text:
dom
afsagt den 22. oktober 2012 i sag nr. bs 7-120/2012:
lene dinesen
og
torben staal dinesen
 (advokat anne vilslev petersen)
mod
natur- og miljøklagenævnet
 (kammeradvokaten v/advokatfuldmægtig katrine hasle østergaard)
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, der er anlagt den 13. januar 2012, drejer sig om, hvorvidt en ejendom, der er
beliggende i et sommerhusområde på adressen strandstien 157, 5500 middelfart, fortsat må
benyttes til helårsboelse af den til enhver tid værende ejer, efter at en helårsbolig på
ejendommen nedbrændte den 9. februar 2008.
sagsøgerne, lene dinesen og torben staal dinesen, har nedlagt påstand om, at sagsøgte,
natur- og miljøklagenævnet, tilpligtes at anerkende, at nævnets afgørelser af 13. juli 2011 og
6. januar 2012 er ugyldige.
natur- og miljøklagenævnet har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
denne dom indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a, stk. 2.
natur- og miljøklagenævnet traf den 13. juli 2011 følgende afgørelse:
      "afgørelse i sag om den mulige anvendelse af en sommerhusejendom i middelfart
      kommune.
      natur- og miljøklagenævnet har truffet afgørelse efter planlovens § 58, stk. 1, nr. 4
      (lovbekendtgørelse nr. 937 af 24. september 2009 med senere ændringer).
      natur- og miljøklagenævnet ophæver middelfart kommunes afgørelse af 21. februar
      2011 om tilladelse til helårsbeboelse på sommerhusejendommen matr.nr. 1øy strib
      færgegård beliggende strandstien 157 som følge af manglende hjemmel.
      natur- og miljøklagenævnets afgørelse er endelig og kan ikke indbringes for anden
      administrativ myndighed, jf. § 17 i lov om natur- og miljøklagenævnet (lov nr. 483 af
      11. maj 2010 om natur- og miljøklagenævnet). eventuel retssag til prøvelse af
      afgørelsen skal være anlagt inden 6 måneder, jf. planlovens § 62, stk. 1.
                                          - 2 -
afgørelsen er truffet af formanden på nævnets vegne, jf. § 9 i lov om natur- og
miljøklagenævnet.
klagen til natur- og miljøklagenævnet
kommunens afgørelse er den 12. marts 2011 påklaget til natur- og miljøklagenævnet af
ejeren af en nærliggende ejendom, idet det navnlig er gjort gældende, at der ikke
eksisterer nogen ret til at anvende ejendommen til helårsbeboelse.
sagens oplysninger
ejendommen, der ikke er omfattet af lokalplan eller byplanvedtægt, ligger i et område,
der i en bygningsvedtægt fra 1964 er udlagt til sommerhusbebyggelse.
der blev i 1926 opført bebyggelse på ejendommen. kommunen har oplyst, at man ikke
har cpr oplysninger på sagen længere tilbage end 1983. kommunen er således vidende
om, at bebyggelsen blev anvendt til helårsbeboelse i hvert fald fra dette tidspunkt med
korte pauser på max 5 måneder, idet huset uden pauser blev anvendt til helårsbeboelse
fra den 1. september 2001 til den 9. februar 2008. ejendommen er i bbr registreret
som helårsbeboelse.
den eksisterende bebyggelse nedbrændte den 9. februar 2008 og har siden været
ubeboet.
ejendommen blev i juni 2010 solgt til den nuværende ejer, der ønsker at opføre en
helårsbolig på ejendommen.
kommunen meddelte den 21. februar 2011 byggetilladelse hertil og meddelte samtidig
særskilt ... tilladelse til helårsbeboelse". natur- og miljøklagenævnet har fået oplyst, at
der tillige er indgivet klage til statsforvaltningen syddanmark i relation til byggeloven
med hensyn til den tilladte bebyggelses omfang.
der er i klagen rejst tvivl om, hvorvidt der er tale om et sommerhusområde, eller om
ejendommen ligger i landzone.
klagerne finder ikke, at ejendommen kan anvendes til helårsbeboelse, også fordi
ejendommen ikke i 3 år på hinanden følgende år har været anvendt som sådan.
natur- og miljøklagenævnet bad ved klagens modtagelse kommunen om nærmere at
redegøre for ejendommens zonemæssige status.
natur- og miljøklagenævnet bad endvidere kommunen om at redegøre for, hvorledes
det i den påklagede afgørelse om retten til helårsbeboelse skulle forstås.
kommunen har med brev af den 23. maj 2011 oplyst, at området, hvor ejendommen
ligger, med den ovenfor nævnte bygningsvedtægt i 1964 blev udlagt til
sommerhusbebyggelse og derfor zonemæssigt er et sommerhusområde.
kommunen har videre anført, at der ikke med afgørelsen af 21. februar 2011 er tale om
en personlig dispensation efter planlovens § 40, stk. 2, fra forbuddet mod
helårsbeboelse, ligesom der ikke efter planlovens § 41 (pensionistreglen) er nogen ret til
helårsbeboelse.
                                         - 3 -
kommunen har "første gang meddelt tilladelse til helårsbeboelse d. 21. februar 2011",
og efter kommunens vurdering er retten til helårsbeboelse ikke bortfaldet, da tilladelsen
blev meddelt inden for samme måned, som udløbet af 3-årsperioden.
ejendommens ejer har den 16. juni 2011 anført, at retten til helårsbeboelse ikke er
bortfaldet, da ejendommen i bbr fortsat er registreret med en sådan anvendelse, og da
ejendommen i forbindelse med ejendomsvurderingen og opkrævning af skatter og
afgifter for ejendommen for 2010 er registreret som parcelhus.
ejendommen blev solgt til ejeren, da forsikringssagen som følge af branden var afsluttet
i foråret 2010. efter ejerens overtagelse af ejendommen i juni 2010 blev der optaget
forhandlinger med kommunen om opførelse af et nyt helårshus.
ejeren finder, at 3-årsfristen i planlovens § 56, stk. 2, først kan være begyndt at løbe på
det tidspunkt i foråret 2010, hvor forsikringssagen var endelig afgjort.
klageren har den 10. juni 2011 til det af kommunen udtalte anført, at kommunen ikke
har kunnet dokumentere, hvad ejendommen tidligere har været anvendt til.
natur- og miljøklagenævnets bemærkninger og afgørelse
efter planlovens § 58, stk. 1, nr. 4, kan natur- og miljøklagenævnet tage stilling til
retlige spørgsmål i forbindelse med en kommunes afgørelse efter planloven.
det område, hvor den af sagen omhandlede ejendom ligger i, blev i en bygningsvedtægt
i 1964 udlagt til sommerhusområde, hvorfor der efter planlovens § 34, stk. 3, er tale om
et område, der zonemæssigt er et sommerhusområde.
der er i planlovens kapitel 8 fastsat bestemmelser om sådanne sommerhusområder.
efter planlovens § 38a må en bolig i et sommerhusområde "ikke anvendes til anden
anvendelse end boligformål, jf. planlovens §§ 40 og 41".
efter planlovens § 40, stk. 1, må en bolig i et sommerhusområde "bortset fra kortvarige
ferieophold m.v. ikke anvendes til overnatning i perioden fra 1. oktober til 31. marts,
medmindre boligen blev anvendt til helårsbeboelse, da området blev udlagt til
sommerhusområde, og retten til helårsbeboelse ikke senere er bortfaldet, jf. planlovens
§ 56, stk. 2".
efter planlovens § 56, stk. 2, bortfalder en hidtidig ret til at udnytte en ejendom på en
måde, som er i strid med planlovens § 38a, når retten ikke har været udnyttet i 3 år på
hinanden følgende år. der er ikke i planloven nogen mulighed for, at kommunen -
natur- og miljøklagenævnet som klagemyndighed - kan forlænge eller suspendere
denne frist.
det kan i dette tilfælde konstateres, at ejendommen ikke siden den 9. februar 2008 har
været anvendt til helårsbeboelse, så selvom det måtte lægges til grund, at der forud for
dette tidspunkt har været en ret til helårsbeboelse, så er den hidtidige ret efter
planlovens § 56, stk. 2, bortfaldet 3 år efter denne dato.
                                             - 4 -
     der gælder således ikke nogen umiddelbar ret for ejendommens ejer til at anvende
     ejendommen til helårsbeboelse.
     efter planlovens § 40, stk. 2, kan kommunen i særlige tilfælde meddele en personlig
     dispensation - der bortfalder ved ejerskifte - fra forbuddet mod helårsbeboelse f.eks. til
     en person, der i forbindelse med erhvervelsen af ejendommen fejlagtigt af kommunen
     har fået oplyst, at denne lovligt kunne benyttes som helårsbeboelse, men der er ikke i
     loven nogen hjemmel for kommunen - eller for natur- og miljøklagenævnet som
     klagemyndighed - til at kunne meddele en permanent dispensation eller tilladelse til, at
     en ejendom i et sommerhusområde får status som helårsbolig.
     kommunens afgørelse af 21. februar 2011 om tilladelse til helårsbeboelse må således -
     da den efter kommunens udtrykkelige tilkendegivelse ikke skal forstås som en personlig
     dispensation efter planlovens § 40, stk. 2, - ophæves som værende uden hjemmel i
     planloven og dermed ugyldig.
     ..."
natur- og miljøklagenævnet traf den 6. januar 2012 følgende afgørelse:
     "afgørelse om anmodning om genoptagelse af sag om den mulige anvendelse af en
     sommerhusejendom i middelfart kommune - ejendommen beliggende strandstien
     157, deres j.nr. 08-119402-isj
     de har med brev af 9. november 2011 på vegne af ejendommens ejere bedt natur- og
     miljøklagenævnet om at genoptage ovennævnte sag, som natur- og miljøklagenævnet
     traf afgørelse i den 13. juli 2011.
     natur- og miljøklagenævnet statuerede med afgørelsen, at der ikke gælder nogen
     umiddelbar ret for ejendommens ejere til at anvende ejendommen til helårsbeboelse,
     idet det kunne konstateres, at ejendommen ikke siden den 9. februar 2008 havde været
     anvendt til dette formål, hvorfor en eventuel forud for dette tidspunkt eksisterende ret til
     helårsbeboelse var bortfaldet efter planlovens § 56, stk. 2.
     som anført i afgørelsen ville kommunen efter planlovens § 40, stk. 2, kunne meddele
     ejendommens ejere en personlig dispensation efter planlovens § 40, stk. 2, fra forbuddet
     i § 40, stk. 1, mod helårsbeboelse. kommunen har efterfølgende den 18. oktober 2011
     truffet afgørelse om meddelelse af en sådan dispensation. denne afgørelse blev af ejeren
     af en nærliggende ejendom påklaget til natur- og miljøklagenævnet, som den 3. januar
     2012 har truffet afgørelse om ikke at kunne give medhold i klagen.
     i anmodningen om genoptagelse har de henvist til en afgørelse, som middelfart
     kommune den 2. december 2010 har truffet efter byggeloven, og som de finder må
     betragtes som en delafgørelse efter byggelovens § 16, stk. 6, hvorefter en
     byggetilladelse kan opdeles i deltilladelser, hvis byggeriet efter kommunens skøn kan
     påbegyndes, uden at alle forhold i byggesagen er endeligt afklaret.
     kommunen har med den nævnte afgørelse fastlagt det niveauplan, som efterfølgende
     blev lagt til grund for kommunens byggetilladelse af 21. februar 2011 til et ansøgt
     byggeri. kommunen har i afgørelsen ligeledes opregnet de punkter, hvor en
                                              - 5 -
      påbegyndelse af det ansøgte byggeri forudsatte dispensationer fra bestemmelser i
      byggelovgivningen, og det er præciseret, at kommunens stillingtagen hertil forudsatte
      forudgående høring af relevante parter.
      de har anført, at natur- og miljøklagenævnet ikke var bekendt med denne afgørelse på
      tidspunktet for sin afgørelse, og at denne nye oplysning er så væsentlig, at den
      begrunder en genoptagelse af sagen.
      natur- og miljøklagenævnets bemærkninger og afgørelse
      natur- og miljøklagenævnet er forpligtet til at genoptage en sag, hvis der i forbindelse
      med anmodningen om genoptagelse fremkommer nye faktiske oplysninger af så
      væsentlig betydning, at der er en vis sandsynlighed for, at sagen havde fået et andet
      udfald, hvis oplysningerne havde foreligget i forbindelse med den oprindelige
      behandling af sagen. nævnet er også forpligtet til at genoptage en sag, hvis der er
      fremkommet væsentlige nye retlige spørgsmål, d.v.s. en væsentlig ændring i
      retsgrundlaget med tilbagevirkende kraft, eller hvis der er begået ikke uvæsentlige
      sagsbehandlingsfejl.
      natur- og miljøklagenævnet var - som de har anført - ikke ved klagesagens behandling
      bekendt med, at middelfart kommune den 2. december 2010 havde meddelt
      ejendommens ejere, hvilket niveauplan, der efter byggelovgivningen ville blive lagt til
      grund for den senere meddelte byggetilladelse.
      denne nye oplysning er imidlertid uden betydning for den retlige vurdering, der har
      ligget til grund for natur- og miljøklagenævnets afgørelse af 13. juli 2011.
      der er derfor ikke grundlag for natur- og miljøklagenævnet for at genoptage sagen, og
      deres anmodning herom kan således ikke imødekommes.
      natur- og miljøklagenævnets afgørelse er endelig og kan ikke indbringes for anden
      administrativ myndighed, jf. § 17 i lov om natur- og miljøklagenævnet (lov nr. 483 af
      11. maj 2010 om natur- og miljøklagenævnet).
      eventuel retssag til prøvelse af afgørelsen skal være anlagt inden 6 måneder, jf.
      planlovens § 62, stk. 1. i forhold til natur- og miljøklagenævnets oprindelige afgørelse
      regnes fristen på 6 måneder fra den 13. juli 2011.
      afgørelsen er truffet af formanden på nævnets vegne, jf. § 9 i lov om natur- og
      miljøklagenævnet.
      ..."
forklaringer
lene dinesen har forklaret, at hun for 2-3 år siden købte et hus beliggende i landzone lige
uden for byen i strib. det var et sommerhus med en meget stor grund, og hensigten var at lave
huset om til et helårshus. deres helårshus i strib var med strandgrund, og de var ikke ude
efter et sommerhus. handlen blev derfor gjort betinget af, at de kunne opnå tilladelse til at
bygge et nyt helårshus på grunden. da de havde overtaget huset, klagede nogle naboer til
myndighederne, som efter en besigtigelse traf afgørelse om, at sommerhuset ikke måtte
                                               - 6 -
ændres til et helårshus. handlen gik derfor tilbage i overensstemmelse med betingelserne i
skødet.
deres helårshus på strandvejen var ikke blevet sat til salg endnu, men familien følte mentalt,
at de allerede var flyttet. de var derfor fokuserede på at gardere sig mod tilsvarende
oplevelser fremover. de satte huset på strandvejen til salg omkring 2008, men på grund af
finanskrisen blev det først solgt ca. 2½ år senere i sommeren 2010. efter køberens ønske blev
der aftalt en kort overtagelsesfrist på kun 6 uger til den 1. juli 2010. sagsøgerne kender strib
rigtig godt og var interesserede i et hus i nærheden. de var kun ude efter en bolig ud til vandet
og kun et helårshus.
de blev opmærksomme på et nedbrændt hus, der dog ikke var sat til salg. de var ikke klar
over, hvornår huset var nedbrændt. advokat ib gorm pedersen sendte dem på vegne af
ejeren, susanne lehrmann, noget materiale vedrørende huset, herunder bbr-
ejermeddelelsen, allerede inden de havde solgt deres eget hus. hun husker ikke, om
ejendomsvurderingen var med i materialet. hun kontaktede kommunen for at høre, om det
nedbrændte hus var en helårsbolig. kommune oplyste, at huset lå indenfor en radius af 100
meter fra et fortidsminde, og at der helst ikke måtte ske tilstandsændringer i området. hun fik
at vide, at hun skulle indsende sine eventuelle planer til kommunen og derefter ville få svar
på, hvad der måtte bygges. kommunen bekræftede, at det nedbrændte hus var en helårsbolig.
på dette tidspunkt var sagsøgerne i forhandlinger om salg af deres eget hus i strib.
hun kontaktede susanne lehrmann og spurgte, om hun var interesseret i at sælge sit hus.
susanne lehrmann fortalte, at hun var ved at gøre klar til at bygge selv efter at have været
igennem en langvarig forsikringssag, som først lige var blevet afsluttet med udbetaling af et
forsikringsbeløb. susanne lehrmann sluttede med at sige, at hun ville tænke over det. senere
mødtes sagsøgerne og susanne lehrmann til en kop kaffe, og under mødet aftalte de
mundtligt en pris. efterfølgende blandede susanne lehrmanns børn sig, hvilket medførte, at
prisen blev presset 300.000-400.000 kr. op. sagsøgerne havde nu ikke længere noget sted at
bo, idet de havde solgt deres hus i strib.
den 15. juni 2010 flyttede de derfor midlertidigt ind i en lejlighed på 100 m² i strib.
lejligheden var beliggende kun ca. 1 km fra den nedbrændte ejendom og ca. 3 km fra
sagsøgernes hidtidige bolig i strib. den nedbrændte ejendom ligger så tæt på byen, at den
reelt er en del af strib, og skolen ligger kun 400 meter fra ejendommen. inden de lejede
lejligheden, havde de overvejet at flytte ud på den nedbrændte ejendom i en skurvogn, men
det fravalgte de, da skurvognen var mindre end 100 m², og idet man gik vinteren i møde.
desuden havde de deres to børn at tage hensyn til. prismæssigt ville der heller ikke være
noget at spare ved at vælge skurvognen. endelig indså de, at de ikke ville kunne nå at bygge
huset færdigt inden vinteren.
sagsøgernes ønske var at bygge et nyt helårshus på grunden, der var beliggende ved vandet.
de kontaktede arkitekt karl rasmussen for at finde ud af, hvad de helt præcist måtte bygge.
hun deltog ikke selv i arkitektens møder med kommunen. de kontaktede arkitekten første
gang allerede i maj 2010, dvs. inden de købte ejendommen. efter købet fortalte arkitekten, at
han havde sendt et projekt vedrørende et helårshus til kommunen. arkitekten fortalte, at
"hurdlen" var, at huset lå tæt på et fortidsminde, og at stillingtagen til byggeplanerne derfor
reelt var op til naturarvsstyrelsen. det blev på intet tidspunkt nævnt som et muligt problem,
hvorvidt sagsøgerne måtte bygge et nyt helårshus på ejendommen. sagsøgerne var ikke
involverede i alle arkitektens drøftelser med myndighederne, men arkitekten sendte kopi af
                                               - 7 -
alle afgørelser til dem. de fik vist nok kommunens afgørelse af 2. december 2010 om
indlæggelse af niveauplan i kopi fra arkitekten.
den 21. februar 2011 traf kommunen afgørelse om tilladelse til opførelse af et nyt helårshus.
på grund af en fejl i klagevejledningen til afgørelsen traf kommunen i marts 2011 en
indholdsmæssigt helt identisk afgørelse. det var først, da sagsøgerne hørte om naboklager, at
de blev opmærksomme på de mulige problemer med at opføre et nyt helårshus. da hun er
jurist, tjekkede hun de paragraffer, som naboerne påberåbte sig, men fandt ikke paragrafferne
relevante, da der efter hendes viden ikke kunne være tvivl om, at de havde købt et helårshus.
det var først i maj 2011, at hun ved en telefonisk henvendelse til susanne lehrmann fik
oplyst, at ejendommen brændte den 9. februar 2008, i hvilken forbindelse lehrmanns mand
indebrændte. før denne samtale kendte hun hverken den dato eller det år, ejendommen var
nedbrændt. det endte med, at natur- og miljøklagenævnet omstødte kommunens afgørelse
om tilladelse til opførelse af et nyt helårshus. der kørte mange klagesager foranlediget af den
samme nabo. klagenævnets afgørelse indebar, at sagsøgerne reelt havde betalt ca. 5,4
millioner kr. for en byggegrund, hvor der ikke måtte opføres et nyt helårshus.
klagenævnet pegede på muligheden for at ansøge kommunen om tilladelse til en personlig
beboelsesret, og sagsøgerene så ingen anden mulighed end at søge en sådan tilladelse, hvilket
de opnåede den 18. oktober 2011. sagsøgerne fastholdt derefter byggeprojektet i sin planlagte
form således, at det hus, der blev opført, fysisk var identisk med det planlagte, men nu kun
med status af sommerhus. huset opfylder energikravene gældende for et helårshus.
byggeriet gik i gang i april 2012 og forventes tilendebragt i uge 3 i 2013. om 14 dage går
håndværkerne i gang med det indvendige arbejde.
sagsøgerne vidste på købstidspunktet godt, at den nedbrændte ejendom var beliggende i et
sommerhusområde, men de havde sikret sig, at ejendommens status var et helårshus.
naboejendommene var for nogles vedkommende sommerhuse og for andres vedkommende
helårshuse. alle vidste, at den nedbrændte ejendom var et helårshus. susanne lehrmann
bekræftede også klart husets status som en helårsbolig i forbindelse med handlen. sagsøgerne
var derfor aldrig det mindste i tvivl om, at de købte et helårshus. det var deres arkitekt, der
stod for at fjerne det nedbrændte hus og bygge et nyt helårshus. det var aldrig på tale at
renovere det nedbrændte hus, der var stærkt skadet. det ville være lige så dyrt at renovere det
nedbrændte hus som at bygge et nyt.
den personlige tilladelse til at bebo huset hele året er slet ikke det samme, som hvis huset
havde status som helårsbolig. det er således vanskeligere at finansiere et sommerhus end et
helårshus, ligesom ejendommens værdi er væsentlig lavere, når der alene er tale om et
sommerhus. sagsøgernes børn vil heller ikke kunne overtage huset som helårsbolig.
sagsøgerne har ikke efterfølgende været i forhandlinger med susanne lehrmann.
torben staal dinesen har forklaret, at han har en virksomhed i middelfart. han er ikke jurist
som sin hustru. han kan bekræfte det sagsforløb, hun har beskrevet. de var begge meget
påpasselige med, at de denne gang købte et helårshus. det er rigtigt, at de tog kontakt til
arkitekten allerede i maj 2010, inden de havde købt den nedbrændte ejendom, med henblik på
at arkitekten straks tog kontakt til kommunen. det var ikke på tale at bo i det stærkt
brandskadede hus. arkitekten forestod kontakten til myndighederne, og sagsøgerne forstod, at
udfordringerne mest handlede om at respektere fortidsminder. arkitekten havde det første
                                               - 8 -
konceptforslag til huset klar i den 3. uge i august 2010, og sagsøgerne ville gerne i gang med
at bygge så hurtigt som muligt. de fortalte selv arkitekten om deres ønsker til husets
udformning.
der var på intet tidspunkt nogen, der fornemmede, at der kunne være nogen tvivl om, at
sagsøgerne havde ret til at opføre et nyt helårshus på grunden. det kan godt passe, at det var i
maj 2011, at han gennem sin hustru blev opmærksom på de mulige problemer. allan buch
henvendte sig i starten af februar 2011 til dem, fordi han på vegne af kommunen gerne ville
besigtige ejendommen, inden kommunen traf afgørelse i sagen. allan buch nævnte intet om,
at der eventuelt kunne være problemer med husets status som helårsbolig. sagsøgerne er nu
ved at opføre et helårshus, der indtil videre kun har status som et sommerhus. dette indebærer
et stort økonomisk tab.
susanne lehrmann har forklaret, at hun købte den omhandlede ejendom i 1983. det var et
helårshus og havde også været det under de tidligere ejere. det havde været helårshus i
adskillige år, men hun husker ikke hvor længe. hun erindrer svagt, at der vist nok var tale om
to sommerhuse, der for år tilbage blev bygget om til et helårshus. hun boede i huset sammen
med sin mand og sine børn indtil 1989, hvor hun købte et andet hus, som hun flyttede ind i.
hun satte det gamle hus til salg, men det blev ikke solgt. det endte med, at hendes mand
flyttede tilbage i det gamle hus og boede alene i det, mens hun flyttede til et andet sted.
den 9. februar 2008 indebrændte hendes mand i huset. hun fik beskeden om natten af politiet.
umiddelbart efter blev branden anmeldt til forsikringssel-skabet. det var vist nok advokat ib
gorm pedersen, der indgav anmeldelsen. i den første tid derefter blev der foretaget
brandtekniske undersøgelser på ejendommen. hun blev rystet over, hvor lang tid
forsikringssagen trak ud. undervejs var der fire forskellige taksatorer på sagen. hun afviste
forsikringsselskabets første tilbud, der lød på ca. 400.000 kr. afvisningen skyldtes, at beløbet
ikke var stort nok, da huset var så ødelagt, at det var nødvendigt at bygge et nyt. det lykkedes
hende at finde en uvildig rådgiver på internettet.
rådgiveren vurderede, at huset var mere end 2/3 ødelagt, hvorfor det skulle karakteriseres
som totalskadet. denne vurdering forelå omkring årsskiftet 2008/2009. vurderingen viste, at
det var nødvendigt at opføre et nyt hus. forsikringsselskabet var imidlertid ikke enig i
vurderingen og det endte med, at hendes rådgiver trak sig. hun fandt en anden rådgiver,
constructa, og antog også en ny advokat for at få sat skub i forsikringssagen. i marts 2009 var
constucta vist ude på ejendommen første gang. rådgiveren vurderede også, at det var en svær
sag, men at konklusionen måtte være, at der burde bygges et nyt hus. der blev sendt flere
forskellige udregninger frem og tilbage mellem constructa og forsikringsselskabet, og det var
en lang proces, hvor forsikringsselskabet fastholdt en hård linje. hver gang
forsikringsselskabet skiftede taksator, skulle der nærmest startes forfra på forhandlingerne.
i april eller maj 2010 havde man endelig forhandlet sig frem til en forsikringssum på 688.000
kr. beløbet var ikke stort nok til at opføre et nyt hus, og det var derfor nødvendigt at låne
penge, hvilket hun var ved at gøre sig klar til, da sagsøgerne henvendte sig og gav udtryk for
købsinteresse. constructa havde da lavet nogle tegninger, og der havde været drøftelser med
kommunen i april/maj 2010. der nåede ikke at blive udarbejdet et egentligt byggeprojekt, før
sagsøgerne henvendte sig. hun blev klar over, at den bedste forretning for hende ville være at
sælge ejendommen.
                                              - 9 -
hun var aldrig i tvivl om, at hun solgte et helårshus. hun vidste godt, at huset lå i et
sommerhusområde, og at nogle af naboejendommene også kun havde status af sommerhuse.
det gav hende ikke anledning til nærmere overvejelser, hvorfor hendes eget hus havde status
som et helårshus, og hun regnede med, at det var en tidsubegrænset ret, der var knyttet til
ejendommen. hun kendte ikke til, at der var nogen betingelser knyttet til at bo på
ejendommen. hun og alle andre gik 100% ud fra, at det var et helårshus, hun solgte.
ansvarsfraskrivelsen i skødet med hensyn til at opnå nødvendige tilladelser fra
myndighederne skyldtes primært hensynet til fortidsminder i nærheden af ejendommen. på
ejendommens ene side ligger der mange helårshuse. der er ingen, der nogensinde har
orienteret hende om, at der gælder en 3-årsfrist i relation til at bevare ejendommens status
som helårsbeboelse.
karl rasmussen har forklaret, at han ifølge sine registreringer blev kontaktet første gang
vedrørende byggeprojektet den 6. februar 2009. den 7. oktober 2010 udarbejdede han et
skitseprojekt på sagsøgernes bestilling. projektet havde taget sin begyndelse omkring maj
2010 med møder m.v. den 25. maj 2010 havde vidnet kontakt med en byplanlægger i
middelfart kommune. byplanlæggeren oplyste, at det vanskeligste nok ville være at få
byggeprojektet gennem kulturarvsstyrelsen på grund af de velkendte problemer med at få lov
at bygge tæt på fortidsminder. sagsøgerne ønskede en hurtig afklaring herpå. vidnet
kontaktede derfor kulturarvsstyrelsen allerede den 28. maj 2010. den 4. november 2010
meddelte kulturarvsstyrelsen i en mail til vidnet, at styrelsen ikke havde indsigelser imod
byggeprojektet.
på et møde med kommunal afdelingsleder jørgen knudsen fra plan- og byg viste vidnet
skitseforslaget. den 3. december 2010 fik han meddelelse om, at laila næslund var
byggesagsbehandler på sagen. samme dag modtog han kommunens brev af 2. december 2010
vedrørende fastlæggelse af niveauplaner. disse niveauplaner var et led i samme projekt, som
der hele tiden havde været tale om, og det er også samme projekt, som der den dag i dag
bygges på ude på ejendommen. vidnet havde løbende korrespondance med kommunen ved
laila næslund.
på et tidspunkt blev han kontaktet af allan buch, som ønskede en forevisning af
ejendommen, inden kommunen gav byggetilladelse. allan buch var positivt indstillet efter
besigtigelsen, bl.a. fordi han kunne konstatere, at der lå lignende huse lige i nærheden. der
blev slet ikke sat spørgsmålstegn ved husets status som helårsbeboelse. under allan buchs
besigtigelse drøftede man ikke konkrete punkter i byggeprojektet.
i det igangværende byggeprojekt er de af kommunen fastsatte kvoter og niveauplaner i
henhold til deltilladelse af 2. december 2010 fulgt til punkt og prikke. det hus, der nu er under
opførelse, opfylder 100% kravene til en helårsbeboelse. vidnet anså den nedbrændte ejendom
for totalskadet, og han anså det for helt urealistisk, at ejendommen kunne renoveres for
forsikringssummen på 688.000 kr. den eneste relevante løsning var at bygge et nyt hus.
vidnet er bygningsarkitekt og ikke planlægger, og han beskæftiger sig derfor ikke med
planlovgivningen.
jørgen knudsen har forklaret, at han har været plan- og byggechef i middelfart kommune
siden 2007. han blev ansat i kommunen i 1985. han kom ind i sagen i efteråret 2010 i
forbindelse med arbejdet relateret til fastlæggelse af niveauplaner. kommunen havde fået et
byggeprojekt tilsendt af arkitekt karl rasmussen, og vidnet kunne konstatere, at det drejede
                                               - 10 -
sig om en stor helårsbolig. det var i overensstemmelse med normal procedure at fastlægge
niveauplaner først. det var kommunens sagsbehandlere, der forestod dette arbejde.
kommunens afgørelse af 2. december 2010 om fastlæggelse af niveauplaner blev truffet med
henblik på, at sagsøgerne kunne komme videre i byggesagen. der er efter vidnets opfattelse
tale om en delafgørelse i henhold til byggeloven. delafgørelsen er starten på en byggeproces,
og det er relevant at få fastlagt, hvor højt huset må ligge på grunden. kommunen var indstillet
på en helårsbolig i sommerhusområdet, fordi det ifølge kommunens oplysninger altid havde
været en helårsbolig. kommunen havde dog kun registreringer tilbage til starten af 1980'erne.
der var tale om registreringer i bbr og i de offentlige registre, der ligger til grund for
opkrævning af ejendomsskatter m.v. så vidt vidnet husker, blev der kun foretaget nogle
mindre justeringer til sagsøgernes byggeprojekt af 7. oktober 2010.
den 16. februar 2011 blev sagen behandlet på et udvalgsmøde i kommunen. dagsordenen til
mødet var afleveret en uge forinden. forvaltningens indstilling til teknisk udvalg var at
meddele tilladelse til opførelse af en ny helårsbolig, da den eksisterende ejendom var en
helårsbolig. teknisk udvalg godkendte indstillingen, dog med en ændring vedrørende etager
og højde. det er byggesagsbehandler laila næslund, der har skrevet afgørelsen af 21. februar
2011. vidnet og laila næslund har ikke drøftet den i afgørelsen indføjede passus om, at
kommunen særskilt giver tilladelse til helårsbeboelse. det er vidnets opfattelse, at der er tale
om fri sammensætning af tekst. hensigten med tilladelsen var, at den eksisterende helårsbolig
blev erstattet af en ny helårsbolig. vidnet har ikke personligt besigtiget ejendommen.
i forbindelse med udarbejdelse af dagsordenen til udvalgsmødet gennemgik kommunen
sagen. det fremgik af materialet, hvilken dato huset var brændt, men vidnet husker ikke
længere denne dato. han tænkte ikke dengang på 3-årsfristen i loven. det er hans opfattelse,
at kommunens byggetilladelse af 11. oktober 2011 i store træk svarer til sagsøgernes første
byggeprojekt. når man ser bort fra nogle mindre justeringer, er byggeprojektet således det
samme, som kommunen den 2. december 2010 traf delafgørelse om. ejendommen er
beliggende på et terræn, der skråner ud mod kysten, hvorfor det er naturligt at træffe
delafgørelse om niveauplaner. en sådan delafgørelse er ikke en garanti for en endelig
byggetilladelse, men man kan forvente at opnå en sådan tilladelse, hvis de gældende
byggeregler overholdes.
ved afgørelse af 18. oktober 2011 gav kommunen sagsøgerne personlig tilladelse til
helårsbeboelse med henblik på, at sagsøgerne kunne starte byggeriet op inden nærværende
retssag. selv om kommunen ikke sås at have registreringer vedrørende ejendommen før 1982,
var det kommunens antagelse, at ejendommen hele tiden havde været helårsbeboelse, idet den
ikke var opført som et almindeligt sommerhus. vidnet er ikke bekendt med, om der på et
tidspunkt har ligget to sommerhuse på grunden, som på et tidspunkt er bygget sammen til et
helårshus.
det er fortsat kommunens fortolkning, som anført i brevet af 23. maj 2011 til natur- og
miljøklagenævnet, at klagefristen først udløber med månedens udgang. der er ikke tale om en
generel fortolkning, men om en konkret fortolkning, fordi man i den omhandlede sag var så
tæt på fristen.
det er fortsat kommunens opfattelse, at kommunens afgørelse af 21. februar 2011 ikke er en
personlig tilladelse til helårsbeboelse.
                                               - 11 -
allan buch har forklaret, at han har været medlem af middelfart byråd siden 2001. han har
boet i strib i 32 år og har også i sin barndom haft sin gang i og omkring byen. der har boet
mennesker året rundt i den omhandlede ejendom i alle de år, han kan huske. han har iagttaget
dette, når han har gået tur i området, herunder i sin barndom. han sidder i kommunens
tekniske udvalg og har været i kontakt med sagsøgernes arkitekt vedrørende sagsøgernes
byggeprojekt, ligesom han personligt har været ude at besigtige ejendommen. de drøftelser,
der var i denne anledning, drejede sig om skellets beliggenhed af hensyn til afstanden til den
offentlige sti.
så vidt han husker, foregik besigtigelsen i januar eller februar 2011 og i hvert fald inden
udvalgsmødet den 16. februar 2011. han konstaterede, at den nedbrændte ejendom var meget
ødelagt og så ganske forfærdelig ud. det var reelt en brandtomt. det var hans opfattelse, at det
nedbrændte hus under ingen omstændigheder ville kunne genopføres for forsikringssummen
på 688.000 kr. det eneste rigtige var at genopføre et nyt hus, som passende kunne lægges med
lidt større afstand til den offentlige sti. der var således god plads over mod naboen til den
anden side. hvis forsikringssagen først har været afklaret i foråret 2010, har det næppe været
realistisk at færdiggøre et byggeri til februar 2011.
på udvalgsmødet den 16. februar 2011 blev det besluttet at meddele tilladelse til opførelse af
et nyt helårshus. der var tale om et lidt anderledes helårshus end det oprindelige, men det blev
ikke anset som et problem, da opførelsen skulle ske på en brandtomt, hvor der tidligere havde
ligget en helårsbolig. han var ikke i tvivl om, at huset havde status som helårsbolig og
erindrer heller ikke, at andre gav udtryk for tvivl herom. det blev under udvalgsmødet slet
ikke drøftet, hvor lang tid, der var gået, siden huset var nedbrændt. der var ingen drøftelser
vedrørende en 3-årsfrist i loven. det var først i april eller maj 2011, at vidnet hørte om mulige
problemer med en 3-årsfrist i loven. sagen blev under hele forløbet i kommunen behandlet
som en almindelig byggesag.
parternes synspunkter
lene dinesen og torben staal dinesen har procederet i det væsentlige i overensstemmelse
med deres påstandsdokument, der lyder således:
"...
til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende:
at              der på den omhandlede ejendom, matr. nr. 1 øy strib færgegård, strib-
                røjleskov, beliggende strandstien 157, 5500 middelfart, i 1926 blev opført en
                bygning til helårsbeboelse. middelfart kommune har ikke optegnelser på
                ejendommen før 1983. det fremgår af kommunens optegnelser, at ejendommen
                siden 1983 har været anvendt til helårsbeboelse, hvorved ligeledes henvises til
                bbr-ejermeddelelse, ejendomsvurdering for 2010 samt opkrævning af skatter
                og afgifter for ejendommen for 2010, hvoraf fremgår, at ejendommen er
                registreret som parcelhus (bilag 3-5),
at              ejendommen har været benyttet til helårsbeboelse,
at              retten til helårsbeboelse ikke er bortfaldet ved den mellemkommende
                bygningsvedtægt af 1964 (bilag 6), hvor ejendommen blev udlagt til
                sommerhusområde samt kommuneplanen for området (bilag 7), idet disse
                                 - 12 -
   planer ikke kan hindre, at den hidtidige lovlige anvendelse af ejendommen til
   helårsbeboelse kan fortsætte uændret.
at den forrige ejer af ejendommen, susanne lehrmann, siden købet i november
   1983 har anvendt ejendommen til helårsbeboelse,
at der straks efter at ejendommen nedbrændte i februar 2008 vedvarende er
   arbejdet på at få ejendommen genopført som helårsbolig, idet den daværende
   ejer af ejendommen, susanne lehrmann, umiddelbart efter branden, har haft
   kontakt til sit forsikringsselskab angående udbetaling af erstatning for
   brandskaden, hvorved bl.a. henvises til ejendomsundersøgelsen fra det
   rådgivende ingeniør og arkitekter constructa af 1275 2009 (bilag 26),
at forsikringssagen først blev afsluttet i foråret 2010, og at den daværende ejer,
   susanne lehrmann, straks herefter kontaktede en arkitekt angående
   mulighederne for genopførelse,
at den daværende ejer, susanne lehrmann, herefter kunne konstatere, at det ikke
   var muligt at genopføre ejendommen indenfor forsikringssummen og derfor
   valgte at sælge ejendommen til sagsøgerne,
at sagsøgerne købte ejendommen som helårsbolig, hvilket købesummen også
   afspejler,
at sagsøgerne straks efter overtagelsen den 1. juni 2010 antog arkitektbistand samt
   ansøgte kommunen om de nødvendige tilladelser til opførelse af en helårsbolig,
at meddelelsen af byggetilladelse fra kommunens side er trukket i langdrag, bl.a.
   som følge af, at ejendommen er beliggende tæt på et fortidsminde, hvorfor
   kulturarvsstyrelsen skulle høres i sagen, og som følge af indsigelser fra
   naboerne m.m.,
at det principalt gøres gældende, at ejendommen – også efter at den nedbrændte –
   til stadighed har været udnyttet som helårsbeboelse. i den forbindelse gøres
   gældende, at planlovens bestemmelser i § 38 a og § 56, stk. 2, ikke efter deres
   ordlyd og heller ikke ved en formålsfortolkning af bestemmelserne, stiller krav
   om fysisk beboelse af ejendommen.
at de ovenfor anførte bestræbelser på at få opført en helårsbolig må anses for en
   udnyttelse af ejendommen i planlovens forstand,
at det således gøres gældende, at ejendommen på intet tidspunkt har mistet sin
   helårsstatus, og at kommunen ved delbyggetilladelsen af 2. december 2010
   (bilag 12) og byggetilladelsen af 21. februar 2011 (bilag 14) har lagt dette til
   grund ved afgørelserne, og at dette er baggrunden for, at kommunen ikke
   opfatter byggetilladelsen af 21. februar 2011 (bilag 14) til opførelse af en
   helårsbolig som en dispensation i henhold til planlovens § 40, stk. 2.
at natur- og miljøklagenævnet har valgt at behandle sagen alene ud fra et
   spørgsmål om kommunens dispensationsmuligheder i henhold til planlovens §
                                  - 13 -
   40, stk. 2, hvorved nævnet overser det faktum, at ejendommen havde
   helårsstatus,
at det subsidiært gøres gældende, at fristen i planlovens § 56, stk. 2, må anses for
   suspenderet, så længe forsikringssagen ikke var afgjort, eftersom det ikke har
   været muligt for ejerne at renovere den eksisterende ejendom eller opføre en ny
   helårsbolig i den mellemliggende periode. der henvises til de fremlagte fotos
   (bilag 9 og 28), der dokumenterer, at ejendommen var ubeboelig efter branden,
at planlovens § 56, stk. 2, må anses som en forældelsesregel og på tilsvarende vis,
   som øvrige korte forældelsesfrister, hvorved bl.a. henvises til den 3-årige
   forældelsesfrist i forældelsesloven, kunne suspenderes,
at sagsøgerne på tidspunktet for ejendommens erhvervelse ikke var bekendt med
   datoen for branden. dette blev sagsøgerne først gjort bekendt med i forbindelse
   med, at naboerne påklagede kommunens afgørelse af 21. februar 2011 til natur-
   og miljøklagenævnet,
at de tilfældige omstændigheder, som har bevirket, at forsikringssagen og
   sagsbehandlingen vedrørende byggetilladelsen har trukket ud på grund af
   forhold, som den daværende ejer og sagsøgerne er helt uden indflydelse på, ikke
   bør bevirke, at sagsøgernes ret til at udnytte ejendommen til helårsbeboelse er
   bortfaldet i medfør af planlovens § 56, stk. 2,
at ejerne har en berettiget forventning om, at der kan meddeles tilladelse til
   genopførelse af et nedbrændt lovligt opført hus, hvorved også henvises til
   nævnets mangeårige praksis på området,
at det mere subsidiært gøres gældende, at 3-års fristen i planlovens § 56, stk. 2, er
   afbrudt ved kommunens meddelelse af deltilladelse efter byggelovens § 16, stk.
   6 (bilag 12),
at det herunder gøres gældende, at planlovens § 56, stk. 2, i tilfælde med
   nedbrændte bygninger må fortolkes således, at 3-års fristen i § 56, stk. 2,
   afbrydes ved meddelelse af byggetilladelse,
at den særlige dispensationsregel i planlovens § 40, stk. 2, angående personlig
   tilladelse til helårsbeboelse derfor ikke finder anvendelse, når byggetilladelsen
   er meddelt indenfor 3-års fristen. herunder gøres gældende, at det ikke også kan
   kræves, at der er meddelt ibrugtagningstilladelse indenfor 3-års fristen. ved
   afgørelsen af 2. december 2010 (bilag 12) har kommunen også forudsat, at der
   var en eksisterende helårsbolig på ejendommen,
at det mest subsidiært gøres gældende, at bestemmelsen i planlovens § 56, stk. 2,
   må fortolkes således, at retten til helårsbeboelse først bortfalder efter udløbet af
   den måned, hvor 3-års fristen udløber. ved kommunens byggetilladelse af 21.
   februar 2011 (bilag 14) til nedrivning af den eksisterende helårsbeboelse og
   opførelse af en ny helårsbolig, er fristen i planlovens § 56, stk. 2, dermed
   afbrudt,
                                             - 14 -
at            det bestrides, at sagsøgernes interesse er varetaget ved kommunens afgørelse af
              18. oktober 2011 (bilag 22), hvor der er meddelt dispensation til at anvende
              ejendommen til helårsbeboelse,
at            natur- og miljøklagenævnet burde have taget ovennævnte forhold i betragtning,
              og ved at dette ikke er sket, gøres gældende, at natur- og miljøklagenævnets
              afgørelser af henholdsvis 13. juli 2011 (bilag 1) og 6. januar 2012 (bilag 2) ikke
              er lovlige og dermed ugyldige.
..."
natur- og miljøklagenævnet har procederet i det væsentlige i overensstemmelse med sit
påstandsdokument, der lyder således:
"...
til støtte for den nedlagte frifindelsespåstand gøres det overordnet gældende, at natur- og
miljøklagenævnets afgørelser af 13. juli 2011 og 6. januar 2012 er lovlige og gyldige.
1.            afgørelsen af 13. juli 2011
natur- og miljøklagenævnets afgørelse af 13. juli 2011 (bilag 1) er truffet i henhold til
planlovens § 58, stk. 1, nr. 4, hvorefter nævnet kan tage stilling til retlige spørgsmål i
forbindelse med middelfart kommunes afgørelse af 21. februar 2011 (bilag 14).
det er et retligt spørgsmål, om middelfart kommune har haft hjemmel i planloven til at
meddele tilladelse til helårsbeboelse af sommerhusejendommen matr. nr. 1øy strib færgegård
beliggende strandstien 157 i middelfart.
prøvelsen af afgørelsen af 13. juli 2011 under retssagen mod natur- og miljøklagenævnet er
afgrænset tilsvarende.
natur- og miljøklagenævnet har ved afgørelsen af 13. juli 2011 med rette ophævet middelfart
kommunes afgørelse af 21. februar 2011 som ugyldig som følge af manglende hjemmel.
der er ikke påvist mangler ved natur- og miljøklagenævnets afgørelse, der kan føre til, at
afgørelsen tilsidesættes som ugyldig.
der er ikke med stævningen fremlagt nye væsentlige oplysninger eller beviser i forhold til
natur- og miljøklagenævnets afgørelsesgrundlag.
særligt om 3-års fristen efter planlovens § 56, stk. 2
det område, hvor den omhandlede ejendom er beliggende, er udlagt til sommerhusområde
ved en bygningsvedtægt fra 1964 (bilag 6), og ejendommen er dermed zonemæssigt
beliggende i et sommerhusområde, jf. planlovens § 34, stk. 3.
det ændrer ikke ved ejendommens zonemæssige status, at ejendommen er registreret som
parcelhus i bbr-ejermeddelelsen med udskrivningsdato 13. juli 1996 (bilag 3), ligesom
                                              - 15 -
oplysningerne i ejendomsvurderingen for 2010 (bilag 4) og opkrævning af skatter og afgifter
for ejendommen for 2010 (bilag 5) ikke ændrer herved.
efter planlovens § 38 a må en ejendom i et sommerhusområde ikke benyttes til anden
anvendelse end boligformål, jf. planlovens §§ 40 og 41.
det fremgår af planlovens § 40, stk. 1, at en bolig i et sommerhusområde, bortset fra
kortvarige ferieophold mv., ikke må anvendes til overnatning i perioden fra 1. oktober til 31.
marts, medmindre boligen blev anvendt til helårsbeboelse, da området blev udlagt til
sommerhusområde, og retten til helårsbeboelse ikke senere er bortfaldet, jf. planlovens § 56,
stk. 2.
efter planlovens 56, stk. 2, bortfalder en hidtidig ret til at udnytte en ejendom på en måde,
som er i strid med planlovens § 38 a, når retten ikke har været udnyttet i 3 på hinanden
følgende år.
bestemmelsen fastsætter en 3-års frist for kontinuitetsbrud i brugen af en ejendom. efter 3 års
faktisk ophør bortfalder ejerens umiddelbare ret til at fortsætte med en anvendelse, der er i
strid med anvendelsesbestemmelsen i planlovens § 38 a, jf. § 40, stk. 1.
det oprindelige hus på ejendommen, der var opført i 1926, nedbrændte den 9. februar 2008,
hvorefter ejendommen ikke rent faktisk har været anvendt til helårsbeboelse. retten til
helårsbeboelse af ejendommen er derfor bortfaldet 3 år efter denne dato, dvs. den 9. februar
2011, jf. planlovens § 56, stk. 2. dette gælder, uanset om det må lægges til grund, at der forud
for den 9. februar 2008 har været en ret til helårsbeboelse.
det bestrides, at 3-års fristen i medfør af planlovens § 56, stk. 2, skal regnes fra
forsikringssagens afslutning i foråret 2010. der er heller ikke holdepunkter for at fortolke
bestemmelsen i planlovens § 56, stk. 2, udvidende, således at retten til helårsbeboelse først
bortfalder efter udløbet af den måned, hvori 3-års fristens udløber.
det fremgår af praksis og litteraturen, at udnyttelse af retten efter planlovens § 56, stk. 2,
betinges af i det mindste en vis fysisk udnyttelse, og at for eksempel ansøgning om
byggetilladelse ikke udgør en udnyttelse i planlovens forstand. fra retspraksis henvises til
f.eks. østre landsrets dom trykt i mad 1999, side 465.
sagsøgers korrespondance med forsikringsselskabet og kommunen udgør ikke en udnyttelse
af retten efter planlovens § 56, stk. 2. det bestrides således, at 3-års fristen efter planlovens §
56, stk. 2, suspenderes under en verserende forsikringssag. det bestrides endvidere, at
kommunens behandling af byggesagen kan føre til en suspension af 3-års fristen i
nærværende sag. det gælder også, selvom kommunen den 2. december 2010 traf delafgørelse
om niveauplan (bilag 12), idet denne delafgørelse ikke medfører en afbrydelse af 3-års fristen.
uanset om det lægges til grund, at 3-års fristen efter planlovens § 56, stk. 2, afbrydes ved
meddelelse af byggetilladelse, er fristen ikke afbrudt i denne sag, hvor der først blev meddelt
byggetilladelse den 11. oktober 2011 (bilag 21), dvs. efter udløbet af 3-års fristen.
spørgsmålet om, hvorvidt 3-års fristen afbrydes ved meddelelse af byggetilladelse, er derfor
ikke relevant for afgørelsen af denne sag.
                                             - 16 -
det bestrides, at der ved vurderingen efter planlovens § 56, stk. 2, af, om retten til
helårsbeboelse er bortfaldet, skal tages hensyn til årsagerne til, at retten til helårsbeboelse ikke
har været udnyttet.
sagsøgernes forventninger kan ikke føre til en tilsidesættelse af 3-års fristen. det bemærkes i
denne forbindelse, at sagsøgernes aftale med ejendommens tidligere ejer om køb af
ejendommen (bilag 11) er natur- og miljøklagenævnet uvedkommende. det bemærkes
endvidere, at hensynet til sagsøgernes forventninger er varetaget ved middelfart kommunes
afgørelse af 18. oktober 2011 (bilag 22) om personlig dispensation til helårsbeboelse efter
planlovens § 40, stk. 2, der er opretholdt ved natur- og miljøklagenævnets afgørelse af 3.
januar 2012 (bilag 23).
på denne baggrund har natur- og miljøklagenævnet med rette fundet, at retten til
helårsbeboelse - i det omfang det må lægges til grund, at der har været en sådan ret - er
bortfaldet den 9. februar 2011, jf. planlovens § 56, stk. 2, og at sagsøgerne dermed ikke har
nogen umiddelbar ret til helårsbeboelse.
særligt om personlig dispensation efter planlovens § 40, stk. 2
efter planlovens § 40, stk. 2, kan kommunen i særlige tilfælde dispensere fra forbuddet mod
helårsbeboelse i planlovens § 40, stk. 1.
middelfart kommune har udtrykkeligt tilkendegivet, at kommunens afgørelse af 21. februar
2011 (bilag 14) ikke skal forstås som en personlig dispensation til helårsbeboelse efter
planlovens § 40, stk. 2, jf. bilag 16-17.
i overensstemmelse hermed er der ikke med henvisning til planlovens § 40, stk. 2, den
fornødne hjemmel til middelfart kommunes afgørelse af 21. februar 2011 om tilladelse til
helårsbeboelse, som herefter er ugyldig som følge af manglende hjemmel.
2.            afgørelsen af 6. januar 2012
natur- og miljøklagenævnet har ved afgørelsen af 6. januar 2012 (bilag 2) med rette vurderet,
at der ikke var grundlag for en genoptagelse og ny realitetsbehandling af sagsøgernes
klagesag.
genoptagelse af en klagesag, hvori natur- og miljøklagenævnet har truffet afgørelse,
forudsætter, at afgørelsen lider af væsentlige mangler, eller at der i forbindelse med
anmodningen om genoptagelse fremkommer relevante faktiske oplysninger, som nævnet ikke
var bekendt med ved sagens afgørelse, og som kunne have haft væsentlig betydning for
sagens udfald, hvis de havde foreligget ved sagens afgørelse.
natur- og miljøklagenævnet har med rette fundet, at sagsøgerne ikke ved
genoptagelsesanmodningen af 9. november 2011 (bilag 20) fremkom med væsentlige nye
oplysninger, som ikke indgik i natur- og miljøklagenævnets tidligere behandling af sagen, og
som kunne have haft betydning for sagens udfald, hvis de havde foreligget ved afgørelsen af
13. juli 2011 (bilag 1).
natur- og miljøklagenævnet har således med rette vurderet, at middelfart kommunes
delafgørelse af 2. december 2010 (bilag 12) om niveauplan er uden betydning for den retlige
vurdering, der har ligget til grund for natur- og miljøklagenævnets afgørelse af 13. juli 2011.
                                                - 17 -
natur- og miljøklagenævnets afgørelse af 13. juli 2011 er heller ikke i øvrigt truffet på et
mangelfuldt eller fejlagtigt grundlag, og der er ikke i stævningen fremkommet nye
oplysninger eller ny dokumentation i forhold til grundlaget for natur- og miljøklagenævnets
afgørelse, der kan føre til et andet resultat.
..."
rettens begrundelse og afgørelse
ejendommen, hvorpå der i 1926 blev opført et hus, er i henhold til en bygningsvedtægt fra
1964 beliggende i et sommerhusområde. det kan dog som ubestridt lægges til grund, at
ejendommen lovligt blev benyttet til helårsbeboelse, da huset brændte den 9. februar 2008.
efter planlovens § 56, stk. 2, bortfalder en ret til at benytte en ejendom på måde, som er i
strid med bl.a. planlovens § 38 a, jf. § 40, når retten ikke har været udnyttet i tre på hinanden
følgende år. bestemmelsen må efter praksis forstås således, at der kræves en vis fysisk
udnyttelse af ejendommen.
det lægges efter bevisførelsen til grund, at huset på grund af omfattende brandskader ikke har
været benyttet til beboelse efter branden den 9. februar 2008. det forhold, at den daværende
ejer af ejendommen i årene 2008 - 2010 forhandlede med sit forsikringsselskab om størrelsen
af erstatningen for brandskaderne, kan ikke sidestilles med en fysisk udnyttelse af
ejendommen og kan derfor ikke medføre, at 3-års fristen suspenderes, indtil forsikringssagen
blev afsluttet i foråret 2010. lene dinesens og torben staal dinesens indgivelse til
kommunen af ansøgning om byggetilladelse efter erhvervelsen af ejendommen medio 2010
kan heller ikke anses for en fysisk udnyttelse af ejendommen. kommunens afgørelse af 2.
december 2010 om indlæggelse af niveauplan kan - uanset at der ifølge kommunen er tale om
en deltilladelse efter byggelovens § 16, stk. 6 - heller ikke sidestilles med en fysisk udnyttelse
af ejendommen og kan derfor heller ikke medføre, at 3-års fristen afbrydes.
kommunen meddelte ved afgørelse af 11. oktober 2011 byggetilladelse på nærmere anførte
betingelser, og lene dinesen har forklaret, at opførelsen af et nyt hus på ejendommen gik i
gang i april 2012 og forventes tilendebragt i uge 3 i 2013.
da ejendommen efter branden den 9. februar 2008 således ikke har været fysisk udnyttet i
mere end tre år, er den hidtidige ret til helårsboelse bortfaldet, jf. planlovens § 56, stk. 2.
hverken lene dinesens og torben staal dinesens forventninger eller deres mest subsidiære
anbringende om beregning af 3-års fristen i relation til kommunens tilladelse af 21. februar
2011 til at opføre en helårsbolig kan føre til et andet resultat. det bemærkes herved, at
kommunens fejlagtige oplysning om, at ejendommen lovligt kunne udnyttes til
helårsbeboelse, har medført, at kommunen med hjemmel i planlovens § 40, stk. 2, har
meddelt lene dinesen og torben staal dinesen en personlig tilladelse til helårsbeboelse på
ejendommen.
da der herefter ikke er påvist fejl eller mangler ved natur- og miljøklagenævnets afgørelser
af henholdsvis 13. juli 2011 og 6. januar 2012, der kan medføre, at nogen af afgørelserne er
ugyldige, tages nævnets frifindelsespåstand til følge.
                                               - 18 -
da der ikke foreligger trykt retspraksis vedrørende forståelsen af planlovens § 56, stk. 2, i
relation til nedbrændte boliger, og da kommunen under hele forløbet, herunder også efter
natur- og miljøklagenævnets afgørelser, har bidraget til lene dinesens og torben staal
dinesens opfattelse af, at de har ret til at opføre et nyt hus til helårsbeboelse på ejendommen,
findes hver part at burde bære egne omkostninger.
thi kendes for ret:
natur- og miljøklagenævnet frifindes.
hver part skal bære egne omkostninger.


text:
 lca
                                      udskrift
                                          af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
                                      kendelse
afsagt den 22. oktober 2015.
b-2-14
b-78-14
b-79-14
s aps under konkurs
(advokat bo vadt christensen)
mod
x
(advokat ole larsen, beskikket)
og
p1
(advokat ole søgaard-nielsen, beskikket)
og
p2
(advokat ole søgaard-nielsen, beskikket)
                                                 -2-
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet s
aps.
selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 28. december
2010 af selskab1 (moderselskabet) med en selskabskapital på 80.000 kr., der er indbetalt kon-
tant til kurs 100. selskabet havde regnskabsår fra 1. januar til 31. december, og første regn-
skabsperiode løb fra den 28. december 2010 til den 31. december 2011. selskabets formål var
at handle med valuta og anden finansiel formidling.
om selskabets ledelsesmæssige forhold fremgår det ifølge samme rapport, at p1 var registre-
ret som direktør fra den 28. december 2010 og frem til den 14. august 2012, hvor han indtråd-
te som formand for og eneste medlem af selskabets bestyrelse. samtidig blev hans bror p2
registeret som ny direktør. den 23. juli 2013 blev det registreret, at p1 var udtrådt af bestyrel-
sen den 22. juli 2013, og den 25. september 2013 blev det registreret, at p2 var udtrådt den 1.
juni 2013 som direktør. i stedet var x den 25. september 2013 registreret som indtrådt ny di-
rektør med virkning fra den 1. juni 2013.
selskabet har været registreret under forskellige navne og på forskellige adresser og har bl.a.
fra den 19. april 2012 været registreret under navnet selskab2 aps på adressen ……,vanløse.
selskabet fik efterfølgende tillige registreret binavnet selskab3 aps. den 8. juli 2013 blev sel-
skabets navn ændret til s aps, ligesom dette fik ny adresse på ….., københavn. samtidig
blev selskab2 aps tillige registreret som binavn.
da erhvervsstyrelsen havde konstateret, at det ikke var muligt at komme i kontakt med sel-
skabet på dennes registrerede adresse, og da selskabets direktør x ikke var registreret med
en bopælsadresse, traf erhvervsstyrelsen den 4. december 2013 beslutning om tvangsopløs-
ning af selskabet, og samme dag blev x registreret som udtrådt af direktionen.
                                                -3-
på et ikke nærmere oplyst tidspunkt blev advokat bo vadt christensen udnævnt som likvi-
dator, og på dennes anmodning blev selskabet den … 2014 taget under konkursbehandling.
likvidator blev samtidig udpeget som kurator i konkursboet.
kurator har herefter anmodet om, at der indledes konkurskarantænesager mod henholdsvis
p1, p2 og x, og sø- og handelsretten har den 24. marts 2014 taget kurators indstillinger til
følge. de tre sager er behandlet i forening med hinanden.
da fristdagen er den 4. december 2013, løber den relevante periode fra den 4. december 2012.
påstande
kurator har i alle tre sager nedlagt påstande om, at p1, p2 og x pålægges konkurskarantæne
i tre år, subsidiært i en af sø- og handelsretten fastsat kortere periode.
da det ikke har været muligt at finde x har sø- og handelsretten i stedet beskikket advokat
for den pågældende. denne har herefter påstået frifindelse, subsidiært at der pålægges kon-
kurskarantæne i et af retten fastsat kortere tidsrum.
p1 og p2 har begge påstået frifindelse.
oplysninger i sagen
moderselskabet for s aps er selskab1, og ifølge en udskrift fra erhvervsstyrelsen er dette
selskab stiftet den 24. august 2010 af p1, som samtidig blev registreret som direktør. den 25.
september 2013 blev det registreret, at han fratrådte den 1. juni 2013, og samtidig blev det re-
gistreret, at x i stedet indtrådte som direktør den 1. juni 2013. den 20. august 2014 traf er-
hvervsstyrelsen beslutning om opløsning af moderselskabet, og den 9. september 2014 ud-
pegede sø- og handelsretten advokat bo vadt christensen som likvidator. den … 2014 er
selskabet taget under konkursbehandling med samme som kurator.
                                                      -4-
moderselskabet havde tillige stiftet selskab4 aps, der efter en tvangsopløsning den 21. au-
gust 2014 er taget under konkursbehandling den ... 2014. tilsvarende har moderselskabet
stiftet selskab5 aps, der efter en tvangsopløsning den 5. november 2012 er taget under kon-
kursbehandling den … 2013. endelig har moderselskabet stiftet selskab6 aps, der er taget
under konkursbehandling den … 2012. p1 har været registreret som direktør i alle tre datter-
selskaber, men er i de to første tilfælde afløst af andre personer.
den 11. december 2013 traf skat afgørelse om, at selskabet for 1. april – 30. september 2013
skulle opkræves moms med 611.367 kr. fordelt med 19.945. kr. i 2. kvartal og 591.422 kr. i 3.
kvartal. det hedder i afgørelsen bl.a.:
       ”sagens opståen
       sagen er opstået idet skat ved kontrol af selskabet selskab7 aps konstaterede, at s aps
       modtog betalinger fra selskab7 aps der blev videreført til vekselbureauet primex, hvilket
       gav anledning til at foretage en række undersøgelser.
       herefter blev indsendt en negativ moms angivelse for 2. kvartal 2013, hvilket også gav
       anledning til at foretage en række undersøgelser. …
       beskrivelse af selskabet
       selskabet blev den 1. januar 2011 registreret for afregning af både moms og arbejdsgiver
       forpligtelser vedrørende a-skat og am-bidrag, …
       beskrivelser vedrørende s bank konto
       skat har på anmodning fra jyske bank modtaget selskabets bankkontoudtog fra 1. janu-
       ar 2013 og indtil 30. oktober, se … bank konto nr...
       jyske bank har oplyst pr. tlf., at fuldmagtshavere til s aps konto er p3 og den tidligere
       direktør p1.
       p3 er direktør i selskab7 aps, hvorfra s aps har modtaget penge indtil 31. juli 2013 …
       fra 1. januar - 9. juli 2013 er der en mindre aktivitet på bank konto ... højeste indbetalte
       fakturabeløb er på 56.965 kr. og der betales driftsudgifter, bl.a. noget leasing.
       fra 9. juli 2013 skifter aktiviteterne fuldstændig karakter, idet bank konto … herefter bru-
       ges til 6 cifrede beløb ofte i størrelses orden 100.000 - 500.000 kr. som indbetales på konto-
       en og straks herefter videreføres til vekselbureauet primex, …
       der aflejres ingen saldo på kontoen som udtryk for en egentlig fortjeneste ved virksom-
       hedsdrift, …
       fra 10. september 2 013 stopper aktiviteten. …
                                             -5-
1. negativ moms 2. kvartal ...
s aps har ikke dokumenteret den angivne købsmoms, derfor nægtes fradrag for 19.945
kr.
2. moms 3. kvartal 2013
2.1. de faktiske forhold
skat har modtaget kontrol oplysninger fra advokatfirmaet kromann og reumert vedrø-
rende s aktiviteter, herunder fakturaer, korrespondance og bank kontoudtog for bank
konto ...
skat har modtaget kopier af salgsfakturaer … det fremgår at der er opkrævet moms af
fakturaerne og at der faktureres for “udført arbejde”. s aps har brugt binavnet sel-
skab3(?) aps ved fakturering.
årsagen til at kroman og reumert var i besiddelse af fakturaerne var, at der ved en fejl
var blevet påført et andet bank konto nummer, som tilhørte selskabet selskab5 aps, …
selskab5 aps har også binavnet selskab3(?) aps. s aps tidligere direktør p1 har også
netbank adgang til selskab5 aps, … p1 har også været direktør i selskab5 aps.
det bemærkes omkring fakturaerne, at størsteparten er udstedt til selskab8 aps. selskab8
blev indtil 1. august 2013 tilsyneladende faktureret af selskab7 aps. selskab8 aps har i
hvert fald indbetalt på selskab7s konto indtil da.
efter 1. august er indbetalingen fra selskab8 aps foregået ved indbetaling på kto. … (sel-
skab5 aps og herfra videre … (s aps) og derfra til vekselbureauet primex …
henset til modtagne fakturaer med påført moms og modtaget konto udtog vedr. selskab5
(selskab3(?) aps), anser skat det for sandsynligt, at de på bank konto … indgåede beløb
alle er pålagt moms. i den forbindelse er der lagt vægt på beløbenes størrelse, teksten på
bank konto udtogene, samt de modtagne fakturaer.
henset til mønsteret på bank kontoen anser skat det ikke for dokumenteret, at s aps
har leveret en egentlig ydelse og heller ikke selv har købt momspålagte ydelser hos en
underleverandør. skat vurderer, at s aps egentlige formål har været at udstede faktu-
raer til brug for aftager som er selskab8 aps samt at kanalisere penge videre til vekselbu-
reauet primex. herfra formodes pengene udbetalt med henblik på kontant aflønning.
skat foreslår s aps afkræves moms for 3. kvartal 2013 af en omsætning på 2.957.110 kr.
… svarende til moms på i alt 591.422 kr. alene af den grund, at der afkræves moms på
fakturaerne. der godkendes ikke købs moms uanset der på tekster på bank kontoudtoge-
ne skrives “faktura xxx”.
der er ikke moms angivet for 3. kvartal … så skats samlede forslag til forhøjelse er
591.422 kr. dertil lægges nægtelse af fradrag for 2. kvartal på i alt 19.945 så forhøjelsen
sammenlagt bliver på 611.367 kr.
indbetalinger på s aps bank konto for 2. kvartal 2013 er der ikke afkrævet moms af da
der ikke anses for at være leveret en ydelse. samtidigt foreligger der ingen fakturaer i
modsætning til 3. kvartal. …
                                                    -6-
       det er skats opfattelse, at der ikke drives en egentlig erhvervsmæssig og økonomisk
       virksomhed for ejerens egen regning og risiko og med det formål at generere et overskud.
       det er videre skats opfattelse at der er tale om en fiktiv virksomheds etablering med en
       postkasse, og derfor at der ikke er grundlag for fortsat registrering for moms og arbejds-
       giverforpligtelser (a-skat og am-bidrag).
       i den forbindelse har skat lagt vægt på, at s aps aktiviteter nu udelukkende ser ud til at
       være udstedelse af momsbelagte fakturaer til aftagere/købere med henblik på fradrag
       samt til videreførelse af penge til vekselbureauer. …”
afgørelsen er ifølge de foreliggende oplysninger ikke indbragt for landsskatteretten.
der er dokumenteret en kontoudskrift fra jyske bank a/s for perioden 1. maj 2012 til 11. fe-
bruar 2014 med kontonummer ... det fremgår bl.a. af kontoudskriften, at der den 10. og 30.
juli 2013 er udbetalt henholdsvis 40.000 kr. og 7.000 kr., og at der den 31. juli 2013 er udbetalt
”løn” med 22.000 kr.
det hedder om denne konto i kurators replik bl.a.:
       ”… kurator har rettet henvendelse til jyske bank, som telefonisk har oplyst … at fuld-
       magtshavere til selskabets konto har været p1 og p2.
       x har således aldrig haft fuldmagt til selskabets bankkonto, …
       …
       kurator har endvidere forespurgt jyske bank vedrørende overførsel den 31. juli 2013 á kr.
       22.000 fra selskabets konto med teksten ”løn”. overførslen er sket til p1s personlige kon-
       to og er foretaget af p1 selv.
       jyske bank har endvidere telefonisk oplyst, at p1 den 17. september 2013 anmodede om
       at få sin fuldmagt slettet, da han ikke længere var ansat i selskabet.
       herefter var p2 eneste fuldmagtsgiver. …”
ifølge en overdragelsesaftale af 25. juni 2013 mellem ”selskab2 aps” som sælger og x som
køber erhvervede sidstnævnte selskab2 aps for 0 kr. med overtagelsesdag samme dag. afta-
len er forsynet med en ikke helt læselig underskrift, og under denne er med maskinskrift an-
ført ”x”. i underskriften kan man formentlig identificere navnet ”x”. aftalen er på sælgers
vegne underskrevet af p2.
                                                    -7-
ifølge en registreringsudskrift fra erhvervsstyrelsen er ændringen i direktionen mellem p2
og x underskrevet digitalt den 25. september 2013 af p2, ligesom det fremgår, at dette skulle
registreres med virkning fra den 1. juni 2013. det hedder videre i udskriften:
                                          ”… beslutningsreferat
      vi har den 01.06.2013 besluttet at x… indtræder i direktion og overtager alle anparterne i
      selskabet. til mødet var p2(?) og x … til stede. x har drevet selskabet i 4 måneder, betin-
      gelsen på køb af virksomheden var at x kunne overtage leasing aftale på 2 biler og det er
      trådt i kraft nu.”
om selskabets økonomiske forhold fremgår det af den seneste aflagte årsrapport for perio-
den 1. januar 2012 – 31. december 2012, og som er godkendt på den ordinære generalforsam-
ling den 26. juli 2013, at der er afgivet ledelsespåtegning af administrerende direktør p2, der
ligeledes var dirigent på generalforsamlingen. der er endvidere afgivet en erklæring af stats-
autoriserede revisor per krogh rants. det hedder heri bl.a.:
      ”… forbehold
      grundlag for manglende konklusion
      vi blev valgt som revisorer for selskabet efter den 31. december 2012. vi har ikke været i
      stand til at opnå et egnet og tilstrækkeligt revisionsbevis for selskabets primobalance (ba-
      lancen pr. 31. december 2011). vi tager derfor forbehold for værdiansættelsen, fuldstæn-
      digheden og tilstedeværelsen af selskabets aktiver og forpligtelser der fremgår af selska-
      bets balance pr 3l. december 2011 samt den eventuelle effekt på øvrige regnskabstal her-
      under resultatopgørelsen for 2012 samt balancen og egenkapitalen. pr. 31. december 2012
      vi har ikke været i stand til at opnå et egnet og tilstrækkeligt revisionsbevis for tilstede-
      værelsen, fuldstændigheden og værdiansættelsen af andre tilgodehavender og periode-
      afgrænsningsposter, der i balancen pr. 31. december 2012 er indregnet med kr. 38.743. vi
      tager forbehold for den eventuelle effekt på resultatopgørelsen for 2012 og egenkapitalen
      pr 31. december 2012.
      manglende konklusion
      på grund af betydeligheden af de forhold, der er beskrevet i grundlaget for manglende
      konklusion, har vi ikke været i stand til at opnå tilstrækkeligt og egnet revisionsbevis, der
      kan danne grundlag for en konklusion. vi udtrykker derfor ingen konklusion om års-
      regnskabet.
      supplerende oplysninger vedrørende forhold i regnskabet
                                                    -8-
       uden at modificere vor konklusion gør vi opmærksom på, at der er væsentlig usikkerhed
       om selskabets mulighed for at fortsætte driften. …
       supplerende oplysninger vedrørende andre forhold
       selskabet har tabt selskabskapitalen …
       selskabet har ikke angivet og afregnet moms rettidigt.
       selskabet ledelse kan derfor ifalde ansvar for disse overtrædelser. …”
det fremgår endvidere, at selskabet havde et underskud på 68.361 kr. selskabets aktiver var
opgjort til 39.120 kr., og gældsforpligtelser udgjorde 110.562 kr. selskabets egenkapital var
negativ med 71.442 kr.
ifølge kurators gældbog er der anmeldt syv fordringer i boet efter s aps og herunder krav i
henhold til konkurslovens § 97 på 1.051.274,24 kr. blandt de simple fordringer er anmeldt
krav fra nykredit leasing a/s vedrørende ophævelse af to leasingaftaler. leasingaftalerne er
underskrevet den 23. september 2013. aftalerne er underskrevet af leasingtager, uden at det
er muligt at identificere navnet. i rubrikken med angivelse af underskrift er som leasingtager
med blokbogstaver skrevet ”x”. der er i tilknytning til aftalerne tillige afgivet selvskyldner-
kautionserklæringer, og ved navnet på selvskyldnerkautionisten er skrevet: ”x”, mens der
under den ikke umiddelbart læselige underskrift er anført ”x” med maskinbogstaver. de ik-
ke læsbare underskrifter er i det væsentlige identiske. den ikke læsbare underskrift genfin-
des i identisk form i xs pas. disse underskrifter er derimod ikke identisk med underskriften
på overdragelsesaftalen angående selskab2 aps. endelig fremgår det af begge leasingafta-
lernes særlige bestemmelser, at p1 udtræder som ”selvskyldnerkaution på leasingaftalen”.
forklaringer
der er afgivet partsforklaringer af p1 og p2 og vidneforklaring af p4.
p1 har forklaret blandt andet, at han er ansat i et selskab som investeringsrådgiver. han har
via holdings- og driftsselskaber drevet virksomhed i forskellige brancher, herunder fx me-
die- og markedsføringsbranchen med selskabet selskab6 aps. selskabet er gået konkurs. det
samme er hans øvrige selskaber, selskab4 aps og selskab5 aps, som han dog fik solgt forin-
                                                  -9-
den for 0 kr. der er et marked for nødlidende selskaber. han solgte selskaberne, fordi han
ikke ville stå med udgifterne ved en likvidation.
s aps, som hed selskab2 aps, da de havde det, udlejede virtuelle kontorpladser til er-
hvervsdrivende. man kunne enten leje en fysisk plads eller blot en adresseservice for 500 kr.
om måneden. de modtog lejernes post, som de scannede ind og videresendte til lejerne via e-
mail. det foregik på ... de havde 10 kontorhotelkunder. selskabets største indtægtskilde var
selskab3, som var et transport- og flyttefirma. de havde to faste ruter hos gls og fik flytte-
opgaver via google-ads.
selskab3 var oprindeligt en del af selskab5 aps. da selskab5 aps blev solgt, blev selskab3
og dermed de to leasede iveco biler, som er omtalt i leasingkontrakterne, en del af selskab2
aps. han stod for kontakten med gls, koordineringen af ruterne og flytteopgaverne, mens
p2 stod for bogholderiet. der var ingen ansatte i selskab3. p2 og han stod selv for kørslen.
hvis det var nødvendigt, hyrede de chauffører fra vikarbureauer. de modtog fakturaer fra
vikarbureauerne for arbejdet, som de så betalte.
de drev selskab2 aps ved siden af deres fuldtidsarbejde. de gjorde det bedste, de kunne for
at drive det ansvarligt. til sidst fyldte det for meget både i tid og i penge, og de ville derfor
gerne sælge selskabet. de ville først have 150.000 kr. for selskabet for at få deres investering
tilbage. da ingen ville købe selskabet for den pris, forsøgte de at fortsætte selskabet, men
måtte give op.
de kom i kontakt med p3 hos gls, hvor mange vognmænd mødes, og hvor man kan finde
købere til nødlidende selskaber. p3 var interesseret i at overtage selskabet for 0 kr. med sin
partner x. det var p3, der sagde, at det var x, der skulle stå som køber på overdragelsesafta-
len. han var ligeglad. han forholdt sig til, at p3 og x var partnere. han så ikke x underskrive
overdragelsesaftalen. p3 fik overdragelsesaftalen og kom retur med den dagen efter i under-
skrevet stand. det er ham, der har udarbejdet overdragelseskontrakten efter at have modta-
get juridisk rådgivning.
                                                - 10 -
det var en betingelse for overdragelsen af selskabet, at han blev frigjort for sin kautionsfor-
pligtelse til nykredit leasing. derudover havde de en aftale om, at han mod betaling i nogle
måneder skulle sætte p3 ind i bogføringssystemet og gls ruterne, herunder vise, hvordan
det fungerede og hvem kontaktpersonerne var. p3 virkede mest interesseret i ruterne og
transportdelen.
han havde også efter, at selskabet i henhold til overdragelsesaftalen var overdraget til x,
fuldmagt til selskabets bankkonto. banken havde ikke slettet fuldmagten, selv om de havde
bedt om det og havde sendt overdragelsesaftalen til banken. de foretog ikke nogen transak-
tioner på bankkontoen efter overdragelsen. på deres anmodning fik p3 kort tid efter over-
dragelsesaftalens underskrivelse fuldmagt til selskabets konto. x fik ikke adgang til kontoen.
han var klar over, at der var store overførsler på selskabets bankkonto efter overdragelsen,
men de vedrørte ikke længere ham, da han var ude af selskabet. p2 og han havde intet med
valutahandel og primex at gøre. han kendte ikke til p3 og x’ forretning efter overdragelsen.
han troede ikke, at han kunne stå til ansvar for et selskab, han havde solgt videre. hvad de
nye ejere foretog sig efter den 25. juni 2013, er ham uvedkommende.
overførelsen til selskab9 aps den 11. juni 2013 var for husleje. han ved ikke, hvad hævnin-
gen af 22.000 kr. den 31. juli 2013 med teksten ”løn” vedrører. de fik nogle penge i opstarts-
perioden, men de havde ikke aftalt noget specifikt beløb. de 22.000 kr. kunne godt stamme
derfra.
han har mødt x én gang i …, hvor selskabet havde sin nye adresse. han ved ikke med sik-
kerhed, om det var x. de hilste ikke på hinanden, men han gik ud fra, at det var hende, da
hun var sammen med p3. han talte ikke med x. al kommunikation foregik med p3. han så
ikke x underskrive leasingkontrakterne eller selvskyldnerkautionerne. det var ikke ham, der
stod for kontakten mellem hende og nykredit leasing a/s. han havde heller ikke noget med
x registrering i erhvervs- og selskabsstyrelsen at gøre.
                                                - 11 -
han er klar over, at datoen på overdragelsesaftalen og på den betingede aftale, der fremgår
af erhvervsstyrelsens system, ikke er den samme. forskellen skyldes dels oplæringsperioden
dels at leasingaftalerne med kautionsforpligtelserne skulle på plads.
hverken p2 eller han udskrev fakturaer efter, at p3 havde overtaget driften. deres fakturaer
så heller ikke helt ud, som dem p3 udskrev, men de ligner hinanden. alle de fremlagte fak-
turaer ligger i tiden efter, at han udførte arbejde i selskabet. han kender slet ikke de kunder,
der er udskrevet fakturaer til.
x blev indsat som direktør i selskab1 aps, fordi holdingselskabet ejede anparterne i selskab2
aps. det var ham, der ejede anparterne i holdingselskabet. han havde fået at vide af en ju-
rist, at x skulle overtage holdingselskabet for at kunne overtage s. han husker ikke, om der
er et overdragelsespapir på dette, men han solgte både selskab1 aps og s aps til x.
han afleverede løbende bogholderiet i ringbind til de nye ejere under oplæringsperioden. p2
og han har beholdt en kopi af alt bogholderi for flyttefirmaet. det har de pligt til i op til fem
år.
p2 har forklaret blandt andet, at han arbejder som lokomotivfører. han var frem til marts i år
ansat hos dsb. han arbejder i dag inden for godstransport.
i sin fritid hjalp han sin bror, p1, med bogføringen i selskabet. p1 styrede det med ruterne.
han førte regnskabet i perioden oktober 2012 frem til maj 2013. fra 1. juni 2013 blev regn-
skabet overtaget af p3 og x. han har mødt dem en enkelt gang. det var p3, der modtog op-
læring af ruterne fra gls af p1. p3 var ikke så interesseret i kontorhotel-konceptet.
som det fremgår af regnskabet, var det ikke store beløb, der var i selskabet. de havde én fast
rute og én ekspresrute for gls. p1 og han forsøgte så vidt muligt selv at køre ruterne. det
vikarbureau, de brugte, hed vist headhunter service. vikarbureauet aflønnede selv deres
folk.
                                               - 12 -
de fakturaer, der blev udstedt, efter at selskabet var blevet overdraget, er opsætningsmæs-
sigt, stort set ens med deres. han havde lavet en skabelon på et excel-ark, som de nye ejere
brugte.
de var sent ude med deres regnskab for 2012, og det er årsagen til, at han står som dirigent
på det regnskab, der blev udarbejdet den 26. juli 2013.
x blev på p3s anmodning registreret som direktør i s den 25. september 2013 med tilbagevir-
kende kraft. leasingaftalerne, selvskyldnerkautionen og fuldmagten til banken var da bragt i
orden, og overdragelsen var endelig og kunne registreres. han var ikke i forbindelse med
registreringen i kontakt med x.
det kan godt passe, at de 7.000 kr., der blev hævet den 30. juli 2013 og de 22.000 kr., der blev
hævet dagen efter, var betaling for oplæringsperioden, som p1 og han havde aftalt med p3,
at de skulle have.
han har mødt x en enkelt gang i de nye ejeres lokaler på .... han kender ikke hendes adresse.
pigen på pasbilledet kan godt være hende, som han mødte.
p4 har forklaret blandt andet, at han er ansat i jyske bank som erhvervsrådgiver. han var i
nogle år erhvervsrådgiver i afdelingen på …, og var i den forbindelse rådgiver for s aps.
han har været i kontakt med både p1 og p2; både via e-mail, telefon og personlig kontakt.
p2 var den eneste, der havde adgang til selskabets konto, da selskabet blev oprettet. senere
fik p1 og p3 fuldmagt og netadgang til kontoen. p2 havde ikke netadgang, men han kunne
disponere over kontoen som direktør og tegningsberettiget. i forbindelse med at p3 skulle
have fuldmagt til kontoen, bad banken om at modtage id-papirer på p3, og banken modtog i
den anledning en kopi af hans pas.
                                               - 13 -
p3 var registeret som netbruger 1, og p1 var registeret som netbruger 2. derved kan banken
se, at det alene var p3, der brugte sin netadgang. de store ind- og udbetalinger, der er regi-
steret på posteringsoversigten, er foretaget ved hjælp af p3s nemid. overførelserne er indbe-
rettet i overensstemmelse med hvidvaskningsreglerne.
han har ikke haft kontakt til x. der var en fra selskabet, der bad om, at hun blev indsat som
fuldmagtshaver, men de syntes, at det virkede lidt underligt, så de parkerede sagen. banken
blev ikke rykket for fuldmagten.
den 10. juli 2013 hævede p1 40.000 kr. fra selskabets bankkonto fra deres afdeling i herlev,
og den 30. juli 2013 hævede han 7.000 kr. fra afdelingen på vesterbrogade. det er p1, der har
underskrevet bilagene for hævningerne. han ved ikke, hvem der har hævet 22.000 kr. den
31. juli 2013.
synspunkter
kurator har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af 5.
august 2015, hvoraf fremgår blandt andet:
”ad selskabsledelsen i den relevante periode:
det gøres vedrørende selskabets ledelse i den relevante periode gældende,
at     alle de sagsøgte har deltaget i ledelsen af det konkursramte selskabs virksomhed i pe-
       rioden et år forud for erhvervsstyrelsens beslutning om tvangsopløsning, jf. konkurs-
       lovens § 157, stk. 1,
at     sagsøgte 2 og 3 ved indsættelse af sagsøgte 1 som direktør i selskabet har forsøgt sløre
       selskabets reelle ledelsesforhold,
at     sagsøgte 1 i henhold til oplysningerne modtaget fra nykredit leasing a/s, har under-
       skrevet en selvskyldnerkaution for selskabet, og dermed været vidende om, at hun var
       registreret som direktør i selskabet, uagtet at hun ikke har haft fuldmagt til selskabets
       bankkonto, hvorfor hun således de facto har virket som ledelse i selskabet,
at     sagsøgte 1 har bevisbyrden for, at hun har været uvidende om, at hun har været regi-
       streret som direktør, og
at     hun som stråmand har været med til at sløre selskabets reelle ledelsesforhold, hvilket i
       henhold til betænkning nr. 1525/2011 om konkurskarantæne, s. 98 også bør medføre
       konkurskarantæne.
                                               - 14 -
ad sagsøgte 1:
det gøres i henhold til påstanden om, at x pålægges konkurskarantæne, gældende,
at    der i 2. halvår af 2013 er indgået beløb i henhold til fakturaer for ca. kr. 5.385.444,50
      uden, at der er indberettet moms,
at    selskabet har udstedt fiktive fakturaer med henblik på at opnå negativt momstilsvar,
at    selskabet ikke har leveret en faktisk ydelse og heller ikke selv har købt momspålagte
      ydelser hos en underleverandør
at    der foreligger overtrædelse af momslovens §§ 56 og 57 ved manglende angivelse af
      moms,
at    sagsøgte 1 som direktør i selskabet er ansvarlig for korrekt angivelse af moms og ud-
      stedelse af fiktive fakturaer,
at    der foreligger overtrædelse af bogføringslovens §§ 6-10 og 12-13 ved manglende bogfø-
      ring og opbevaring af bilagsmateriale herunder fakturaer,
at    sagsøgte 1 som direktør er ansvarlig for, at der sker korrekt bogføring, og at den mang-
      lende bogføring og opbevaring af bilag udgør en overtrædelse af bogføringsloven og
      straffelovens § 302, og
at    x ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til selskabslovens §§ 117, stk. 2 og 118.
ad sagsøgte 2 og 3:
det gøres i henhold til påstanden om, at p1 og p2 pålægges konkurskarantæne, gældende,
at    der i 1. halvår af 2013 foreligger overtrædelse af momslovens §§ 56 og 57 ved mangel-
      fuld og fejlagtig angivelse af moms,
at    selskabet har udstedt fiktive fakturaer med henblik på at opnå negativt momstilsvar,
at    selskabet ikke har leveret en faktisk ydelse og heller ikke selv har købt momspålagte
      ydelser hos en underleverandør,
at    der i 1. halvår 2013 er blevet indberettet moms fejlagtigt og overlagt i et sådant omfang,
      at det kan karakteriseres som groft skattesvig og en overtrædelse af straffelovens § 289,
at    p1 og p2 som medlemmer af selskabets ledelse på tidspunktet for udstedelse af de fik-
      tive fakturaer er ansvarlige herfor,
at    der foreligger overtrædelse af bogføringslovens §§ 6-10 og 12-13 ved manglende bogfø-
      ring og opbevaring af bilagsmateriale mv. i perioden,
at    p1 og p2 er ansvarlige for, at der sker korrekt bogføring, og at den manglende bogfø-
      ring og opbevaring udgør en overtrædelse af bogføringsloven og straffelovens § 302,
at    p1 ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til selskabslovens § 115, og
at    p2 ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til selskabslovens §§ 117, stk. 2 og
      118.
ad straffelovsovertrædelser:
det bemærkes, at det ikke er under pådømmelse i denne sag, hvorvidt de sagsøgte har over-
trådt eventuelle straffelovsbestemmelser. det gøres dog gældende,
                                              - 15 -
at   det ved bedømmelsen af, hvorvidt der foreligger grov uforsvarlig forretningsførelse er
     nødvendigt at forholde sig til overtrædelser af straffeloven, jf. hertil bemærkninger til
     lovforslag nr. l 131, folketinget 2012-13, side 12, …
at   det udtrykkeligt fremgår af motiverne, at der ikke skal bevises forsæt, og at konkurska-
     rantæne skal kunne pålægges, selv om der ikke kan føres det til en strafferetlig sankti-
     on nødvendige bevis.
ad konkursloven:
det gøres sluttelig gældende,
at   de sagsøgtes adfærd er udtryk for et groft misbrug af den begrænsede selskabshæftelse
     og i øvrigt er ansvarspådragende,
at   de ovenfor beskrevne forhold udgør groft uforsvarlig forretningsførelse, der gør de
     sagsøgte uegnede til at deltage i ledelsen af en virksomhed, og
at   de sagsøgte derfor bør pålægges konkurskarantæne i 3 år.
det gøres videre, for så vidt angår sagsøgte 1, gældende, at hendes manglende medvirken til
oplysning af sagen skal tillægges processuel skadevirkning, jf. konkurslovens § 162, stk. 6.”
den for x beskikkede advokat har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med på-
standsdokument af 20. juli 2015, hvoraf fremgår blandt andet:
”at  x i erhvervsstyrelsens cvr-register står registreret som direktør i s aps (selskabet) i
     perioden 1. juni 2013 til 4. december 2013,
at   registreringen af x som selskabets direktør først skete den 25. september 2013, dvs.
     med tilbagevirkende kraft, …
at   x ikke selv har registreret sig som direktør i selskabet, da p2 foretog denne registre-
     ring, …
at   baggrunden for registreringen – særligt datoangivelserne samt betingelserne for over-
     dragelsen – fraviger væsentligt fra den udarbejdede overdragelsesaftale, …
     idet overdragelsen i henhold til overdragelsesaftalen i bilag 3 blev aftalt til den 25. ju-
            ni 2013, mens x blev registreret som selskabets direktør pr. 1. juni 2013, og
     idet det ikke fremgår af overdragelsesaftalen, at aftalen var betinget af xs overtagelse
            af leasingforpligtelser, som p2 oplyste til erhvervsstyrelsen ved direktøromre-
            gistreringen den 25. september 2013, …
                                             - 16 -
at den eneste tilknytning x ses at have til selskabet, er xs underskrivelse af lea-singaftaler
   samt overtagelse af kautionsforpligtelser over for nykredit leasing a/s, der samtidig
   frigjorte p1 fra sine kautionsforpligtelser over for nykredit leasing a/s, …
at x’s underskrift på overdragelsesaftalen ikke stemmer overens med underskrifterne på
   leasingaftalerne og selvskyldnerkautionerne,
at x ikke var tegningsberettiget for selskabet over for omverdenen på tidspunktet for un-
   derskrivelsen af leasingaftaler, den 23. september 2013, idet x først blev registreret som
   selskabets direktør i erhvervsstyrelsens cvr-register den 25. september 2013,
at fuldmagtshaverne til selskabets konto var p3, p1, og p2
at den største aktivitet på selskabets konto og i form af udstedelse af fakturaer til andre
   selskaber, som fuldmagtshaverne til selskabets konto ses involveret i, alligevel ses at
   være sket under x’s periode som registreret direktør, selvom x ikke har haft fuldmagt
   til at råde over selskabets konto, …
at det ikke har været muligt at træffe hverken selskabet eller sam på deres respektive re-
   gistrerede adresser,
at det med rimelig kan formodes, at selskabets øvrige personkreds har disponeret i sel-
   skabet, mens x har været registreret som selskabets direktør,
at det ikke findes godtgjort, at x har udøvet de ledelsesmæssige beføjelser i selskabet, der
   har udmøntet sig i den pågældende fakturering og pengegennemstrømning i selskabet,
   jf. bilag 7,
at x som direktør for selskabet reelt ikke har udøvet ledelsesmæssige beføjelser i selska-
   bet eller har været vidende om de af kurator påberåbte dispositioner, der skal medføre
   konkurskarantæne, hvorfor x ikke skal pålægges konkurskarantæne efter konkurslo-
   vens § 158, jf. § 157,
at såfremt retten måtte finde, at x har udøvet ledelsesmæssige beføjelser i selskabet, så er
   det ikke muligt at fastslå, hvorvidt selskabet har udstedt fiktive fakturaer med henblik
   på at opnå et negativt momstilsvar på kr. 19.945, … hvilket beløb er af ubetydelig stør-
   relse og ikke kan karakteriseres som groft uforsvarlig forretningsførelse,
at manglende indberetning af moms ofte ses i perioden op til, at et selskab skal tvangsop-
   løses eller tages under konkursbehandling, hvorfor det ikke er muligt at fastslå, om
   den manglende indberetning af moms skyldtes selskabets daværende status som nød-
   lidende,
at bedømmelse af overtrædelser af straffelovens bestemmelser henhører under en even-
   tuel straffesag ud fra en sædvanlig bedømmelse af beviser og forsætsvurdering,
                                                - 17 -
at    det heller ikke er muligt at fastslå, hvorvidt x har bogført i overensstemmelse med
      bogføringslovens bestemmelser herom, idet der udelukkende er tale om kurators for-
      modning herfor,
at    det ikke er godtgjort, at x skulle have tilsidesat sine forpligtelser iht. selskabslovens §
      118,
at    x ikke har udvist groft uforsvarlig forretningsførelse, og
at    det i øvrigt ikke findes rimeligt at pålægge x konkurskarantæne. …”
den for p1 og p2 beskikkede advokat har i det væsentlige procederet i overensstemmelse
med påstandsdokument af 24. juli 2015, hvoraf fremgår blandt andet:
”forholdet inden overdragelsen
indledningsvis bemærkes det, at det fremgår af såvel kurators som skats bemærkninger, at
det alene er deres formodning, at der er udstedt fiktive fakturaer med henblik på at opnå et
negativt momstilsvar.
der er således ikke fremlagt behørig dokumentation for, at der de facto er foretaget disposi-
tioner, der kan karakteriseres som groft uforsvarlig forretningsførelse efter konkurslovens §
157.
det bemærkes endvidere, at skat alene bemærkede, at selskabet — i 2. kvartal 2013 — ikke
havde dokumenteret den af selskabet angivne købsmoms, og skat havde således ikke an-
dre anmærkninger.
allerede på denne baggrund bestrides det, at betingelserne for at pålægge de sagsøgte 2
og 3 konkurskarantæne er opfyldt.
forholdet efter overdragelsen
måtte retten lægge til grund, at de pågældende transaktioner på selskabets konto opfylder
betingelserne i konkurslovens § 157, bemærkes det, at det af skats afgørelse af 11. decem-
ber 2013 fremgår, at der kunne konstateres uregelmæssigheder på selskabets konto fra den 9.
juli
2013 og frem.
på dette tidspunkt var selskabet som bekendt overdraget til sagsøgte 1, ligesom sagsøgte 1
fra den 1. juni 2013 fungerede som den eneste direktør og tegningsberettigede i selskabet.
                                                    - 18 -
hvorvidt der i selskabet er handlet utilbørligt efter overdragelsestidspunktet eller ej, er de
sagsøgte 2 og 3 uvedkommende, idet de sagsøgte 2 og 3 fra overdragelsestidspunktet ingen
bestemmende indflydelse eller økonomisk interesse havde i selskabet.
i den forbindelse har kurator hverken dokumenteret endsige sandsynliggjort, at de sagsøgte
2 og 3 var involveret i de pågældende transaktioner, ligesom fuldmagterne blev tilbageleve-
ret den 19. juni 2013.
det bestrides for god ordens skyld, at sagsøgte 1 ikke skulle have underskrevet overdragel-
sesaftalen, hvilket også har formodningen imod sig, særligt når der henses til, ar sagsøgte 1
også underskrev selvskyldnerkautionen, der lå til sikkerhed for leasingaftalerne.
hvorvidt sagsøgte 1’s signatur på de forskellige aftaler adskiller sig fra hinanden, er de sag-
søgte uvedkommende, ligesom de sagsøgte 2 og 3 i øvrigt ikke er bekendte med sagsøgte 1’s
relation til p3.
under alle omstændigheder bemærkes det særligt, at sagsøgte 1 ikke selv har udtalt sig om
den forfalskede underskrift, men at dette alene er en antagelse fra kurator og sagsøgte 1’s
advokat.
måtte sagsøgte 1’s underskrift være forfalsket ændrer det imidlertid ikke på det forhold, at
de sagsøgte 2 og 3 ikke har været involveret i de pågældende transaktioner.
til støtte for de sagsøgte 2 og 3’s påstand gøres det sammenfattende gældende,
at     betingelserne for at pålægge de sagsøgte 2 og 3 konkurskarantæne i medfør af kon-
       kurslovens § 157 ikke er til stede, bl.a. henset til,
       at konkurslovens bestemmelser om konkurskarantæne særligt har til hensigt at be-
           kæmpe konkursrytteri,
       at der ifølge konkurslovens forarbejder alene undtagelsesvis bør pålægges konkurska-
           rantæne, og at det ikke er afgørende, hvorvidt de sagsøgte 2 og 3 tidligere har delta-
           get i ledelsen af konkursramte selskaber,
       at de sagsøgte 2 og 3 ikke har udvist groft uforsvarlig forretningsførelse, ligesom de
           sagsøgte hverken har overtrådt moms- bogførings- eller straffelovgivningen mv.,
at     det hverken er dokumenteret endsige sandsynliggjort, at selskabet har udstedt fiktive
       fakturaer.
at     de pågældende transaktioner på selskabets konto først blev foretaget efter overdragel-
       sestidspunktet og således efter det tidspunkt, hvor de sagsøgte 2 og 3’s ledelsesmæssi-
       ge beføjelser var blevet overdraget til sagsøgte 1.”
sø- og handelsretten skal udtale:
                                                - 19 -
ad p1 og p2:
sø- og handelsretten lægger til grund, at p1 har været registeret som bestyrelsesformand
frem til den 22. juli 2013, og at han efter dette tidspunkt fortsat havde fuldmagt til at råde
over selskabets konto i jyske bank a/s, hvilket han udnyttede til at hæve ikke ubetydelige
beløb. fuldmagten blev først bragt til ophør den 17. september 2013.
sø- og handelsretten lægger endvidere til grund, at p2 har været registreret som direktør
frem til den 25. september 2013, hvor han blev afløst af x, og at han bl.a. optrådte som diri-
gent og afgav ledelsespåtegning i egenskab af administrerende direktør på generalforsam-
lingen den 26. juli 2013.
sø- og handelsretten finder på denne baggrund, at p1 i hvert fald frem til den 17. september
2013, og at p2 frem til den 25. september 2013 fortsat har deltaget i selskabets ledelse.
på baggrund af oplysningerne i skats afgørelse af 11. december 2013 lægger retten endvi-
dere til grund, at der i 3. kvartal 2013 ikke i fuldt omfang er leveret ydelser og heller ikke er
købt momsbelagte ydelser hos underleverandører, hvorved der er unddraget skat moms
for 591.422 kr. de dispositioner, der således udløste denne forøgelse, var i det væsentlige af-
sluttet, da x blev registreret som direktør den 25. september 2013.
da karakteren af de handlinger, der udløste momsforøgelsen i 3. kvartal adskiller sig væsent-
ligt fra de dispositioner, der førte til en forøgelse af momskravet for 2. kvartal 2013, finder
retten, at det ikke kan udelukkes, at udfærdigelsen af disse fiktive fakturaer må antages at
være foretaget af andre end p1 og p2. uanset dette forhold finder retten, at disse som de reel-
le ledere fortsat er ansvarlige herfor, hvorfor de ved at overlade dispositionsretten til selska-
bets konto findes at have udvist groft uforsvarlig forretningsførelse.
herefter, og under hensyn til deres handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder sø- og
handelsretten, at det er rimeligt at pålægge p1 og p2 konkurskarantæne, jf. konkurslovens §
157, stk. 1 og 2.
                                                   - 20 -
når henses til, at den væsentligste del af momstilsvaret kan henføres til tiden efter overdra-
gelsen af selskabet den 25. juni 2013, og da det ikke kan udelukkes, at dette kan tilskrives en
eller flere personer, der er helt uafhængige af p1 og p2, og når henses til den tid, der er forlø-
bet siden selskabet blev taget under konkursbehandling, finder sø- og handelsretten, at der
foreligger sådanne særlige grunde, der taler for, at der alene pålægges konkurskarantæne i 1
år, jf. § 158, stk. 1, 2. pkt. denne frist regnes fra det tidspunkt, hvor kendelsen er endelig.
ad x
x blev den 25. september 2013 registreret som direktør for selskabet med tilbagevirkende
kraft fra den 1. juni 2013, og fremstod således ikke som registreret direktør for selskabet, da
dispositionerne, der udløste momsforpligtelsen, blev foretaget.
under hensyn til p1s og p2s forklaringer, og til at x ikke havde fuldmagt til selskabets bank-
konto, finder retten, at x i den pågældende periode heller ikke udgjorde den reelle ledelse af
selskabet.
indholdet af beslutningsreferatet gengivet med registreringen i erhvervsstyrelsen af x som
direktør er ikke overensstemmende med indholdet af overdragelsesaftalen af 25. juni 2013
mellem x og selskabet. når dette sammenholdes med, at underskriften på overdragelsesafta-
len utvivlsomt ikke er underskrevet af x, jf. underskriften i den i sagen fremlagt paskopi, og
at der kan være tvivl om, hvorvidt hun har underskrevet leasingaftalerne og selvskyldnerer-
klæringerne, finder retten, at det ikke med tilstrækkelig sikkerhed er godtgjort, at x har ac-
cepteret eller var indforstået med, at hun den 25. september 2013 blev registreret som direk-
tør med tilbagevirkende kraft. x skal derfor frifindes.
                                           derfor bestemmes:
x frifindes.
p1 og p2 pålægges konkurskarantæne i 1 år.
                                               - 21 -
p1 og p2 betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med hver 46.155
kr.
statskassen betaler sagens omkostninger vedrørende x.
                                       henrik rothe
              torben kuld hansen                           lise krüger andersen
henrik blavnsfeldt                                                      kåre hahn michelsen
                                             (sign.)
                                        ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                          sø- og handelsretten, den 22. oktober 2015

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark