text:
 -
                                  udskrift
                                       af
                   sø- og handelsrettens dombog
                                  ──────────
den 22. august 2002 blev af retten i sagen
h-0074-99
codan forsikring a/s
(advokat lars rosenberg overby)
   mod
intercargo danmark a/s
(advokat henrik valdorf-hansen)
afsagt sålydende
                                    d o m:
under denne sag, der er anlagt den 12. maj 1999, har sagsøgeren, codan forsikring a/s (i det
følgende benævnt codan), der som vareforsikrer har udbetalt erstatning til tomex danmark a/s
(i det følgende benævnt tomex), nedlagt påstand om, at sagsøgte, intercargo danmark a/s (i
det følgende benævnt intercargo), tilpligtes at betale 176.962,53 kr. med tillæg af 5 % rente fra
den 13. maj 1998, subsidiært fra sagens anlæg.
sagsøgte har påstået frifindelse.
sagen drejer sig om, hvorvidt sagsøgte er erstatningsansvarlig for bortkomsten af et parti frosne
                                               - 2 -
kyllingelår under en transport fra danmark til rusland.
sagens nærmere omstændigheder er følgende:
ifølge en faktura dateret den 17. februar 1998 solgte tomex 1.420 kasser med frosne kyllingelår
til jsc company atlantis, moskva, (i det følgende benævnt jsc) til en samlet pris på 23.400 usd.
leveringsbetingelserne var cip per incoterms 1990 - moskva. varerne var allerede ved en
faktura dateret 13. februar 1998 videresolgt til zao firma spetctransavto (i det følgende benævnt
spetctransavto) i moskva for 6.390 usd på samme leveringsbetingelser.
af en udskrift fra moskvas selskabsregister fremgår, at firmaet spetctransavto er registreret den
21. august 1997, og at selskabets registreringsnummer er io33 1351853. selskabets adresse er
111024, moscow, aviamotornaya street, h. 22/12, telefonnummer 426 56 42, og som direktør er
angivet botin k.a.
den 16. februar 1998 bestilte per aarup-jensen på vegne af tomex en transport af kyllingelårene
hos intercargo. varerne skulle læsses ved nr. snede frysehus den 17. februar 1998. som
modtager var angivet spectctransavto, moskva. intercargo videregav transportopgaven til det
litauiske firma klaipedos svoris, der igen videregav transportopgaven til boleslovo bataviciaus
transporto zelmena, som udførte transporten fra klaipeda i litauen til moskva.
intercargo har som transportør underskrevet et cmr- fragtbrev dateret den 17. februar 1998.
som afsender var angivet "company "premier import/export inc" oder of comnat tomex
danmark a/s" og som modtager "zao firma spetctransavto, ... , moscow, russia-ul.
aviamotorny 22/12, cont. tel. 768-1865 ...". i rubrikken "afsenders instruktioner" hedder
det endvidere: "severny customs, ... tushino-terminal, ul svoboda d.29, moskva."
fragtbrevet er ved ankomsten til moskva blevet forsynet med et stempel med firmanavnet (med
dansk bogstaver) spetctransavto og reg.nr. 005873 samt en række told stempler. de russiske
toldmyndigheder har efterfølgende konstateret, at toldstemplerne var falske.
zelmenas chauffør antanas petrutis ankom med godset til moskva den 24. februar 1998. den 25.
februar 1998 udleverede han godset til to mænd, som oplyste, at de repræsenterede modtageren
spetctransavto. antanas petrutis har over for de russiske toldmyndigheder redegjort nærmere for
forløbet omkring udleveringen. af redegørelsen fremgår bl.a.:
                                                  - 3 -
"... 24.02.98 ankom han til moskva, ul. svobody. næste dag ringede han til det telefonnr., der
var angivet på cmr (768-18-65) og meddelte om sin ankomst. efter et stykke tid ankom en
mand i en hvid bil af mærket zhiguli, som præsenterede sig som sergei, medarbejder på firmaet
speztransauto. sergei fulgte ham til byen lobnia, moskvaområdet, til zao sojuz. samme dag tog
en mand, der præsenterede sig som anatoly petrovich, hans vareledsagende papirer for at
fremlægge dem i tolden. om aftenen afleverede samme mand de vareledsagende papirer til ham
med toldafmærkninger: personligt stempel nr. 1228 og stempel "udførelse tilladt 01228" magt.
derefter blev varen fra hans bil lastet over på en anden bil af mærket maz med container (han
kunne ikke huske bilnummeret). da de vareledsagende papirer blev afleveret, fik han ikke
attesten om bekræftelse af varens levering under toldkontrol, og anatoly petrovich lovede at
komme med denne (attesten) næste dag. han ventede til 26.02.98, men da han så ringede til
modtagerfirmaet på det telefonnr., der var angivet i cmr, fik han at vide, at bilen med reg.nr.
zta-794/rk-3210 med varen - kyllingelår - ikke havde været på firmaet. herefter efterlod han
sin bil på zao sojuz og tog til litauen på tommelen. på tilbagevejen blev bilen, han kørte med,
standset af medarbejdere på toldstationen volokolamskyh hørende under zelenograds told til
kontrol, og han bad dem om at kontrollere korrektheden af de afmærkninger, der var lavet i hans
vareledsagende papirer. ..."
den 5. marts 1998 oplyste tomex over for intercargo, at godset aldrig var ankommet til kunden.
i en skrivelse af samme dag fra intercargo til tomex hedder det bl.a.:
"... vi har modtaget deres reklamation vedr. deres modtager ikke har modtaget traileren i
moskva.
da traileren er blevet aflæsset i moskva, men vi stadig venter på svar fra vores agent om hvor og
hvordan. beder vi dem i første omgang at anmelde "tabet?" af varerne til deres vareforsikring.
vi håber snart at have flere informationer, samt vi har bedt vores agent kontakte politiet i
rusland i denne sag. ..."
i en telefaxskrivelse af 12. marts 1998 fra intercargo til klaipedos svoris hedder det bl.a.:
"... as you write to me in you trailerlists to us this trailer has been wrong unloaded in moscow. ...
is the cargo still why ou have unloaded it ? ..."
                                               - 4 -
i en telefax af 13. marts 1998 fra klaipedos svoris til
intercargo hedder det bl.a.:
"... vedr.: mistet ladning/trailer rk 3210
allerede den 26.02.98 skrev vi, at chaufføren ikke havde fået udleveret alle dokumenter til
bekræftelse af fortoldningen. det blev sagt, at chaufføren ville få fortoldningsbeviset den næste
dag, men den næste dag sagde modtageren firma spetctransavto, at de overhovedet ikke
havde modtaget nogen ladning. på den måde blev chaufføren bedraget og godset aflæsset. den
27.02.98 forelagde chaufføren satovskas alle dokumenter, som han havde, for politiet til kontrol.
her blev det konstateret, at alle toldstempler i cmr og tir carnet var ugyldige, og at varen ikke
havde været forelagt tolden. sagen blev overdraget til den statslige russiske toldkomité, hvor der
den 02.03.98 blev skrevet protokol nr. 22800-102/98 om overtrædelsen af toldforordningen, og
lastbil samt køletrailer blev tilbageholdt.
vi informerede vort forsikringsselskab ukio draudimas om dette den 06.03.98. ..."
i en telefaxskrivelse af 16. marts 1998 til tomex underskrevet af general director ustinov i.a. og
påført firmastempel med navnet spetctransavto og reg.nr. 1351853 hedder det bl.a.:
"regarding the truck #rk 3210 with chicken leg quarters.
we confirm that company "tomex danmark a/s" can go to the insurance company and get the
money on our behalf"
brevhovedet indeholder i forhold til registreringen hos moskvas selskabsregister en stavefejl i
navnet, idet et "c" er udeladt, ligesom adressen er anført med nummer 22/21 mod rettelig
22/12.
i en skrivelse af 13. maj 1998 fra codan til intercargo hedder det bl.a.:
"...som vareassurandør har vi for bortkomst på denne sending udbetalt ... erstatning.
ifølge de foreliggende oplysninger er tabet opstået under transporten, og vi beklager, at vi derfor
må holde dem ansvarlig for vores tab. ..."
                                               - 5 -
til brug for sagen er der foretaget subsidiær afhøring af chaufføren antanas petrutis ved retten i
plungé i litauen. af en udskrift af retsbogen for den 21. september 2001 fremgår, at antanas
petrutis har forklaret følgende:
in february 1998 i worked as a driver at enterprise "zelmena".
i had transported some cargos to moscow before disappearance of that cargo.
i used to come to moscow, call at the telephone indicated in cmr, the representative used to
come and take me to the customs.
in february 1998 i took a cargo of chicken legs to moscow according to the presented cmr no.
...
i went to moscow terminal. they did not let me [in] until the representative came. i called at the
telephone indicated in cmr and the representative told he would come in an hour. he came in an
hour and took me to the place of unloading but not to the terminal. he took the documents, went
to the terminal, arranged all the documents, put the stamps on them. then he came back, took
off the seals and reloaded all the cargo to another truck. he gave me cmr and carnet.
in klaipeda they told me to call at the indicated number. the telephone number is indicated in
cmr.
i called, they told they would come in an hour. they answered and told that they were from that
firm. i told where the truck was standing.
i did what i was had been told to do.
the man who came knew what the cargo was and the numbers of the car and the refrigerator.
this man showed me the way. he sat next to me and told where to go. i went past the new air-
port on the road to leningrad.
this terminal was written in the cmr and also in the carnet. when i phoned they told they would
come soon. they told neither name nor surname. he presented himself as a representative of the
                                                - 6 -
company to which i brought the cargo. i was shown no documents. they came straight to me. i
believed that they where from the same company as they knew all the details, cargo and
numbers. the cargo was unloaded in the territory of the plant of nails and bearings. they loaded
to the truck "maz".
when we came to the place they took the documents and went to the customs. i waited in the
truck. when they came from the customs, the other truck to which they re-loaded the cargo
came in 15 minutes.
when the representative came back from the customs he showed the documents that the cargo
had passed customs procedures. when they re- loaded the cargo to the other truck, they put a
stamp on the cmr saying that the cargo was received. they gave me 2 copies of cmr and the
carnet. i noticed that there was no confirmation and told this. they told that the confirmation
would be at 7 in the morning and told me to wait. i stayed in the teritory of the plant and waited.
they did not come at 7 in the morning. nobody came at 8, at 9, at 10. i waited till 11 a.m. then
i called zelenogorsk. there is a department of searching cargos there. when nobody came that
morning i went to the manager of that plant. he told me he did not know anything about the
consignee of the cargo and lots of cargos were loaded in the territory. he advised me to call
zelenogorsk. i called them and went to zelenogorsk with the documents. i went there by bus, i
left the truck in the territory of the plant. when i came there officials looked at the documents
and told me that the stamps were false. i wrote an explanation and was questioned several
times. i spent there 1 week and lived in a coach that was there. from zelenogorsk we went to
the plant by car. there we found neither director, nor engineer. we took the truck and came back
to zelenogorsk. we parked the truck in "aurora dva" - it is the name of the settlement where the
parking lot for arrested truks is. i was given documents saying that the truck and the cargo were
arrested. they took the cmr and other documents. i was allowed to go home. i came to
lithuanian hitch- hiking.
later i went with my boss to take the truck. then i took the cmr.
that morning when nobody came, i called the consignee of the cargo. i was told that they did not
know anything. i told that the cargo had been taken but i was not given confirmation, but i was
told they did not know anything about the cargo. i called at the same telephone number
indicated in the cmr. it was before calling zelenogorsk.
                                                - 7 -
every time it was like this, when i called the representative used to come and they did not show
me any documents. now i take cargos to byelorus and the consignee also does not show any
documents. i was not suspicious, as the representative knew everything: the cargo, the number
of the refrigerator and the number of the truck.
...
at present i am still working at enterprise "zelmena".
the boss called me and told to take the cargo. the morning he called me there was no cargo. i
took the cargo at klaipeda port. i went through lavoriskiai customs post from lithuania to
byelorus. everything was all right there. then i went along the highway ryga-moscow.
when approximately 150 km were left till moscow one of the back tyres got flat, at the same time
one more tyre got flat. i changed one tyre with the spare one and tried to stop other cars to get
at spare inner tube. i bought a spare inner tube for 4000 roubles. i went to moscow with three
tyres in one side.
it appeared to me that i was followed by a car. i noticed the car in velikije luki and it followed
me till moscow for about 600 km. i did not notice the car in the terminal.
when the tyres got flat i stopped and tried to stop other cars to get a spare tyre. at that time
this car overtook me. when i repaired the truck and continued driving, after some time i noticed
that the same car was following me again. this car was foreign made, "audi" or maybe some
other brand. before leaving with the cargo i was told that the telephone number is indicated in
the cmr and they told me to call at this number.
at that time moscow was considered to be a dangerous place to go to. one person from rievatas
has not come back from one of such trips.
i tried not to stop at all. i have heard that one driver was stopped by men who were dressed as
inspectors, they took his cargo and tied him to the tree. later his truck was found in the terminal
without the cargo. the cargo was not found.
i do not remember the date when i came to moscow.
i went to the terminal indicated in the cmr - aviamotorny street. there used to be an airport. i
                                               - 8 -
went to the address of the consignee. when i came i called at the indicated telephone number. i
called from the road inspection call-box which was there. they told me in klaipeda to call at this
telephone number. the worker from "svoris" office who gave me the cmr and carnet told me to
do this. i called them when i came. a man answered. he did not introduce himself.
i do not remember telling the officials in moscow that the person was named sergej.
when he came in an hour he knew all the numbers, cargo. that's why i trusted him. he got into
my truck and showed me the way. we went to the territory of some plant. i was told to wait, he
said he would pass customs procedures and would bring the documents. when we went to the
territory of the plant i did not have the documents of the cargo. when i phoned, two of them
came. one got into my truck, the other went in his car. the other man had the documents.
it had happened not once that somebody got into my truck and showed where to go, that the
consignee went to the customs and arranged the documents alone.
i myself went to the customs twice. that's why i had no suspicions. when we went along the
main road we drove up to the forest and turned into it. then i did not feel nice. but we soon
passed the forest and came to the plant.
we came to the territory of the plant. i do not remember the name of the plant. for a moment it
was strange that the refrigerator could hardly get through the gate. they collected the
documents in the territory and left for the customs.
there was a fence round the territory of the plant. the guards opened the gate.
when they came back from the customs they gave me the documents. then they re-loaded the
cargo. i noticed that there was no confirmation and told about this. they told that they were
short of time and would bring confirmation at 7 in the morning.
they did not appear in the morning. i called at the same telephone number, but i was told they
did not know anything. then i called zelenogorsk. there is a type of police there.
i asked the engineer from the plant how i could find the consignee of the cargo. he said he did
not know and advised me to call to the post of search. the director of the plant said it was not
the first time when somebody re- loaded cargo in their territory but he did not know who did
                                                 - 9 -
that. then i called zelenogorsk. i did not apply the police as i had called zelenogorsk.
i left for zelenogorsk by bus. zelenogorsk is on the way to peterburg. it is not on the border.
i was questioned in zelenogorsk. i told them everything. i told them the man got into my truck
and showed me the way.
i had no chance to talk to expeditors. ...
i was not suspicious about the address indicated in the cmr. it had happened before that one
address is given in the cmr and after arrival it is different. i paid attention on the telephone
number.
der er under domsforhandlingen afgivet forklaring af per aarup jensen.
per aarup jensen har forklaret, at han er uddannet speditør, og at han siden 1997 har været
ansat i tomex, hvor han er beskæftiget med shipping. tomex er en virksomhed, der driver
handel med fødevarer i bl.a. østeuropa, og i 1998 var han ansvarlig for transporterne til rusland.
selskabets største og vigtigste kunde er jsc, der modtager flere leveringer hver uge. han har
derfor ofte kontakt med dette selskab. på et tidspunkt ønskede kunden at købe et parti frosne
kyllingelår. han husker ikke, hvornår aftalen herom blev indgået, men dette er formentlig sket før
den 13. februar 1998, hvor varen blev videresolgt af modtageren til spetctransavto i moskva.
varerne blev solgt på sådanne vilkår, at tomex skulle foranstalte og betale for transporten, mens
risikoen for godsets bortkomst overgik til køberen, når godset blev overgivet til intercargo. som
vilkår skulle tomex tillige betale for forsikringen under transporten. tomex har tegnet forsikring
hos codan. der er tale om en generalpolice omfattende alle varer. når der opstår skader mv.,
foretages der en efteranmeldelse over for forsikringsselskabet. han har intet kendskab til spetc-
transavto. han har ligeledes intet kendskab til selskabet premier import/export co. inc., der er
anført som afsender i fragtbrevet. forud for udfyldelse af fragtbrevet modtog han en instruktion
fra jsc, hvor han blev anmodet om at indsætte dette firma som afsender. ifølge aftalen skulle
der være en repræsentant fra modtager til stede i forbindelse med afleveringen i moskva. den
første dag skulle varen gennem tolden, og den følgende dag skulle godset losses. han modtog
endelig en kørselsvejledning vedrørende forholdene omkring toldterminalen i moskva. denne
videresendte han til intercargo. på et tidspunkt fik han oplyst, at varen ikke var kommet frem.
der foreligger ikke i den anledning en politirapport, men alene en toldrapport. han har ikke
                                                - 10 -
tidligere været ude for, at varer er bortkommet. da tomex ønskede at beholde jsc som kunde,
blev det aftalt, at denne ikke skulle betale for varen. i stedet blev der udstedt en kreditnota. den
16. marts 1998 modtog han en telefaxskrivelse fra spetctransavto, der var underskrevet af
ustinov i.a. det var hensigten med denne skrivelse, at spetctransavtos krav mod intercargo
skulle overdrages til tomex, der herefter kunne rette henvendelse til codan.
sagsøgeren har gjort gældende, at godset er bortkommet, mens det var i sagsøgtes varetægt,
og at denne derfor er ansvarlig i medfør af cmr-lovens § 24, stk. 1, jf. § 4, alternativt § 43. da
godset er udleveret på et andet sted end angivet i fragtbrevet, og på et tidspunkt, hvor det var
almindeligt kendt, at moskva var en højrisikozone for transporter af gods, påhviler det sagsøgte
at bevise, at godset er udleveret til den i fragtbrevet angivne modtager. sagsøgte har ikke løftet
denne bevisbyrde. det fremgår tværtimod af sagsøgtes egen korrespondance, at det som en
uomtvistet kendsgerning er lagt til grund, at godset er forsvundet, ligesom dette er forudsat i den
udarbejdede toldrapport. det er herefter uden betydning, at der ikke foreligger en politirapport.
vidnet antanas petrutis har ligeledes forklaret, at varerne blev afleveret på et for ham fremmed
sted. endelig har spetctransavto i telefaxskrivelsen af 16. marts 1998 forudsætningsvis erkendt,
at godset er bortkommet.
sagsøgte kan endvidere ikke påberåbe sig ansvarsfrihed i medfør af cmr-lovens § 24, stk. 2.
moskva var i 1998 et højrisikoområde, og chaufføren har haft alt mulig grund til at handle
anderledes, end han gjorde. han har således forklaret, at han under transporten til moskva følte
sig skygget, og at han følte sig utryg, da han senere skulle køre godset til et fremmed sted. han
undlod desuagtet at udbede sig dokumentation, da han blev bedt om at køre væk, ligesom han
undlod at reagere, da godset ikke skulle afleveres til en lagerbygning, men til en fremmed bil, og
hvor han tillige undrede sig over, at hans køretøj havde vanskeligt ved at passere gennem por-
ten.
sagsøger har endelig den fornødne søgsmålskompetence. spetctransavto har i en telefaxskrivelse
af 16. marts 1998 bekræftet, at forsikringssummen kan udbetales, og dette - sammenholdt med,
at der i alle salgsled er foretaget kreditering - indebærer, at spetctransavto har anerkendt, at der
ikke vil blive rettet noget krav mod sagsøgte. et sådant krav er heller ikke rejst og er nu tillige
forældet.
sagsøgeren har endelig i medfør af cmr-lovens § 35, stk. 1, krav på renter fra den 13. maj
1998, hvor sagsøger rejste krav om erstatning.
                                               - 11 -
sagsøgte     har   principalt   gjort  gældende,     at  sagsøger    ikke  har    dokumenteret  sin
søgsmålskompetence. godset er solgt på vilkår cip, og risikoen for godset er overgået til køber.
spetctransavto er således forpligtet til at betale for godset og har herefter et krav mod sagsøger.
sagsøger har ikke godtgjort, at denne har fået overdraget dette krav. telefaxskrivelsen af 16.
marts 1998 er falsk og hidrører ikke fra spetctransavto. underskriveren ustinov i.a. er således
ikke anmeldt til det russiske selskabsregister, ligesom selskabets navn og adresse ikke er korrekt
angivet i brevet. telefaxskrivelsen inde holder også kun en fuldmagt fra køber til tomex om, at
denne kan få udbetalt forsikringssummen på købers vegne. sagsøger har endelig ikke godtgjort,
at mellemværendet i de enkelte salgsled er udlignet ved krediteringer, og at tomex i kraft heraf
er indtrådt i spetctransavtos krav mod sagsøger. sagsøgte risikerer derfor at blive mødt af et
krav fra spetctransavto.
sagsøgte har subsidiært gjort gældende, at sagsøger ikke har dokumenteret, at godset er
bortkommet. godset er tværtimod udleveret til modtageren i overensstemmelse med fragtbrevet.
der foreligger ingen dokumentation for en bortkomst, hverken i form af politianmeldelser eller
besigtigelsesrapporter, ligesom toldrapporten alene tager stilling til den manglende toldafregning.
endelig hidrører telefaxskrivelsen af 16. marts 1998 ikke fra modtageren.
sagsøgte har mere subsidiært gjort gældende, at bortkom- sten skyldes forhold, som chaufføren
ikke kunne undgå, og hvis følger han ikke kunne afværge, jf. cmr-lovens § 24, stk. 2. da
chaufføren ankom til moskva, rettede han henvendelse til det telefonnummer, der var opgivet i
cmr-fragtbrevet. han blev herefter kontaktet af to personer, der havde kendskab til alle
oplysningerne i fragtbrevet. da fragtbrevet ikke angav, hvor losning skulle ske, og da chaufføren
ikke havde grundlag for at nære mistanke mod de pågældende, da han blev ført til et andet sted,
har chaufføren - mod kvittering i form af stempel i fragtbrevet - udleveret godset i overensstem-
melse med de instruktioner, som han modtog i forbindelse med opringningen til det af tomex i
cmr-fragtbrevet angivne telefonnummer. afsender burde have givet bedre instrukser og må
være ansvarlig for de fejlagtige oplysninger om modtagerens telefonnummer i fragtbrevet.
sagsøger kan endelig ikke kræve renter fra den 13. maj 1998, da skrivelse alene er holdt i
generelle vendinger og ikke indeholder et rentepåkrav.
retten skal udtale:
                                               - 12 -
ad søgsmålskompetence:
det fremgår såvel af fakturaen af 13. februar 1998 udstedt af premier import/eksport co. inc. til
spetctransavto og af fakturaen af 17. februar 1998 udstedt af tomex til jsc, at godset i alle
salgsled er solgt med klausulen cip, og uanset at risikoen for godset således er overgået til
spetctransavto, har denne herefter som led i aftalen og mod betaling af godset som
udgangspunkt krav på forsikringsydelsen hos sagsøger.
det fremgår imidlertid af telefaxskrivelsen af 16. marts 1998, at tomex kan få udbetalt
forsikringsbeløbet fra sagsøger på     vegne spetctransavto, og uanset at skrivelsen er behæftet
med visse fejl, finder retten det ikke godtgjort, at denne ikke skulle hidrøre fra spetctransavto.
da udbetalingen til spetctransavto forudsætter, at denne har betalt for godset, og da dette ikke
er sket, finder retten, at tomex, der har krediteret jsc og dermed er indtrådt i dennes krav mod
spetctransavto, ikke er afskåret fra at modregne sit tilgodehavende i forsikringsydelsen, der i
henhold til fuldmagten var udbetalt til tomex.
da sagsøger således er frigjort over for spetctransavto, og da dennes tab i det hele er udlignet,
finder retten, at spetctransavto reelt er fyldestgjort af sagsøger, og at sagsøger herved er
subrogeret i dennes krav mod sagsøgte.
herefter findes sagsøger at have den fornødne søgsmålskompetence.
ad bortkomst:
efter bevisførelsen lægger retten til grund, at chaufføren efter ankomsten til moskva og efter en
telefonisk henvendelse blev kontaktet af to personer, der bad ham køre til et industriområde,
hvor fragtbrevet blev forsynet med et stempel, der ikke hidrørte fra spetctransavto, idet det
anførte registreringsnummer ikke er iden tisk med modtagerens nummer ifølge det russiske sel-
skabsregister.
retten lægger endvidere til grund, at modtageren ved chaufførens telefonopkald den følgende
dag oplyste, at godset ikke var modtaget, ligesom modtageren efterfølgende i en telefaxskrivelse
af 16. marts 1998 indirekte bekræftede, at godset var bortkommet.
under disse omstændigheder finder retten det ikke godtgjort, at godset er udleveret til rette
                                                - 13 -
modtager, og retten anser herefter godset for bortkommet.
ad ansvarsfritagelse:
dommerne torben kuld hansen og helle lehmann udtaler:
efter bevisførelsen lægger vi til grund, at chaufføren efter ankomsten til moskva blev kontaktet af
to personer, der hverken foreviste legitimation eller fuldmagter fra modtageren, og at chaufføren
accepterede, at godset ikke umiddelbart skulle tolddeklareres på terminalen severny således som
angivet i fragtbrevet, men i stedet køres til et industriområde.
vi lægger endvidere til grund, at chaufføren afventede, at de fremmede personer sørgede for
tolddeklarering, hvorefter chaufføren udleverede godset, mod at fragtbrevet blev forsynet med et
modtagestempel, men uden at chaufføren samtidig modtog en toldattest.
vi lægger endelig til grund, at chaufføren såvel under kørslen til moskva som senere følte sig
utryg, ligesom han undrede sig over, at der i porten til industriområdet alene var en meget
snæver passage til køretøjet.
navnlig under hensyn til, at det i 1998 - således som forklaret af chaufføren antanas petrutis -
var almindeligt kendt, at moskva var et højrisikoområde for transporter, og til at chaufføren flere
gange følte sig utryg sammenholdt med, at chaufføren undlod at kræve forevist legitimation eller
andet og udleverede godset uden forinden at have fået udleveret en toldattest, finder vi, at
sagsøgte ikke har godtgjort, at bortkomsten skyldes forhold, som fragtføreren ikke kunne undgå.
herefter, og da sagsøgeren den 13. maj 1998 har fremsat krav om betaling, stemmer vi for at
tage sagsøgerens påstand til følge med renter som påstået, jf. cmr-lovens § 35, stk. 1.
dommer ove andersen udtaler:
efter bevisførelsen lægger jeg til grund, at chaufføren efter ankomsten til moskva rettede
                                               - 14 -
henvendelse på det i fragtbrevet opgivne telefonnummer, hvorefter han blev kontaktet af to
personer, der havde kendskab til alle oplysningerne i fragtbrevet.
jeg lægger endvidere til grund, at chaufføren først udleverede godset, da han i fragtbrevet i form
af et stempel havde modtaget kvittering for modtagelsen.
under    disse omstændigheder,      hvor   det  først efterfølgende   var muligt   at  fastslå,  at
modtagestemplet var falsk, og at chaufføren således havde været udsat for bedrageri, finder jeg,
at sagsøgte har godtgjort, at bortkomsten skyldes forhold, som fragtføreren ikke kunne undgå.
herefter stemmer jeg for at frifinde sagsøgte.
der afsiges dom i overensstemmelse med stemmeflertallet.
                               thi kendes for ret:
sagsøgte, intercargo danmark a/s, betaler inden 14 dage fra dato til sagsøgeren, codan
forsikring a/s, 176.962,53 kr. med tillæg af 5 % rente fra den 13. maj 1998 samt sagens
omkostninger med 47.750 kr.
                               torben kuld hansen
ove andersen                                                    helle lehmann
                                      (sign.)
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                       p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
                      højesterets kendelse
                         afsagt torsdag den 24. januar 2019
sag 39/2018
anklagemyndigheden
mod
t1 og
t2
(advokat henrik stagetorn, beskikket for begge)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i lyngby den 10. oktober 2017 og af østre
landsrets 6. afdeling den 6. december 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, vibeke rønne og lars hjortnæs.
påstande
kærende, t1og t2, har nedlagt påstand om, at sagsmaterialet vedrørende anklage-
myndighedens anmodning af 14. juni 2017 om beslaglæggelse udleveres til dem samt advokat
kevin roberts og advokat holger matt, subsidiært at materialet udleveres til advokat kevin
roberts og advokat holger matt.
indkærede, anklagemyndigheden, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
den foreliggende sag vedrører efter det oplyste formodet bedrageri af særlig grov beskaffen-
hed i forbindelse med uretmæssig refusion af dansk udbytteskat i medfør af straffelovens §
279, jf. § 286, stk. 2.
en række personer og selskaber er mistænkt for i perioden 2012-2015 på vegne af amerikan-
ske pensionsfonde og malaysiske selskaber retsstridigt at have tilbagesøgt og opnået refusion
af dansk udbytteskat. t1er mistænkt for at have haft en væsentlig rolle i forbindelse hermed.
                                              - 2 -
det fremgår af sagens oplysninger, at anklagemyndigheden ved begæringer af 13., 20. og 22.
juni 2017 anmodede retten i lyngby om beslaglæggelse af indestående midler og aktiver,
herunder ejendomme og køretøjer, som t1har rådighed over, samt af ejendomme, som t2 har
rådighed over.
retten i lyngby fastslog i kendelse af 14. juni 2017, at t1med rimelig grund er mistænkt for
overtrædelse af straffelovens § 279, jf. § 286, stk. 2, og retten i lyngby har ved kendelser af
21. og 23. juni 2017 afgjort, at betingelserne for beslaglæggelse af de pågældende midler og
aktiver fortsat var opfyldt.
advokat henrik stagetorn kærede den 20. juli 2017 retten i lyngbys kendelser om beslag-
læggelse i forbindelse med, at han anmodede om at blive beskikket for t1. den 21. juli 2017
anmodede henrik stagetorn retten om at blive beskikket for t2.
henrik stagetorn anmodede den 10. august 2017 anklagemyndigheden om samtykke til at
udlevere sagsmateriale i beslaglæggelsessagen til t1og t2s britiske og tyske advokat. den 31.
august 2017 anmodede han om samtykke til udlevering af materialet til t1og t2.
anklagemyndigheden meddelte den 1. september 2017 henrik stagetorn, at man ikke kunne
give samtykke til udlevering af sagsmaterialet. henrik stagetorn indbragte herefter den 6. sep-
tember 2017 søik’s afgørelse om at nægte samtykke for retten i lyngby, jf. retsplejelovens
§ 746.
ved kendelse af 10. oktober 2017 bestemte retten i lyngby, at der ikke var grundlag for at
tilsidesætte anklagemyndighedens vurdering, hvorefter det ikke er ubetænkeligt at udlevere
sagsmaterialet til t1, t2 og deres udenlandske advokater, jf. retsplejelovens § 729 a, stk. 3.
i byrettens begrundelse hedder det bl.a.:
       ”det kan lægges til grund, at de af begæringen omhandlede akter ikke har været frem-
       lagt i et offentligt retsmøde.
       det kan videre lægges til grund, at de omhandlede akter tillige indeholder oplysninger
       om øvrige sigtede og mistænkte og om den efterforskning, som politiet har foretaget og
       fortsat foretager.
                                               - 3 -
      det kan endvidere lægges til grund, at sagen er af ekstraordinær karakter, hvad beløbs-
      størrelser og kompleksitet angår.
      retten finder herefter, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte anklagemyndighedens
      vurdering, hvorefter det ikke er ubetænkeligt at videregive materialet, jf. retsplejelovens
      § 729 a, stk. 3.
      de for t1og t2 beskikkede udenlandske advokater er ikke selvstændigt omfattet af
      retsplejelovens regler om aktindsigt.
      retten kan ikke uden nærmere oplysninger tage stilling til, om dele af materialet vil
      kunne videregives uden betænkeligheder, og om en sådan ekstraheret aktindsigt er rele-
      vant for det arbejde, de udenlandske advokater foretager sig i sagen.”
østre landsret stadfæstede ved kendelse af 6. december 2017 byrettens afgørelse.
i landsrettens kendelse er det anført bl.a.:
      ”landsretten tiltræder, at der af de grunde, der er anført af byretten, ikke er grundlag for
      at tilsidesætte anklagemyndighedens vurdering, hvorefter det ikke er ubetænkeligt at
      overlevere materialet, jf. retsplejelovens § 729 a, stk. 3. det af forsvareren anførte ved-
      rørende emrk art. 6, stk. 1 og 3, kan ikke føre til et andet resultat.”
retsgrundlag
retsplejeloven indeholder i § 729 a regler om forsvarerens adgang til at gøre sigtede bekendt
med det materiale, som politiet har tilvejebragt til brug for den sag, som sigtelsen angår. i §
729 a, stk. 3, hedder det bl.a.:
      ”forsvareren har adgang til at gøre sig bekendt med det materiale, som politiet har tilve-
      jebragt til brug for den sag, som sigtelsen angår. forsvareren skal have udleveret kopi af
      materialet, i det omfang det uden ulempe kan kopieres. forsvareren må ikke uden poli-
      tiets samtykke overlevere det modtagne materiale til sigtede eller andre. politiet giver
      samtykke, hvis det findes ubetænkeligt …”.
i bemærkningerne til det pågældende lovforslag (folketingstidende 2003/2004, tillæg a, lov-
forslag nr. 215 af 8. oktober 2003, s. 652 ff.) er anført bl.a.:
      ”formålet med bestemmelsen er at fastsætte regler om forsvarerens aktindsigt og om
      sigtedes adgang til aktindsigt hos forsvareren. bestemmelsen bygger i vidt omfang på
      retsplejelovens §§ 745 og 745 a, der samtidig foreslås ophævet, jf. lovforslagets § 1, nr.
      33.
                                                  - 4 -
       i overensstemmelse med sprogbrugen i kapitel 66 i øvrigt og for at undgå unødigt kom-
       plicerede bestemmelser anvendes i lovteksten alene udtrykket ”sigtede”, der imidlertid
       naturligvis også omfatter tiltalte.
       ligesom den gældende § 745 er bestemmelsen udtryk for en gennemførelse af kontra-
       diktionsprincippet i straffesager. på grund af de særlige forhold, der gør sig gældende i
       straffesager i sammenligning med civile sager, fokuserer bestemmelsen på forsvareren.
       det er forsvareren, der har adgang til løbende aktindsigt med få begrænsninger, hvor-
       imod sigtede personligt kun via forsvareren og med yderligere begrænsninger har ad-
       gang til løbende aktindsigt i sagens materiale. bestemmelsen er på disse punkter i fuld-
       stændig overensstemmelse med gældende ret.
       …
       stk. 3 angår det materiale, som politiet har tilvejebragt til brug for den sag, som sigtel-
       sen angår, og svarer til den gældende § 745. med en lille sproglig modernisering er 1.-3.
       pkt. identisk med den gældende § 745 og skal forstås på samme måde.
       der foreslås imidlertid to tilføjelser i forhold til den gældende regel i retsplejelovens §
       745, stk. 1. begge tilføjelser angår udlevering af kopi af materialet til sigtede.
       for det første foreslås det, at politiet skal tillade, at kopi af materialet udleveres til sig-
       tede eller andre, hvis det findes ubetænkeligt, jf. 4. pkt. den gældende regel indeholder
       ingen kriterier for politiets afgørelse om udlevering af kopi af materialet til sigtede eller
       andre. det må imidlertid anses for rigtigst, at loven indeholder i det mindste en helt
       kortfattet og generel angivelse af, hvornår kopi af materialet skal kunne udleveres til
       sigtede eller andre.”
anbringender
t1og t2 har anført navnlig, at der er tale om en kompliceret straffesag om økonomisk
kriminalitet, både for så vidt angår sagens omfang og karakter. der er et stort behov for at
overlevere sagsmaterialet. advokaterne er forsvarere for t1og t2 i samme sag i tyskland og
england, og disse sager bygger på begæringer fra søik om beslæggelse af aktiver i de to
lande.
i sager om økonomisk kriminalitet er det som regel ubetænkeligt at overlevere sagsmateriale
til parterne i sagen. hertil kommer, at en nægtelse af overlevering vil være i strid med det
grundlæggende princip om ”equality of arms” og med artikel 6, stk. 1 og 3, i den europæiske
menneskerettighedskonvention.
anklagemyndigheden har ikke anført nogen nærmere begrundelse for det betænkelige i at
udlevere de enkelte dele af det omhandlede materiale, men er alene fremkommet med nogle
                                               - 5 -
generelle bemærkninger om sagens kompleksitet, størrelse og forbindelse til udlandet. der er
ikke holdepunkter for at antage, at der vil ske misbrug af sagsmateriale i tilfælde af overleve-
ring.
herudover må hensynet til efterforskningens fortrolighed allerede anses for tilgodeset ved
afholdelse af retsmødet i juni 2017 og ved de efterfølgende kendelser om beslaglæggelse, der
er effektueret af de engelske og tyske myndigheder. der foreligger i øvrigt ingen kollusions-
risiko i forhold til t1og t2s udenlandske advokater.
for så vidt angår den subsidiære påstand bemærkes, at de udenlandske advokater er indforstå-
et med at underskrive en erklæring om ikke at videregive materialet eller oplysninger herfra,
selv om det allerede følger af de advokatetiske regler. en sådan erklæring kan udarbejdes efter
anklagemyndighedens nærmere anvisning.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at udgangspunktet efter retsplejelovens § 729 a, stk.
3, er, at forsvareren ikke må overdrage sagsmateriale til sin klient eller andre, medmindre po-
litiet giver sit samtykke hertil. et sådant samtykke forudsætter, at politiet finder, at overleve-
ring af materialet vil være ubetænkeligt.
det er anklagemyndighedens opfattelse, at det i den foreliggende sag ikke er ubetænkeligt at
overlevere materialet eller dele heraf til t1og t2 samt deres udenlandske advokater. en
overlevering af selv mindre dele af materialet vil kunne skade den igangværende
efterforskning.
den konkrete sag omhandler formodet bedrageri af særlig grov beskaffenhed begået af et
yderst velorganiseret internationalt netværk af personer med betydelige ressourcer. materialet
indeholder desuden konkrete oplysninger om øvrige mistænkte og sigtede samt oplysninger
om pengestrømme, som politiet har anvendt til at spore pengene.
kendelserne om beslaglæggelse ændrer ikke på, at det stadig ikke er ubetænkeligt at give
samtykke til overlevering.
der er tale om en særegen sag, hvor materialet ikke blot stammer fra sigtede. sagens karakter
taler derfor – i modsætning til mere sædvanlige sager om økonomisk kriminalitet – ikke for,
                                               - 6 -
at overlevering er ubetænkelig. en overlevering af sagsmaterialet til advokater, som ikke er
beskikket som forsvarere i danmark, indebærer desuden en øget risiko for ukontrolleret
spredning af materialet.
advokat henrik stagetorn har ikke redegjort nærmere for, hvorfor han ikke kan gennemgå
materialet med sine klienter, uden at overlevering finder sted.
der foreligger ingen krænkelse af artikel 6, stk. 1 og 3, i den europæiske menneskerettig-
hedskonvention.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om der grundlag for at tilsidesætte anklagemyndighedens vurdering, hvorefter
det ikke vil være ubetænkeligt at udlevere nærmere angivet sagsmateriale til t1, t2 og deres
udenlandske advokater.
det følger af retsplejelovens 729 a, stk. 3, 3. og 4. pkt., at en forsvarer ikke uden politiets
samtykke må overlevere materiale, som er modtaget fra politiet, til sigtede eller andre, og at
politiet skal give samtykke til overlevering, hvis det findes ubetænkeligt.
af de grunde, der er anført af landsretten, stadfæster højesteret landsrettens kendelse.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
s003000j – kj
                                      udskrift
                                            af
                       sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
                                         dom
                               afsagt den 29. januar 2002
                       s 30/00
                       dansk navigatørforening
                       som mandatar for
                       ff
                       (advokat niels w. kjærgaard)
                       mod
                       tschudi & eitzen international a/s
                       (advokat pia voss)
sagen vedrører spørgsmålet om ff efter bestemmelsen i sømandslovens § 45 i en
opsigelses- og fritstillingsperiode har ret til løn fra tschudi & eitzen international
a/s efter opsigelse der var begrundet i arbejdsmangel, selvom han opnåede anden
beskæftigelse før periodens udløb.
                                             -2-
parternes påstande
sagsøgeren, dansk navigatørforening som mandatar for ff (herefter ff), har ned-
lagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale kr. 50.283 med tillæg af procesrente
fra sagens anlæg den 2. oktober 2000.
sagsøgte, tschudi & eitzen international a/s (herefter: tschudi & eitzen) har ned-
lagt påstand om frifindelse.
sagen blev anlagt ved københavns byret og blev ved kendelse af 27. november 2000
henvist til sø- og handelsretten, jf. retsplejelovens § 226, stk. 3, jf. stk. 1, nr. 1-3.
domsforhandlingen fandt sted den 18. december 2001.
sagens omstændigheder
skibsfører ff blev ved kontrakt underskrevet den 25. juni 1996 ansat som overstyr-
mand med løn fra samme dato og med tjeneste fra 27. juni 1996. ansættelsen skete i
henhold til overenskomst med dansk navigatørforening. med virkning fra den 26.
februar 1997 blev ff udnævnt til kaptajn i det sagsøgte selskab samtidig med sin
tiltrædelse på m/t sitalouise i singapore.
ved skrivelse af 16. november 1999 blev ff opsagt:
”…som følge af, at ejerne af m/t sitalene og m/t sitalouise af økonomiske
årsager har besluttet sig for at skifte til norsk flag og samtidig udskifte de danske
officerer med indere, er vi i overskud med danske officerer og har beklageligvis ikke
længere mulighed for at kunne beskæftige dig. vi må derfor herved meddele dig op-
sigelse med 6 måneders varsel i henhold til din kontrakt til udtrædelse den 17. maj
2000.
...
 såfremt du ønsker det, er vi dig meget gerne behjælpelig med at finde et andet job,
og i så fald bedes du kontakte os. vi kan dog allerede nu meddele, at følgende danske
rederier for tiden eller i den nærmeste fremtid vil været interesseret i at ansætte dan-
ske officerer med tankskibserfaring:
                                             -3-
a/s dampskibsaktieselskabet torm
…
og
dampskibsselskabet norden a/s
…
det skal tilføjes, at det ikke er vores hensigt at benytte os af din tjeneste i opsigelses-
perioden.
…”
ff blev med virkning fra den 4. december 1999 ansat i dampskibsaktieselskabet
torm. tschudi & eitzen udbetalte løn til og med den 3. december 1999. ff rykkede
tschudi & eitzen for betaling af løn i den resterende del af opsigelsesperioden ved
skrivelse af 28. marts 2000, hvori det bl.a. er anført at han efter opsigelsesskrivelsens
formulering anså sig som fritstillet.
ved skrivelse af 9. juni 2000 anførte tschudi & eitzen at man ikke mente at ff hav-
de krav på hyre efter sin ansættelse hos torm. det anføres dog at man vil erstatte
differencen mellem hans løn hos tschudi & eitzen og lønnen hos torm hvis denne
er mindre end hans tidligere løn.
ffs krav er opgjort som krav på hyre og feriepenge i hele opsigelsesperioden med
fradrag af feriepenge optjent hos torm og løn udbetalt fra opsigelsen til den 3. de-
cember 1999. der er ikke tvist om opgørelsen af kravet.
                                           oo0oo
en bestemmelse som svarer til den nugældende sømandslovs § 45, blev indført ved
sømandsloven af 1973, lov nr. 420 af 13. juni 1973. ved lov nr. 287 af 27. april 1994
fik bestemmelsen sin nuværende ordlyd:
§ 45 afskediges en skibsofficer uden sådan grund som nævnt i § 17 eller § 44, stk. 2,
har skibsofficeren ret til hyre for 3 måneder efter tjenesteforholdets ophævelse, med
                                            -4-
mindre almindelige erstatningsregler hjemler ret til et større beløb. i øvrigt finder §
18 om ret til fri rejse og om fratrædelse før opsigelsesfristens udløb anvendelse.
afskedigelsesgrunde efter § 17 er en række tilfælde af grov misligholdelse fra den
ansattes side. § 44, stk. 2 vedrører ansættelse for en bestemt periode eller rejse eller
ansættelse som afløser.
forklaringer
ff har forklaret at han under ansættelsen hos tschudi & eitzen sejlede som kaptajn
på sitalouise og sitalene som ikke er ejet af rederiet. han fik besked om at
skibene skulle sælges, mens han var i singapore med sitalene. de fik tre dage til
at flage ud. herefter fløj han hjem til almindelig ferie. han fik ansættelse hos torm
fra 4. december 1999, ca. en uge efter han var kommet hjem. hos torm skulle han
sejle med et søsterskib til sitalene og sitalouise i tre måneder. han troede
det var et fast job, men han blev fyret 7 dage efter hjemkomsten pga. udflagning.
han modtog formentlig slutafregning med løn for 1.-3. december 1999, mens han var
ude at sejle. han kom vist nok hjem i slutningen af februar 2000, men der gik nogen
tid før han fik gennemgået sin post og konstateret at der ikke var indbetalt sædvanlig
løn.
john pedersen har forklaret at han har været ansat hos tschudi & eitzen i 40 år og
har været beskæftiget med det sejlende personale i 35 år. han har ofte deltaget i be-
handlingen af sager om afskedigelse af søfarende personale.
da sitalouise og sitalene blev flaget ud, havde tschudi & eitzen fire kaptaj-
ner i overskud. det har altid været tschudi & eitzens politik at ledende officerer ikke
sejler i opsigelsesperioden. man vil ikke sende en kaptajn der har ansvaret for skibet,
ud at sejle når man har sagt ham op. hvis der skulle opstå en situation med akut syg-
dom eller lignende, kan det dog ikke udelukkes at man kunne rette henvendelse til en
opsagt kaptajn. ff tog ud at sejle med torm omkring det tidspunkt, hvor tschudi &
eitzen lavede slutafregning med betaling af løn indtil 3. december 1999. herefter var
mellemværende med ff bogholderimæssigt slut.
                                             -5-
ingen af de rederier som vidnet kender til, betaler løn længere end til det tidspunkt i
opsigelsesperioden hvor den opsagte får nyt arbejde. dette gælder f.eks. dannebrog,
torm, j. lauritsen og kosan.
procedure
ffs anbringender
essensen i sagen er om ff eller tschudi & eitzen skal have gavn af den løn som ff
tjente ved at arbejde i opsigelsesperioden, hvor han ellers havde krav på hyre fra
tschudi & eitzen.
det fremgik af opsigelsesskrivelsen til ff at han samtidig blev fritstillet. han havde
herefter ret til hyre i hele opsigelsesperioden efterhånden som den forfaldt til beta-
ling. tschudi & eitzen var forpligtet af opsigelsesvarslet på 6 måneder, og ff skulle
ikke stå til rådighed i opsigelsesperioden.
arbejdsgiverens suspension af en ansat må sidestilles med en arbejdsgivers mislig-
holdelse af ansættelsesforholdet, jf. ussing, enkelte kontrakter, 2. udg., 1946, side
368-370, og hasselbalch, ansættelsesretten, 2. udg., 1997, side 473, side 580 ff. og
side 588 f. endvidere henvises til dommen refereret i u 1961.212 h hvor et likvida-
tionsbo ikke kunne udnytte en funktionærs arbejdskraft, og dette blev sidestillet med
misligholdelse fra arbejdsgiverens side, således at arbejdstageren fik tilkendt mini-
malerstatning efter funktionærlovens § 3.
udgangspunktet for bedømmelsen af den foreliggende situation skal være den obli-
gationsretlige vurdering af parternes forpligtelser, jf. lars svenning andersen, funk-
tionærret 2. udgave, 1998, side 484-485, hvor der henvises direkte til minimalerstat-
ningsreglen i funktionærlovens § 3. der kunne med samme argumentation have væ-
ret henvist til sømandslovens § 45.
parternes gensidige obligationsretlige forpligtelser betyder at arbejdsgiveren mislig-
holder ansættelsesforholdet ved at opsige og fritstille den ansatte. arbejdsgiveren
nægter at modtage arbejdstagerens ydelse, det vil sige at der foreligger fordringsha-
vermora. herefter er arbejdsgiveren erstatningsansvarlig overfor arbejdstageren.
                                             -6-
det ville også være urimeligt, hvis tschudi & eitzen, der som udgangspunkt er for-
pligtet til at betale løn i hele opsigelsesperioden, kunne forbedre sin retsstilling ved at
fritstille ff som man slet ikke kunne beskæftige i opsigelsesperioden. i realiteten
blev ff lånt ud til torm i opsigelsesperioden, og det skal ikke komme tschudi &
eitzen til gode at ff arbejdede i opsigelsesperioden.
bestemmelsen i sømandslovens § 45 har af præventive hensyn et vist pønalt element
som skal få rederen til at tænke sig om to gange før en officer afskediges, jf. bache,
sømandsloven af 1952, 1966, side 330 og side 340-341. dette pønale element taler
også for at anvende bestemmelsen om minimalerstatning i denne situation.
det forhold at funktionærlovens § 3 og sømandslovens § 45 ikke har samme ordlyd,
bør ikke føre til afgørende forskelle i retstilstanden inden for de to loves anvendel-
sesområder. det afgørende inden for begge områder er at fordringshaveren ikke kan
modtage den ydelse han har krav på. ordlyden af sømandslovens § 45 hindrer ikke at
der kan statueres erstatningsansvar på grund af fordringshavermora i denne situation.
fordringshavermora bør i økonomisk henseende behandles som anden misligholdel-
se fra arbejdsgiverens side, jf. h.g. carlsen under medvirken af danielle buhl,
dansk funktionærret, 6. udgave, side 231 og 235. sømandslovens § 45 regulerer det
økonomiske opgør ved arbejdsgiverens misligholdelse og fastsætter arbejdstagerens
krav i anledning heraf til minimalerstatning på 3 måneders hyre. det er ikke til hin-
der for denne fortolkning af bestemmelsen i § 45 at afsked inden for sømandslovens
anvendelsesområde svarer til det som normalt betegnes som bortvisning.
opregningen af afskedigelsesgrunde i sømandslovens § 17 er ikke udtømmende.
henvisningen i sømandslovens § 45 til § 17 udelukker derfor ikke at § 45 kan anven-
des i situationer hvor afskedigelsen af officeren, som det er tilfældet i den forelig-
gende sag, ikke er sket med henvisning til et af de opregnede eksempler i § 17.
da ffs krav på varsel var 6 måneder, har han ikke økonomisk gevinst ved tilkendel-
se af minimalerstatningen.
                                            -7-
på baggrund af arbejdsgiverens obligationsretlige forpligtelser har ff herefter krav
på tabsuafhængig minimalerstatning efter sømandslovens § 45.
hvis retten ikke er enig i at forholdet skal vurderes efter et obligationsretligt ud-
gangspunkt, gøres det gældende at det følger af bemærkningerne til sømandslovens §
45 at funktionærlovens principper ligger til grund for reglerne, hvorfor sømandslo-
vens § 45 bør fortolkes i overensstemmelse som funktionærlovens § 3. bedømt efter
praksis efter funktionærloven ville tschudi & eitzens forhold blive anset for mislig-
holdelse. som omfattet af funktionærloven ville ff have haft krav på minimalerstat-
ning. han bør have samme retsstilling efter sømandsloven.
det fremgår af betænkning om revision af sømandsloven nr. 643/1972 at et af for-
målene med den foreslåede lovændring var at bringe erstatningsreglerne mere i over-
ensstemmelse med andre love, jf. betænkningen side 31 og 73, jf. side 64. skibsoffi-
cerer ville være funktionærer såfremt de ikke udtrykkelig var undtaget fra funktio-
nærloven, jf. dennes § 1, stk. 3. skibsofficerer har også efterhånden ansættelsesvilkår
som på afgørende punkter svarer til funktionærlovens, jf. lars svenning andersen,
funktionærret, 2. udgave, 1998, side 72 og u 1997.1 sh hvor det fremgår af præmis-
serne at bestemmelsen i sømandslovens § 43 svarer til funktionærlovens § 2b og der-
for må fortolkes i overensstemmelse med denne regel.
de forskellige rederiers praksis om udbetaling af løn i opsigelsesperioden er ikke
afgørende for vurderingen af ffs krav, og under alle omstændigheder er den nævnte
praksis ikke dokumenteret under sagen.
herefter har ff krav på betaling af tabsuafhængig erstatning efter reglerne i sø-
mandslovens § 45.
tschudi & eitzens anbringender
sømandsloven opererer med en anden sprogbrug end andre ansættelsesretlige love.
der opereres med begrebet afsked som kan være med eller uden varsel. ved ansæt-
telsesforhold i land kaldes afsked uden varsel sædvanligvis ophævelse eller bortvis-
ning, jf. bache, sømandsloven af 1952, 1966, side 37-38 og 45-46.
                                             -8-
i sømandslovens § 17 er opregnet en række eksempler på hvad der kan begrunde
afsked. § 18 og § 45 indledes med ordet ”afsked”. heraf kan sluttes at bestemmelsen
i § 45 vedrører tilfælde af afsked uden varsel.
størrelsen af et eventuelt erstatningskrav afhænger af dokumentation for tabets stør-
relse. tilkendelse af tabsuafhængig erstatning kræver lovhjemmel, jf. h.g. carlsen,
anførte værk, side 218 ff. da en sådan lovhjemmel ikke foreligger, havde ff pligt til
at begrænse sit tab ved at søge arbejde i opsigelsesperioden.
rimelighedsbetragtninger har ført til indførelse af reglen i sømandslovens § 45 om
tabsuafhængig minimalerstatning i de tilfælde hvor en arbejdsgiver uberettiget har
afskediget en ansat. efter betænkning om revision af sømandsloven, nr. 643/1972,
side 64, skal bestemmelsen i sømandslovens § 45 finde anvendelse i visse tilfælde af
kontraktsbrud fra arbejdsgiverens side. disse situationer fremgår af sømandslovens §
17. på grund af henvisningen til § 17 kan bestemmelsen ikke anvendes uden for dette
område, jf. bache, sømandsloven af 1952, 1966, side 333 og 366.
tschudi & eitzen har ikke misligholdt ansættelsesforholdet. ff blev ubestridt lovligt
opsagt. opsigelsen var rimelig og velbegrundet. situationen er derfor ikke en sådan
retsbrudssituation som er forudsat i sømandslovens § 45.
fritstillingen af ff kan efter john pedersens forklaring og formuleringen af opsigel-
sesskrivelsen ikke anses som definitiv. selvom retten måtte lægge til grund at fritstil-
lingen var definitiv, kan en fritstilling ikke føre til at en i øvrigt lovlig og rimeligt
begrundet opsigelse anses som misligholdelse fra arbejdsgiverens side. dette betyder
at ff havde krav på hyre i opsigelsesperioden med fradrag af den indtægt han havde
fra torm, og denne hyre er udbetalt. det er i overensstemmelse med praksis hos så-
vel tschudi & eitzen som andre rederier i danmark.
ved fortolkningen af sømandsloven må det erindres at det væsentlige formål med
lovændringen i 1973 ikke var at bringe sømandslovens regler i overensstemmelse
med funktionærlovens bestemmelser, men så vidt muligt at videreføre nordisk ret-
senhed, jf. betænkning 643/1972, side 4ff.
                                            -9-
bestemmelsens ordlyd giver ikke grundlag for den fortolkning som ff gør gældende.
i betænkningen foreslog kommissionen ikke at sømandsloven skulle henvise til
funktionærlovens bestemmelser om arbejdstagerens krav ved arbejdsgiverens mislig-
holdelse, og heller ikke at sømandslovens regler skulle have samme ordlyd som
funktionærlovens. derimod foreslog kommissionen et selvstændigt regelsæt i sø-
mandsloven. der er derfor intet der tyder på at hensigten med ændringen af sømands-
loven generelt var at overføre funktionærlovens principper til sømandsloven. be-
stemmelsen i funktionærloven om at funktionæren har ret til minimalerstatning hvis
arbejdsgiveren nægter at modtage den ansatte, er ikke gentaget i sømandsloven, hvil-
ket taler imod ffs fortolkning af sømandslovens § 45.
den fortolkning af funktionærlovens § 3 som efter sagsøgerens opfattelse tillige skal
anvendes ved fortolkning af sømandslovens § 45, blev fastslået med dommen refere-
ret i u 1961.212 h. denne fortolkning blev imidlertid ikke indarbejdet under revisi-
onen af sømandsloven i 1973. der er derfor ikke grundlag for at hævde at undladelse
af at udnytte den ansattes arbejdskraft skal anses som en misligholdelse af et ansæt-
telsesforhold omfattet af sømandsloven.
ff har heller ikke med henvisning til obligationsretlige synspunkter krav på mini-
malerstatning. misligholdelsen skulle i givet fald være væsentlig. som anført i us-
sing, enkelte kontrakter, 2. udg. 1946, side 370 kan det siges (med et vist forbehold)
at arbejdsgiverens fordringshavermora behandles som misligholdelse, blot med den
forskel at der skal meget til for at gøre misligholdelsen væsentlig således at arbejds-
tageren kan hæve kontrakten. bestemmelsen i sømandslovens § 45 vedrører netop
disse tilfælde af væsentlig misligholdelse. da opsigelsen af ff ubestridt var lovlig og
sagligt begrundet, kan misligholdelsen ikke anses som væsentlig.
sømandslovens §§ 42-43 bestemmer udtømmende i hvilke tilfælde officerer har krav
på tabsuafhængig godtgørelse ved opsigelse. opsigelsen af ff er ubestridt ikke om-
fattet af disse bestemmelser. herefter skal tschudi & eitzen frifindes.
sø- og handelsrettens afgørelse
                                            - 10 -
opsigelsen af ff den 16. november 1999 var lovlig og sagligt begrundet med ar-
bejdsmangel. efter opsigelsens ordlyd og john pedersens forklaring, lægger retten til
grund at fritstillingen af ff var definitiv, og at ff herefter var fritaget for sin arbejds-
forpligtelse i opsigelsesperioden.
efter sømandslovens § 45 har en skibsofficer ret til hyre for 3 måneder hvis han af-
skediges uden sådan grund som nævnt i § 17 eller § 44, stk. 2. det fremgår af kom-
missionens udkast til den bestemmelse som på dette punkt svarer til den nu gældende
§ 45, at det ved udformningen af bestemmelsen blev forudsat at den skulle finde an-
vendelse i visse tilfælde af kontraktsbrud, jf. betænkning om revision af sømands-
loven, nr. 643/1972, side 64.
sømandslovens § 45 finder efter sin ordlyd anvendelse i tilfælde hvor en officer af-
skediges med henvisning til en af de grunde der er nævnt i sømandslovens § 17 eller
§ 44, stk. 2, uden at en sådan grund foreligger. de grunde som er anført i § 17 er til-
fælde af grov misligholdelse såsom uduelighed i tjenesten, gentagen ulydighed mv.
bestemmelsen i § 17 angiver ikke udtømmende de tilfælde hvor en ansat kan have
krav på minimalerstatning efter sømandslovens § 45. den lovlige og sagligt begrun-
dede opsigelse af ff kan imidlertid ikke sidestilles med et af de i § 17 nævnte tilfæl-
de. afskedigelsen af ham kan derfor ikke anses for omfattet af bestemmelsen i § 45.
hverken efter bestemmelsens ordlyd eller forarbejder er der grundlag for at antage, at
bestemmelsen om tabsuafhængig minimalerstatning i sømandslovens § 45 skal finde
anvendelse uden for tilfælde af afsked - i den forstand dette udtryk anvendes i sø-
mandsloven - af en skibsofficerer med henvisning til officerens grove misligholdelse
af ansættelsesforholdet, uden at en sådan misligholdelse forelå.
der er således ikke hjemmel i sømandsloven til at følge sagsøgeren. almindelige
obligationsretlige regler, herunder regler om ansættelsesforhold, kan heller ikke føre
til at ff i den foreliggende situation har krav på tabsuafhængig erstatning eller godt-
gørelse.
retten frifinder derfor tschudi & eitzen.
                                         - 11 -
da sagen vedrører et almindeligt fortolkningsproblem, bestemmes at hver part skal
bære sine sagsomkostninger.
                                 thi kendes for ret
sagsøgte, tschudi & eitzen international a/s, frifindes for den af sagsøgeren, dansk
navigatørforening som mandatar for ff, nedlagte påstand.
hver part bærer sine sagsomkostninger.
                                    jens feilberg
bent kierkegaard                                                frede kristiansen
 peter sand mortensen                                            ivan lundhus olsen
                                       (sign.)
                                    ___ ___ ___
        udskriftens rigtighed bekræftes. sø- & handelsrettens kontor, den
                                        p.j.v.