text:
                        højesterets dom
                      afsagt tirsdag den 16. oktober 2018
sag bs-8151/2018-hjr
(1. afdeling)
patientdataforeningen
(advokat eigil lego andersen)
mod
region syddanmark
(advokat kim trenskow)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 22. december 2016
og af østre landsrets 23. afdeling den 14. september 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul dahl jensen, henrik waaben,
hanne schmidt, lars apostoli og anne louise bormann.
påstande
appellanten, patientdataforeningen, har nedlagt følgende påstande:
1) østre landsrets dom af 14. september 2017 og københavns byrets dom af 22.
december 2016 ophæves, og sagen hjemvises til byretten til fortsat behandling.
2) indstævnte, region syddanmark, skal betale 45.000 kr. med procesrente fra
højesterets modtagelse af ankestævningen.
påstand 2 angår tilbagebetaling af sagsomkostninger for byret og landsret, som
patientdataforeningen har betalt.
                                             2
region syddanmark har over for patientdataforeningens påstand 1 påstået
stadfæstelse og over for påstand 2 påstået frifindelse.
hvis patientdataforeningen får medhold i sin påstand om hjemvisning til fort-
sat behandling ved byretten, vil foreningen nedlægge de samme påstande, som
blev nedlagt for byret og landsret, idet påstandene dog efter omstændighederne
vil kunne blive justeret.
anbringender
patientdataforeningen har supplerende anført navnlig, at it-programmet senti-
nel løbende kopierer fra de praktiserende lægers journaldata, herunder diagno-
ser, og de ulovlige data, der tidligere lå i dansk almenmedicinsk database
(damd), ligger derfor nu decentralt som kopier på lægernes servere. kopierin-
gen er en databehandling udført af dansk almenmedicinsk kvalitetsenhed
(dak-e) som databehandler for region syddanmark, som regionen er dataan-
svarlig for. lægerne kan ikke tilgå de kopierede data på serveren, hvilket dak-
e derimod kan. muligheden for at genskabe kvalitetsdatabasen damd – uan-
set, om dette måtte forudsætte enten, at regionen ændrer sin instruks til dak-e,
eller at dak-e tilsidesætter instruksen – er en så alvorlig mangel i en effektiv
sletning af de ulovligt indsamlede data, at domstolenes indgriben er nødven-
dig.
det er muligt, at de praktiserende læger i den nye version af sentinel kan fra-
vælge overførslen til de godkendte kliniske kvalitetsdatabaser, men lægerne
kan ikke fravælge kopieringen af patientdata i sentinel eller slette kopierede
data, der er lagret af sentinel forud for installationen af den nye version.
højesteret skal ikke tage stilling til de it-tekniske spørgsmål, der, såfremt pa-
tientdataforeningen anses for søgsmålsberettiget, og sagen hjemvises, skal bely-
ses yderligere, herunder via processuelle opfordringer, begæringer om parts-
og/eller tredjemandsedition, vidneførsel af it-konsulenter for læger og måske
syn og skøn.
det er tænkeligt, at der, inden sagen efter hjemvisning skal afgøres, er gennem-
ført sådanne ændringer i sentinels funktion, at sagen løser sig selv. det er også
tænkeligt, at byretten når til, at det efter bevisførelsen må lægges til grund, at
den af patientdataforeningen hævdede kopiering ikke finder sted, at den er ret-
mæssig, eller at region syddanmark ikke er ansvarlig for kopieringen. det er
imidlertid ikke relevant for denne sag, der kun angår spørgsmålet, om patient-
dataforeningen har søgsmålsret og retlig interesse.
                                          3
det giver ikke grundlag for at afvise sagen, at de praktiserende læger ikke er
part i sagen, da de enkelte læger ikke vil være berørt af den sletning af de kopi-
erede data, som er omhandlet i foreningens påstande vedrørende sagens reali-
tet. synspunktet om, at påstandene ikke kan tages under pådømmelse, fordi de
praktiserende læger ikke er part i sagen, ville under alle omstændigheder kun
ramme påstand 1 og 2 og ikke påstand 3.
region syddanmark har supplerende anført navnlig, at regionen alene er data-
ansvarlig myndighed for anvendelsen af data i den kliniske kvalitetsdatabase
damd med henblik på at føre kontrol med og forbedre kvaliteten af behandlin-
gen i sundhedsvæsenet. dak-e er alene databehandler for regionen for data,
der behandles i damd-regi. dak-e kan være berettiget – og forpligtet – til at
tilgå patientdata hos de praktiserende læger på andet grundlag. region syd-
danmark har alene instruktionsbeføjelse i forhold til dak-e i relation til
damd.
de praktiserende læger er hver især dataansvarlige for den databehandling, der
foregår i forbindelse med journalisering i egne journalsystemer og indberetning
af oplysninger til godkendte kliniske kvalitetsdatabaser. lægerne er herunder
ansvarlige for egne servere og aftaler med systemhuse. sentinel er et it-værktøj,
der er udviklet af dak-e til elektronisk at hente data fra lægernes elektroniske
journaler mv. anvendelsen og udbredelsen af sentinel hos praktiserende læger
er fastlagt ved overenskomst. regionen er ikke dataansvarlig for den imple-
mentering af sentinel, som dak-e varetager i henhold til overenskomst eller af-
tale med de praktiserende læger. hverken regionen eller dak-e som databe-
handler for regionen i damd-regi har adgang til data på de praktiserende læ-
gers eller deres systemhuses servere. den enkelte læge har fuld kontrol over
egne data og kan fjerne sentinel, hvis lægen ønsker dette.
supplerende sagsfremstilling
patientdataforeningen anmodede den 19. juni 2015 dak-e om at oplyse, om
dak-e var enig i foreningens opfattelse af bl.a., hvordan sentinel lagrer data på
lægernes servere, og hvem der kan tilgå disse data. dak-e svarede den 25. juni
2015, at bestyrelsen ville behandle sagen og vende tilbage med svar efter som-
merferien, hvilket efter det oplyste ikke er sket.
der er for højesteret fremlagt en vejledning fra 2016 om sentinel datafangst.
under overskriften ”hvad er nyt i sentinel?” fremgår bl.a., at det er blevet let-
tere for lægen at administrere og kontrollere, hvilke data der gemmes lokalt, og
hvilke data der udveksles. det fremgår endvidere, at det er blevet nemt for den
dataansvarlige læge at stoppe sentinel og at slette alle data i lokaldatabasen.
                                          4
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund og problemstilling
frem til 2014 blev der til dansk almenmedicinsk database (damd), som re-
gion syddanmark er dataansvarlig for, uden lovhjemmel indsamlet oplysninger
fra praktiserende lægers journaler vedrørende andre sygdomme end de fire
sygdomsområder (hjertesvigt, voksendiabetes, depression og kol), hvor data-
indsamlingen var godkendt. dataindsamlingen blev foretaget af dansk almen-
medicinsk kvalitetsenhed (dak-e) som databehandler. region syddanmark in-
struerede i oktober 2014 dak-e om at indskrænke indsamlingen af data til de
fire sygdomsområder, hvor dataindsamling var lovlig. parterne er enige om, at
der ikke herefter er sket ulovlig indsamling af data til damd, og at dak-e i
maj 2015 slettede de ulovligt indsamlede data i damd.
det er patientdataforeningens opfattelse, at it-programmet sentinel, som er ud-
viklet af dak-e og installeret på lægernes servere, virker på den måde, at der
automatisk kopieres visse data fra lægernes journal til et datalager på lægens
server, som lægen ikke har rådighed over og ikke kan slette, men som dak-e
kan tilgå, således at dak-e kan indsamle og gendanne den ulovlige del af
damd – endog i en opdateret version.
det er region syddanmarks opfattelse, at lægerne har fuld kontrol over egne
data, og at dak-e ikke uden lægernes medvirken kan indsamle data fra læger-
nes journalnoteringer.
sagen angår for højesteret alene, om patientdataforeningen har søgsmålskom-
petence til at få pådømt sine påstande om bl.a. sletning af de data på de prakti-
serende lægers servere, som ifølge foreningen uberettiget er tilgængelige for
dak-e, eller om sagen skal afvises.
patientdataforeningens søgsmålskompetence
en person, der mener, at oplysninger om den pågældendes helbredsforhold i
strid med sundhedslovgivningen og persondatalovgivningen er gjort tilgænge-
lige for andre end dem, der lovligt kan behandle de pågældende oplysninger,
har som udgangspunkt en retlig interesse i ved domstolene at få prøvet, om
dette er tilfældet. det samme gælder som udgangspunkt en læge, som mener, at
den pågældendes journaloplysninger i strid med lovgivningen gøres tilgænge-
lige for andre, uden at lægen kan forhindre det.
denne sag er ikke anlagt af patienter eller læger, som selv vil være berørt af en
eventuel tilsidesættelse af reglerne om beskyttelse af deres eller deres patienters
helbredsoplysninger, men af patientdataforeningen i eget navn.
                                            5
patientdataforeningen er efter det oplyste stiftet på baggrund af den ulovlige
dataindsamling i den oprindelige damd og tvisten om aflevering af de ulov-
ligt indsamlede data til rigsarkivet, som førte til, at denne sag blev anlagt. for-
eningen har bl.a. til formål at anlægge retssager.
foreningen er ikke selv konkret og individuelt berørt af de spørgsmål, der øn-
skes pådømt i denne sag. som anført af landsretten er patientdataforeningen
ikke ved lov tillagt klageret, partsstatus eller søgsmålskompetence eller på an-
den måde tillagt en særstatus i forbindelse med databehandling af patientoplys-
ninger. foreningen har heller ikke som en faglig organisation eller en branche-
forening i øvrigt til opgave at handle på sine medlemmers vegne i tvister, der
angår medlemmernes forhold.
højesteret finder, at der ikke i øvrigt er særlige omstændigheder ved denne sag,
der taler for at lade patientdataforeningen føre sagen i eget navn. højesteret har
herved navnlig lagt vægt på sagens karakter, herunder at den angår enkeltper-
soners forhold, og at det som sagen er oplyst er uklart, om de påstande, som pa-
tientdataforeningen ønsker prøvet, kan afgøres generelt, eller om de afhænger
af forholdene hos den enkelte læge.
på den anførte baggrund tiltræder højesteret, at patientdataforeningen ikke har
søgsmålskompetence til at føre denne sag i eget navn, og højesteret tiltræder
derfor, at sagen afvises.
det tilføjes, at højesteret ikke har haft anledning til eller grundlag for at tage
stilling til, om en pådømmelse i givet fald ville kunne ske uden inddragelse af
de læger, på hvis servere data er lagret, og af dak-e.
konklusion
landsrettens dom stadfæstes. som følge heraf frifindes region syddanmark for
patientdataforeningens påstand 2.
                           thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
region syddanmark frifindes for patientdataforeningens påstand 2.
i sagsomkostninger for højesteret skal patientdataforeningen inden 14 dage ef-
ter denne højesteretsdoms afsigelse betale 30.000 kr. til region syddanmark. be-
løbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
                                   til bekræftelse:


text:
                       højesterets kendelse
                       afsagt mandag den 27. november 2017
sag 164/2017
a
(selv)
mod
b
og
c
(advokat bjarke madsen for begge)
i tidligere instans er afsagt kendelse af østre landsrets 21. afdeling den 27. januar 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: lene pagter kristensen, hanne schmidt og kurt
rasmussen.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse ophæves, og at sagen hjemvises
til landsretten til realitetsbehandling.
de indkærede, b og c, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
ved københavns byrets dom af 2. oktober 2015 blev a dømt til at betale 368.850 kr. til b og
c i en sag om mangler ved en fast ejendom. a ankede byrettens dom til landsretten med på-
stand om frifindelse, subsidiært formildelse. b og c påstod stadfæstelse og påstod sig endvi-
dere tilkendt et højere sagsomkostningsbeløb end det af byretten fastsatte.
                                               - 2 -
ved retsbog af 19. maj 2016 berammede landsretten sagen til hovedforhandling den 27. fe-
bruar 2017. landsretten fastsatte samtidig frist til den 27. november 2016 for betaling af be-
rammelsesafgift på 4.580 kr., jf. retsafgiftslovens § 2.
ved retsbog af 7. december 2016 bemærkede landsretten, at berammelsesafgiften ikke var
modtaget. landsretten besluttede at fastsætte en yderligere frist, således at afgiften skulle væ-
re modtaget i landsretten senest den 12. december 2016 kl. 12. det fremgår af retsbogen, at
overskridelse af denne frist ville medføre afvisning af sagen, jf. retsafgiftslovens § 62, stk. 3.
advokat niels nørgaard rasmussen, som repræsenterede b og c for landsretten, har oplyst,
at hans kontor modtog retsbogen af 7. december 2016 i e-boks samme dag.
a’s daværende advokat, advokat sanne tanja lund, har i sin ansøgning til procesbevillings-
nævnet anført, at hun for a både varetog ankesagen mod b og c og en anden retssag, som
verserede ved landsretten. det fremgår endvidere af ansøgningen, at denne anden retssag blev
udsat, da advokaten blev udsat for et voldeligt røveri, hvor hun pådrog sig en del fysiske ska-
der. udsættelsen medførte en del forvirring og forvekslinger af de to sager, og advokaten
overså derfor fristen for betaling af berammelsesafgift i sagen mod b og c. ved en rutine-
mæssig gennemgang af kontorets sager blev advokaten opmærksom på, at hun ikke havde
modtaget berammelsesafgiften fra a. advokaten kontaktede derfor telefonisk landsretten den
12. december 2016 for at høre, om berammelsesafgiften var indbetalt direkte til landsretten.
der foreligger ikke oplysninger om det nærmere tidspunkt for telefonsamtalen. advokaten
blev under telefonsamtalen gjort opmærksom på, at landsretten havde fastsat en ny frist for
betaling, og at denne frist udløb den 12. december 2016 kl. 12. da advokaten ikke kunne
komme i telefonisk kontakt med a, sendte hun den 12. december 2016 en mail til a, hvori
hun gjorde opmærksom på, at hverken hun eller landsretten havde modtaget berammelsesaf-
giften.
a indbetalte berammelsesafgiften til landsretten den 13. december 2016 kl. 13.16.
ved retsbog af 6. januar 2017 bemærkede landsretten, at berammelsesafgiften ikke var betalt
inden for fristen, idet afgiften først var modtaget i landsretten den 13. december 2016. lands-
retten anmodede herefter om parternes eventuelle bemærkninger hertil, herunder om fastsæt-
                                                 - 3 -
telse af sagsomkostninger for landsretten i tilfælde af afvisning af a’s påstand i ankestævnin-
gen.
efter at have modtaget bemærkninger fra parterne afviste landsretten ved sålydende kendelse
af 27. januar 2017 a’s påstand i ankestævningen:
       ”hvis afgiften efter retsafgiftslovens § 2 ikke betales efter påkrav, følger det af lovens §
       62, stk. 3, at retten kan fastsætte en frist for afgiftens betaling. betales afgiften ikke in-
       den fristens udløb, afvises sagen, jf. dog § 7. i så fald bortfalder afgiften efter § 2.
       da a trods påkrav ikke har betalt afgiften for hovedforhandlingen inden den i påkravet
       fastsatte frist, afvises hendes påstand i ankestævningen, jf. retsafgiftslovens § 62, stk. 3.
       det kan ikke føre til et andet resultat, at afgiften blev betalt dagen efter fristens udløb,
       idet landsretten bemærker, at der ikke er oplyst om undskyldelige omstændigheder som
       begrundelse for overskridelse af fristen.”
ved brev af 10. februar 2017 anmodede advokat sanne tanja lund på vegne af a landsretten
om at genoptage ankesagen.
ved retsbog af 31. marts 2017 udsatte landsretten sagen til den 18. april 2017 på advokat ni-
els nørgaard rasmussens bemærkninger til spørgsmålet om genoptagelse af sagen. følgende
er bl.a. anført i retsbogen:
       ”landsretten må efter modtagelsen af advokat sanne tanja lunds mail af 10. februar
       2017 og efter en række henvendelser og svar fra domstolsstyrelsens it-afdeling lægge
       til grund, at retsbogen af 7. december 2016 på grund af en beklagelig ekspeditionsfejl i
       landsretten ikke er sendt til advokat sanne tanja lund, men alene blev sendt til advokat
       niels nørgaard rasmussen.
       landsretten havde derfor ikke grundlag for at afvise appellantens påstand i ankestæv-
       ningen og overvejer derfor at ophæve landsrettens kendelse herom, jf. retsplejelovens §
       222, og derpå genoptage ankesagen.”
ved kendelse af 21. april 2017 bestemte landsretten, at ankesagen ikke blev genoptaget.
landsrettens begrundelse er sålydende:
                                                - 4 -
        ”det følger af retsplejelovens § 222, at retten kan omgøre kendelser af procesledende
        karakter og beslutninger, når nye oplysninger foreligger, samt når retten i øvrigt finder
        det hensigtsmæssigt. afvisningskendelsen af 27. januar 2017 er ikke truffet ved en be-
        slutning og har heller ikke karakter af en kendelse af procesledende karakter. henset til
        dette – og sammenholdt med, at det følger af retsplejelovens § 372, stk. 3, at en rettidig
        iværksat anke, der er afvist, med rettens tilladelse på ny kan tages under behandling, så-
        fremt ny ankestævning indleveres på rettens kontor inden 2 uger efter det retsmøde,
        hvori sagen blev afvist – finder landsretten ikke, at der i den foreliggende situation er
        hjemmel til efter retsplejelovens § 222 eller efter princippet i bestemmelsen at genopta-
        ge ankesagen i relation til a’s påstand i ankestævningen."
anbringender
a har anført navnlig, at en ankesag kun kan afvises på grund af manglende betaling af retsaf-
gift, hvis rettens påkrav om betaling af retsafgift er kommet frem til den, der skal betale afgif-
ten, jf. retsafgiftslovens § 62, stk. 3.
hverken hun eller hendes tidligere advokat, advokat sanne tanja lund, har modtaget lands-
rettens retsbog af 7. december 2016, hvori fristen for betaling af berammelsesafgift blev fast-
sat til den 12. december 2016 kl. 12.00.
det var først, da advokat sanne tanja lund rettede telefonisk henvendelse til landsretten den
12. december 2016 efter kl. 12.00, at advokaten blev oplyst om, at landsretten ved retsbog af
7. december 2016 havde fastsat frist for betaling af berammelsesafgift samme dag kl. 12.00.
det var således ikke muligt at betale berammelsesafgiften rettidigt – heller ikke ved en straks-
overførsel samme dag.
højesteret fastslog i ufr 2014.137 (sag 201/2013), at et kæremål ikke bortfaldt som følge af
manglende betaling af kæreafgift, idet retten ikke havde godtgjort, at påkrav om betaling af
afgiften var kommet frem til kærende.
hun har ikke modtaget et påkrav om betaling af berammelsesafgift, og landsretten har på intet
tidspunkt før advokat sanne tanja lunds samtale med landsretten den 12. december 2016 ef-
ter kl. 12.00 rykket for betaling af berammelsesafgift. der er derfor ikke grundlag for at afvise
hendes påstand i ankestævningen, jf. retsafgiftslovens § 62, stk. 3.
                                              - 5 -
b og a har anført navnlig, at berammelsesafgiften blev opkrævet hos advokat sanne tanja
lund allerede ved retsbog af 19. maj 2016. påkravet efter retsafgiftslovens § 62, stk. 3, blev
således fremsendt allerede den 19. maj 2016.
det er ubestridt, at advokat sanne tanja lund var i telefonisk kontakt med landsretten den 12.
december 2016, og advokat sanne tanja lund har i sin ansøgning til procesbevillingsnævnet
oplyst, at der under telefonsamtalen blev fastsat en ny frist til kl. 12.00 til betaling af beram-
melsesafgiften. det er derfor uden betydning, om landsrettens retsbog af 7. december 2016 er
kommet frem til advokat sanne tanja lund. efter fastsættelsen af fristen under telefonsamta-
len med landsretten kunne og burde a eller advokat sanne tanja lund have betalt berammel-
sesafgiften ved en straksoverførsel, hvilket kan ske ved hjælp af forskellige mobilapplikatio-
ner eller over netbank enten gratis eller mod et symbolsk gebyr på 1 kr.
da a heller ikke overholdt den telefonisk fastsatte frist for betaling, har landsretten med rette
afvist sagen, jf. den præceptive bestemmelse i retsafgiftslovens § 62, stk. 3.
højesterets begrundelse og resultat
ved ankestævning af 12. oktober 2015 ankede a københavns byrets dom af 2. oktober 2015
til østre landsret. ved retsbog af 19. maj 2016 berammede landsretten sagen til hovedfor-
handling og fastsatte frist til den 27. november 2016 for betaling af berammelsesafgift. da a
ikke betalte berammelsesafgiften inden for den fastsatte frist, fastsatte landsretten ved retsbog
af 7. december 2016 en ny frist, således at afgiften skulle være modtaget i landsretten senest
den 12. december 2016 kl. 12. det fremgår af retsbogen, at overskridelse af denne frist ville
medføre afvisning af sagen, jf. retsafgiftslovens § 62, stk. 3. a indbetalte berammelsesafgiften
til landsretten den 13. december 2016, hvorefter landsretten ved retsbog af 27. januar 2017
afviste a’s påstand i ankestævningen.
sagen angår for højesteret, om landsretten med rette har afvist a’s påstand i ankestævningen
som følge af for sen betaling af berammelsesafgift.
a anmodede ved brev af 10. februar 2017 landsretten om genoptagelse af sagen, hvilket
landsretten afslog ved kendelse af 21. april 2017. under forberedelsen af spørgsmålet om
genoptagelse anmodede landsretten ved retsbog af 31. marts 2017 advokat niels nørgaard
                                                 - 6 -
rasmussen om bemærkninger til spørgsmålet om genoptagelse. det fremgår af denne retsbog,
at retsbogen af 7. december 2016 på grund af en beklagelig ekspeditionsfejl i landsretten ikke
blev sendt til as daværende advokat, advokat sanne tanja lund, men alene til advokat niels
nørgaard rasmussen. højesteret lægger herefter til grund, at retsbogen af 7. december 2016
ikke blev sendt til advokat sanne tanja lund.
spørgsmålet er herefter, om landsretten telefonisk fastsatte en ny frist for betaling af beram-
melsesafgift, og om berammelsesafgiften på denne baggrund kunne være betalt rettidigt.
højesteret lægger til grund, at der den 12. december 2016 fandt en telefonsamtale sted mellem
en medarbejder i landsretten og advokat sanne tanja lund. højesteret lægger efter det oply-
ste endvidere til grund, at advokat sanne tanja lund under telefonsamtalen blev gjort be-
kendt med den frist for betaling af berammelsesafgift, som blev fastsat ved retsbog af 7. de-
cember 2016. der er således ikke grundlag for at antage, at der under telefonsamtalen blev
fastsat en ny frist for betaling af berammelsesafgift.
der foreligger ikke nærmere oplysninger om, på hvilket tidspunkt telefonsamtalen mellem en
medarbejder i landsretten og advokat sanne tanja lund fandt sted, herunder om samtalen
fandt sted før eller efter kl. 12 den 12. december 2016, hvor fristen for betaling af berammel-
sesafgift udløb. der er således ikke tilstrækkeligt grundlag for antage, at advokat sanne tanja
lund kunne have betalt berammelsesafgiften ved en straksoverførsel til landsretten.
da landsretten ikke sendte retsbogen af 7. december 2016 til a’s daværende advokat, advokat
sanne tanja lund, og da der ikke foreligger oplysninger om tidspunktet for advokatens tele-
fonsamtale med landsretten den 12. december 2016, finder højesteret, at a’s anke er afvist
med urette, jf. retsafgiftslovens § 62, stk. 3.
højesteret ophæver herefter landsrettens kendelse af 27. januar 2017 om afvisning af a’s på-
stand om frifindelse, og hjemviser sagen til realitetsbehandling ved landsretten.
ingen part skal betale sagsomkostninger til den anden part.
kæreafgiften tilbagebetales til a, jf. retsafgiftslovens § 57.
                                          - 7 -
                                   thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til realitetsbehandling ved landsretten.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
 rlo
                                         udskrift
                                               af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                         kendelse
afsagt den 7. juli 2015.
b-109-14
s aps under konkurs
(advokat ole larsen)
mod
x
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet efter
s aps. selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 2. maj
2006 af x med en selskabskapital på 125.000 kr., der blev indbetalt kontant til kurs 100. x har
ifølge samme rapport siden den 2. maj 2006 og frem til den 5. april 2013 været registreret som
direktør i selskabet. selskabets formål var at ”drive investeringsvirksomhed, ejendomsadmi-
nistration og alt dermed stående virksomhed”. erhvervsstyrelsen traf den 28. august 2012
                                                        -2-
beslutning om tvangsopløsning af selskabet, og den 5. april 2013 blev advokat ole larsen
udnævnt som likvidator. på dennes anmodning blev selskabet den … 2014 taget under kon-
kursbehandling, og likvidator blev samtidig udpeget som kurator i konkursboet.
skifteretten har den 28. november 2014 taget kurators indstilling om at indlede konkurska-
rantænesag mod x til følge.
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 16. december 2014 har kurator nedlagt
påstand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er ved stævningsmand forkyndt for et medlem af x’s husstand den 26. april
2015, hvor denne samtidig bekræftede at have modtaget rettens brev af 23. marts 2015 med
bilag. brevet indeholdt en svarfrist på 14 dage fra forkyndelsen. x har ikke svaret på rettens
henvendelser og har således hverken nedlagt en påstand eller anmodet om mundtlig be-
handling. sagen er herefter behandlet på skriftligt grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift blandt andet:
       ”… ved skrivelse af 8. januar 2014 anmodede jeg x om at få tilsendt selskabets regnskabsbilag... jeg har
       efterfølgende haft møder og telefoniske samtaler med x, hvor x løbende er blevet opfordret til at aflevere
       materialet på mit kontor. materialet blev dog aldrig indleveret.
       x opfordres til (1) at indlevere regnskabs- og bogføringsmateriale til mit kontor.
       i forbindelse med konkursbehandlingen skrev jeg endvidere til selskabets bank, sparekassen sjælland, og
       anmodede om at få tilsendt kontoudskrifter. det kunne efter en gennemgang heraf konstateres, at der i pe-
       rioden 28. august 2011 til 5. april 2013 var foretaget kontante hævninger for ca. 200.000 kr. samt sket
       større overførelser af ca. 683.000 kr.
       kontoudskrifter for selskabets konti i sparekassen sjælland for ovennævnte periode fremlægges...
                                                        -3-
     da jeg ikke har været i besiddelse af bogføringsmaterialet for selskabet, har det ikke været muligt at fast-
     slå, om de hævede og overførte beløb har været benyttet som led i selskabets drift.
     x er løbende blevet opfordret til at fremskaffe dokumentation for eller redegøre for hævningerne og overfø-
     relserne i forbindelse med afholdte møder og telefoniske samtaler. x blev senest opfordret hertil ved skri-
     velse af 23. juli 2014, der ikke er blevet besvaret...
     x opfordres til (2) at fremlægge dokumentation for, at hævningerne og overførelserne er sket som led i sel-
     skabets drift.
     hertil skal det endvidere bemærkes, at der for selskabet er aflagt årsrapporter fra stiftelsen til og med
     2010, hvoraf følgende fremgår af revisors supplerende bemærkning:
     ”uden at det har påvirket vor konklusion, skal det oplyses, at det af selskabet ydede lån kr. 2.265.002 til
     hovedanpartshaver er i strid i med selskabsloven, hvorved ledelsen kan ifalde ansvar”.
     årsrapporten for 2010 fremlægges...
     selskabets gældbog fremlægges…
synspunkter
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden blandt andet anført:
     ”… den relevante periode for bedømmelse af konkurskarantæne:
     efter konkurslovens § 157, stk. 1, sidste led, regnes fristen på 1 år for bedømmelse af om konkurskaran-
     tæne skal pålægges fra dagen for beslutningen om tvangsopløsning.
     erhvervsstyrelsen begærede selskabet taget under tvangsopløsning ved skrivelse af 28. august 2012 til
     sø- og handelsrettens skifteafdeling. den relevante periode for bedømmelse af pålæg om konkurskarantæ-
     ne for så vidt angår x er derfor perioden 28. august 2011 til 5. april 2013, hvor jeg blev udpeget som li-
     kvidator i selskabet.
     overtrædelse af bogføringsloven:
     kurator har ikke modtaget selskabets regnskabs- og bogføringsmateriale på trods af opfordring hertil,
     hvorfor bogføring enten må antages ikke at være sket eller må antages at være bortkommet.
     der er således en formodning for, at x har overtrådt bogføringslovens § 16, jf. §§ 6, 7, 9 og 10, og straffe-
     lovens § 302.
     overtrædelse af selskabsloven:
                                                           -4-
      der er i den relevante periode for bedømmelse af, om konkurskarantæne skal pålægges foretaget kontante
      hævninger for ca. 200.000 kr. samt sket større overførelser for ca. 683.000 kr. dokumentation for, at de
      hævede og overførte beløb er benyttet som led i selskabets drift ses ikke at være modtaget på trods af opfor-
      dringer hertil.
      herudover har selskabets revisor i årsrapporten for 2010 kunne oplyse, at selskabet tidligere har ydet x
      lån i strid med selskabsloven.
      der er således en formodning for, at x løbende har optaget ulovlige lån i selskabet i strid med selskabslo-
      vens § 367, jf. § 210.
      det gøres på baggrund af ovenstående overordnet gældende:
      at          den relevante periode for bedømmelse af konkurskarantænen er fra den 28. august
                  2011 til 5. april 2013,
      at          der er en formodning for, at x har overtrådt bogføringslovens § 16, jf. §§ 6, 7, 9 og
                  10, og straffelovens § 302,
      at          der er en formodning for, at x løbende har optaget ulovlige lån i selskabet i strid
                  med selskabslovens § 367, jf. § 210,
      at          x er uegnet til at forestå ledelse af et selskab med begrænset hæftelse og derfor skal
                  pålægges konkurskarantæne, og
      at          x har udvist groft uforsvarlig forretningsførelse og skal pålægges konkurskarantæ-
                  ne…”
sø- og handelsretten skal udtale:
efter de foreliggende oplysninger fra kurators medsendte redegørelser er der anmeldt al-
mindelige krav i boet for ca. 960.000 kr. det fremgår ligeledes af redegørelserne, at selskabet
har lidt tab på debitorer, som er gået konkurs. imidlertid må retten som ubestridt lægge til
grund, at der i hele den relevante periode tilbage til den 28. august 2011 på selskabets konto
er sket betydelige hævninger og overførsler, for hvilke der ikke forefindes dokumentation.
kurator har trods opfordring herom ikke modtaget hverken bogførings- eller regnskabsbilag,
der eventuelt kunne dokumentere berettigelsen af disse hævninger og overførsler. retten
                                                -5-
lægger derfor som ubestridt til grund, at x har overtrådt bogføringsloven, ved at undlade
retvisende bogføring, og selskabsloven ved at optage ulovlige lån i selskabet.
da ovenstående dispositioner må antages at have påført kreditorerne ikke ubetydelige tab,
findes x at have udvist groft uforsvarlig forretningsførelse og derfor være uegnet til at delta-
ge i ledelsen af en erhvervsvirksomhed.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder retten,
at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1, og regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig.
                                       derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 10.000 kr.
                                        jeanette melchior
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                              sø- og handelsretten, den 7. juli 2015