text:
udskrift af dombogen
dom
afsagt den 29. november 2013 i sag nr. bs 37a-5571/2012:
tandlæge a
…
mod
spar nord bank
rådhuspladsen 75
1550 københavn v
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag, der er anlagt den 7. december 2012, vedrører spørgsmålet om sagsøger, der havde
optaget et lån i schweiserfrank og samtidig havde indgået en aftale om renteswap, er bundet af
renteswapaftalen efter lånet blev indfriet, samt om sagsøger er erstatningsansvarlig for det tab
som sagsøger led efter at sagsøgte havde indsat et stoploss i schweizerfrank lånet.
a har nedlagt påstand om, at spar nord bank skal betale 2.013.830,74 kr. med tillæg af
procesrente af 1.723.719,62 kr. fra den 7. december 2012, af 215.520,29 kr. fra den 4. juni
2013 samt af 74.590,83 kr. fra 15. oktober 2013.
a har endvidere nedlagt påstand om, at spar nord bank skal anerkende, at de ikke er
berettiget til at rejse yderligere krav mod a om betaling af differencebeløb mellem en fast
rente på 4,42 % p.a. og en varibel rente på dkk cibor 3 måneder af et beløb på 7.000.000
dkk.
spar nord bank har nedlagt påstand om frifindelse.
det påstævnte beløb (1) fremkommer således:
erstatning for kurstab ved påtvungen stop loss                        1.500.000,00 kr.
debiteret vedr. renteswap (bilag 13)                                      48.280,56 kr.
debiteret vedr. renteswap (bilag 16)                                      54.765,28 kr.
debiteret vedr. renteswap (bilag 17)                                      62.546,56 kr.
debiteret vedr. renteswap (bilag 18)                                      58.127,22 kr.
debiteret vedr. renteswap (bilag 19)                                      73.494,17 kr.
debiteret vedr. renteswap (bilag 20)                                      71.182,23 kr.
debiteret vedr. renteswap (bilag 21)                                      70.843,89 kr.
debiteret vedr. renteswap (bilag 22)                                      74.590,83 kr.
i alt                                                                  2.013.830,74 kr.
dommen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a.
                                               - 2 -
oplysningerne i sagen
forklaringer
der er afgivet forklaring af a og vidneforklaring af b, ann-birgit meidahl porskrog og
andreas bonde jensen.
a har forklaret, at han er tandlæge. det har han været i 25 år. han har haft sin klinik i lige så
lang tid. den ligger på x-vej. klinikken har været i familiens eje i seks generationer. han er
gift med b, og de har to børn. klinikken er virkelig flot. den ligger i en høj stuelejlighed. der
er fire behandlingssteder i klinikken. han har en tandlæge, en tandplejer og fem assistenter
ansat. b og han bor på 2. sal. her lå klinikken før, men han købte ejerlejligheden i stuen og
indrettede den som klinik. det var dyrt. omlægningen foregik i 2005. han byggede på den i
et års tid og flyttede ind i 2006. han har været kunde i spar nord bank i mange år.
ombygningen skulle finansieres, og han ville gøre det ved at optage et realkreditlån. spar
nord bank ringede imidlertid og meddelte, at de havde en fantastisk løsning, hvorefter
banken tog initiativ til at holde et møde om spørgsmålet. banken var klar over, at sagsøger
skulle bruge pengene til at finansiere sin ombygning. han har aldrig før optaget lån i
udenlandsk valuta, men kun i danske kroner. lejligheden på 2. sal er sagsøgers
barndomshjem. han købte lejligheden i 1996. han gav 1.4 mio. kr. for den, i dag er den
formentlig15 mio. kr. værd. den var behæftet med et realkreditlån på ca. 900.000 kr. inden
han lånte penge af banken, havde han en kassekredit på 300.000 kr. han købte et sommerhus i
2009.
powerpointpræsentationen den 25. oktober 2006 foregik i klinikken og blev forestået af ann-
birgit meidahl porskrog og casper bæk. den gang vidste han ikke, hvad en renteswap var.
porskrog var hans bankrådgiver, men han kendte ikke bæk. han kendte til schweizerlån, men
ikke til renteswap. han forstod det som om, at han optog et lån i schweizerfranc, og at han
kunne indgå en aftale med banken om en valutaswap for at afdække risikoen. han forstod
ikke ret meget af forslaget. han havde indtryk af, at det var noget nyt og smart, og banken
havde været på kursus i det. han fik at vide, at hvis schweizerfrancen steg, så skulle hans
sikkerhed være tilstrækkelig. valuta- swappen skulle beskytte ham mod valuta- og
rentestigninger. han fik ikke at vide, at swappen skulle fortsætte til 2016. det fik han først at
vide, da han ville indfri lånet. han har før handlet med sin pensionsopsparing. han har altid
kun handlet efter rådgivning fra spar nord bank.
foreholdt bilag 10 og bilag 2 forklarede sagsøger, at han ikke kan huske om, han underskrev
aftalen under mødet. han spurgte banken om, det var det, de ville anbefale ham at gøre, og det
bekræftede de.
foreholdt bilag t forklarede sagsøger, at der stod renteswap og ikke valuta-swap. han mener
ikke, at han skrev under på bilag t, men kun på den oprindelige aftale.
foreholdt bilag u forklarede sagsøger, at han ringede til casper bæk, fordi de havde hævet
11.000 kr. på hans kassekredit. det var betaling for forsikringen. han syntes, at det var mange
penge. casper bæk forklarede ham, at han kunne spare mange penge. han nævnte ikke
specielt, at swapaftalen skulle fortsætte i 10 år.
                                                - 3 -
foreholdt bilag v forklarede sagsøger, at han ikke kan huske, hvordan det foregik. han ved
ikke, om han fik bilag v tilsendt, eller om det blev underskrevet på et møde. han mente ikke,
at han havde valgt ”høj risiko”. han har ikke indgået andre swapaftaler med banken. han har
ikke læst, at der stod, at risikoen var meget høj. han ringede til banken og snakkede med
porskrog om, at han ikke ville have, at der stod, at han accepterede en ”meget høj risiko”. han
mente ikke, at han har valgte nogen risiko. de forklarede ham, at han havde en swapaftale, og
derfor var han allerede i ”meget høj risiko”.
foreholdt bilag x forklarede han, at der i november 2008 ingen tilkendegivelser var fra
banken om, at swappen ville løbe til 2016. de overbeviste sagsøger om, at han ville blive glad
for den. de fortalte ham aldrig, at han ville hænge på den.
foreholdt bilag c forklarede sagsøger, at de den 25. maj 2010 drøftede, om han skulle indfri
renteswappen, fordi han var utilfreds med den. han ville have den skulle ophøre. banken
anbefalede ham at fortsætte med den, fordi han ville blive glad for den. han fik en forklaring
om, at det ville koste 1 mio. kr. at komme ud af renteswappen. han kan ikke huske, om det
var på dette tidspunkt eller først senere, at han fik at vide, hvor meget det ville koste at
komme ud af swappen.
foreholdt bilag o forklarede sagsøger, at det gik op for ham, at han først ville komme ud af
swappen i 2016, og han ville derfor gerne vide, hvor meget det kostede at indfri den. han fik
enten på det tidspunkt eller senere at vide, at det ville koste 781.000 kr. at indfri den. han
havde ikke troet, at det kostede penge at indfri sin forsikring. det var først ved nærværende
sagsanlæg, at det stod sagsøger klart, at han skulle forstsætte med at betale swappen, selvom
lånet var indfriet.
andreas bonde jensen og ann-birgit porskrog deltog i augustmødet i klinikken med
sagsøger. b kom lidt senere. det var andreas bonde jensen, der førte ordet. han kendte ikke
andreas i forvejen. b skulle deltage i mødet, fordi hun ejede lejligheden, og banken ville have
øget sikkerheden. han ville gerne drøfte marginalrenten, gebyrerne samt regnskabet til mødet.
han vidste ikke, at banken ville tale om indfrielse af lånet. han fik oplyst per telefon, at
andreas skulle deltage i mødet. han fulgte hele tiden med i udviklingen i kursen på
schweizerfrancen. alle var enige om, at francen nok skulle falde igen. de kom til at tale om
schweizerfrancen, fordi kursen var høj. andreas forsikrede sagsøger om, at det ikke ville
komme til at ske. b kom omkring klokken halv 9. de havde gennemgået regnskabet, inden b
kom, men var ikke nået til kurssnakken endnu. sagsøger ønskede i modsætning til sagsøgte,
ikke, at der på daværende tidspunkt skulle etableres et stopp loss, men banken ville have et
stop loss ved kurs 720. men på det tidspunkt var kursen allerede på 721. banken insisterede
på et stop loss. der blev slet ikke talt om marginialrenter på mødet, selvom det var det, som
sagsøger troede, at mødet skulle handle om. sagsøger mente, at hvis der skulle være et stop
loss, skulle dette være ved kurs 740. andreas begyndte at true sagsøger med, at banken ville
lukke klinikken. andreas ville strække sig til at etablere et stopp loss ved kurs 725, men hvis
sagsøger ikke ville gå med til det, ville de lukke klinikken. han blev ikke bedt om at skrive
under på noget. banken havde kun forberedt sig på, at sagsøger gik over til eurolån, fordi
banken kunne styre denne rente. de havde rentesatserne og lånetilbuddet med. b var ejer af
lejligheden på 400 km2, som var næsten gældsfri. bs sommerhus var ligeledes gældfrit. han
ved ikke, hvordan stop loss blev effektueret. klokken 9.30 sendte b en artikel på mail til
sagsøger om schweizerfrancen, som han videresendte til banken i håb om, at de ville ophæve
stop loss aftalen.
                                               - 4 -
adspurgt af sagsøgte forklarede sagsøger, at mødet endte med, at sagsøger modvilligt måtte
gå med til et stop loss aftale ved kurs 725. han følte, at det foregik under tvang og ikke kan
ikke rubriceres som en aftale. i 2006 var sagsøger i gang med at optage et kreditforeningslån.
han kan ikke huske om, banken hjalp ham med dette.
de blev opmærksomme på swappens 10 årige løbetid ved mødet den 25. oktober 2006, bilag
1, sidste side. de valgte den dyreste forsikring, fordi de regnede med, at det var den bedste.
de lagde vægt på, at den faste udgift androg 20.000 kr., og det kunne de forholde sig til.
foreholdt låneaftalerne forklarede sagsøger, at han ikke kan huske, hvordan de blev
underskrevet. det kunne ligeså godt have været på som efter mødet. han kan ikke huske, hvor
de blev underskrevet henne. han har skimmede dem igennem, men nok ikke forstået dem.
han forstod, at han påtog sig en gæld på 7 mio. kr. i schweizerfranc, og at han købte en
forsikring, som var en tiårig renteforsikring. han gik ud fra, at han havde med professionelle
at gøre, der varetog hans interesser bedst muligt. han fik at vide, at det var det eneste rigtige.
foreholdt bilag a og bilag r forklarede sagsøger, at han troede, at det var én aftale og ikke to
aftaler, selv om han skrev under på to forskellige dokumenter. nu kan han godt se, at det er to
forskellige aftaler. han spurgte ikke ind til, hvad man forstod ved risikoline, forretningslinie
eller tabslinie i rammeaftalen. han gjorde sig ikke tanker om det, fordi han jo havde sin
forsikring. han læste formentlig ikke punkt 2, hvorefter rammeaftalerne var uopsigelige i
perioden. han har i hvert fald ikke bidt mærke i det. han skrev under på det, som de
forklarede ham.
foreholdt bilag u 4. og 5. afsnit forklarede sagsøger, at han ikke syntes, at forsikringen
fungerede efter hensigten, og at han derfor kontaktede kasper vitoft bæk, der fremsendte
bilaget til ham. a spurgte ikke ind til, hvad det var for to elementer, der er nævnt i aftalen.
foreholdt bilag v, investeringsaftalen, side 7 punkt 1 -5 forklarede sagsøger, at det var
skærpede krav fra banken, han kan ikke huske, om han forinden havde udfyldt et
spørgeskema, og at han bare fik at vide, at han skulle skrive under. han ved ikke, hvad
markedsværdien var af en renteswap. han har ikke tænkt yderligere over, at den som anført
kunne have daglige udsving. der var ingen trusler om, hvad der ville ske, hvis ikke han skrev
under. han nævnte swappen til porskrog stort set hver gang, de havde forhandlingsmøder,
som de bl.a. havde i foråret i 2010. med en "swapekspert" fra alborg, men det blev ikke
noget, fordi de talte om schweizerfranc i stedet for, jf. bilag c. den pågældende skulle vende
tilbage til sagsøger efter han var kommet hjem til ålborg, men det gjorde han aldrig.
han ville have gennemgået swappen, fordi han ikke forstod den. han forstod ikke, hvorfor
der stod valutaswap, når der ingen valuta var i den. de talte formentlig om, hvad det kostede
sagsøger at komme af med swappen. det gik først op for ham, at det kostede penge at komme
ud af den, da han ville ud af den. første gang var allerede to måneder efter kontraktens
indgåelse. han kontaktede porskrog, når schweizerfrancen var høj. de talte om, hvor hans
smertegrænse lå med hensyn til valutaen. han ville ikke indfri lånet, da han var sikker på, at
den ville falde tilbage. for hans skyld kunne den køre i 30 år. renterne var beskedne.
foreholdt bilag f, forlængelse af engagementet, forklarede sagsøger, at der muligvis ikke blev
etableret et stop loss i 2010, fordi francen var faldende. foreholdt at sagsøgte ønskede
etablering af et stopp loss, forklarede sagsøger, at det ønskede han ikke. han talte ikke
gennem årene med b om engagementet. han kunne godt se, at det på papiret gik den forkerte
                                                  - 5 -
retning. b har nok været bekendt med, at han havde optaget et lån i sweizerfranc og havde
aftalt en renteswap.
b har som vidne forklaret, at hun er gift med a. det har de været i 14 år. hun har været
advokat siden 2004. hun beskræftiger sig med personskade. hun ved ikke noget om
finansielle kontrakter.
hun kom halvvejs ind i mødet den 10. august. hun havde ikke forinden læst om baggrunden
for mødet. hun skulle med til mødet, fordi hun skulle stille sikkerhed for sagsøger. hun
agtede at stille lejligheden som sikkerhed, hvori der alene hæftede et lån til køb af
sommerhuset, der var ubehæftet. hun var helt med på at kautionere for sagsøger. til mødet
deltog andreas bonde jensen og ann-birgit porskrog. hun havde mødt porskrog før. da hun
kom ind til mødet, sad sagsøger stadig og talte med porskrog og andreas om regnskabet.
drøftelserne om regnskabet ændrede sig, da de kom ind på schweizerfranclånet, som hun var
bekendt med. hun vidste godt, at det var steget meget. andreas sagde, at der skulle sættes en
limit for schweizerfranclånet. dagsordenen på mødet blev efter hendes opfattelse ikke fulgt,
men da hun ikke havde været der hele tiden, var hun lidt afventende. sagsøger virkede
imidlertid også overrasket over, hvad mødet kom til at handle om. sagsøger forstod ikke,
hvorfor der skulle en limit på lånet. andreas ville have et stop loss på 720. sagsøger fandt
imidlertid ud af, at kursen allerede var 721. andreas sagde derefter, at den så kunne blive 722
eller 723. sagsøger ville have sat kursen til 740, men dette blev afvist af andreas, som ikke
gav nogen begrundelse herfor. sagsøger ville gerne have en frist til, at det kunne falde til ro,
da kursen havde været meget svingende. vidnet forstod ikke, hvorfor mødet havde taget den
drejning.
hun fortalte, at hun syntes, at det var meget dårlig rådgivning. andreas blev meget ophidset
og hysterisk. hun opfattede situationen meget surrealistisk. hun forstod ikke, hvorfor de ikke
havde varslet om, hvad de reelt ville tale om på mødet. andreas truede om at lukke klinikken,
og vidnet sagde ikke mere herefter. andreas virkede meget hysterisk, og det var udelukket, at
stop losset kunne blive 740. vidnet vidste, at der var tale om to lån og forslog, om man kunne
lade det ene lån stå og sætte stop loss på 720 for det andet. det var udelukket. stop losset
skulle ske nu, og der var ikke tale om, at det kunne vente. sagsøger blev ikke vist nogen
papirer om stop loss til underskrivning. sagsøger virkede meget forvirret og virkede ikke til at
have noget andet valg end at gå med til andreas’ bud på 725. andreas hev nogle papirer op af
tasken, men ikke nogen, der skulle underskrives. vidnet har aldrig syntes, at det var en god
ide med lånet i schweizerfranc. hun har aldrig forstået det. hun vidste ikke, hvad
konsekvenserne var. andreas sendte noget på sin mobil som reaktion på, at sagsøger var gået
med til kurs 725. hun er ikke klar over, hvad det var, andreas sendte.
forespurgt af sagsøgte forklarede vidnet, at det kom bag på hende, fordi mødet gik ud over
dagsordnen. hun havde set en mail, hvor dagsordenen for mødet fremgik. foreholdt bilag 4
forklarede vidnet, at det er den mail, som hun har set. hun forstod det som om, det var
sikkerhedsstillelsen, der var på dagsordenen. sagsøger havde forklaret hende, at mødet skulle
handle om genforhandling af marginalrenten.
ann-birgitt meidahl porskrog har forklaret, at hun er uddannet som bankelev og derefter som
kundemedarbejder og erhvervsrådgiver. hun har været ansat hos spar nord bank igennem
hele dette forløb. hendes stilling hos spar nord bank er erhvervsrådgiver. hun har kendt
sagsøger siden 1996, da sagsøger blev kunde hos spar nord bank. sagsøger har haft
driftskreditter, lån til investering i øvrigt, investeringer til pension og frimidler. hun vil
                                               - 6 -
betegne sagsøger som risikovillig ud fra de værdipapirer, der blev købt. baggrunden for lånet
var køb af den nuværende kliniklejlighed og finansiereing af købet i 2006. de havde talt om
realkreditslån på 5 %, fastforrentet.
schweizerfranclånet kom på tale, fordi banken på dette tidspunkt beskæftigede sig meget med
disse typer lån. det kom via en investeringsrådgiver, som blok var i direkte kontakt med , og
det var derfor mødet kom i stand på klinikken. det var ikke noget, som hun rådede sagsøger
til.
hun var med til mødet, hvor der blev gennemgået en præsentation. mødet foregik hos
sagsøger. det kan godt passe, at det var den 26. oktober 2006. præsentationsmaterialet blev
gennemgået til mødet. hun husker ikke, hvordan det blev gennemgået. hun kan forestille sig,
at det blev gennemgået side for side. hun husker ikke, om løbetiden på renteswappen og
mulighederne for indfrielse heraf blev gennemgået. hun kan ikke, huske hvor længe mødet
varede. hun ved ikke, hvorfor præsentationen er i to dele. hun kan ikke huske, om sagsøger
valgte den 10-årige løsning på mødet eller senere. hun kan ikke huske, om det blev aftalt med
hende eller med casper bæk.
foreholdt bilag a og bilag r forklarede vidnet, at det ikke er hende, der har udfærdiget
lånedokumenterne. det kan godt være, at det er hende, der har instrueret kundemedarbejderen
om lånedokumenterne. det kan også have været casper bæk, der har gjort dette. hun kan
ikke huske, hvordan lånedokumenterne blev underskrevet. hun kan ikke huske forløbet med
sagsøger, men de plejer at gennemgå dokumenterne med kunderne.
foreholdt bilag t forklarede vidnet, at det var bekræftelsen på renteswap. deres
handelsafdeling kom til at etablere renteswappen på sagsøgers cpr-nummer, og ændrede det
herefter til etablering på sagsøgers cvr-nummer.
foreholdt bilag 2 forklarede vidnet, at det er nogle oplysninger, der bliver meddelt hvert
kvartal, og som bliver sendt ud i forbindelse med opkrævningen. det er den løbende
rentefastsættelse. bilag t er den oprindelige bekræftelse, der blev indgået. funktionen for en
danskkroneswap er at fastlåse renten for en periode.
vidnet talte med sagsøger løbende om dagligdagsting og sidst i perioden jævnligt om
schweizerfrancen og renteswap. hun fik mails retur, hvor sagsøger kommenterede på
schweizerfrancen. han var ikke nervøs for den, men de havde alligevel en snak om den, da
den var steget. hun har ikke direkte sagt til ham, at han skulle lukke den, men de har haft talt
om mulighederne. de har talt om, hvor meget det ville koste at komme ud af den. det har
været fra 2008. hun ved ikke, om det kom som en overraskelse for sagsøger, at det kostede
penge at komme ud af renteswappen. sagsøger var ked af, at renteswappens maxværdi var
negativ. kursen har max været oppe på 800. de holdt genforhandlingsmøde en gang om året.
de talte om, hvordan det var gået, hvorfor regnskabet så ud, som det gjorde, og om der var
nogen ting, de skulle være opmærksomme på.
foreholdt bilag v forklarede vidnet, at sagsøger blev bed om at underskrive bilaget, fordi de
fået nye mifidregler. det var nogle oplysninger bl.a. om kundernes regnskaber og uddannelse.
hun husker ikke, om hun diskuterede sagsøgers risikoprofil med ham. hun husker ikke, om
sagsøger har brokket sig om sin profil. underskrivelsen er højst sandsynlig foregået ude og
derefter returneret til banken. sagsøger har afgivet svarene i et skema på fire sider, som blev
udfyldt og sendt tilbage til banken.
                                               - 7 -
foreholdt bilag f forklarede vidnet, at der ikke har været noget genforhandlingsmøde i 2010.
baggrunden var et ønske fra bankens side om stop loss. det var et generelt ønske. sagsøger
var ikke interesseret i at underskrive dette. hun kan ikke huske, om sagsøger underrettede
hende på mail eller telefon, men de havde en diskussion om dette.
foreholdt bilag g forklarede vidnet, at de har talt sammen efterfølgende. i sommeren 2011
skulle der holdes et møde, fordi der var uro på markedederne. det var blandt andet
schweizerfrancen, der var årsag hertil. årsagen var også, at lejligheden på anden sal havde
skiftet ejer. banken var sikkerheds0mæssigt blevet stillet dårligere herefter. foreholdt bilag 4
forklarede vidnet, at hun den 2. august 2011 fik årsregnskaberne tilsendt. der kom ingen
reaktion fra sagsøger på denne e-mail. der blev aftalt et genforhandlingsmøde per telefon. de
snakkede ikke nærmere om indholdet af mailen. de talte heller ikke om hvilken dagsorden,
der skulle være for mødet. hun var ikke blevet instrueret af andreas om, at der skulle sættes
stop loss på engagementet om schweizerfrancen hverken på mail eller telefon. spar nord
bank kunne ikke uden sagsøgers accept sætte stop loss. andreas er erhvervskundechef. han
er vidnets chef. de gennemgik sammen dagordenen inden mødet. regnskabet, engagementets
udvikling og yderligere sikring skulle gennemgås under mødet. schweizerfrancen var et
naturligt emne, fordi det var en del af lånet. sagsøger var berørt af kursudviklingen og
renteudviklingen. de havde inden mødet talt om, hvilke kurser de kunne omlægge lånet til.
mødet den 10. august foregik på klinikken. det startede mellem klokken 08-08.10. til mødet
deltog sagsøger, b, andreas og vidnet. mødet varede 25 minutter. de startede med at få en
rundvisning på klinikken og satte sig i køkkenet, hvor de startede mødet med at gennemgå
regnskabet. b stødte til mødet 5-10 minutter efter mødets start. andreas førte ordet til mødet.
i forbindelse med gennemgangen af regnskabet kom de ind på schweizerfrancen, fordi der
havde været store kalkuleringer omkring regnskabet. hun husker ikke, hvordan eller hvem der
foreslog stop loss. det har formentlig været banken, der foreslog det. sagsøger ønskede ikke
stop lossen. de talte om en stop loss kurs på 725 og 740. det var ikke en
forhandlingssituation. situationen kørte ret hurtigt op i en spids. banken foreslog 725, og
sagsøger ville have 740. de endte med en kurs på 725. sagsøger accepterede umiddelbart
725. hun husker ikke orderne. hun gik fra mødet med en følelse af, at de havde en aftale.
hun husker ikke, at andreas truede med at lukke klinikken. hun husker heller ikke, at de ville
sætte stop loss uden sagsøgers accept. de etablerede stop lossen med det samme, da de kom
hjem. de ringede til rente- og valutaafdelingen, og fik dem til at sætte stop loss. hun
diskuterede sagsøgers efterfølgende mail med andreas. de vidste ikke, hvilken vej kursen
ville gå. den kunne gå begge veje. de holdt fast i stop lossen. hun modtog ingen henvendelse
fra sagsøger, hvor han protesterede mod stop lossen.
foreholdt bilag 7, side 2 forklarede vidnet, at hun havde møde ude af huset, og det var derfor,
hun først dagen efter sendte en mail til sagsøger om, at stop lossen var nået på dette tidspunkt.
sagsøger bad ikke vidnet på noget tidspunkt om at omlægge lånet fra franc til kroner. hun har
efterfølgende daglig kontakt med sagsøger, og hun ved ikke, hvem der opsagde samarbejdet
med ham.
forespurgt af sagsøger forklarede vidnet, at hun ikke ved, om man kan ophæve stop loss, når
den først er etableret. dette blev ikke drøftet. vidnet husker ikke samtalen til mødet i detaljer.
vidnet kom ikke selv med nogen forslag til, hvad kursen skulle være.
                                               - 8 -
foreholdt bilag v forklarede vidnet, at ”meget høj” er en standardformulering fra banken.
sagsøger har ikke lavet andre swaps. banken sætter altid ”høj” eller ”meget høj” risiko til
deres swap.
andreas bonde jensen har forklaret, at han er erhvervskundechef i spar nord bank. han er
bankuddannet. han har været i spar nord bank siden august 2010. i august 2011 var han
erhvervskundechef i spar nord bank i rådhuspladsafdelingen. han er chef for 8 rådgivere, og
hans job går ud på at styre forretningen og styre de udlånsarrangementer, de har. porskrog var
en af hans medarbejdere. han havde ikke mødt sagsøger før mødet den 10. august. han havde
heller ikke talt med sagsøger før. han var ikke med til at etablere mødet. det var et
genforhandlingsmøde, som man har en gang om året. vidnet bliver involveret, hvis
arrangementet er af større betydning. det var også derfor, at han var med til mødet. sagsøger
havde på det tidspunkt i 2009-10 aflagt et regnskab. han drev en tandlægevirksomhed, som
gav et pænt resultat. det var en god forretning. sagsøger lavede et positivt driftsresultat.
sagsøger havde et schweizerfranclån og en swap. schweizerfrancen og lånet var steget, og det
gav en større gæld. det var på grund af udviklingen på lånene og swappen, at vidnet skulle
deltage i mødet. vidnet havde ikke inden mødet fået instruktioner om, at han skulle sætte stop
loss på schweizerlånet. afdeligsdirektøren i afdelingen knud christensen havde kontaktet
vidnet og fortalt, at banken skulle forholde sig til alle schweizerlån, og at der skulle etableres
et loft på disse lån. banken ville have et niveau på 725. hvis man skulle udover denne top,
skulle de have hovedkontoret ind over. det var ikke meningen, at vidnet skulle sætte toppen
på 725 uanset om, kunden ville det eller ej. der var andre i banken, der havde misforstået det,
og havde sat stop loss på uden at aftale det med deres kunder. dette gjorde vidnet ikke.
sagsøger havde talt med porskrog om, at han ville sælge sin lejlighed til sin hustru b.
mødet den 10. august foregik kl. 8 på sagsøgers klinik. det var sagsøgers ønske, at mødet
skulle foregå her. vidnet fik en rundvisning af sagsøger. det var en meget pæn klinik. de
holdt mødet i køkkenet. de ventede fem minutter på, at b skulle komme. mødet startede med
at gennemgå regnskabet. ved balancegennemgangen og egenkapitalen kom de ind på
schweizerfrancen. sagsøger mente ikke, at francen ville stige yderligere. sagsøger
undersøgte, hvor kursen lå og kom tilbage og sagde, at den lå på 714. vidnet opfattede det
som om, at b gerne ville have et niveau på 740. dette kunne vidnet ikke gå med til. b ville
gerne have lagt lånet om til danske kroner. de talte om, hvor meget det ville koste at omlægge
lånet. konklusionen på mødet var, at de blev enige om et niveau på 725. sagsøger mente ikke,
at kursen ville stige, så den ville komme over 725, så det var fint med ham. vidnet har ikke på
noget tidspunkt truet sagsøger med at lukke klinikken. han synes, at der var en god stemning
på mødet. de ville ikke have sat stop loss på, hvis sagsøger og b ikke ville have det. det tager
ikke lang tid at etablere stop loss. det var noget af det første, som porskrog gjorde, da de kom
tilbage til kontoret. mødet tog ca. en halv time. porskrog fik efterfølgende en mail fra
sagsøger. de spekulerede ikke på, hvad der skete på markedet, da de allerede havde en aftale
med sagsøger, og det var den de fastholdt.
foreholdt bilag p forklarede vidnet, at han ikke har set det før. han ved ikke, hvornår man er
nået til et punkt, hvor man ikke længere kan lave det om. han drøftede ikke med nogen, om
de kunne lave stop lossen op.
han fastholder, at kursen var på 714. sagsøger sagde, at kursen ville falde. han kan ikke
huske, hvornår han så sagsøgers regnskab. han kan ikke huske, hvornår han fik instruktion fra
sin chef. det er ikke rigtigt, at han var meget insisterende på, at kursen blev 725 i forhold til
740, men at han ikke kunne godkende 740 før, han havde talt med banken. sagsøger var
                                              - 9 -
overbevist om, at francen ville falde. det var et led i den almindelige genforhandling, at de
skulle tale om bs sikkerhedsstillelse. dette blev også drøftet til mødet.
foreholdt bilag 11 forklarede vidnet, at dokumenterne ikke var underskrevet endnu. de havde
ikke en kaution fra b endnu.
foreholdt bilag 14 forklarede vidnet, at han deltog i mødet. han kan ikke huske, at banken
ikke ville fortsætte med at have sagsøger som kunde, hvis sagen endte i retten.
forespurgt af sagsøgte forklarede vidnet, at det var efter sommerferien, at han havde fået
instruktionen fra banken.
parternes synspunkter
a har i påstandsdokument af 15. oktober 2013 anført følgende:
"...
vedr. det gennemførte stop loss
det gennemførte stop loss påførte kendeligt for banken a et meget alvorligt kurstab.
a ønskede ikke et stop loss etableret på det af banken forlangte niveau, og bankens ultimative
krav om et omgående stop loss på ca. spotkursen kom som et overraskelsesangreb, uagtet at
banken allerede forud for mødet havde besluttet sig til at gennemføre kravet. det må i denne
forbindelse komme banken til skade, at den uden rimelig grund har forsømt at opfylde
sagsøgers provokation 5 (jf. duplikken s. 5) hvis relevans for at belyse bankens formål med
mødet er umiddelbart indlysende.
b deltog i mødet i banken og havde både evne og vilje til at stille supplerende sikkerhed.
bankens repræsentanter truede med at lukke klinikken.
der blev ikke indgået nogen aftale om etablering af et stop loss. banken har bevisbyrden for,
at en sådan aftale, som banken ville tage initiativ til, virkelig blev indgået og kunne have
forberedt en ganske simpel aftale til as underskrift, f.eks. "jeg bekræfter hermed, at der
hurtigst muligt etableres et stop loss på kurs 725 på mine gennem spar nord bank optagne
lån i chf". det skete ikke. det er helt fast praksis, at det er banken, ikke kunden, der
udarbejder aftaledokumenter til underskrift. banken har ikke løftet bevisbyrden for, at der
blev indgået en aftale.
a og hans hustru kunne ikke få nogen anden opfattelse af mødet end at banken gennemførte
en stop loss ganske uanset, hvad de mente og ønskede, og deres fremsendelse allerede samme
dag kl. 9.30 af omtale af den schweiziske centralbanks intervention måtte gøre det klart for
banken, at de ikke ønskede en stop loss indsat. dette må også anses som en protest mod
bankens handling, eller om man vil en reklamation.
banken kan ikke høres med en anbringende om, at den har gennemført stop loss i tillid til as
tilkendegivelser, henset navnlig til at banken tydeligvis havde besluttet at gennemføre et stop
loss uanset as ønsker og interesser.
                                            - 10 -
banken havde ingen hjemmel i det bestående aftalegrundlag til at kræve et stop loss indsat
eller til at opsige nogen del af engagementet uden varsel.
det har måttet stå banken klart, at den risikerede et retligt efterspil ved den egenmægtige
etablering af et stop loss, og dens muligheder for at begrænse et tab i den anledning er ikke
blevet forringet ved as adfærd.
selvom man måtte antage, at as adfærd under mødet kunne anses som indgåelse af en aftale,
bliver resultatet det samme, da en sådan aftale gennemført på utilbørlig vis ved et
overraskelsesangreb, med brug af trusler og under omstændigheder, hvor aftalen er åbenbar
ugunstig for medkontrahenten ikke er bindende, jf. aftalelovens ugyldighedsregler. det
forekommer dog rettere at udlægge sagen således, at ingen aftale blev indgået, end at forsøge
at pine en aftale ud af omstændighederne for derefter at erklære den ugyldig.
tabet ved den gennemtvungne stop loss kan passende ansættes til 1.500.000 kr. svarende til
ca. 100 kurspoint, som chf i løbet af kortere tid faldt med. den almindelige
tabsbegrænsningspligt kan ikke udstrækkes til, at skadelidte skal indgå indviklede, spekulative
valutaforretninger. denne kursfordel ville a have opnået blot ved udvisning af fornuftig og
besindig adfærd fra bankens side.
der kan heller ikke lægges vægt på, at banken efter sine almindelige betingelser kunne have
opsagt engagementet med 14 dages varsel. banken ønskede ikke at benytte sig af denne
mulighed og en opsigelse ville ikke nødvendigvis "låse" valutakursen til den, der kunne
konstateres på 14. dagen.
ii. swap-aftalen
omstændighederne viser tydeligt, at swap-aftalen efter sin baggrund og funktion var en
overbygning på aftalen om udlandslån. jf. bilag 1. et vilkår om, at swap-aftalen kunne løbe
videre i årevis, selvom lånet blev indfriet, skulle være ganske klart og tydeligt fremhævet i
aftalen og ved aftalens indgåelse.
det er ikke sket.
i bilag r s. 9 tales tværtimod om en maksimal løbetid på 10 år, og det er ikke anført, at det
også vil være den minimale løbetid. i bilag 1 tales om "den 5-årige periode" og en evt.
"førtidig lukning", hvilket i sammenhængen må forstås som før de 5 år. sagsøger kræver sig
under sagen kun frigjort for swappen fra et tidspunkt, der ligger senere end 5 år fra aftalens
indgåelse. heroverfor er anførslen i bilag 2 af datoen 17-11-2016 som "slut dato" uden
nærmere forklaring og den generelle uopsigelighedsbestemmelse i bilag r pkt. 2
utilstrækkelig som støtte for bankens standpunkt om, at swappen skal videreføres til 2016,
uanset lånets indfrielse.
banken kan ikke støtte ret på sin udlægning af swap-aftalen. dette må navnlig være klart
under de foreliggende omstændigheder, hvor indfrielsen af det lån, hvortil swappen var
knyttet, beror på bankens egne erstatningspådragende handlinger.
..."
spar nord bank har i påstandsdokument af 15. oktober 2013 anført følgende:
                                                  - 11 -
"...
          anbringender
til støtte for spar nords påstand om frifindelse for det erstatningskrav for kurstab på chf,
der indgår i as påstand 1, gør spar nord gældende,
at        a på mødet den 10. august 2011 accepterede spar nords krav om fastsættelse af en
          stop-loss grænse for chf-lånene på kurs 725, og at der herved forelå en aftale
          herom mellem spar nord og a,
at        dette gælder uanset om man anvender svarskriftets betegnelse, at a ”affandt sig”
          med kravet om stop loss, eller man anvender replikkens betegnelse, at a ”tålte
          kravet”,
at        a burde have reklameret overfor spar nords skriftlige aftalebekræftelse (bilag 6) i
          sit e-mailsvar på aftalebekræftelsen (bilag m), hvis a ville have bestridt stop loss
          aftalen, og at den manglende reklamation betyder, at a ikke senere kan bestride
          aftalen,
          idet      den manglende reklamation viser, at a var enig i, at der var indgået en stop
                    loss aftale,
          idet      a ved ikke at reklamere måtte være klar over, at spar nord ville handle i
                    tillid til, at der forelå en bindende stop loss aftale, og
          idet      a ved ikke at reklamere ellers ville kunne opnå en situation, hvor han på
                    den ene side ville kunne påberåbe sig stop loss aftalen, hvis chf kursen
                    steg, og på den anden side kunne fragå aftalen, hvis chf kursen faldt,
at        aftaleforholdet understøttes af, at a heller ikke ved meddelelsen 11. august 2011 om,
          at stop loss punktet var nået, gjorde indsigelse mod, at der forelå en aftale, og at a
          ikke rejste denne indsigelse før betydeligt senere i forløbet,
 at       der ikke er grundlag for at gøre nogen aftaleretlig ugyldighedsgrund gældende imod
          stop loss aftalen,
at        at spar nord ikke handlede ansvarspådragende ved at kræve fastsættelse af stop loss
          den 10. august 2011 og herefter at efterleve aftalen om stop loss,
at        a ikke har lidt et erstatningsberettiget tab af den krævede størrelse,
          idet      erstatning for kurstab bør opgøres på grundlag af kurserne på det tidspunkt,
                    hvor det står den skadelidte klart, at der er begået en ansvarspådragende
                    handling og at der er lidt eller er risiko for at der bliver lidt et kurstab,
          idet      det den 11. august 2011 stod a klart, at chf engagementet var lukket på
                    chf-kurs 725,64, og at et erstatningskrav herefter ikke bør overstige
                    kursudviklingen i ganske få dage derefter,
                                              - 12 -
          idet     a har tilsidesat sin tabsbegrænsningspligt ved ikke straks at reklamere til
                   spar nord, hvis han mente, at der ikke var indgået en gyldig stop loss aftale,
                   eller ved ikke selv at tage initiativ til at sikre chf kursen straks efter, at det
                   stod a klart, at spar nord mente, at der forelå en gyldig stop loss aftale og
                   at spar nord handlede i tillid hertil, og
          idet     spar nord under alle omstændigheder den 10. august 2011 var berettiget til
                   at opsige chf-lånene med 14 dages varsel, hvorfor as påståede tab ikke
                   under nogen omstændigheder kan overstige faldet i kursen på chf i de
                   følgende 14 dage efter den 10. august 2011.
til støtte for spar nords påstand om frifindelse i forhold til det tilbagebetalingskrav for
swapbetalinger, der indgår i as påstand 1, samt i forhold til as påstand 2 gør spar nord
gældende,
at        a er bundet indtil 2016 i henhold til renteswap-aftalen, der er en selvstændig
fritstående 10-årig aftale om rentesikring af en fast dansk rente, som ikke berøres af
indfrielsen af chf-lånene uanset hvem, der har foranlediget denne indfrielse.
..."
parterne har i det væsentligste procederet i overensstemmelse hermed.
rettens begrundelse og afgørelse
a ønskede i 2006 at renovere sin tandlægeklinik og havde i den forbindelse drøftelser med
spar nord bank om finansieringen af 7 mio.kr. spar nord foreslog, at sagsøger optog lånet i
schweizerfrank og indgik en renteswap aftale.
i forbindelse med drøftelserne holdt sagsøger møde med sin bankrågiver i spar nord bank,
ann-brigitt meidahl porskrog og en investeringsrådgiver. sagsøger fik forevist en
powerproint præsentation, hvor begrebet renteswap blev gennemgået, ligesom risiciene ved
både en renteswap og et lån optaget i schweitserfrank blev gennemgået.
på baggrund af drøftelserne indgik sagsøger den 14. november 2006 en låneaftale med
sagsøgte på henholdsvis 5.mio kr. og 2 mio kr. det fremgår af låneaftalen, at den løber indtil
videre, og at renten" fastsættes pr. 3.måned med variabel rentesats fast for hver renteperiode
efter den rentesats, som tilbydes spar nord bank a/s i henhold til labor fra den valuta, hvori
lånet optages med et tillæg af 0,80 %".
sagsøger indgik samtidig en renteswap aftale. det fremgår heraf, at forretningerne under
rammeaftalen er uopsigelige i hele deres løbetid. det fremgår af den som bilag t fremlagte,
renteswap bekræftelse, af 20. november 2006, at den tekniske hovedstol udgør 7 mio. kr., og
at startdatoen var den 17. november 2006 og slutdato var den 17. november 2016.
i 2009 og 2010 forsøgte ann-brigitt meidahl porskrog at overtale sagsøger til at etablere et
stopp loss, men det ønskede sagsøger ikke.
i august 2011 afholdt sagsøger, ann-brigitt meidahl porskrog og andreas bonde et møde hos
sagsøger vedrørende sagsøgers forhold herunder sikkerhederne for sagsøgers engagement.
under mødet foreslog bonde, at der blev indgået en stop loss, men sagsøger var uenig.
                                             - 13 -
parterne er uenige om forløbet af drøftelserne, men porskrog og beck var af den opfattelse, da
de forlod mødet, at sagsøger havde accepteret, at de indsatte et stopp loss ved kurs 725. straks
ved hjemkomsten til banken blev en stoploss sat i værk. kort efter nåede franken en sådan
værdi, at sagsøger måtte indfri lånet med kr. 10.900.499,78 kr. sagsøger foretog ikke en
egentlig reklamation herover, og retten finder det derfor godtgjort, at der blev indgået en
stopp loss aftale.
sagsøger har efterfølgende indfriet hele sit engagement med sagsøgte.
da det fremgår af renteswapaftalen og rammeaftalen, der ligger til grund herfor, at
renteswapaftalen løber i ti år og er uopsigelig i den periode, finder retten ikke, at det forhold,
at lånet, der gav anledning til swapaftalens indgåelse, er indfriet, kan føre til, at swapaftalen
kan opsiges uden, at det sker ved en egentlig indfrielse.
sagsøgte vil herefter være at frifinde.
vedrørende sagens omkostninger forholdes som nedenfor bestemt, idet retten kan oplyse, at
der er tilkendt et passende beløb til dækning af udgift til advokatbistand 200.000 kr. retten
har ved fastsættelsen taget hensyn til sagens værdi, forløb og udfald.
thi kendes for ret:
sagsøgte, spar nord bank, frifindes.
inden 14 dage betaler sagsøger, a, til sagsøgte spar nord bank, sagens omkostninger med
200.000 kr.
de idømte sagsomkostninger forrentes efter rentelovens § 8a.


text:
                             højesterets dom
                         afsagt fredag den 15. oktober 2010
sag 242/2008
(1. afdeling)
finansforbundet som mandatar for
ellbjørg hansen,
inge rasmussen,
ib christiansen,
john bruni pedersen,
rene chapion,
birgit schwartzbach,
johnny k. sørensen,
jannie balsløv,
kurt kristiansen,
randi truelsen,
michael clausen og
thea larsen
(advokat jacob goldschmidt)
mod
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for
sparekassen lolland a/s
(advokat merete preisler)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 19. juni 2008.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: per sørensen, per walsøe, lene pagter kristensen,
niels grubbe, marianne højgaard pedersen, jens peter christensen og michael rekling.
                                             - 2 -
påstande
appellanten, finansforbundet som mandatar for ellbjørg hansen, inge rasmussen, ib chri-
stiansen, john bruni pedersen, rene chapion, birgit schwartzbach, johnny k. sørensen, jan-
nie balsløv, kurt kristiansen, randi truelsen, michael clausen og thea larsen, har nedlagt
følgende påstande:
sparekassen lolland a/s skal til ellbjørg hansen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 1.125 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til inge rasmussen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 2.250 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til ib christiansen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 3.000 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til john bruni pedersen og rene chapion betale hver 4.500 kr.
med procesrente fra den 1. januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på
3.375 kr. til hver som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til birgit schwartzbach, johnny k. sørensen, jannie balsløv og
kurt kristiansen på anfordring udlodde medarbejderobligationer på hver 4.500 kr. som ud-
stedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til randi truelsen på anfordring udlodde medarbejderobligati-
oner på 2.250 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til michael clausen og thea larsen udlodde medarbejderobli-
gationer på hver 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
                                                - 3 -
sparekassen lolland a/s skal anerkende at være forpligtet til at betale renter af det pålydende
obligationsbeløb med samme rentesats og på samme tidspunkter, som obligationerne forrentes
over for medarbejdere, der fortsat er ansat, og at efterbetale ikke udbetalte rentebeløb efter
den 1. september 2004 henholdsvis den 1. september 2005.
ændringen af påstandene for sø- og handelsretten om udlodning af medarbejderobligationer
som udstedt den 1. september 2004 til påstandene for højesteret om betaling af et kontantbe-
løb til nogle af appellanterne skyldes, at medarbejderobligationer udstedt den 1. september
2004 skulle udbetales til kurs 100 ved bindingsperiodens udløb den 1. januar 2010.
finansforbundet har taget bekræftende til genmæle over for finanssektorens arbejdsgiverfor-
enings subsidiære påstand om deponering af obligationerne i henhold til den gældende ord-
ning for så vidt angår tildelingen den 1. september 2005.
indstævnte, finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for sparekassen lolland,
har principalt påstået frifindelse helt eller delvist, subsidiært vedrørende obligationerne ud-
loddet den 1. september 2004 betaling svarende til kurs 100 og vedrørende obligationerne
udloddet den 1. september 2005 vederlæggelse på anfordring mod båndlæggelse af medarbej-
derobligationerne i overensstemmelse med ordningen.
finanssektorens arbejdsgiverforening har taget bekræftende til genmæle over for påstanden
om betaling af grundrente i det omfang, medarbejdere i ikke-opsagt stilling har modtaget så-
danne renter.
anbringender
finanssektorens arbejdsgiverforening har for højesteret yderligere anført, at medarbejderob-
ligationer ikke udgør et vederlag, der er omfattet af funktionærlovens § 17 a.
såfremt højesteret måtte finde, at appellanterne har krav på udlodning af medarbejderobliga-
tioner, har finanssektorens arbejdsgiverforening anført, at sparekassen lolland alene skal
betale grundrenten som anført i obligationerne, men ikke en yderligere bonusrente på 5 %, da
betaling af denne forudsætter, at medarbejderne har været ansat i de for budgetmålene rele-
vante perioder.
                                                - 4 -
finansforbundet har fastholdt, at gratis medarbejderobligationer er vederlag omfattet af
bestemmelsen, og at kravet også omfatter bonusrente.
parterne er enige om, at det er længden af ansættelsesperioden i optjeningsårene 2003 og
2004 – og ikke tildelingsårene i 2004 og 2005 – der er afgørende for den eventuelle forholds-
mæssige reduktion af medarbejdernes krav, som skal foretages i medfør af funktionærlovens
§ 17 a, stk. 1.
højesterets begrundelse og resultat
efter ligningslovens § 7 a, stk. 2, er det en betingelse for skattefrihed af ordninger med ud-
lodning af medarbejderobligationer, at de ansatte på erhvervelsestidspunktet er ansat i uopsagt
stilling. højesteret finder imidlertid, at betingelserne for skattefrihed i ligningsloven ikke er
afgørende for retsforholdet mellem arbejdsgiver og funktionær efter funktionærlovens § 17 a.
det fremgår af funktionærlovens § 17 a, at en funktionær, der ifølge aftale eller sædvane del-
vis vederlægges med tantieme, gratiale eller lignende ydelser, og som fratræder sin stilling i et
løbende regnskabsår, har ret til en i forhold til hans ansættelsestid i regnskabsåret afpasset
andel af den ydelse, han ville have fået udbetalt, hvis han havde været ansat ved årets slutning
eller på udbetalingstidspunktet. bestemmelsen kan ikke fraviges til ugunst for funktionæren,
jf. funktionærlovens § 21.
højesteret finder, at udlodning af gratis medarbejderobligationer indebærer overførsel af en
økonomisk værdi til medarbejderne som vederlag i ansættelsesforholdet, og at sådanne ydel-
ser kan sidestilles med tantieme og gratiale i relation til funktionærlovens § 17 a. det forhold,
at obligationerne i løbet af en båndlæggelsesperiode kan miste deres værdi, kan ikke føre til
en anden bedømmelse, jf. herved bl.a. højesterets domme af 11. marts 2004 (ufr 2004 s.
1480) og af 23. november 2004 (ufr 2005 s. 671).
højesteret finder endvidere, at en generel ordning med vederlæggelse med ydelser som nævnt
i funktionærlovens § 17 a, der er blevet bekendtgjort af arbejdsgiveren over for medarbej-
derne ved en cirkulæreskrivelse, over intranet eller på lignende måde, indebærer et løfte fra
arbejdsgiveren, der er bindende i forhold til en medarbejder, som ordningen omfatter, også
                                               - 5 -
selv om den pågældende ikke ved bekendtgørelsen har fået kundskab om ordningen. det gæl-
der også, hvis den manglende kundskab skyldes, at medarbejderen var fratrådt ved bekendtgø-
relsen, forudsat at den pågældende i øvrigt er omfattet af ordningen. et sådant løfte om ydel-
ser til alle medarbejdere, der har været ansat i en for ordningen relevant periode, kan efter
funktionærlovens § 21, jf. § 17 a, ikke over for en funktionær gøres betinget af, at funktionæ-
ren fortsat er i uopsagt stilling ved periodens afslutning eller ved udbetalingen af ydelserne. i
en sådan ordning med udlodning af medarbejderobligationer må der derfor bortses fra en be-
tingelse herom. ordningen indebærer dermed, at fratrådte eller opsagte medarbejdere på lige
fod med de fortsat ansatte medarbejdere får ret til udlodning, dog afpasset således at der tages
hensyn til længden af den pågældendes ansættelsestid i den relevante periode.
sparekassen lolland a/s’ generelle ordninger med tildelinger i 2004 og 2005 af medarbej-
derobligationer blev bekendtgjort over for medarbejderne ved medarbejderorienteringer stilet
til alle medarbejdere. de for tildelingerne relevante perioder var regnskabsårene forud for
tildelingsårene, det vil sige regnskabsårene 2003 og 2004.
på baggrund af det anførte finder højesteret, at medarbejderobligationerne var ydelser om-
fattet af funktionærlovens § 17 a, som appellanterne ifølge aftale havde krav på uanset vilkå-
rene om fortsat ansættelse eller om ansættelse i uopsagt stilling på tildelingstidspunktet.
i overensstemmelse med parternes samstemmende anbringender lægger højesteret til grund,
at det er længden af ansættelsesperioden i optjeningsåret – og ikke i tildelingsåret – der er
afgørende for den eventuelle forholdsmæssige reduktion af medarbejderens krav, som skal
foretages i medfør af bestemmelsen i § 17 a, stk. 1.
i overensstemmelse med parternes samstemmende påstande skal obligationerne vedrørende
tildelingen den 1. september 2005 båndlægges i henhold til ordningen.
i overensstemmelse med parternes samstemmende påstande skal sparekassen lolland betale
grundrenten i henhold til obligationerne. højesteret finder, at tildelingen af en bonusrente i
relation til funktionærlovens § 17 a må behandles på samme måde som hovedstolen ifølge
obligationerne. sparekassen skal derfor også betale bonusrenten i det omfang, medarbejdere i
ikke-opsagt stilling har modtaget bonusrente.
                                              - 6 -
højesteret tager herefter finansforbundets påstande til følge.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for sø- og handelsretten og høje-
steret med 125.000 kr. og af retsafgift for sø- og handelsretten og højesteret med 3.360 kr., i
alt 128.360 kr. der er ved fastsættelsen af sagsomkostningerne til dækning af advokatudgift
taget hensyn til sagens principielle karakter og arbejdets omfang.
                                     thi kendes for ret:
sparekassen lolland a/s skal til ellbjørg hansen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 1.125 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til inge rasmussen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 2.250 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til ib christiansen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 3.000 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til john bruni pedersen betale 4.500 kr. med procesrente fra
den 1. januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 3.375 kr. som ud-
stedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til rene chapion betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 3.375 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til birgit schwartzbach på anfordring udlodde medarbejderob-
ligationer på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
                                              - 7 -
sparekassen lolland a/s skal til johnny k. sørensen på anfordring udlodde medarbejderobli-
gationer på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til jannie balsløv på anfordring udlodde medarbejderobligatio-
ner på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til kurt kristiansen på anfordring udlodde medarbejderobliga-
tioner på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til randi truelsen på anfordring udlodde medarbejderobligati-
oner på 2.250 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til michael clausen på anfordring udlodde medarbejderobliga-
tioner på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til thea larsen på anfordring udlodde medarbejderobligationer
på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal anerkende at være forpligtet til at betale renter af det pålydende
obligationsbeløb med samme rentesats og på samme tidspunkter, som obligationerne forrentes
over for medarbejdere, der fortsat er ansat, og at efterbetale ikke udbetalte rentebeløb efter
den 1. september 2004 henholdsvis den 1. september 2005.
appellanterne skal anerkende, at obligationerne skal båndlægges i samme periode, som med-
arbejdere i ikke-opsagt stilling måtte tåle.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal finanssektorens arbejdsgi-
verforening som mandatar for sparekassen lolland a/s inden 14 dage efter denne højeste-
retsdoms afsigelse betale 128.360 kr. til finansforbundet. beløbet forrentes efter rentelovens
§ 8 a.
                              højesterets dom
                         afsagt fredag den 15. oktober 2010
sag 242/2008
(1. afdeling)
finansforbundet som mandatar for
ellbjørg hansen,
inge rasmussen,
ib christiansen,
john bruni pedersen,
rene chapion,
birgit schwartzbach,
johnny k. sørensen,
jannie balsløv,
kurt kristiansen,
randi truelsen,
michael clausen og
thea larsen
(advokat jacob goldschmidt)
mod
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for
sparekassen lolland a/s
(advokat merete preisler)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 19. juni 2008.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: per sørensen, per walsøe, lene pagter kristensen,
niels grubbe, marianne højgaard pedersen, jens peter christensen og michael rekling.
                                             - 2 -
påstande
appellanten, finansforbundet som mandatar for ellbjørg hansen, inge rasmussen, ib chri-
stiansen, john bruni pedersen, rene chapion, birgit schwartzbach, johnny k. sørensen, jan-
nie balsløv, kurt kristiansen, randi truelsen, michael clausen og thea larsen, har nedlagt
følgende påstande:
sparekassen lolland a/s skal til ellbjørg hansen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 1.125 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til inge rasmussen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 2.250 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til ib christiansen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 3.000 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til john bruni pedersen og rene chapion betale hver 4.500 kr.
med procesrente fra den 1. januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på
3.375 kr. til hver som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til birgit schwartzbach, johnny k. sørensen, jannie balsløv og
kurt kristiansen på anfordring udlodde medarbejderobligationer på hver 4.500 kr. som ud-
stedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til randi truelsen på anfordring udlodde medarbejderobligati-
oner på 2.250 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til michael clausen og thea larsen udlodde medarbejderobli-
gationer på hver 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
                                                - 3 -
sparekassen lolland a/s skal anerkende at være forpligtet til at betale renter af det pålydende
obligationsbeløb med samme rentesats og på samme tidspunkter, som obligationerne forrentes
over for medarbejdere, der fortsat er ansat, og at efterbetale ikke udbetalte rentebeløb efter
den 1. september 2004 henholdsvis den 1. september 2005.
ændringen af påstandene for sø- og handelsretten om udlodning af medarbejderobligationer
som udstedt den 1. september 2004 til påstandene for højesteret om betaling af et kontantbe-
løb til nogle af appellanterne skyldes, at medarbejderobligationer udstedt den 1. september
2004 skulle udbetales til kurs 100 ved bindingsperiodens udløb den 1. januar 2010.
finansforbundet har taget bekræftende til genmæle over for finanssektorens arbejdsgiverfor-
enings subsidiære påstand om deponering af obligationerne i henhold til den gældende ord-
ning for så vidt angår tildelingen den 1. september 2005.
indstævnte, finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for sparekassen lolland,
har principalt påstået frifindelse helt eller delvist, subsidiært vedrørende obligationerne ud-
loddet den 1. september 2004 betaling svarende til kurs 100 og vedrørende obligationerne
udloddet den 1. september 2005 vederlæggelse på anfordring mod båndlæggelse af medarbej-
derobligationerne i overensstemmelse med ordningen.
finanssektorens arbejdsgiverforening har taget bekræftende til genmæle over for påstanden
om betaling af grundrente i det omfang, medarbejdere i ikke-opsagt stilling har modtaget så-
danne renter.
anbringender
finanssektorens arbejdsgiverforening har for højesteret yderligere anført, at medarbejderob-
ligationer ikke udgør et vederlag, der er omfattet af funktionærlovens § 17 a.
såfremt højesteret måtte finde, at appellanterne har krav på udlodning af medarbejderobliga-
tioner, har finanssektorens arbejdsgiverforening anført, at sparekassen lolland alene skal
betale grundrenten som anført i obligationerne, men ikke en yderligere bonusrente på 5 %, da
betaling af denne forudsætter, at medarbejderne har været ansat i de for budgetmålene rele-
vante perioder.
                                                - 4 -
finansforbundet har fastholdt, at gratis medarbejderobligationer er vederlag omfattet af
bestemmelsen, og at kravet også omfatter bonusrente.
parterne er enige om, at det er længden af ansættelsesperioden i optjeningsårene 2003 og
2004 – og ikke tildelingsårene i 2004 og 2005 – der er afgørende for den eventuelle forholds-
mæssige reduktion af medarbejdernes krav, som skal foretages i medfør af funktionærlovens
§ 17 a, stk. 1.
højesterets begrundelse og resultat
efter ligningslovens § 7 a, stk. 2, er det en betingelse for skattefrihed af ordninger med ud-
lodning af medarbejderobligationer, at de ansatte på erhvervelsestidspunktet er ansat i uopsagt
stilling. højesteret finder imidlertid, at betingelserne for skattefrihed i ligningsloven ikke er
afgørende for retsforholdet mellem arbejdsgiver og funktionær efter funktionærlovens § 17 a.
det fremgår af funktionærlovens § 17 a, at en funktionær, der ifølge aftale eller sædvane del-
vis vederlægges med tantieme, gratiale eller lignende ydelser, og som fratræder sin stilling i et
løbende regnskabsår, har ret til en i forhold til hans ansættelsestid i regnskabsåret afpasset
andel af den ydelse, han ville have fået udbetalt, hvis han havde været ansat ved årets slutning
eller på udbetalingstidspunktet. bestemmelsen kan ikke fraviges til ugunst for funktionæren,
jf. funktionærlovens § 21.
højesteret finder, at udlodning af gratis medarbejderobligationer indebærer overførsel af en
økonomisk værdi til medarbejderne som vederlag i ansættelsesforholdet, og at sådanne ydel-
ser kan sidestilles med tantieme og gratiale i relation til funktionærlovens § 17 a. det forhold,
at obligationerne i løbet af en båndlæggelsesperiode kan miste deres værdi, kan ikke føre til
en anden bedømmelse, jf. herved bl.a. højesterets domme af 11. marts 2004 (ufr 2004 s.
1480) og af 23. november 2004 (ufr 2005 s. 671).
højesteret finder endvidere, at en generel ordning med vederlæggelse med ydelser som nævnt
i funktionærlovens § 17 a, der er blevet bekendtgjort af arbejdsgiveren over for medarbej-
derne ved en cirkulæreskrivelse, over intranet eller på lignende måde, indebærer et løfte fra
arbejdsgiveren, der er bindende i forhold til en medarbejder, som ordningen omfatter, også
                                               - 5 -
selv om den pågældende ikke ved bekendtgørelsen har fået kundskab om ordningen. det gæl-
der også, hvis den manglende kundskab skyldes, at medarbejderen var fratrådt ved bekendtgø-
relsen, forudsat at den pågældende i øvrigt er omfattet af ordningen. et sådant løfte om ydel-
ser til alle medarbejdere, der har været ansat i en for ordningen relevant periode, kan efter
funktionærlovens § 21, jf. § 17 a, ikke over for en funktionær gøres betinget af, at funktionæ-
ren fortsat er i uopsagt stilling ved periodens afslutning eller ved udbetalingen af ydelserne. i
en sådan ordning med udlodning af medarbejderobligationer må der derfor bortses fra en be-
tingelse herom. ordningen indebærer dermed, at fratrådte eller opsagte medarbejdere på lige
fod med de fortsat ansatte medarbejdere får ret til udlodning, dog afpasset således at der tages
hensyn til længden af den pågældendes ansættelsestid i den relevante periode.
sparekassen lolland a/s’ generelle ordninger med tildelinger i 2004 og 2005 af medarbej-
derobligationer blev bekendtgjort over for medarbejderne ved medarbejderorienteringer stilet
til alle medarbejdere. de for tildelingerne relevante perioder var regnskabsårene forud for
tildelingsårene, det vil sige regnskabsårene 2003 og 2004.
på baggrund af det anførte finder højesteret, at medarbejderobligationerne var ydelser om-
fattet af funktionærlovens § 17 a, som appellanterne ifølge aftale havde krav på uanset vilkå-
rene om fortsat ansættelse eller om ansættelse i uopsagt stilling på tildelingstidspunktet.
i overensstemmelse med parternes samstemmende anbringender lægger højesteret til grund,
at det er længden af ansættelsesperioden i optjeningsåret – og ikke i tildelingsåret – der er
afgørende for den eventuelle forholdsmæssige reduktion af medarbejderens krav, som skal
foretages i medfør af bestemmelsen i § 17 a, stk. 1.
i overensstemmelse med parternes samstemmende påstande skal obligationerne vedrørende
tildelingen den 1. september 2005 båndlægges i henhold til ordningen.
i overensstemmelse med parternes samstemmende påstande skal sparekassen lolland betale
grundrenten i henhold til obligationerne. højesteret finder, at tildelingen af en bonusrente i
relation til funktionærlovens § 17 a må behandles på samme måde som hovedstolen ifølge
obligationerne. sparekassen skal derfor også betale bonusrenten i det omfang, medarbejdere i
ikke-opsagt stilling har modtaget bonusrente.
                                              - 6 -
højesteret tager herefter finansforbundets påstande til følge.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for sø- og handelsretten og høje-
steret med 125.000 kr. og af retsafgift for sø- og handelsretten og højesteret med 3.360 kr., i
alt 128.360 kr. der er ved fastsættelsen af sagsomkostningerne til dækning af advokatudgift
taget hensyn til sagens principielle karakter og arbejdets omfang.
                                     thi kendes for ret:
sparekassen lolland a/s skal til ellbjørg hansen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 1.125 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til inge rasmussen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 2.250 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til ib christiansen betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 3.000 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til john bruni pedersen betale 4.500 kr. med procesrente fra
den 1. januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 3.375 kr. som ud-
stedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til rene chapion betale 4.500 kr. med procesrente fra den 1.
januar 2010 og på anfordring udlodde medarbejderobligationer på 3.375 kr. som udstedt den
1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til birgit schwartzbach på anfordring udlodde medarbejderob-
ligationer på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
                                              - 7 -
sparekassen lolland a/s skal til johnny k. sørensen på anfordring udlodde medarbejderobli-
gationer på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til jannie balsløv på anfordring udlodde medarbejderobligatio-
ner på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til kurt kristiansen på anfordring udlodde medarbejderobliga-
tioner på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til randi truelsen på anfordring udlodde medarbejderobligati-
oner på 2.250 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til michael clausen på anfordring udlodde medarbejderobliga-
tioner på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal til thea larsen på anfordring udlodde medarbejderobligationer
på 4.500 kr. som udstedt den 1. september 2005.
sparekassen lolland a/s skal anerkende at være forpligtet til at betale renter af det pålydende
obligationsbeløb med samme rentesats og på samme tidspunkter, som obligationerne forrentes
over for medarbejdere, der fortsat er ansat, og at efterbetale ikke udbetalte rentebeløb efter
den 1. september 2004 henholdsvis den 1. september 2005.
appellanterne skal anerkende, at obligationerne skal båndlægges i samme periode, som med-
arbejdere i ikke-opsagt stilling måtte tåle.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal finanssektorens arbejdsgi-
verforening som mandatar for sparekassen lolland a/s inden 14 dage efter denne højeste-
retsdoms afsigelse betale 128.360 kr. til finansforbundet. beløbet forrentes efter rentelovens
§ 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark