m.v., jf. bilag 16:
                                                       20.710,89 kr.
betaling af pension af lønkrav i bilag 16:
                                                        1.468,92 kr.
yderligere krav relateret til 2014, jf. bilag 21:
                                                        1.978,19 kr.
krav om godtgørelse for aflønning i strid
med forskelsbehandlingsloven:                          50.000,00 kr.
i alt                                                  74.158,00 kr.
parterne er enige om den beløbsmæssige opgørelse af efterbetalingskravet.
                                              - 6 -
forklaringer
der er afgivet forklaring af a, jørgen hoppe, finn orup, kim jensen, vagn marquardt, leif
kierkegaard og thorkild jensen.
a har forklaret bl.a., at han som ung under 18 år ikke måtte være alene i butikken. hans ar-
bejde bestod mest af rengøring og opfyldning. som ansat over 18 år stod han bag kassen og
kunne være alene på arbejde. der var ikke forskel på arbejdsopgaverne for de ansatte over 18
år.
han fik su fra x måned 2012. han gik i gymnasiet og fik den højeste sats for
hjemmeboende. da han blev student og ikke længere modtog su, overgik han til at være
ansat som ufaglært. hans vagter ændrede sig ikke, men kørte bare videre. hans arbejdstid var
placeret hver mandag fra kl. 17-22 og hver anden weekend lørdag fra kl. 15-22 og søndag fra
kl. 7-15. han havde ikke natarbejde. servicestationen lukkede kl. 22.
der var også deltidsansatte på servicestationen. de var i gennemsnit ansat 8 timer om ugen.
nogle af dem havde andre jobs og skulle supplere deres løn. han skulle supplere sin su og
udførte de samme opgaver, som dem der var ansat på deltid, men fik mindre i løn.
han gik ikke mindre op i sit arbejde eller var mindre effektiv end sine kolleger. han vil for-
mentlig kunne dokumentere, at han var den bedste sælger på stationen. der var ikke forskel
på udskiftningsgraden hos de yngre ansatte i forhold til andre ansatte på deltid.
i august 2014 påbegyndte han et hg-forløb med henblik på at få en elevplads. uddannelsen
var su-berettiget, hvilket han selv gjorde sin chef opmærksom på.
han sagde op, fordi han havde fået et andet job og fik nogle andre prioriteter.
jørgen hoppe har forklaret bl.a., at han i maj 1973 blev ansat hos hk. i oktober 1992 blev
han formand. han stoppede som formand i oktober 2012. han er i dag pensioneret og har in-
gen tilknytning til hk.
                                              - 7 -
i 1991 var han var sekretær for forhandlingsudvalget og var derfor tæt på overenskomstfor-
handlingerne. det var arbejdsgiverne, der fremsatte forslag om, at unge under uddannelse
skulle have et lavere tillæg. hk var positivt indstillet over for forslaget under forudsætning af,
at det sparede tilgik deres medlemmer, de fastansatte, og at der i den enkelte virksomhed ikke
måtte ske en forskydning i opadgående retning i beskæftigelse af gruppen af unge deltidsan-
satte under uddannelse i forhold til den hidtidige beskæftigelse i virksomheden. der var ikke
nogen særlig logisk begrundelse for at vælge en aldersgrænse på 25 år. der er ikke altid logik
i den slags. det var blot et spørgsmål om at blive enige. oplægget fra arbejdsgiverne var, at
det var alle under uddannelse, der skulle have halveret tillægget, og hk ønskede at begrænse
virkningen af forslaget mest muligt.
han ved ikke, hvorfor protokollatet vedrørende indgåelse af overenskomst for perioden 1.
marts 1997 - 1. marts 2000 ikke indeholdt en bestemmelse om deltidsansatte unge under 25 år
under uddannelse. han tror, at det beror på en fejltagelse, for bestemmelsen kom jo med igen
i 2000. servicestationstillægget i protokollatet blev indført for at få flest mulige penge til de
fastansatte og dermed hk’s medlemmer.
hk accepterede en genindførelse af bestemmelsen om deltidsansatte unge under 25 år under
uddannelse i overenskomsten for 2000-2004, mod en forhøjelse af forskudttidstillæggene til
fordel for de fastansatte. de drøftede ikke 25-års-grænsen under forhandlingerne i 2000.
han husker ikke, at arbejdsgiverne under forhandlingerne brugte argumentet om, at bestem-
melsen om unge under uddannelse havde til formål at integrere denne gruppe unge på ar-
bejdsmarkedet. bestemmelsen var for begge parter alene en lønreguleringsmekanisme.
i forbindelse med overenskomstforhandlingerne i 2004 drøftede hk med dansk erhverv
spørgsmålet om aldersdiskrimination, og de blev enige om at genoptage deres drøftelser
herom, når beskæftigelsesdirektivet blev implementeret ved lov. ved overenskomstforhand-
lingerne i 2007 ville hk have aldersgrænserne fjernet. hk mente, at aldersgrænserne var i
strid med direktivet, men ønskede ikke at gå i konflikt om det. han sendte derfor brev af 20.
januar 2007 til dansk erhverv, hvori han bemærkede, at overenskomstsfornyelsen med de i
overenskomsten nævnte aldersgrænser ikke var udtryk for, at hk fraveg sin opfattelse af, at
grænserne er i strid med direktivet om alder og handicap, ligesom hk i brevet forbeholdt sig
                                              - 8 -
retten til at føre sager herom. hk vidste godt, at det var en knast, der skulle ryddes af vejen på
et tidspunkt.
hk tilbød i 2012 boa at udskifte den omhandlede bestemmelse med en bestemmelse, der
ligesom § 1, stk. 4, afsnit 5, i landsoverenskomsten for butikker indgået mellem di og hk i
2009 er baseret på anciennitet. boa ønskede ikke at ændre bestemmelsen.
finn orup har forklaret bl.a., at han er faglig sekretær i hk, hvor han blev ansat den 1. fe-
bruar 1987. han deltog i overenskomstforhandlingerne med boa i 1999/2000.
hk havde en organisationsmæssig interesse i servicestationstillægget, idet tillægget var til-
tænkt de fastansatte, som var deres medlemmer. overenskomsten med boa måtte imidlertid
ikke være billigere for arbejdsgiver end andre sammenlignelige overenskomster, og han udar-
bejdede derfor en række beregninger og modeller, som tog udgangspunkt i, hvordan en ser-
vicestation typisk var bemandet på forskellige tidspunkter. han kan ikke huske, hvor stor en
del af medarbejderne på servicestationerne, der i 2000 var studerende. de lave tillæg til de
unge under uddannelse blev ikke indført for at integrere dem på arbejdsmarkedet, eller fordi
de studerende var mindre stabile eller lign. ordningen var noget rent teknisk, der gav parterne
noget at skrue på under forhandlingerne. aldersgrænsen på 25 år blev valgt, fordi aldersgræn-
sen blev anvendt i andre overenskomster.
han ved ikke, hvorfor bestemmelsen ikke var med i overenskomsten for 1997-2000.
kim jensen har forklaret bl.a., at han er ansat som faglig sekretær i hk, hvor han blev ansat
den 1. marts 1995. han deltog i overenskomstforhandlingerne med boa i 1997 og 2004. han
husker ikke baggrunden for, at den omhandlede bestemmelse blev indført i 2000, da han det
år kun perifært deltog i overenskomstforhandlingerne.
aftalen af 20. februar 2004 mellem dansk erhverv og hk om en eventuel implementering af
beskæftigelsesdirektivet blev indgået, fordi parterne ville afvente en lovimplementering af
direktivet, inden de påbegyndte en drøftelse om de overenskomstmæssige konsekvenser heraf.
der blev aldrig nedsat det udvalg, der er nævnt i protokollatet om overenskomstfornyelse for
perioden 2004-2007.
                                              - 9 -
i 2009 blev en tilsvarende bestemmelse om unge under uddannelse i landsoverenskomsten
for butikker mellem di og hk ændret til et anciennitetstillæg. baggrunden for ændringen var,
at q8 ikke ønskede en sag om aldersdiskrimination, og at q8 ønskede at fastholde deres fri-
tidsjobbere. bestemmelsen er fornyet frem til i dag uden ændringer, bortset fra procentvise
stigninger i tillægget. hk gjorde under overenskomstforhandlinger i 2010 boa opmærksom
på anciennitetsbestemmelsen og tilbød dem en tilsvarende bestemmelse. boa var ikke inte-
resseret i en tilsvarende ændring.
han har ikke tidligere hørt argumentet om, at bestemmelsen om unge under uddannelse har til
formål at integrere de studerende på arbejdsmarkedet.
fra og med 2007 har hk stillet overenskomstkrav om, at aldersbegrænsningerne skulle falde
bort, men kravet har ikke været ultimativt, og hk har derfor under overenskomstforhandlin-
gerne afleveret et brev med et forbehold for at føre sager om aldersdiskrimination.
de fremlagte tal vedrørende omsætningshastighed på deltidsansatte unge kan godt være kor-
rekte. han har hørt om højere tal. hk ved godt, at der er en stor omsætningshastighed for
denne gruppe. det er et stort problem, men der er ikke forskel på, om de unge deltidsansatte
er under uddannelse eller ej.
vagn marquardt har forklaret bl.a., at han siden maj 1996 har været direktør hos boa.
i 1997 ønskede han en servicestationsoverenskomst med hk. servicestationerne kunne holde
åbent om aftenen, og boa og hk blev derfor enige om at halvere forskudttidstillægget mod
at tildele medarbejderne et servicestationstillæg, der svarede til det mistede forskudttidstillæg.
servicestationstillægget er således ”født ud af” forskudttidstillægget.
under overenskomstforhandlingerne i 2000 var det vigtigt for boa at få servicestationerne
over på hk-overenskomsten. boa havde fået en masse servicestationer, men de var under-
lagt sid-overenskomsten, der ikke lignede hk-overenskomsten. for at få servicestationerne
til at acceptere en ny overenskomst, måtte servicestationsoverenskomsten fra 1997 tilrettes,
så den kunne matche sid-overenskomsten. især sid-overenskomstens ”forskudttidstillæg” til
                                             - 10 -
unge under uddannelse var meget lavt. i 1997 havde han ikke været opmærksom på, at unge
under uddannelse var vigtige for servicestationerne, men det fandt han ud af. derfor var det
også vigtigt at få en bestemmelse med i servicestationsoverenskomsten om unge under ud-
dannelse. aldersgrænsen på 25, der kom ind i 2000, var et ultimativt krav fra hk. det var en
bestemmelse, der oprindeligt lå i landsoverenskomsten, og som var blevet overført til over-
enskomsten med dansk erhverv. så vidt han erindrer, så sagde jørgen hoppe fra hk under
forhandlingerne, at der derfor ikke kunne ændres på aldersgrænsen. boa accepterede alders-
grænsen, da medlemmer ikke mente, at aldersgrænsen udgjorde et problem, da de ikke havde
mange ansatte under uddannelse, der var fyldt 25 år. bestemmelsen og spørgsmålet om al-
dersdiskrimination blev ikke drøftet under overenskomstforhandlingerne i 2004. der blev
ikke nedsat et efterfølgende udvalg om alder og handicap som nævnt i protokollatet om over-
enskomstfornyelse for perioden 2004-2007.
boa modtog brevet af 29. marts 2007 fra hk med forbehold for at føre sager om aldersdis-
krimination med post efter overenskomstforhandlingerne. hk’s tilsvarende brev af 1. marts
2012 modtog boa, da overenskomstforhandlinger var afsluttet i 2012, og hk var på vej ud
af døren. hk har i hans tid aldrig under overenskomstforhandlingerne stillet krav om, at der
skulle ændres på aldersgrænserne eller gjort gældende, at aldersgrænserne er i strid med di-
rektivet.
han har ikke tidligere set aftalen af 29. juni 2009 vedrørende overgang til landsoverenskom-
sten for butikker mellem di og hk og den anciennitetsbestemmelse, der er indeholdt heri.
hk har ikke stillet krav om, at boa skulle overgå til at anvende en bestemmelse baseret på
anciennitet.
leif kierkegaard har forklaret bl.a., at han var retail manager hos shell a/s fra 1996 til
2002, hvor han havde ansvaret for servicestationsmarkedet, herunder både grossist- og detail-
forretningen. han kom ind i boa's bestyrelse omkring 2000 og forlod den igen i 2002. han
har ikke siden haft noget med området at gøre.
han deltog i overenskomstforhandlingerne i 2000. det var et krav fra servicestationerne, at
vilkårene ikke måtte ændres, hvis man skulle flytte overenskomst fra sid til hk, og at over-
                                               - 11 -
gangen til en ny overenskomst var omkostningsneutral for virksomhederne, ligesom at den
enkelte medarbejder heller ikke måtte opleve ændringer i lønnen.
der var tradition for at beskæftige unge under uddannelse på servicestationerne. andelen af
denne medarbejdergruppe kunne svinge fra nogle få procent op til 25 %. de servicestationer,
der havde døgnåbent, havde typisk flere fuldtidsansatte end andre servicestationer, hvor der
typisk var flere studerende. boa så det som en opgave at kunne tilbyde disse unge en mulig-
hed for at supplere deres su med et job, hvor arbejdstiderne lå uden for den tid, de brugte på
deres studier. han mener, at beskæftigelse af denne gruppe virker fremmende for deres inte-
gration på arbejdsmarkedet. værdien af de unges arbejde var dog ikke på højde med værdien
af de fastansattes arbejde. de var sjældent ansat ret lang tid af gangen, så der var meget oplæ-
ring forbundet med at beskæftige denne gruppe. det var årsagen til, at de ikke skulle have
servicestationstillæg. forskudttidstillægget var desuden et ”genetillæg”, men de unge under
uddannelse ønskede jo netop at arbejde i ydertimerne.
det var hk, der ønskede at få aldersgrænsen på 25 år ind i bestemmelsen. det ville boa ikke
være med til i starten, da de ikke kunne se, hvorfor en studerende over 25 år skulle kunne gøre
sit arbejde bedre end en studerende under 25 år. boa havde heller ikke tradition for at have
en grænse på 25 år. der var imidlertid ikke ret mange studerende over 25 år ansat på service-
stationerne, så det betød i realiteten ikke så meget for dem.
han husker ikke, at de havde en større diskussion om begrebet ”statsanerkendt uddannelse”.
der var en fælles forståelse af, hvem der faldt ind under dette begreb. boa var tilfreds med
satserne i overenskomsten, der endte med at blive omkostningsneutral i forhold til den over-
enskomst, som de kom fra.
det tager to til tre uger at oplære en medarbejder, som skal oplæres i alt fra at styre pumperne,
vasken og kassen til håndtering af fastfood. efter oplæringen vil man som kunde forhåbentlig
ikke kunne mærke, om man bliver betjent af en fastansat eller en studerende.
thorkild jensen har forklaret bl.a., at han blev ansat i boa den 1. juli 1998 og fratrådte den
31. januar 2011. han startede som advokatfuldmægtig og blev senere advokat. han er i dag
pensioneret.
                                             - 12 -
hans opgave i forbindelse med overenskomstforhandlingerne i 2000 var at få virksomhederne
over på en hk-overenskomst. i sid-overenskomsten var der en bestemmelse om, at unge
over 18 år under uddannelse fik et meget lille forskudttidstillæg for at arbejde om aftenen og i
weekenden. det var et kardinalpunkt under forhandlingerne, at virksomhederne kunne få en
overenskomst, der matchede sid-overenskomsten og dermed var omkostningsneutral. det
betød, at bestemmelsen om unge under uddannelse skulle videreføres i den nye overenskomst.
det var ham, der sammen med finn orup fra hk lavede en masse beregninger på, hvordan de
kunne få det hele til at gå op.
det var et krav fra hk, at der blev indsat en aldersgrænse på 25 år, idet hk havde en tilsva-
rende aldersgrænse i hk’s andre overenskomster. boa overvejede, om de kunne leve med
denne aldersgrænse, og det viste sig, at den stort set ikke ville få praktisk betydning. så vidt
han husker, var begrebet ”statsanerkendt uddannelse” noget man blot tog fra landsoverens-
komsten.
da han fratrådte i 2011, var der endnu ikke nedsat et efterfølgende udvalg om alder og handi-
cap som nævnt i protokollatet om overenskomstfornyelse for perioden 2004-2007.
efter fornyelsen af overenskomsten i 2007 blev de kontaktet af kim jensen fra hk, der sagde,
at hk forresten havde glemt at tage et forbehold om bestemmelserne om aldersdiskrimina-
tion, og at de derfor ville modtage et brev herom. kim jensen sagde også, at de ikke skulle
tage brevet så højtideligt. de modtog et tilsvarende brev i 2010, da overenskomstforhandlin-
gerne var slut, og hk var på vej ud af døren. han kan ikke huske, at hk nogensinde har
fremsat et egentligt overenskomstkrav om, at bestemmelsen skulle ændres.
det var ikke blevet afgjort, hvad der lå i begrebet ”statsanerkendt uddannelse”, og der var vist
optræk til en konkret sag, der aldrig blev til noget. på den baggrund blev de enige om, at ord-
lyden i bestemmelsen skulle ændres til en ”su-berettiget uddannelse”. det var helt udrama-
tisk.
hk har aldrig stillet krav over for boa om, at bestemmelsen om unge under uddannelse skal
ændres til en bestemmelse baseret på anciennitet.
                                            - 13 -
de studerende arbejder om aftenen og i weekenden. han ved ikke, om det vil være nemt at få
fuldtidsansatte til at arbejde om aftenen og i weekenden. de deltidsansatte lavede det samme
arbejde som de fuldtidsansatte. han mener, at virksomhederne krævede dokumentation for, at
folk var tilmeldt en su-berettiget uddannelse, og det var alle.
parternes synspunkter
hk har som mandatar for a navnlig anført, at aflønningen af a, mens han var ansat som ”ung
under uddannelse mellem 18 og 25 år”, var, og at vilkårene i overenskomstens § 2, stk. 7, er i
strid med forskelsbehandlingslovens forbud mod aldersdiskrimination og med det grundlæg-
gende eu-retlige princip om forbud mod aldersdiskrimination, som dette også er fastslået af
eu-domstolen og defineret samt fastlagt i beskæftigelsesdirektivet. overenskomstens be-
stemmelser om lavere aflønning af unge mellem 18 og 25 år, der er tilmeldt en su-berettiget
uddannelse, skal derfor ikke håndhæves og gøres gældende over for a, jf. forskelsbehand-
lingslovens § 5 a, stk. 1, og a er dermed berettiget til at modtage efterbetaling af løn mv. som
opgjort af hk.
a modtog et reduceret tillæg for arbejde på særlige tidspunkter og ingen betaling af service-
stationstillæg i modsætning til en medarbejder på 25 år eller derover, som fulgte en su-beret-
tiget uddannelse. den lavere aflønning af a var således udelukkende begrundet i hans alder,
hvilket udgør direkte forskelsbehandling, jf. forskelsbehandlingslovens § 1, stk. 2, og § 2, stk.
1 og stk. 2.
forskelsbehandlingen af a var ikke objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål inden
for rammerne af dansk ret, og midlerne til at opfylde det pågældende formål var ikke hen-
sigtsmæssige og nødvendige, jf. forskelsbehandlingslovens § 5 a, stk. 3.
as ret til su udgør ikke en objektiv og rimelig begrundelse for en lavere løn. formålet med
den lavere aflønning af medarbejdere under 25 år, der er tilmeldt en su berettiget uddannelse,
er ikke at give denne medarbejdergruppe adgang til at opnå erhvervserfaring, ligesom den
lavere aflønning heller ikke er begrundet i, at medarbejdergruppen er mindre fleksibel. den
pågældende medarbejdergruppe er derimod ligeså egnet og kompetent som øvrige medarbej-
                                               - 14 -
dere, herunder også ligeså kompetent og egnet som medarbejdere, der er ældre end 25 år, og
som også er tilmeldt en su berettiget uddannelse. det er også forklaret, at det kun tog 2-3
uger at oplære nye medarbejdere, og at de herefter udførte præcis det samme arbejde som an-
dre over 18 år.
anvendelsen af kriteriet ”tilmeldt en su-berettiget uddannelse” kan endvidere udgøre en indi-
rekte forskelsbehandling, idet kriteriet generelt stiller yngre medarbejdere ringere end ældre
medarbejdere. baggrunden herfor er, at det generelt er yngre medarbejdere, der er tilmeldt en
su berettiget uddannelse. det fremgår også af vidneforklaringerne, at kriteriet om ”su beret-
tiget uddannelse” kun vil ramme yngre medarbejdere. ud fra de samme anbringender som
anført ovenfor, er kriteriet ”tilmeldt en su-berettiget uddannelse” således også i strid med
forskelsbehandlingsloven, beskæftigelsesdirektivet og det generelle eu-retlige forbud mod
diskrimination på grund af alder.
a har herefter påvist faktiske omstændigheder, der giver anledning til at formode, at statoil
fuel & retail direkte eller indirekte har forskelsbehandlet ham, hvorfor det er statoil fuel &
retail, der skal løfte bevisbyrden for, at ligebehandlingsprincippet ikke er blevet krænket.
statoil fuel & retail har ikke påvist et objektivt og rimeligt begrundet legitimt formål, og har
dermed ikke løftet denne bevisbyrde. dertil kommer, at den lavere aflønning af a hverken er
hensigtsmæssig eller nødvendig.
statoil fuel & retail har ikke dokumenteret, at der er beskæftigelsesfremmende hensyn eller
andre objektive og rimeligt begrundede forhold, der medfører, at den lønmæssige forskelsbe-
handling alene på grund af alder og/eller tilmelding til en su-berettiget uddannelse kan finde
sted. formålet med bestemmelsen er alene at give så lav en løn som muligt til denne gruppe
mennesker, som måske ikke har mulighed for at finde arbejde andre steder.
ud fra ovenstående skal a gives medhold i, at der skal ske efterbetaling af løn, jf. forskelsbe-
handlingslovens § 2, stk. 3, og han er endvidere berettiget til en godtgørelse for den forskels-
behandling, som han har været udsat for, jf. forskelsbehandlingslovens § 7. der er både sket
en krænkelse af a, da han blev ansat under de pågældende vilkår, da han fyldte 18 år, og da
                                              - 15 -
han blev på ny ansat under de pågældende vilkår, da han blev tilmeldt en su-berettiget ud-
dannelse i august og september 2014.
der er ikke tvivl eller tvist om, hvordan bestemmelsen skal fortolkes. sagen angår, om be-
stemmelsen i overenskomsten strider mod loven. sagen skal derfor ikke afvises fra sø- og
handelsretten.
boa har som mandatar for statoil fuel & retail a/s navnlig anført, at hovedkriteriet for den
lønmæssige forskelsbehandling i den omhandlede bestemmelse er, hvorvidt medarbejderen
følger en su-berettiget uddannelse. anvendelsen af kriteriet “su-berettiget uddannelse”, un-
der henvisning til at flere yngre er tilknyttet en su-berettiget uddannelse end ældre, kan højst
udgøre indirekte forskelsbehandling, jf. forskelsbehandlingslovens § 1, stk. 3.
hvis den omhandlede bestemmelse udgør indirekte forskelsbehandling, så anerkender for-
skelsbehandlingslovens § 1, stk. 3, udtrykkeligt lovligheden heraf, når vilkåret er objektivt
begrundet i et sagligt formål, og midlerne til at opfylde det er hensigtsmæssige og nødven-
dige.
i forhold til alderskriteriet “unge under 25 år”, så udgør forskelsbehandlingslovens § 5 a, stk.
3, en klar undtagelse til lovens forbud mod forskelsbehandling på grund af alder. bestemmel-
sen tillader videre rammer for ulige behandling på grund af alder i kollektive overenskomster.
den omhandlede bestemmelse er udtryk for en retmæssig udnyttelse af undtagelsesbestem-
melsen i forskelsbehandlingslovens § 5 a, stk. 3, og bestemmelsen kan derfor gyldigt opret-
holdes, idet bestemmelsen er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål inden for
rammerne af national ret, ligesom bestemmelsen er hensigtsmæssig og nødvendig, og dermed
i overensstemmelse med beskæftigelsesdirektivets artikel 6, stk. 1.
beskæftigelsesdirektivets artikel 6, stk. 1, anerkender udtrykkeligt, at der kan være behov for
at fastsætte særlige vilkår for adgang til beskæftigelse, herunder betingelser vedrørende afløn-
ning af unge medarbejdere med henblik på at fremme deres erhvervsmæssige integration. be-
stemmelsen tilvejebringer gennem de særlige vilkår adgang til lønnet beskæftigelse, som sup-
plerer su-støtten i overensstemmelse med målsætningerne for su-loven.
                                            - 16 -
den overenskomstmæssigt fastlagte ordning mellem hk og boa er desuden i overensstem-
melse med en mangeårig praksis i servicestationsoverenskomsten og en praksis, der udsprin-
ger af landsoverenskomsten fra 1991. denne praksis må anses for begrundet i overenskomst-
parternes fælles interesse i gennem overenskomsten at tilvejebringe særlige vilkår for su be-
rettigede unges adgang til beskæftigelse, som understøtter de beskæftigelses- og erhvervsud-
dannelsespolitiske mål, som ligger i su-loven. den indførte aldersbegrænsning på 25 år var
desuden et krav fra hk. beskæftigelse af unge under uddannelse på særlige vilkår er endelig
generelt anvendt og anerkendt på det danske arbejdsmarked, herunder også på offentlige
overenskomstområder.
vurderingen af om bestemmelsen er “nødvendig og hensigtsmæssig” i overensstemmelse med
eu-domstolens praksis, må tage udgangspunkt i, at arbejdsmarkedets parter råder over en vid
skønsmargin ved valget af de bedst egnede midler til opfyldelse af formålet, hvilket i den fo-
religgende sag er at tilvejebringe vilkår for su berettigede unges adgang til beskæftigelse,
som kan supplere su-støtten.
den lønmæssige forskelsbehandling vedrører kun overenskomstbestemte tillæg for arbejde på
særlige tidspunkter, hvor de unge studerende har muligheden for beskæftigelse. bestemmel-
sen er således både egnet og nødvendig for at opnå formålet med bestemmelsen, idet mulig-
heden for at betale lavere tillæg til de unge su berettigede således kompenserer for de ar-
bejdsbetingede ulemper, der består ved ansættelse af unge studerende. muligheden for at be-
tale lavere tillæg kompenserer således for, at de unge su berettigede – trods samme oplæ-
ringsudgifter – er en væsentlig mere ustabil arbejdskraft med korte ansættelser, hvilket under-
støttes af det fremlagte bilag om omsætningshastighed. muligheden for at betale lavere til-
lægssatser kompenserer endvidere for den ulempe, der er forbundet med, at de unge su-be-
rettigede på grund af fokus på studiet og det lave ugentlig arbejdstimetal ikke har samme inte-
resse i jobbet. bestemmelsen kan derfor utvivlsomt motivere arbejdsgiverne til at ansætte
unge under uddannelse. omvendt ville det uden denne mulighed i væsentlig grad vanskelig-
gøre de unge under uddannelses muligheder for at supplere egen forsørgelse ud over su, idet
arbejdsgiverne ville foretrække andre medarbejdergrupper.
den lavere aflønning af a med hensyn til tillæg har kun været anvendt i den periode, hvor han
fulgte en su berettiget uddannelse og havde ansættelsen hos statoil fuel & retail som bibe-
                                             - 17 -
skæftigelse, og han har som nævnt højst været udsat for indirekte forskelsbehandling, idet
aldersgrænsen på de 25 år alene har til formål at begrænse anvendelsen i forhold til det pri-
mære kriterium ”su berettiget uddannelse”. bestemmelsen går dermed ikke videre end nød-
vendigt for at fremme bestemmelsens formål. aldersgrænsen understøtter således direkte be-
skæftigelsesdirektivets proportionalitetskrav.
det er i overensstemmelse med eu-domstolens praksis overladt til arbejdsmarkedets parter
under udøvelsen af deres grundlæggende ret til at føre kollektive overenskomstforhandlinger
at finde en balance mellem deres respektive interesser under hensyntagen til den overordnede
situation på det berørte arbejdsmarked og de særlige kendetegn ved de pågældende stillinger.
den skete aflønning, der kun finder sted inden for parternes overenskomst, forfølges dermed
på en konsekvent og systematisk måde.
bestemmelsen omfatter alene lavere tillægsbetaling og tilvejebringer således ikke i øvrigt rin-
gere vilkår med hensyn til ansættelse, afskedigelse eller i relation til øvrige arbejdsvilkår og
går således ikke videre end nødvendigt for at opfylde det forfulgte formål. der er tale om en
mangeårig beskæftigelsesmulighed inden for parternes overenskomstområde, som ikke har
negative konsekvenser for den fremtidige beskæftigelse, hverken i forhold til anciennitetsop-
tjening, afskedigelse m.v., men som har taget behørigt hensyn til den unges personlige for-
hold.
først i forbindelse med overenskomstforhandlingerne i 2007 tog hk et generelt forbehold for
de i overenskomsten fastsatte aldersgrænser, men hk kunne have gjort dette synspunkt gæl-
dende allerede under overenskomstforhandlingerne i 2004, hvor beskæftigelsesdirektivet var
vedtaget og delvist implementeret i dansk ret, og fristen for implementeringen af forbuddet
mod forskelsbehandling på grund af alder var overskredet. hk har heller ikke forsøgt at fri-
gøre sig fra overenskomsten, men har derimod ved hver overenskomstfornyelse fremsat nye
overenskomstkrav og aktivt deltaget i overenskomstens fornyelse, og boa har dermed med
føje kunne indrette sig på overenskomstens vilkår. hk har derfor ved passivitet fortabt mulig-
heden for at rejse krav om efterbetaling af løn og godtgørelse i henhold til forskelsbehand-
lingsloven.
                                                - 18 -
der kan endelig ikke gives a medhold i det rejste krav om efterbetaling af løn og betaling af
godtgørelse, idet station fuel & retail har handlet i overensstemmelse med en klar og utvety-
dig bestemmelse i parternes overenskomst, og der foreligger derfor ikke det fornødne grund-
lag for at tilkende a efterbetaling af løn samt godtgørelse.
i forhold til den subsidiære påstand om afvisning gøres det gældende, at spørgsmålet om ef-
terbetaling og godtgørelse og følgerne af en ulovlig overenskomstbestemmelse hviler på
rammerne af den kollektive overenskomsts forståelse, og det ligger efter lov om arbejdsretten
og de faglige voldgiftsretter § 22, stk. 1, og § 21, stk. 1, nr. 1, uden for sø- og handelsrettens
kompetence.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
sagen angår, om et ansættelsesvilkår er i strid med forskelsbehandlingsloven. sø- og handels-
retten har dermed kompetence til at behandle sagen, og det kan ikke føre til andet resultat, at
det pågældende vilkår fremgår af en kollektiv overenskomst. boa’s påstand om afvisning
tages herefter ikke til følge.
a var i perioden fra den 1. januar 2010 til den 14. september 2014 ansat af statoil fuel &
retail a/s på en servicestation i x-by. i perioden fra den 1. august 2012 til sommeren 2013,
og igen i august og september 2014, hvor a var under 25 år, fulgte en su berettiget uddan-
nelse og var beskæftiget under 15 timer om ugen, blev han aflønnet i overensstemmelse med
servicestationsoverenskomstens § 2, stk. 7.
servicestationsoverenskomstens § 2, stk. 7, er begrænset til at vedrøre unge under 25 år. per-
soner over 25 år, der er tilmeldt en su berettiget uddannelse og højst arbejder 15 timer om
ugen, er ikke omfattet af bestemmelsen. bestemmelsen indebærer således en direkte forskels-
behandling på grund af alder, jf. forskelsbehandlingslovens § 2, stk. 1, jf. § 1, stk. 2.
spørgsmålet er herefter, om bestemmelsen er ugyldig i medfør af forskelsbehandlingslovens §
2, stk. 1, jf. § 5 a, stk. 1, eller om aldersgrænsen kan opretholdelses i medfør af lovens § 5 a,
stk. 3, hvorefter gældende aldersgrænser fastsat i eller aftalt i henhold til kollektive aftaler og
overenskomster kan opretholdes, hvis disse aldersgrænser er objektivt og rimeligt begrundet i
                                             - 19 -
et legitimt formål inden for rammerne af dansk ret, og midlerne til at opfylde det pågældende
formål er hensigtsmæssige og nødvendige.
den ansattes alder er ikke eneafgørende for, om bestemmelsen finder anvendelse eller ej. den
manglende ret til at modtage servicestationstillæg og de nævnte lavere tillæg er således også
betinget af, at vedkommende er tilmeldt en su berettiget uddannelse og højst arbejder 15 ti-
mer om ugen. vurderingen af, om bestemmelsen kan opretholdes uanset aldersgrænsen på 25
år, må derfor bero på en samlet bedømmelse af bestemmelsen.
boa har anført, at bestemmelsen bl.a. har til formål at fremme erhvervsmæssig integration af
unge under 25 år under uddannelse ved at lette deres mulighed for at opnå beskæftigelse i de
tidsrum, hvor de ikke er optaget af deres studier.
det fremgår af præamblen til eu-direktiv 2000/78/ef af 27. november 2000 om generelle
rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, som for-
skelsbehandlingslovens § 5 a, stk. 3, skal forstås i overensstemmelse med, at ulige behandling
på grund af alder kan være berettiget, især under hensyn til legitime beskæftigelses-, arbejds-
markeds- og erhvervsuddannelsespolitiske mål, som kan variere alt efter situationen i med-
lemsstaterne. det fremgår desuden udtrykkeligt af artikel 6, stk. 1, litra a, at der bl.a. kan være
tale om berettiget ulige behandling, når den består i tilvejebringelse af særlige vilkår for ad-
gang til beskæftigelse, herunder betingelser om afskedigelse og aflønning, for unge med hen-
blik på at fremme deres erhvervsmæssige integration. dertil kommer, at en bestemmelse
svarende til servicestationsoverenskomstens § 2, stk. 7, efter det oplyste blev indført i 1991 i
landsoverenskomsten mellem da og hk, hvor aldersgrænsen på 25 år blev indsat i
bestemmelsen på hk’s foranledning med henblik på at begrænse forskelsbehandlingen af
personer, der er tilmeldt en su berettiget uddannelse.
på denne baggrund og under henvisning til, at den ulige behandling af unge under uddannelse
udgør en mangeårig overenskomstpraksis ikke kun på butiksområdet, og til at arbejdsmarke-
dets parter ifølge eu-domstolens praksis råder over en vid skønsmargin ved valget af, hvilke
socialpolitiske og beskæftigelsesmæssige formål man ønsker at forfølge, og hvordan dette
skal ske, finder sø- og handelsretten, at den ulige behandling af unge under 25 år under ud-
                                              - 20 -
dannelse, som fremgår af servicestationsoverenskomstens § 2, stk. 7, må anses for at være
objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål.
på baggrund af de fremlagte oplysninger om omsætningshastigheden for unge under 25 år
under uddannelse og efter de afgivne forklaringer lægger retten til grund, at disse personer
udgør en væsentlig mere ustabil arbejdskraft end andre ansatte med højere oplæringsomkost-
ninger til følge. den lavere aflønning af disse personer må anses for egnet til at kompensere
herfor og motivere potentielle arbejdsgivere til at ansætte disse personer og dermed fremme
den erhvervsmæssige integration.
herefter og under hensyn til arbejdsmarkedets parters ovenfor nævnte vide skønsmargin, fin-
des bestemmelsens vilkår om lavere aflønning af unge under 25 år, der er tilmeldt en su be-
rettiget uddannelse, og som højst arbejder 15 timer om ugen, at være et hensigtsmæssigt mid-
del til at nå målet om at fremme deres erhvervsmæssige integration.
da bestemmelsen alene angår manglende betaling af servicestationstillæg samt betaling af
lavere tillæg for arbejde på de tidspunkter, hvor de unge under 25 år under uddannelse almin-
deligvis har mulighed for at arbejde, er der ikke grundlag for at fastslå, at bestemmelsen går
videre end nødvendigt for at opnå formålet om at fremme den erhvervsmæssige integration af
unge under 25 år under uddannelse.
statoil fuel & retail skal derfor frifindes.
som følge af sagens principielle karakter skal ingen af parterne betale sagsomkostninger til
den anden part.
                                       thi kendes for ret:
statoil fuel & retail a/s frifindes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part.