text:
                                               dom
afsagt den 30. april 2015 af vestre landsrets 5. afdeling (dommerne chr. bache, henrik
twilhøj og hans peter storvang (kst.)) i 1. instanssag
v.l. b–2364–10
yupex trading a/s
(advokat tom kári kristjánsson, v/ adv. mette christina juul, københavn)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat søren horsbøl jensen, københavn)
biintervenient: michael randrup automobiler aps
(advokat eduardo vistisen, københavn)
denne sag vedrører spørgsmålet, om det er i strid med eu-retten, at skat i medfør af regi-
streringsafgiftslovens § 7 b, stk. 3, foretager et fradrag på 15 procent af de godtgørelsesbeløb,
som beregnes i forbindelse med, at et tidligere afgiftberigtiget motorkøretøj afmeldes fra kø-
retøjsregisteret og udføres fra landet.
sagen er anlagt den 8. juli 2010 ved retten i aarhus og er efterfølgende i medfør af rets-
plejelovens § 226, stk. 1, henvist til vestre landsret.
påstande
sagsøger, yupex trading a/s, har nedlagt påstand om, at sagsøgte, skatteministeriet, skal
anerkende, at yupex trading a/s for perioden 2005-2007 har krav på efterbetaling af yderli-
gere 15 % i registreringsafgift i forbindelse med eksport af motorkøretøjer, og at den nærmere
beløbsmæssige opgørelse af sagsøgerens efterbetalingskrav hjemvises til skat.
                                                - 2 -
skatteministeriet har nedlagt påstand om frifindelse.
biintervenienten, michael randrup automobiler aps, har tilsluttet sig yupex trading a/s’
påstand.
sagsfremstilling
landsskatteretten har truffet afgørelse i sagen ved kendelse af 19. april 2010. af kendelsen
fremgår blandt andet:
              ”sagens oplysninger
              i forbindelse med udbetaling af eksportgodtgørelse af registreringsafgiften til
              virksomheden i perioden 2005 til 2007 er der blevet fratrukket 15 % af det
              fastsatte afgiftsbeløb, jf. registreringsafgiftslovens § 7 b, stk. 3.
              skats afgørelse
              skat har ikke godkendt virksomhedens anmodning om udbetaling af et af-
              giftsbeløb på 16.296.469 kr.
              anmodningen er begrundet i, at der i forbindelse med udbetaling af eks-
              portgodtgørelse er fratrukket 15 % af det fastsatte afgiftsbeløb. hjemlen til at
              godtgøre registreringsafgift af køretøjer, som udføres her fra landet, findes i
              registreringsafgiftslovens § 7 b, jf. lovbekendtgørelse nr. 804 af 29. juni 2007
              (nugældende lovbekendtgørelse nr. 631 af 25. juni 2008). det følger af lovens
              § 7 b, stk. 2, at godtgørelsesbeløbet fastsættes i medfør af § 10, hvilket vil sige,
              at køretøjets afgiftspligtige værdi skal fastsættes ved vurdering, og i § 7 b, stk.
              3, er det fastsat, at der skal fratrækkes 15 % af afgiftsbeløbet.
              bestemmelsen i § 7 b, stk. 2, om at godtgørelsesbeløbet skal fastsættes i
              medfør af § 10, indebærer, at registreringsafgiften skal fastsættes efter samme
              principper ved import og eksport. den afgiftspligtige værdi skal ansættes til en
              værdi ”ved salg til bruger her i landet”, jf. lovens § 10, stk. 1. det vil sige, at
              køretøjets afgiftspligtige værdi skal fastsættes svarende til den værdi, man som
              forbruger må forvente at skulle betale ved køb af et tilsvarende køretøj hos en
              dansk forhandler. den afgiftspligtige værdi skal altså indeholde dansk
              forhandleravance, og ved import betales der principielt registreringsafgift af en
              værdi, som indeholder forhandleravance. da den afgiftspligtige værdi ved
              eksport skal fastsættes efter samme principper som ved import, ville man
              godtgøre registreringsafgift af en dansk forhandleravance, hvis ikke der var et
              specielt fradrag i værdien, jf. de 15 % der fratrækkes.
              ...
              på baggrund af virksomhedens anbringende om, at det nævnte fradrag ikke er i
              overensstemmelse med eu’s regler for harmonisering og fri handel inden for
              eu, er det skats opfattelse, at registreringsafgiftsloven er en national lov, der
              alene er gældende for danmark. af lovforslagets afsnit 9.2, fremgår desuden:
                                 - 3 -
     en gennemførelse af den del af lovforslaget, der vedrører
     godtgørelse ved udførsel skønnes at bringe den danske
     registreringsafgift bedre i overensstemmelse med principperne for
     det indre marked, jf. de almindelige bemærkninger. det er efter
     konsultationer med kommissionen skatteministeriets opfattelse, at
     ordningen ikke vil kunne anses for at indebære elementer af
     statsstøtte, idet den restafgift, der godtgøres ved udførsel, er lavere
     end den afgift, der ville være pålagt ved indførsel.
på denne baggrund anser skat ikke loven for at være i strid med eu-be-
stemmelserne.
virksomhedens påstand og argumenter
der er nedlagt påstand om, at virksomheden har krav på tilbagebetaling af
16.296.469 kr.
godtgørelse for registreringsafgift ved eksport af et brugt motorkøretøj fast-
sættes i medfør af registreringsafgiftslovens § 7 b, stk. 2, efter samme ret-
ningslinjer som afgiften beregnes ved indregistreringen. i godtgørelsesbeløbet
fratrækkes imidlertid 15 %, dog mindst 7.500 kr. for personbiler og 4.000 kr.
for motorcykler og varebiler, jf. § 7 b, stk. 3. virksomheden gør gældende, at
dette fradrag på 15 % er i strid med eu-retten.
de danske regler om delvis refusion af registreringsafgift udgør en hindring for
den frie bevægelighed i eu, hvilket er i strid med de grundlæggende regler om
det indre marked.
ved import af motorkøretøjer til danmark må registreringsafgiften ikke i noget
tilfælde overstige størrelsen af den residualafgift, som er indeholdt i værdien af
tilsvarende brugte køretøjer, som allerede er blevet registreret i landet, jf. ef-
domstolens (i dag eu-domstolen) afgørelse i sag c-74/06, kommissionen
mod grækenland. sagen angik et i grækenland anvendt beregningssystem for
den afgiftspligtige værdi af brugte motorkøretøjer, der blev importeret til græ-
kenland fra andre medlemsstater. beregningssystemet var indrettet således, at
der ved beregningen af den afgiftspligtige værdi blev anvendt et
værdiforringelseskriterium baseret på køretøjets alder, hvilket førte til, at
afgiften på brugte køretøjer, importeret fra andre eu-medlemsstater, oversteg
residualafgiften på tilsvarende brugte køretøjer, som allerede var indregistreret
i grækenland. domstolen fandt, at dette system var i strid med
fællesskabsretten.
i det omfang den delvise refusion af registreringsafgift ved eksport af køretøjer
fastholdes, må residualafgiften indeholdt i værdien af tilsvarende brugte
køretøjer, som er indregistreret i danmark, de facto anses for tilsvarende
nedsat. da registreringsafgiften, som pålægges et køretøj ved import, i henhold
til domstolens praksis ikke må overstige residualafgiften indeholdt i værdien af
tilsvarende og allerede indregistrerede køretøjer, kan registreringsafgiften af
importerede køretøjer ikke overstige det afgiftsbeløb, som en eksportør af et
tilsvarende motorkøretøj vil få godtgjort.
                               - 4 -
repræsentanten har beskrevet en række situationer, hvor de danske regler om
delvis refusion af registreringsafgifter virker hindrende for den fri bevægelig-
hed inden for eu:
    1) statsborgere fra andre medlemsstaters etablering i danmark
    i forhold til statsborgere og virksomheder fra andre eu-
    medlemsstater, som ønsker at etablere sig i danmark og i den
    forbindelse ønsker at medbringe motorkøretøjer, vil de danske regler
    om delvis refusion af registreringsafgift ved en senere udførsel af de
    pågældende motorkøretøjer fra danmark udgøre en restriktion i strid
    med ef-traktatens artikel 43 ef (nuværende lissabontraktatens
    artikel 49 teuf). disse statsborgere skal ved indførslen til danmark
    betale registreringsafgift af bilernes fulde værdi. såfremt de samme
    statsborgere efterfølgende ønsker at vende tilbage til den med-
    lemsstat, hvorfra de rejste ind i danmark, eller en anden
    medlemsstat, vil de imidlertid alene få godtgjort en del af
    registreringsafgiften, hvis de måtte ønske at medtage deres
    motorkøretøjer. dette uanset om den medlemsstat, hvortil bilen
    udføres, også efter nationale regler pålægger motorkøretøjer
    registreringsafgift.
    2) udenlandske leasingselskabers leasing af motorkøretøjer
    i forhold til leasingselskaber, som er hjemmehørende i andre
    medlemsstater, og som ønsker at lease motorkøretøjer til borgere og
    virksomheder i danmark, vil de danske regler om delvis refusion af
    registreringsafgift udgøre en hindring i strid med ef-traktatens
    artikel 43 ef og 48 ef (nuværende lissabontraktatens artikel 49 og
    54 teuf), i det omfang leasingselskaberne efter leasingperiodens
    ophør ønsker at afsætte motorkøretøjer på sit eget hjemmemarked
    eller i andre medlemsstater. de danske regler om delvis refusion af
    registreringsafgiften vil således gøre det økonomisk mere byrdefuldt
    for udenlandske leasingselskaber at drive leasingvirksomhed i
    danmark. den delvise refusion vil i praksis gøre det økonomisk
    uattraktivt og meget vanskeligt at importere brugte køretøjer til
    danmark med henblik på at lease disse til borgere og virksomheder i
    danmark.
    3) private eksportører af motorkøretøjer fra danmark
    ifølge forarbejderne til den danske registreringsafgiftslov er
    hensigten med reglerne om delvis refusion af registreringsafgiften
    ved permanent udførelse af motorkøretøjer til andre lande blandt
    andet at sikre, at eksportører af motorkøretøjer ikke godtgøres den
    del af registreringsafgiften, som kan henføres til en skønnet
    forhandleravance. dette er ikke et sagligt hensyn, da der ved indre-
    gistreringen af motorkøretøjer i danmark betales registreringsafgift
    af motorkøretøjernes fulde værdi, herunder en forhandleravance.
    endvidere kan dette hensyn ikke begrunde, at også private borgere,
    som ønsker at udføre motorkøretøjer fra danmark, alene modtager
                                - 5 -
     en delvis refusion af registreringsafgiften. private borgere, som fx
     med henvisning til ef-traktatens regler om fri bevægelighed udfører
     motorkøretøjer fra danmark, har således pr. definition ikke nogen
     forhandleravance.
     4) eksportfradraget overstiger forhandleravancen
     vedrørende størrelsen af det fradrag, som i medfør af de danske
     regler om registreringsafgift skal foretages i det opgjorte
     godtgørelsesbeløb, har danmarks automobilforhandler forening i et
     høringssvar til skatteministeriet, jf. bilag 3 og 4 til lovforslag nr. 181
     af 20. marts 2002, anført, at en forhandlers avance ved salg af et
     brugt køretøj ikke udgør 15 %, men nærmere 5 %. skatteministeriet
     har hertil bemærket, at fradraget på 15 % beregnes af
     registreringsafgiften og ikke af den almindelige salgspris. set i
     forhold til den almindelige pris skønner skatteministeriet, at
     forhandleravancen snarere vil være 8-9 %, jf. bilag 14 til lovforslag
     nr. 181 af 20. marts 2002. den ved registreringsafgiftsloven fastlagte
     norm er således ikke i overensstemmelse med de faktiske forhold.
     uanset om der oppebæres en forhandleravance i forbindelse med
     eksporten af et givent motorkøretøj, vil den faktisk oppebårne
     forhandleravance være mindre end det fradrag, som efter de danske
     regler skal foretages i det opgjorte godtgørelsesbeløb.
repræsentanten har henvist til og gennemgået en række bestemmelser i ef-
traktaten, herunder artikel 23, 25, 28, 29, 30, 39 og 43 ef (nuværende lis-
sabontraktatens artikel 28, 30, 34, 35, 36, 45 og 49 teuf), samt domstolens
sager 2 og 3/69, sociaal fonds voor de diamanarbeiders, sag 8/74,
dassonville, sag c-383/01, de danske bilimportører, sag c-451/99, cura
anlagen, sag c-112/00, eugen scimidberger, sag c-320-03, kommissionen
mod østrig, sag 15/79, p.b. groenveld bv, sag c-205/xx, gysbrechts, og sag
c-464/02, kommissionen mod danmark. derudover har repræsentanten
gennemgået europa-kommissionens direktivforslag af 5. juli 2005
kom(2005)261, om afgifter på personbiler, og hvor det af forslagets artikel 10
fremgår, at det afgiftsbeløb, der refunderes for en personbil, skal være direkte
forbundet med bilens restværdi og svare til den resterende afgifts andel af
denne restværdi.
landsskatterettens bemærkninger og begrundelse
af registreringsafgiftslovens § 7 b, jf. lovbekendtgørelse nr. 804 af 29. juni
2007 (nugældende lovbekendtgørelse nr. 631 af 25. juni 2008), fremgår, at
afgiften af et brugt motorkøretøj, der er afgiftsberigtiget efter §§ 4, 5, 5a eller
6, godtgøres, såfremt køretøjet afmeldes fra motorregisteret og udføres fra
landet. af samme lovs § 7 b, stk. 3, fremgår, at i de afgiftsbeløb, der er fastsat
efter stk. 2, fratrækkes 15 % af beløbet.
af de grunde skat har anført, er landsskatteretten enig i, at der i loven og
lovens forarbejder er hjemmel til at fratrække 15 % af de fastsatte afgiftsbeløb
ved eksportgodtgørelse, samt at dette ikke anses for at være i strid med eu-
retten, herunder ef-traktatens artikel 39 ef, 43 ef og 90 ef (nuværende lis-
                                                - 6 -
               sabontraktatens artikel 45 teuf, 49 teuf og 110 teuf). der er herved lagt
               vægt på, at forholdet til eu-retten er behandlet i lovforslag nr. 181 af 20. marts
               2002, samt at den gennemførte ordning så vidt ses ikke strider imod traktatens
               bestemmelser og ef-domstolens (i dag eu-domstolen) retspraksis, da fra-
               draget på 15 % antages at svare til den normale forhandleravance ved salg af
               brugte køretøjer, som anført i lovforslagets bemærkninger.
               landsskatteretten stadfæster skats afgørelse.”
under sagens forberedelse har yupex trading a/s anmodet om, at der stilles præjudicielle
spørgsmål til eu-domstolen. skatteministeriet har protesteret herimod. anmodningen har
været mundtligt forhandlet, og den 16. januar 2014 har landsrettens 14. afdeling afsagt
kendelse herom. af kendelsen fremgår blandt andet:
               ” yupex trading a/s har til støtte for anmodningen om præjudiciel forelæg-
               gelse for eu-domstolen gjort gældende, at eksportfradraget i registreringsaf-
               giftslovens § 7 b, stk. 3, principalt er i strid med euf-traktatens artikel 30 om
               forbud mod told og afgift med tilsvarende virkning, subsidiært er i strid med
               euf-traktatens artikel 110 om forbud mod diskriminerende interne afgifter.
               yupex trading a/s har endelig gjort gældende, at bestemmelsen er i strid med
               euf-traktatens artikel 34 og 35 om kvantitative handelshindringer.
               eu-kommissionen har ved flere lejligheder tilkendegivet, at manglende eller
               mangelfuld refusion af registreringsafgift er en hindring for et indre marked for
               biler. uanset om det land, som bilen eksporteres til, har en registreringsafgift
               på biler eller ikke, indebærer fradraget i residualafgiften en hindring for eks-
               porten. registreringsafgift er ikke en eu-harmoniseret afgift, men registre-
               ringsafgift er omfattet af de almindelige regler om det indre marked, og det
               danske eksportfradrag udgør en hindring for det indre marked.
               eksportfradraget er ikke en ”opkrævning” af afgift ved udførelsen af et køretøj,
               men fradraget har tilsvarende virkning og er dermed omfattet af euf-trakta-
               tens artikel 30. eksportfradraget har virkning som en toldlignende afgift i strid
               med artikel 30, og der er grundlag for at indhente eu-domstolens fortolk-
               ningsbidrag herom.
               ved dommen i 142/77, statens kontrol med ædle metaller, fastslog eu-dom-
               stolen, at artikel 110 (på daværende tidspunkt artikel 95) finder anvendelse ved
               eksport. det fremgår af forarbejderne til registreringsafgiftslovens § 7 b, at
               manglende tilbagebetaling af residualafgiften ved eksport har medført, at kun
               få brugte køretøjer er blevet udført fra danmark til fordel for indenlandsk salg i
               stedet. selv om en del af residualafgiften tilbagebetales, medfører eksportfra-
               draget, at der fortsat er et incitament til at sælge en brugt bil i danmark i stedet
               for at eksportere den. eksportfradraget har således virkning som en diskrimine-
               rende intern afgift i strid med euf-traktatens artikel 110.
                                - 7 -
eksportfradraget indebærer, at der ved eksport af brugte køretøjer lides et tab,
og fradraget udgør således en generel hindring for varernes frie bevægelighed.
i sagen c-451/99, cura anlagen, der vedrørte en leasingvirksomheds leasing af
køretøjer til benyttelse i en anden medlemsstat, fastslog eu-domstolen, at når
det fra leasingperiodens begyndelse er intentionen, at køretøjet skal anvendes
midlertidigt i benyttelsesmedlemsstaten, må der ikke opkræves mere i afgift,
end hvad der kan henføres til benyttelsesperioden. i sagen var det reglerne om
den fri bevægelighed for tjenesteydelser, der fandt anvendelse, men princip-
perne i afgørelsen må finde tilsvarende anvendelse for den fri bevægelighed for
varer. den fri bevægelighed for varer må sikres ved, at godtgørelsen ved eks-
port af køretøjer er den faktiske residualafgift uden fradrag af nogen art.
skatteministeriet har gjort gældende, at der ikke i eu-retten eksisterer et krav
om, at en medlemsstat er forpligtet til at tilbagebetale den fulde residualafgift,
som er indeholdt i et køretøj på eksporttidspunktet, og der er derfor ikke
grundlag for at forelægge præjudicielle spørgsmål for eu-domstolen.
der opkræves ikke registreringsafgift i forbindelse med afmeldelse og udførsel
af motorkøretøjer. registreringsafgiften opkræves og betales i forbindelse med
første indregistrering i danmark. fradraget på 15 % ved opgørelsen af godtgø-
relsen ved eksport er derfor ikke en ”afgift”. eu-retten indeholder ikke et krav
om, at der ved eksport skal ske tilbagebetaling af registreringsafgift, og at til-
bagebetalingsbeløbet skal opgøres som det beløb, der ville blive betalt i afgift,
hvis en tilsvarende bil skulle indregistreres. de traktatbestemmelser, som yu-
pex trading a/s har påberåbt sig, er kun relevante, hvis der eksisterer et krav
på refusion, idet eksportfradraget på 15 % ellers ikke er en ”afgift” eller lig-
nende. de påberåbte bestemmelser er alle kendetegnet ved at være forbud –
mod told og toldlignende afgift, kvantitative udførelsesrestriktioner og diskri-
minerende afgift – og ingen af dem vedrører tilbagebetaling. hvis forbudsbe-
stemmelserne skulle skabe ret til tilbagebetaling af afgift, ville det kræve, at der
kunne udledes et forbud mod dobbeltbeskatning, hvorved forstås afgiftsbelast-
ning af samme vare i flere medlemsstater. dommen i sagen 142/77, statens
kontrol med ædle metaller, vedrørende (nu) artikel 110 viser, at eu-retten
ikke indeholder et forbud mod dobbeltbeskatning. eu-domstolen har ved se-
nere domme udtalt det samme.
eu-kommissionen har ved flere lejligheder tilkendegivet, at en registrerings-
afgift udgør et problem i det indre marked, fordi der i mange tilfælde sker dob-
beltbeskatning, hvis en bil først indregistreres i en medlemsstat og derefter som
brugt indregistreres i en anden medlemsstat. eu-kommissionen har fremsat et
direktivforslag vedrørende afskaffelse af egentlig registreringsafgift, men dette
forslag og lignende forslag har ikke opnået den fornødne støtte fra medlems-
staterne. i ingen af de tilfælde, hvor eu-kommissionen har behandlet dobbelt-
beskatningsproblemet, er det anført, at der efter traktatens bestemmelser kunne
være et eu-retligt krav på godtgørelse af residualafgiften i køretøjer ved eks-
port.
dommen i c-451/99, cura anlagen, vedrører tjenesteydelse i form af leasing,
som ikke er sammenlignelig med eksport af en vare, der er afgiftsberigtiget.
                                                - 8 -
               den særlige situation, som foreligger i leasingsituationen, og som knytter sig til
               forholdene på tidspunktet for afgiftsopkrævningen, kan ikke begrunde, at der
               kan stilles krav om, at registreringsafgift delvis tilbagebetales ved udførsel i de
               tilfælde, hvor der er opkrævet fuld registreringsafgift.
               euf-traktatens artikel 30 finder ikke anvendelse, idet eksportgodtgørelsen
               ikke er knyttet udelukkende til passage af en grænse, men derimod også til af-
               meldelse af køretøjet og ansøgning om eksportgodtgørelse. artikel 34 og 35
               finder heller ikke anvendelse, idet bestemmelserne som hovedregel ikke om-
               fatter hindringer, som er omhandlet i andre særlige bestemmelser i traktaten, og
               idet hindringer af fiskal karakter eller tilsvarende virkning ikke er omfattet af
               bestemmelserne.
               landsrettens begrundelse og resultat
               eu-kommissionens forslag til direktiv om afgifter på personbiler med bl.a. be-
               stemmelser om refusionsordning for registreringsafgifter ved eksport af per-
               sonbiler fra en medlemsstat til en anden medlemsstat er aldrig blevet vedtaget,
               og der eksisterer ikke i øvrigt fællesskabsretligt en forordning eller et direktiv,
               som harmoniserer medlemsstaternes regler for registreringsafgifter på køretø-
               jer, herunder medlemsstaternes regler for godtgørelse af registreringsafgift ved
               udførelse af motorkøretøjer fra en medlemsstats område.
               yupex trading a/s har gjort gældende, at eksportfradraget i registreringsaf-
               giftslovens § 7 b, stk. 3, er i strid med euf-traktatens artikel 30, 34, 35 og
               110. efter karakteren af eksportfradraget i godtgørelsen ved udførelsen af
               brugte køretøjer, hvor registreringsafgiften er betalt i forbindelse med køretø-
               jets indregistrering, foreligger der ikke en afgift eller kvantitative restriktioner
               som omhandlet i de påberåbte bestemmelser. efter eu-domstolens praksis in-
               deholder eu-retten endvidere ikke et forbud mod den dobbeltbeskatning, som
               opstår, når samme vare afgiftsbelastes i flere medlemsstater.
               efter det anførte eksisterer der ikke i eu-retten et krav om, at der ved eksport
               af brugte motorkøretøjer skal ske tilbagebetaling af køretøjets
               (rest)registreringsafgift. dette støttes endvidere af den omstændighed, at eu-
               kommissionen – trods sin udtalelse i meddelelse af 23. maj 2001 om at ville
               undersøge, om medlemsstaternes højt differentierede systemer for motorkøre-
               tøjsbeskatning udgør overtrædelse af traktaten – ikke senere har anlagt traktat-
               brudssag eller i øvrigt har udtalt, at traktaten bliver overtrådt.
               landsretten tager derfor ikke yupex trading a/s’ anmodning om forelæggelse
               af præjudicielle spørgsmål for eu-domstolen til følge.”
retsgrundlaget
det fremgår af den dagældende lovbekendtgørelse nr. 804 af 29. juni 2007 om registrerings-
afgift af motorkøretøjer blandt andet:
                                                 - 9 -
                ”afgiftspligtige køretøjer
                § 1. der svares afgift til statskassen af motorkøretøjer, som skal registreres ef-
                ter færdselsloven, og af påhængs- og sættevogne til sådanne motorkøretøjer.
                afgiften svares i forbindelse med et køretøjs første registrering, med mindre
                andet følger af bestemmelserne i denne lov.
                …
                godtgørelse af afgift
                § 7 b. afgiften af et brugt motorkøretøj, der er afgiftsberigtiget efter §§ 4, 5, 5
                a eller 6, godtgøres, såfremt køretøjet afmeldes fra motorregistret og udføres
                fra landet.
                stk. 2. godtgørelsesbeløbet fastsættes i medfør af § 10 således:
                …
                stk. 3 i de afgiftsbeløb, der er fastsat efter stk. 2, fratrækkes 15 pct. af beløbet.
                der godtgøres ikke beløb på under 4.000 kr. for motorcykler, varebiler, hyre-
                vogne og sygetransportkøretøjer og under 7.500 kr. for personbiler, herunder
                autocampere og busser.
                ...
                afgiftspligtig værdi
                …
                § 10 for brugte køretøjer fastsættes den afgiftspligtige værdi til køretøjets al-
                mindelige pris indbefattet merværdiafgift, men uden afgift efter denne lov. den
                almindelige pris fastsættes efter salg til bruger her i landet i den stand, hvori
                køretøjet skal registreres.
                …”
bestemmelsen om godtgørelse af registreringsafgift ved eksport af motorkøretøjer blev ind-
ført ved lov nr. 342 af 27. maj 2002 om ændring af bl.a. lov om registreringsafgift på motor-
køretøjer m.v.
det fremgår af lovforslaget hertil, lovforslag nr. 181 af 20. marts 2002, blandt andet:
                ”bemærkninger til lovforslaget
                almindelige bemærkninger
                …
                2. gældende regler
                …
                2.4. godtgørelse
                i forbindelse med anskaffelse af såvel nye som brugte biler og motorcykler
                betales registreringsafgift, med mindre dette er sket på et tidligere tidspunkt.
                det betyder, at værdien af alle biler og motorcykler, der er på det danske mar-
                ked indeholder et element af registreringsafgift. ved udførsel af biler og mo-
                torcykler til udlandet, f.eks. i forbindelse med, at ejeren rejser til udlandet, kan
                man i dag ikke få nogen del af registreringsafgiften retur, med mindre bilen el-
                ler motorcyklen afhændes her i landet. blandt andet derfor er det sjældent, at
                brugte biler og motorcykler udføres eller medbringes fra danmark til udlandet.
                omvendt har danmark en betydelig indførsel af brugte biler og motorcykler.
                                - 10 -
…
3. forslagets indhold
…
3.4. godtgørelsesordningen
med forslaget indføres en godtgørelsesordning for registreringsafgift af brugte
person- og varebiler samt motorcykler, når køretøjerne udføres fra danmark.
der indrømmes godtgørelse af den registreringsafgift, i det følgende benævnt
restafgiften, der er indeholdt i værdien af brugte biler og motorcykler på det
danske marked. dvs. den del af et brugt køretøjs værdi, der kan henføres til den
registreringsafgift, der tidligere er betalt ved køretøjets registrering her i landet.
ved udførsel af biler og motorcykler til udlandet, f.eks. i forbindelse med, at
ejeren rejser til udlandet, kan man i dag ikke få nogen del af registreringsafgif-
ten retur. blandt andet derfor sker det meget sjældent, at der eksporteres eller
medbringes brugte biler og motorcykler fra danmark til udlandet. derimod har
danmark en betydelig indførsel af brugte biler og motorcykler.
europakommissionen har ved flere lejligheder, senest i meddelelse til rådet,
europa-parlamentet og det økonomiske og sociale udvalg kom (2001) 260
»skattepolitik i eu - prioriteringer i de kommende år«, tilkendegivet, at regi-
streringsafgift udgør et problem i det indre marked, fordi der i mange tilfælde
sker dobbeltbeskatning. problemet ligger i, at der for et køretøj, der indregistre-
res i ét land med fuld betaling af registreringsafgift, og som senere overføres til
et andet land, igen betales fuld registreringsafgift dér samtidig med, at der ikke
er refunderet nogen del af den oprindeligt betalte afgift.
denne dobbeltbeskatning kan afskaffes ved, at der ved udførsel af brugte kø-
retøjer godtgøres den del af den oprindeligt betalte afgift, der fortsat udgør en
del af køretøjets værdi på hjemmemarkedet.
der er efter det foreliggende endnu ingen andre lande, der har indført regler om
godtgørelse af registreringsafgift ved udførsel af brugte køretøjer.
…
godtgørelsen tager udgangspunkt i værdien for en brugt bil solgt fra en for-
handler. heraf kan udregnes registreringsafgiften. det er denne afgift, der be-
tales ved indførsel af brugte biler og motorcykler. ved udførsel vil afgiftsgodt-
gørelsen være lig importafgiften fratrukket 15 pct. de 15 pct. antages at svare
til den normale forhandleravance ved salg af brugte køretøjer der bliver således
ikke godtgjort registreringsafgift af den brugtbilforhandleravance, der ville
være indeholdt i salgsprisen, hvis køretøjet var solgt her i landet.
fradraget har desuden en anden funktion. det skal sikre, at der ikke bliver ud-
betalt eksportstøtte i forbindelsen med udførslen. det ville være tilfældet, hvis
godtgørelsen overstiger restafgiften i køretøjet. de 15 pct. skønnes at udgøre en
passende margin i denne sammenhæng.
der vil ikke blive udbetalt beløb under 7.500 kr. for biler og 4.000 kr. for mo-
torcykler. derved sikres, at den ældste og typisk mindst miljøvenlige del af bil-
parken ikke udføres til andre lande via godtgørelsesordningen. en stor del af
disse køretøjer må i øvrigt forventes at være på vej mod skrotning.
…
4. provenumæssige konsekvenser
…
4.4. godtgørelsesordningen
                                - 11 -
…
i nogle tilfælde vil de udførte biler blive erstattet af indførte brugte biler med
samme alder og værdi. i disse situationer vil den beregnede registreringsafgift
være den samme, og staten får en indtægt på 15 pct. af denne eller mindst
7.500 kr. pr. bil. i andre tilfælde vil de udførte biler direkte eller indirekte blive
erstattet af nyere, eventuelt helt nye, biler. i disse situationer er restafgiften i de
udførte biler lavere end afgiften for de biler, der indføres, og staten får en
merindtægt, der er højere end 15 pct. (eller mindst 7.500 kr.) af afgiften af de
udførte biler. det omvendte kan også forekomme, men det skønnes med bety-
delig usikkerhed, at staten får en gennemsnitlig merindtægt på 25.000 kr. pr. bil
eller motorcykel, der udføres med godtgørelse.
det skønnes, ligeledes med stor usikkerhed, at ca. 1.000 biler og motorcykler
årligt vil blive udført med godtgørelse. det vil medføre godtgørelser på samlet
35 mio. kr., afledte indtægter på 60 mio. kr., hvorved staten får et årligt mer-
provenu på 25 mio. kr.
…
9. eu-retlige konsekvenser
…
9.2 godtgørelsesordningen
en gennemførelse af den del af forslaget, der vedrører godtgørelse ved udførsel
skønnes at bringe den danske registreringsafgift bedre i overensstemmelse med
principperne for det indre marked, jf. de almindelige bemærkninger. det er ef-
ter konsultationer med kommissionen skatteministeriets opfattelse, at ordnin-
gen ikke vil kunne anses for at indebære elementer af statsstøtte, idet den rest-
afgift, der godtgøres ved udførsel, er lavere end den afgift, der ville være pålagt
ved indførsel.
…
bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
til § 1
…
til nr. 12
godtgørelsesordningen, der indsættes i loven ved § 7 b, tager udgangspunkt i
bilens eller motorcyklens almindelige pris ved salg til bruger her i landet, dette
er helt parallelt med de regler, der gælder ved indførsel af brugte biler og mo-
torcykler eller omregistrering af biler og motorcykler, der ikke tidligere har væ-
ret afgiftsberigtiget.
  forskellen ligger i, at der ved godtgørelsesordningen sker et fradrag i det af-
giftsbeløb, der kan beregnes ud fra bilens eller motorcyklens almindelige pris
ved salg til bruger her i landet. fradraget skyldes, at afgiften af et brugt køretøj
også indeholder et element af afgift af den sædvanlige forhandleravance, der
indgår i den almindelige pris ved salg til bruger for et konkret køretøj. det fo-
rekommer ikke rimeligt at give godtgørelse af registreringsafgift af et beløb,
der måske kunne have været tjent ved at sælge bilen eller motorcyklen her i
landet.
  dertil kommer, at det ellers meget vel kunne blive en overordentlig god for-
retning at opkøbe nyere brugte biler og motorcykler til engrospris og herefter
eksportere disse med en godtgørelse, der var beregnet ud fra detailprisen. det
ville få karakter af direkte eksportstøtte.
  dette kan illustreres med et eksempel. en almindelig personbil, der for ét år
                                                - 12 -
                siden havde en nypris på ca. 215.000 kr. vil i juni 2002 have en almindelig pris
                ved salg til bruger her i landet på ca. 185.000 kr. ved indførsel af en tilsva-
                rende bil købt uden afgift i udlandet vil der i forbindelse med registrering udlø-
                ses en registreringsafgift på ca. 108.000 kr., som er den afgift, der efter skalaen
                for 1-2 år gamle personbiler, skal betales af den almindelige pris ved salg til
                bruger her i landet dvs. af de 185.000 kr. forhandlerindkøbsprisen her i landet
                for en tilsvarende bil, der allerede er registreret (og afgiftsberigtiget) vil typisk
                være 155.000 til 165.000 kr. afhængigt af om bilen indgår i købet af en anden
                bil, om denne anden bil ligeledes er brugt eller ny, om bilen købes en gros fra
                en anden forhandler, der har taget den i bytte eller om den er købt på auktion.
                forskellen mellem forhandlerindkøbspriserne og den almindelige pris ved salg
                til bruger her i landet skal bl.a. ses i sammenhæng med, at indkøbstidspunktet
                kan ligge betydeligt før salgstidspunktet og at bilens indkøbspris skal forrentes
                i den mellemliggende periode.
                  efter fradrag af 15 pct. bliver godtgørelsesbeløbet ca. 92.000 (ca. 108.000 kr.
                ÷ ca. 16.000 kr.), altså en netto indkøbspris i forbindelse med udførsel på 63 -
                73.000 kr. (mellem 155.000 kr. og 165.000 kr ÷ 92.000 kr.), hvilket er på ni-
                veau med eller lidt i underkanten af forhandlerindkøbspriserne for tilsvarende
                biler på markeder uden registreringsafgift.
                …”
i et brev af 12. april 2002 fra danmarks automobilforhandler forening til folketingets skat-
teudvalg i forbindelse med behandlingen af lovforslaget hedder det bl.a.:
                ”af specielle punkter til det fremsatte lovforslag har d.a.f den bemærkning til
                beregningen af godtgørelse af registreringsafgift ved udførsel, at der (jf. be-
                mærkninger side 23, sidste afsnit) fratrækkes 15 %, som antages at svare til den
                normale forhandleravance ved salg af brugte køretøjer. som bilag til dette brev
                vedlægger d.a.f en ajourført opgørelse over et typisk salg af en brugt bil, der
                viser, at nettofortjenesten – ikke mindst takket været udvidede forpligtelser i
                hele eu til garanti og reklamationsret, er 5,14 %. vi skal derfor foreslå, at den
                beregnede afgift fratrækkes 5 % og ikke 15 % som foreslået.”
i skatteministerens kommentar af til brevet af 12. april 2002 fra danmarks automobilfor-
handler forening hedder det bl.a:
                ”særlig vedrørende godtgørelsesordningen anfører danmarks automobilfor-
                handler forening at et fradrag i forbindelse med godtgørelse af registreringsaf-
                gift på 15 pct. er for højt og henviser i den forbindelse til en række klargø-
                ringsudgifter og andre omkostninger, der er forbundet med salg af brugte biler.
                …
                når det gælder fradraget på 15 pct. af godtgørelsen ved udførslen af brugte bi-
                ler bemærkes, at det foreslåede fradrag på 15 pct. beregnes af registreringsaf-
                giften og ikke af den almindelige salgspris. set i forhold til den almindelige
                pris er den skønnede almindelige forhandleravance således snarere 8-9 pct.,
                                              - 13 -
               hvilket må anses for at være lidt i underkanten når det gælder brugte biler og
               når tages højde for, at de fleste af de anførte klargøringsudgifter i givet fald vil
               skulle afholdes i et udland, hvor de omtalte omkostninger som oftest ikke vil
               være ”belastet” af registreringsafgift.”
traktaten om den europæiske unions funktionsområde (teuf) indeholder bl.a. følgende
bestemmelser:
               ”. . .
               toldunionen
               artikel 30
               told ved indførsel og udførsel og andre afgifter med tilsvarende virkning er
               forbudt mellem medlemsstaterne. dette gælder også finanstold.
               ...
               forbud mod kvantitative restriktioner mellem med-
               lemsstaterne
               artikel 34
               kvantitative indførelsesrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsva-
               rende virkning er forbudt mellem medlemsstaterne.
               artikel 35
               kvantitative udførelsesrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsva-
               rende virkning er forbudt mellem medlemsstaterne.
               ...
               fiskale bestemmelser
               artikel 110
               ingen medlemsstat må direkte eller indirekte pålægge varer fra andre medlems-
               stater interne afgifter af nogen art, som er højere end de afgifter, der direkte
               eller indirekte pålægges lignende indenlandske varer.
               endvidere må ingen medlemsstat pålægge varer fra andre medlemsstater in-
               terne afgifter, som indirekte vil kunne beskytte andre produkter.
               artikel 111
               ved udførsel af varer til en medlemsstats område kan der ikke ydes godtgørelse
               for interne afgifter ud over det beløb, der har været pålagt dem direkte eller in-
               direkte.
               . . .”
i meddelelse fra kommissionen til rådet, europa-parlamentet og det økonomiske og sociale
udvalg – skattepolitik i eu – prioriteringer for de kommende år / kom/2001/0260 hedder
det blandt andet:
                                               - 14 -
               ”motorkøretøjsbeskatning
               i overensstemmelse med kommissionens arbejdsprogram for 2001 er det hen-
               sigten mod udgangen af i år at forelægge en meddelelse om beskatning af mo-
               torkøretøjer i eu. hensigten hermed er at sætte en drøftelse i gang om fremti-
               dige indsatsmuligheder på eu-niveau inden for motorkøretøjsbeskatning. der
               vil også blive fremsat henstillinger om problemerne omkring dobbeltbeskat-
               ning på dette område. for tiden er der f.eks. ikke nogen koordinering med hen-
               syn til registreringsafgifter på personbiler.
               …
               kommissionen vil undersøge, om nogen af disse problemer udgør overtrædel-
               ser af traktaten, og træffe de nødvendige forholdsregler. der bør under alle om-
               stændigheder opmuntres til indbyrdes tilnærmelse af køretøjsafgifterne, især i
               betragtning af den øgede gennemsigtighed i motorkøretøjspriserne som følge af
               indførelsen af euroen.”
kommissionen for de europæiske fællesskaber forelagde den 5. juli 2005 forslag til rådets
direktiv om afgifter på personbiler, kom(2005) 261. af forslaget, der ikke er blevet vedtaget,
fremgår det blandt andet:
                  ”1) baggrunden for forslaget
              •   begrundelser og målsætninger for forslaget
                  der findes 25 forskellige beskatningssystemer for personbiler inden for eu.
                  dette har medført en række afgiftsbarrierer som f.eks. dobbeltbeskatning,
                  skattemotiverede overførsler af biler på tværs af grænserne, forvridninger og
                  ineffektivitet, der hindrer det indre marked i at fungere, som det skal.
                  …
              •   generel baggrund
                  …
                  da der mangler eu-lovgivning på området, er det kun ved at anvende ef-
                  domstolens retspraksis, at man kan løse borgernes problemer og da hoved-
                  sagelig på grundlag af ef-traktatens generelle principper.
                  …
                  i september 2002 forelagde kommissionen en meddelelse (kom(2002)
                  431) til debat i rådet og europa-parlamentet med en række forslag til mu-
                  lige foranstaltninger på bilbeskatningsområdet i eu. kommissionen med-
                  delte, at den ville fremlægge forslag til fællesskabslovgivning på visse om-
                  råder, som med fordel kunne håndteres på fællesskabsniveau, på grundlag af
                  principperne i meddelelsen og resultaterne af konsultationsproceduren.
                  …
                  3) forslagets retlige elementer
              •   resumé af den foreslåede foranstaltning
                                - 15 -
   …
   2. indførelse af en refusionsordning for registreringsafgifter
   de bestemmelser, der indføres under denne ordning, skal anvendes på per-
   sonbiler, der er registreret i én medlemsstat og derefter eksporteres eller
   overføres permanent til en anden medlemsstat. denne foranstaltning har et
   dobbelt formål: for det første at undgå dobbeltbetaling af registreringsafgif-
   ter og for det andet at opkræve registreringsafgifter i forhold til bilens an-
   vendelse i den pågældende medlemsstat. forslaget skal sikre retssikkerhed
   og gennemsigtighed for de europæiske borgere, samtidig med at det imøde-
   kommer behovet for at opstille gennemsigtige og objektive kriterier og reg-
   ler for fastsættelsen af den reelle restværdi for brugte biler. dermed kan
   restværdien af registreringsafgiften på udgående og indgående biler fast-
   sættes på et mere retfærdigt grundlag. forslaget omfatter de kriterier, der
   blev fastsat i ef-domstolens seneste retspraksis, hvilket i høj grad skulle
   mindske det store antal klager fra borgerne
   …”
   i eu-kommissionens direktivforslag hedder det blandt andet:
                                       ”kapitel iv
         refusionsordning for registreringsafgifter
                                         artikel 9
                              almindelige bestemmelser
   hvis der i en medlemsstat er betalt registreringsafgift for en personbil, der
   efterfølgende udføres fra fællesskabets område eller overflyttes til perma-
   nent brug, jf. artikel 3, stk. 3, på en anden medlemsstats område, refunderer
   førstnævnte medlemsstat restværdien af afgiften, beregnet i henhold til arti-
   kel 10, stk. 1.
                                         artikel 10
                  beregning af den resterende registreringsafgift
1. det registreringsafgiftsbeløb, der refunderes for en personbil i henhold til
   artikel 9, skal være direkte forbundet med bilens restværdi og svare til den
   resterende registreringsafgifts andel af denne restværdi.
2. medlemsstaterne kan benytte forskellige metoder til at fastsætte restværdien
   af en personbil med henblik på anvendelsen af stk. 1, som f.eks. vurderin-
   ger, sagkyndige undersøgelser og faste beregningstabeller.
3. medlemsstaterne kan fastlægge de faste beregningstabeller ved lov eller
   administrative bestemmelser, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
        a. beregningstabellerne fastlægges på grundlag af nærmere fastsatte
            generelle og objektive kriterier
                                               - 16 -
                       b. beregningstabellerne bringes til offentlighedens kendskab
                       c. bilejeren har mulighed for at anfægte den afgørelse, som medlems-
                           staten træffer på grundlag af beregningstabellen, ved en uafhængig
                           myndighed.
                           …”
procedure
yupex trading a/s har gjort gældende, at registreringsafgiftslovens § 7 b, stk. 3, hvorefter
der skal ske et fradrag på 15 procent i den beregnede godtgørelse, er en diskriminerende for-
anstaltning, der beskytter indenlandsk handel i danmark og begrænser samhandlen mellem
danmark og andre eu-medlemsstater. bestemmelsen er et udtryk for dobbeltbeskatning og
forskelsbehandling. eftersom forhandleravancen gennemsnitlig er lavere end 15 %, og da af-
giften er at betragte som en forbrugsafgift, vil bestemmelsen stille danske eksportører dårli-
gere end de forhandlere, som sælger på det danske marked. dette er i strid med eu-rettens
krav om fri bevægelighed for varer. den manglende godtgørelse kan sidestilles med en told-
lignende afgift, hvorfor den er i strid med teuf artikel 30.
der er også tale om en diskriminerende afgift i strid med teuf artikel 110. det er således
ved ef-domstolens dom i sagen statens kontrol med ædle metaller, sag c- 142/77, fastslået,
at forbuddet mod forskelsbehandling af indenlandske og udenlandske varer finder anvendelse
på afgifter, der forskelsbehandler sådanne varer. manglende godtgørelse er at sidestille med at
”pålægge afgifter”, jf. herved ef-domstolens dom i cura anlagen gmbh, c-451/99. det er
ved samme dom fastslået, at der i henhold til teuf artikel 35 er et forbud mod regler, som
medfører kvantitative udførelsesforanstaltninger.
kommissionen har ikke taget stilling i det konkrete tilfælde, men det er en medlemsstat, som
skal godtgøre lovligheden af en forskelsbehandling. der er grund til at tro, at kommissionen
vil tilsidesætte den manglende tilbagebetaling af den fulde godtgørelse.
kommissionen har allerede taget skridt til at få harmoniseret godtgørelse af registreringsaf-
gifterne. direktivet er ikke blevet vedtaget, men dette kan ikke tages som udtryk for, at
kommissionen ikke er af den opfattelse, at der efter de nugældende regler skal ske fuld godt-
gørelse af registreringsafgiften ved eksport. tværtimod har kommissionen ved flere lejlighe-
                                                - 17 -
der fastslået, at beskatningen ikke må udstrækkes til mere end den periode, hvor køretøjet
benyttes på en medlemsstats område. i de tilfælde, hvor kommissionen har haft lejlighed til at
udtale sig, er det da også endt med regler, f.eks. på leasingområdet, som kun beskatter anven-
delsen i den periode, hvor køretøjet benyttes på den pågældende medlemsstats område. dan-
mark er det eneste eu-land, hvor den fulde registreringsafgift ikke tilbagebetales ved eksport.
fradraget i godtgørelsen kan ikke retfærdiggøres ud fra saglige hensyn. det er ikke korrekt,
når det er anført i lovens forarbejder, at uden fradraget ville der blive ydet en godtgørelse for
afgiften af en dansk forhandleravance, selvom der ikke er konstateret en sådan.
yupex trading a/s har under hovedforhandlingen gentaget sin anmodning om, at der stilles
præjudicielle spørgsmål til eu-domstolen, inden der afsiges dom i sagen. yupex trading a/s
har til støtte herfor anført, at der er den nødvendige tvivl om reglens forenelighed med fælles-
skabsretten til, at der bør stilles spørgsmål til eu-domstolen.
michael randrup automobiler aps har tilsluttet sig de anbringender, som yupex trading
a/s har gjort gældende, og har præciseret, at den danske registreringsafgift er en forbrugs-
afgift, der alene kan pålægges i den periode, hvor køretøjet benyttes på det danske vejnet.
dette gælder uanset om udførelsestidspunktet kendes på forhånd, jf. herved ef-domstolens
domme i nova-afgiftsagen, c-381/01, marie lindfoss-sagen, c-365/02, g.m. van de coeve-
ring, c-242/05, og cura anlagen gmbh, c-451/99.
som konsekvens af, at der alene kan ske beskatning af et køretøj, så længe det benyttes i
danmark, skal der ske tilbagebetaling af den fulde residual-registreringsafgift, når bilen ikke
længere forbruges i danmark. der er ikke tale om lovlig dobbeltbeskatning, idet lovlig dob-
beltbeskatning forudsætter, at køretøjet anvendes i to eu-medlemsstater samtidig. derfor kan
denne sag ikke sammenlignes med ef-domstolens dom i x mod minister van financiën, c-
302/12.
principperne i kommissionens direktivforslag, kom 2005/261, finder anvendelse, selv om
direktivet ikke er vedtaget, idet direktivet er udtryk for gældende ret. direktivforslaget er
alene fremsat for at sikre, at retsstillingen ikke fastlægges på baggrund af enkeltsager. den
manglende vedtagelse ændrer ikke ved, at eu-domstolens hidtidige praksis har fulgt prin-
                                                - 18 -
cippet bag de bestemmelser, som er nævnt i direktivforslaget.
michael randrup automobiler aps har tiltrådt anmodningen om, at der stilles præjudicielle
spørgsmål til eu-domstolen. der er ikke tidligere taget stilling til sager vedrørende refusion
af afgifter i forbindelse med eksport af motorkøretøjer.
skatteministeriet har gjort gældende, at der ikke gælder et eu-retligt forbud mod dobbeltbe-
skatning. der kan ikke af eu-retten udledes et krav om, at der skal ske refusion af lovligt op-
krævede afgifter i forbindelse med eksport. registreringsafgifter har netop ikke været gen-
stand for harmonisering. godtgørelsesordningen i registreringsafgiftslovens § 7 b er ikke ind-
ført, fordi der var et eu-retligt problem. refusionsordningen er et rent nationalt anliggende.
den indførte refusionsordning indeholder et beregningsteknisk fradrag i den godtgørelse, der
betales til eksportøren. der er således ikke tale om, at der opkræves en afgift ved eksport af
motorkøretøjer. derfor er der ikke tale om en yderligere afgiftsbelastning, men en lempelse.
medlemsstaterne er ikke forpligtet til at godtgøre en afgift, som er lovlig opkrævet. ingen af
reglerne i teuf medfører, at eksportmedlemsstaterne helt eller delvist skal godtgøre resi-
dualafgiften i motorkøretøjer, der eksporteres. der kan ikke sammenlignes med grænseover-
skridende leasingaftaler. det følger direkte af ef-domstolens dom i van de coevering, præ-
mis 29, c-242/05, at det i dommen anførte princip kun gælder for biler, der er lejet og indre-
gistreret i en anden medlemsstat.
området for registreringsafgifter har haft kommissionens bevågenhed, og kommissionen har
fremsat et direktivforslag indeholdende bestemmelser om harmonisering, og at der skal ske
fuld refusion af betalt registreringsafgift ved eksport. direktivforslaget blev dog ikke vedta-
get. det bestrides, at danmark er det eneste land, som ikke godtgør registreringsafgiften fuldt
ud.
det beregningstekniske fradrag i eksportgodtgørelsen udgør 15 procent. fradraget, der skal
udligne forskellen mellem salgs- og købspris, er nødvendigt, idet det ellers ville være mere
attraktivt for bilsælgere at sælge biler til udenlandske købere end til danske købere. fradraget
medfører således, at der ikke sker en forskelsbehandling mellem indenlandsk salg og salg til
                                                - 19 -
udlandet. fradraget i godtgørelsen er derfor både sagligt og proportionalt.
retsgrundlaget er klart. der er ikke behov for at stille abstrakte spørgsmål til eu-domstolen,
idet sådanne ikke kan antages at have betydning for afgørelsen af denne sag.
landsrettens begrundelse og resultat
sagens hovedspørgsmål er, om eu-retten er til hinder for fradraget på 15 procent i den godt-
gørelse af registreringsafgiften, som en eksportør af motorkøretøjer har krav på efter registre-
ringsafgiftslovens § 7 b.
det følger af eu-domstolens dom i danske bilimportører, c-383/01, at en intern afgift som
den danske registreringsafgift ikke er i strid med eu-retten (artikel 90 ef/110 teuf), når
afgiften ikke har nogen diskriminerende eller beskyttende virkning, jf. også eu-domstolens
dom i kommissionen mod danmark, c-47/88.
det må endvidere antages, herunder på grundlag af eu-domstolens domme i cura anlagen
gmbh, c-451/99, og g.m. van de coevering, c-242/05, at et fradrag i godtgørelsen af en
residual-registreringsafgift i hvert fald er i overensstemmelse med eu-retten, hvis fradraget er
proportionalt eller sagligt begrundet.
som anført i forarbejderne til registreringsafgiftslovens § 7 b opgøres godtgørelse af registre-
ringsafgiften i forbindelse med eksport af et motorkøretøj på samme måde som i forbindelse
med motorkøretøjets første indregistrering, idet der dog skal fratrækkes 15 procent i den op-
gjorte godtgørelse.
ved import af brugte biler sker der ikke ved påligningen af registreringsafgift et fradrag på 15
procent. for så vidt er der tale om forskellig behandling ved henholdsvis udførsel og indførsel
af biler.
forud for lovændringen i 2002 var der imidlertid ikke regler, som gav mulighed for godtgø-
relse af nogen del af registreringsafgiften i forbindelse med eksport af et motorkøretøj. for-
målet med at indføre reglerne herom var efter lovforslagets bemærkninger blandt andet at
                                              - 20 -
bringe den danske registreringsafgift bedre i overensstemmelse med principperne for det indre
marked. fradraget på 15 procent i den beregnede godtgørelse er i forarbejderne begrundet
med, at registreringsafgiften af et brugt motorkøretøj indeholder et element af afgift af den
sædvanlige forhandleravance. såfremt der ikke foretages et fradrag i godtgørelsen, ville det
således efter lovbemærkningerne for en forhandler være mere fordelagtigt at eksportere et
motorkøretøj end at sælge det på hjemmemarkedet, hvilket vil have karakter af direkte eks-
portstøtte og dermed være i strid med fællesskabsrettens regler om forbud mod statsstøtte.
landsretten finder, at et fradrag ved tilbagebetaling af residualafgiften med rette kan anses for
at være en saglig følge af, at den danske registreringsafgift beregnes i forhold til hele bilens
værdi, inklusive forhandleravance (prisen ”på gaden”). det må således efter en gennemsnits-
betragtning antages, at en sælger af en brugt bil ved indenlandsk salg som følge af forhandler-
avancen kun vil opnå delvis dækning i forhold til den del af bilens pris på gaden, der modsva-
res af residualafgiften. modsat ville en sælger af en brugt bil ved udenlandsk salg under ord-
ning med fuld tilbagebetaling i forhold til residualafgiften opnå en dækning på 100 procent og
dermed en højere samlet pris. fuld tilbagebetaling ville således favorisere eksport.
der er ikke under denne sag tilvejebragt sådanne oplysninger, at der er grundlag for at anse
fradraget i registreringsafgiften for væsentligt at afvige fra en gennemsnitlig forhandleravance
ved salg af brugte køretøjer.
på denne baggrund finder landsretten, at fradraget i medfør af registreringsafgiftslovens § 7 b,
stk. 3, ikke kan antages at være en uproportional eller usaglig foranstaltning over for eksport
af brugte motorkøretøjer.
der er allerede som følge heraf ikke grundlag for at antage, at registreringsafgiftslovens § 7 b,
stk. 3, er i strid med eu-retten.
der er efter det anførte heller ikke grundlag for at tage anmodningen om forelæggelse af
præjudicielle spørgsmål for eu-domstolen til følge.
landsretten tager herefter skatteministeriets påstand om frifindelse til følge.
                                             - 21 -
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal yupex trading a/s betale
sagsomkostninger til skatteministeriet med kr. 450.000 kr. beløbet omfatter udgifter til advo-
katbistand og er inklusive moms, da skatteministeriet ikke er momsregistreret. landsretten
har ved fastsættelsen af beløbet lagt vægt på sagens økonomiske værdi og dens omfang, her-
under at spørgsmålet om præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen har været mundtlig for-
handlet under forberedelsen.
landsretten finder efter en samlet vurdering, at der ikke er grundlag for at pålægge michael
randrup automobiler aps at betale sagsomkostninger til skatteministeriet.
                                  t h i k e n d e s f o r r e t:
skatteministeriet frifindes.
yupex trading a/s skal betale sagens omkostninger til skatteministeriet med 450.000 kr.
de idømte sagsomkostninger, der forrentes efter rentelovens § 8 a, skal betales inden 14 dage.


text:
                             højesterets dom
                        afsagt onsdag den 8. september 2010
sag 3/2008
(2. afdeling)
kresten damgaard
(advokat henrik hougaard)
mod
tlk ejendomsadministration aktieselskabet tlk af 1971,
(advokat hans henrik tausen),
byggeskadefonden vedrørende bygningsfornyelse
(advokat bjarne becher jensen)
og
advokat flemming dahl
(advokat carsten pedersen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 9. afdeling den 9. november 2007.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per sørensen, asbjørn jensen, poul søgaard,
vibeke rønne og hanne schmidt.
påstande mv.
appellanten, kresten damgaard, har påstået de indstævnte, tlk ejendomsadministration
aktieselskabet tlk af 1971, byggeskadefonden vedrørende bygningsfornyelse og advokat
flemming dahl, forpligtet til solidarisk eller alternativt at betale 1.174.391,50 kr. med proces-
rente fra den 22. juni 2005.
tlk har påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af et mindre beløb.
byggeskadefonden og advokat flemming dahl har påstået stadfæstelse.
                                               - 2 -
kresten damgaard har for højesteret anerkendt en reduktion i påstandsbeløbet i forbindelse
med ejernes egenfinansiering på 17 % samt selvrisiko ved byggeskadefonden på 5 %. påstan-
den er herefter opgjort således, idet forskellen til beløbet i påstanden skyldes en regnefejl ved
opgørelsen af påstanden på 17 kr.:
samlede renoveringsudgifter                1.939.421,04 kr.
fratrukket forbedringsdel                    450.000,00 kr.
                                           1.489.421,04 kr.
fratrukket 17 %
egenfinansiering                             253.201,57 kr.
                                           1.236.219,47 kr.
ejernes selvrisiko 5 %                         61.810,50 kr.
                                           1.174.408,50 kr.
advokat flemming dahl har for højesteret anerkendt at have begået en faglig fejl ved ikke at
oplyse ejerne af ejendommen ved hans jeremiassen om muligheden for at opnå skadedæk-
ning hos byggeskadefonden. til støtte for frifindelsespåstanden har han navnlig gjort gæl-
dende, at der ikke er årsagssammenhæng mellem fejlen og et eventuelt tab.
advokat flemming dahl har ikke for højesteret gentaget sin friholdelsespåstand over for
tlk.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaring af hans jeremiassen og af ulla misser søren-
sen. der er endvidere afgivet supplerende forklaring af a, arne elkjær og inge marie kryger.
hans jeremiassen har forklaret bl.a., at han var en af ejerne af ejendommen. ejendommen
blev renoveret med henblik på salg og opnåelse af en fortjeneste. de tog kontakt til preben
kjær pedersen, og det var ham, der fik idéen om at søge midler til byfornyelse. arne elkjær
kom ind i billedet via preben kjær pedersen. arne elkjær havde holdt et foredrag i nykredit
om forskellige problemer med tagkonstruktioner, og han skulle derfor se på taget. de forsøgte
i første omgang at få håndværkerne til at udbedre manglerne ved taget. det viste sig dog, at
                                                - 3 -
arkitekten og flere af håndværkerne stoppede med at drive virksomhed eller gik konkurs og
ikke havde mulighed for at udbedre projektet. i sommeren 2001 bad han om, at arne elkjær
fik en tættere tilknytning til projektet. der skulle ske noget, og de havde tiltro til, at arne
elkjær kunne styre det teknisk. arne elkjær havde udarbejdet tilstandsrapporten, og han
havde gjort et godt stykke arbejde. de søgte i september 2001 om et lån hos grundejernes
investeringsfond. baggrunden var, at det var billigere at låne hos investeringsfonden end hos
banker og kreditforeninger. i tiden op til låneansøgningen den 26. september havde de rykket
a for at sende ansøgningen af sted. den 3. oktober 2001 holdt de i ejerkredsen et møde bl.a.
med arne elkjær. på mødet blev der truffet beslutning om at påbegynde tagrenoveringen.
der blev den 23. oktober 2001 meddelt afslag på ansøgningen om lån fra grundejernes inve-
steringsfond. han har noteret på dokumentet, at han har modtaget det den 10. november 2001.
han tog straks kontakt til arne elkjær, da de ikke havde fået penge til projektet. arne elkjær
blev meget fortørnet. han blev ved med at gentage: "hvorfor har hun ikke sagt, at det er en
byggeskadesag – vi skulle ikke have sat det i gang." arne elkjær sagde, at han ville prøve at
tage kontakt til byggeskadefonden og gøre noget ved det. han havde tidligere arbejdet for
fonden og havde gennemfotograferet hele projektet. i tiden derefter forsøgte arne elkjær at
kontakte byggeskadefonden. på et tidspunkt fortalte arne elkjær, at a slet ikke havde sendt
en skadesanmeldelse ind til fonden. herefter sendte arne elkjær et udfyldt skema til anmel-
delse, som han underskrev og returnerede til arne elkjær. han husker ikke på noget tidspunkt
at have haft en samtale med a om muligheden for at standse renoveringsarbejdet for at søge
penge til projektet eller erstatning. han havde under hele forløbet fokus på at skaffe penge til
håndværkerne. han tror heller ikke, at arne elkjær undervejs har foreslået ham at standse
byggeriet. det var efter hans opfattelse arne elkjær, der burde standse byggeriet, hvis nogen
skulle. han havde fuldmagt til det og kunne have gjort det af egen drift. han ville ikke selv
have truffet beslutningen om at standse arbejdet. var det blevet forelagt af arne elkjær som et
forslag, ville de have besluttet at standse arbejdet. ejendommen var sat til salg undervejs,
mens renoveringen pågik. de forventede at opnå en bedre pris efter renoveringen af ejen-
dommen. de havde en god økonomi i ejerkredsen og havde råd til at finansiere projektet un-
dervejs.
ulla misser sørensen har forklaret bl.a., at hun har arbejdet som sagsbehandler for byggeska-
defonden, hvor hun varetog administrativ sagsbehandling i modsætning til teknisk og juridisk
                                              - 4 -
behandling. hun rykkede århus kommune og tlk ejendomsadministration talrige gange i
perioden fra 14. august 2000 og frem for fremsendelse af afleveringsprotokollen vedrørende
færdiggørelsen af byggeriet. hun har ikke opfattet brevet af 12. marts 2001 fra a som en ska-
desanmeldelse. hun opfattede det som et fremsendelsesbrev vedhæftet en kopi af tilstands-
rapporten, som jo var lavet, inden byggeriet gik i gang. det faldt hende ikke ind, at dette
kunne have nogen sammenhæng med anmeldelse af en skade vedrørende byggeriet. i byfor-
nyelsessagerne blev der altid udarbejdet tilstandsrapport ved sagens opstart, og hun opfattede
derfor ikke denne rapport som andet end en rapport udarbejdet inden påbegyndelsen af bygge-
riet. hun rykkede i marts og juni tlk kraftigt for fremsendelse af afleveringsprotokollen.
hun havde den 29. august 2001 en samtale med a hos tlk. i telefonbeskeden har hun note-
ret, at den nye forventede afleveringsdato var 1. november 2001. hun regnede derfor ikke
med, at arbejdet var færdigt, og herefter rykkede hun ikke mere for fremsendelsen af afleve-
ringsprotokollen. hun har senere påført bilaget en håndskrevet påtegning. hun mener, at det
må have været a, der skulle have et møde med arne elkjær. hun husker ikke, hvornår påteg-
ningen er lavet.
hun havde intet med låneansøgningerne til grundejernes investeringsfond at gøre. pia jensen
var en kollega, der bl.a. havde med 1 og 5 års eftersyn af ejendommene at gøre. hun søgte råd
hos pia jensen vedrørende de sager, der gik i hårdknude. hun overgav disse sager til pia jen-
sen. hun overgav også denne sag til pia jensen. hun havde ikke selv noget med eftersyn af
ejendommene at gøre. fra det tidspunkt, hun overgav sagen til pia jensen, havde hun ikke
mere med sagen at gøre. sagerne i byggeskadefonden fik journalnummer, allerede når tilskud
til byfornyelserne blev bevilget. byggeskadefonden modtager i sagerne et tilsagn fra kommu-
nerne, og herefter får sagerne et journalnummer, som bliver på sagerne hele vejen igennem
sagsbehandlingen. når der bliver anmeldt en skade til fonden, overgår sagen straks til dennes
jurister og teknikere. alle væsentlige henvendelser i sagerne bliver journaliseret. hun kan
ikke sige, om man ville have registreret en henvendelse fra arne elkjær i sagen. hun husker
ikke at have drøftet sagen med arne elkjær. hun havde dog samtaler med arne elkjær om
mange af de sager, der var ved byggeskadefonden. sagen havde det oprindelige journalnum-
mer fra 1997. hvis det var blevet en skadessag, ville sagen have fortsat med samme journal-
nummer, men med en ny juridisk sagsbehandler. det ville have fremgået klart af sagen, at der
var anmeldt en skade.
                                              - 5 -
a har supplerende forklaret bl.a., at hun ikke husker præcis, hvornår hun har videresendt bre-
vet af 23. oktober 2001 til ejerne af ejendommen. sædvanligvis sender hun sådanne breve
enten samme dag eller dagen efter modtagelsen. hun havde været i forbindelse med bygge-
skadefonden forud for den 23. oktober 2001. i denne periode havde hun megen kontakt med
arne elkjær. hun havde en samtale med hans jeremiassen kort forinden, arbejdet gik i gang.
det var nok omkring den 1. oktober 2001. arbejdet gik reelt først i gang den 15. oktober eller
måske den 1. november 2001, men de havde i hvert fald en samtale inden dette tidspunkt.
tlk ejendomsadministration var ikke med på opstartsmødet vedrørende udbedringsarbejdet
på ejendommen. på det tidspunkt havde de kun med den økonomiske del af projektet at gøre,
og arne elkjær tog sig af den tekniske rådgivning.
de søgte om lånet hos grundejernes investeringsfond den 26. september 2001. de sendte lå-
neansøgningen hurtigt efter, at de var blevet bedt om det. de indhentede et tilbud hos risskov
tømrer- og snedkerforretning a/s den 15. august 2001, men selve låneansøgningen blev la-
vet på baggrund af et senere indhentet tilbud. det var arne elkjær, der indhentede det senere
tilbud. i løbet af august måned 2000 blev hun flere gange rykket for en afleveringsprotokol.
det var bl.a. ulla misser sørensen fra byggeskadefonden, der rykkede for afleveringsproto-
kollen. hun tror ikke, at arbejdet på noget tidspunkt blev formelt afsluttet. hun rykkede
mange gange arkitekten frank buus for en afleveringsprotokol, men der skete ikke noget.
hun rykkede telefonisk og skrev måske et enkelt brev i den forbindelse. hun havde brug for
afleveringsprotokollen for at afslutte sagen over for kommunen og byggeskadefonden. hun
sendte den 12. marts 2001 en kopi af tilstandsrapporten vedrørende ejendommen til fonden
med bemærkning om, at tlk og ejerne ikke var tilfredse med det udførte arbejde. hun vidste
på det tidspunkt, at der fandtes skemaer til brug for skadesanmeldelse over for byggeskade-
fonden, selv om hun ikke tidligere har behandlet byfornyelsessager. hun er af den overbevis-
ning, at fremsendelsen af tilstandsrapporten med den nævnte bemærkning til byggeskadefon-
den udgjorde en skadesanmeldelse. hun meddelte igen i marts 2001 fonden, at der endnu ikke
fandtes nogen afleveringsprotokol vedrørende byggeriet. hun havde igen i juni 2001 kontakt
med sagsbehandleren hos fonden. hun husker ikke, at hun ved den lejlighed skulle have sagt,
at hun havde dårlig samvittighed. hun husker ikke, om hun efterfølgende vendte skriftligt
tilbage over for byggeskadefonden. i slutningen af august 2001 meddelte hun telefonisk fon-
den, at arbejdet først kunne færdiggøres omkring den 1. november 2001. der var nu nye
håndværkere på arbejdet. hun sendte på et tidspunkt noget materiale over til byggeskadefon-
                                               - 6 -
den – bl.a. en avisartikel fra århus stiftstidende om mangler ved taget på ejendommen. hun
orienterede fonden om, at der nu skulle ske en udbedring ved en anden håndværker end den
oprindelige. hun husker ikke, hvornår i forløbet dette foregik. da hun fik brevet af 23. okto-
ber 2001 fra grundejernes investeringsfond med afslag på låneansøgningen, sendte hun bre-
vet videre enten samme dag eller dagen efter. hun regnede med at få en respons fra ejerne
efter at have videresendt brevet. hun har med sikkerhed advaret hans jeremiassen om at gå i
gang med projektet med skadesudbedring, inden der var et endeligt tilsagn fra byggeskade-
fonden. hun har også drøftet dette med arne elkjær. hun drøftede dette med dem begge, in-
den arbejdet gik i gang. hun havde disse samtaler i starten af oktober 2001. da hun søgte om
lån til færdiggørelse af byggeriet, satte hun ikke kryds i rubrikken vedrørende byfornyelse,
fordi de oprindeligt havde fået midler til byfornyelsesprojektet. dette var et projekt, der ved-
rørte udbedring af mangler og færdiggørelse af byggeriet.
arne elkjær har supplerende forklaret bl.a., at han havde drøftelser med hans jeremiassen
om, hvorvidt byggeriet skulle stoppes, således at byggeskadefonden kunne komme og besig-
tige arbejdet, men de valgte at lade være, da fonden havde den holdning, at de ikke ville be-
sigtige arbejdet, når der ikke var oprettet nogen sag. baggrunden for, at byggeskadefonden
ikke havde oprettet en sag, var, at der ikke var indleveret en afleveringsprotokol vedrørende
færdiggørelsen af byggeriet. han forsøgte gentagne gange at få fonden til at rykke ud, men
anbefalede ikke på denne baggrund hans jeremiassen at stoppe arbejdet. han fik forevist af-
slaget på lånoptagningen fra grundejernes investeringsfond den 10. eller 11. november 2001.
det var hans jeremiassen, der viste ham afslaget. han blev oprindelig bedt om at lave en til-
standsrapport vedrørende det udførte arbejde på ejendommen, men var ikke på det tidspunkt
klar over, at der var søgt om og bevilget byfornyelse til ombygning af ejendommen. der gik
ca. 1 år, hvorefter han blev kontaktet af ejerne igen for at gå ind i den tekniske færdiggørelse
af renoveringen af ejendommen. han blev i juni 2001 bedt om at styre projektet i forhold til
håndværkerne med kontrol af udførelsen, priser og fakturaer. ejendommen var på det tids-
punkt ved at blive handlet, og arbejdet skulle derfor færdiggøres hurtigt. han fik forelagt et
tilbud på færdiggørelsen af arbejdet fra risskov tømrer- og snedkerforretning a/s. han fik
tilsendt dette tilbud fra tlk. tilbuddet var mangelfuldt, idet der efter hans opfattelse skulle
laves en løsning med et fast undertag. han aftalte med ejerne, at han skulle indhente en række
tilbud på denne løsning. efter en licitationsrunde blev det risskov tømrer- og snedkerforret-
ning a/s, der var de billigste, og de fik kontrakten. han indgik den 22. august 2001 en aftale-
                                              - 7 -
formular for rådgivning og bistand vedrørende færdiggørelsen af byggeriet med hans jere-
miassen. der var den 3. oktober 2001 et møde mellem ham, ejerne af ejendommen og en re-
præsentant for risskov tømrer- og snedkerforretning a/s. han havde på det tidspunkt anbe-
falet hans jeremiassen at optage lån i grundejernes investeringsfond.
han mener, at a ikke på noget tidspunkt omkring oktober 2001 har advaret ham eller ejerne
om at igangsætte byggeriet. han var teknisk rådgiver på projektet og koncentrerede sig om
den tekniske færdiggørelse af arbejdet. han fik omkring den 10. november 2001 af hans
jeremiassen forevist afslaget fra grundejernes investeringsfond af 23. oktober 2001. i tiden
herefter forsøgte han mange gange at få kontakt med byggeskadefonden. han kunne ikke få
fonden til at behandle sagen. fonden havde den holdning, at når der ikke var indsendt en afle-
veringsrapport vedrørende byggeriet, kunne de ikke behandle sagen. de nægtede med samme
begrundelse at komme ud og besigtige arbejdet. han har gennem en lang årrække samarbejdet
med byggeskadefonden, idet han har lavet 1 og 5 års eftersyn af byggerier for fonden. han
ved, at fonden skal besigtige skader, før de udbedres, og før der kan ydes dækning. han ved
ikke, om det kunne have gjort en forskel, såfremt færdiggørelsen af byggeriet havde været
standset og skaden anmeldt, f.eks. i november 2001. han vurderede, at det havde været nyt-
tesløst at standse byggeriet i november, da byggeskadefonden havde den meget stejle hold-
ning om, at de ikke ville komme ud og besigtige byggeriet. efter hans opfattelse var det byg-
herren, der skulle standse arbejdet, hvis nogen skulle. det er bygherrens ansvar og en økono-
misk beslutning at standse et påbegyndt byggeri. han og hans jeremiassen havde en dialog
om, hvorvidt byggeriet skulle standses, men de vurderede sammen, at det ikke skulle ske. han
refererede over for hans jeremiassen, hvad han fik at vide i en telefonsamtale med byggeska-
defonden, nemlig at de ikke ville komme ud og besigtige ejendommen. herefter besluttede de
at fortsætte byggeriet. han mener, at fonden kunne have besigtiget ejendommen på det tids-
punkt, hvor der var ca. 20-25 % af tagstenene på gadesiden, der var fjernet. det blev ikke til
noget, da fonden nægtede at komme ud til byggeriet. han talte ved den lejlighed med inge-
marie kryger hos fonden. under færdiggørelsen af arbejdet har han sendt supplerende digi-
tale billeder til byggeskadefonden. han sendte billederne sammen med anmeldelsen af byg-
geskaden den 12. december 2001. han gjorde det for at lægge et yderligere pres på medarbej-
derne hos fonden.
                                              - 8 -
inge-marie kryger har supplerende forklaret bl.a., at hun ikke har talt med arne elkjær hver-
ken den 10. eller 11. november 2001. hun talte først med ham i december måned, hvor byg-
geskadefonden havde meddelt afslag på dækning. hun tog ved den lejlighed til århus og
havde en samtale med ham. under samtalen talte de om både fondens afslag og forløbet op til
afslaget. arne elkjær var ked af forløbet og spurgte, om byggeskadefonden ikke kunne gøre
en undtagelse. det sagde hun nej til. han kunne sådan set godt forstå forløbet og det, at byg-
geskadefonden havde givet afslag, men han var ærgerlig over det samlede forløb. juristerne i
byggeskadefonden laver telefonnotater og journaliseringer vedrørende de samtaler, de har.
der blev ikke lavet et egentligt referat af mødet, hun havde med arne elkjær i århus. hun
henviste efterfølgende til mødet i et brev. hun drøftede i oktober 2001 sagen med pia jensen.
både hun og pia jensen var overbevist om, at den oprindelige byfornyelsessag ikke var af-
sluttet på det tidspunkt. det kunne have været muligt for byggeskadefonden at rykke ud og
besigtige byggeriet på det tidspunkt, hvor der var fjernet ca. 20 % af tagstenene, såfremt man
havde vidst, at byggeriet var færdigmeldt, og at der var påbegyndt en udbedring af skader. de
ville have reageret anderledes i deres sagsbehandling i byggeskadefonden, såfremt de havde
vidst, at den oprindelige byfornyelsessag var afsluttet, og at man var påbegyndt udbedring af
skaderne på byggeriet. hun har gennemgået de fotografier og den cd-rom, arne elkjær har
fremsendt til fonden i forbindelse med anmeldelsen af skaden. materialet kunne ikke bruges
ved selve afgørelsen. såfremt man i fonden havde vidst, at der ikke kunne laves en egentlig
afleveringsforretning på grund af arkitektens og entreprenørernes konkurs, kunne man i sam-
råd med kommunen have fastsat en afleveringsdag, som kunne have indgået i sagsbehandlin-
gen hos fonden. hun mener, at de har rådgivet tlk derved, at ulla misser sørensen har med-
delt, at man kunne anvende fremgangsmåden med at kontakte kommunen og blive enige om
at fastsætte en afleveringsdag for byggeriet. herefter kunne man have indleveret en skades-
anmeldelse til fonden, og sagsbehandlingen kunne herefter være påbegyndt.
retsgrundlag
bekendtgørelse nr. 231 af 26. april 1993 om skadedækning m.v. fra byggeskadefonden ved-
rørende byfornyelsesforanstaltninger blev med virkning fra den 1. januar 1998 afløst af be-
kendtgørelse nr. 1026 af 7. december 1997 om skadedækning m.v. fra byggeskadefonden
vedrørende bygningsfornyelse (bvb). bestemmelserne i de to bekendtgørelser er i vidt om-
fang identiske. i § 8 i bekendtgørelsen fra 1997 hedder det:
                                                - 9 -
       ”§ 8. bvb dækker indtil 95 pct. af udgifterne til udbedring af byggeskader, herunder ud-
       gifter til
       1)        tekniske undersøgelser,
       2)       juridisk bistand, voldgiftssager og retssager samt,
       3)       provision og renter af byggelån.”
højesterets begrundelse og resultat
vedrørende byggeskadefonden
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at byggeskadefonden er fri-
fundet.
vedrørende tlk ejendomsadministration og advokat flemming dahl
advokat flemming dahl har for højesteret anerkendt, at han har begået en faglig fejl. heref-
ter og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at tlk og advo-
kat flemming dahl har handlet ansvarspådragende i forbindelse med behandlingen af bygge-
sagen.
byggeskadefondens afgørelse af 8. maj 2002 er truffet i medfør af § 11 i bekendtgørelsen om
skadedækning m.v. fra byggeskadefonden vedrørende bygningsfornyelse (bvb), og det må
lægges til grund, at byggeskadefonden ville have anerkendt byggeskaderne som dækningsbe-
rettigede, hvis fonden havde fået lejlighed til at træffe afgørelse inden igangsættelsen af ud-
bedringsarbejdet.
efter bevisførelsen for højesteret er det ikke godtgjort, at tlk advarede ejerne af ejendom-
men mod at igangsætte udbedringsarbejdet, inden fonden traf en afgørelse. det må lægges til
grund, at ejerne af ejendommen først ved modtagelsen den 10. november 2001 af grundejer-
nes investeringsfonds brev af 23. oktober 2001 blev bekendt med muligheden for at søge ska-
dedækning hos byggeskadefonden. på dette tidspunkt var tidsplanen for udbedringsarbejdet
imidlertid aftalt og arbejdet påbegyndt. under disse omstændigheder kan det ikke bebrejdes
ejerne, at man valgte at færdiggøre arbejdet frem for at vente på, om fonden – trods bestem-
melserne i bekendtgørelsen om skadedækning – ville give tilsagn om dækning.
der foreligger herefter den fornødne årsagssammenhæng mellem de ansvarspådragende fejl
og ejernes tab.
                                               - 10 -
de poster, der indgår i kresten damgaards erstatningsopgørelse, er efter deres art dæknings-
berettigede, jf. § 8 i 1997-bekendtgørelsen. tlk og flemming dahl har ikke anført omstæn-
digheder, der sandsynliggør, at byggeskadefonden ikke ville have ydet dækning med det be-
løb, der fremgår af påstanden. herefter, og da det tlk og flemming dahl i øvrigt har anført,
ikke kan føre til et andet resultat, tages kresten damgaards påstand til følge, således at tlk
og flemming dahl solidarisk skal betale 1.174.391,50 kr.
sagsomkostninger
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal kresten damgaard betale 175.000 kr. til
byggeskadefonden.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal tlk til kresten damgaard betale i alt
153.495 kr., som omfatter 125.000 kr. til dækning af advokatudgifter og 28.495 kr. til dæk-
ning af retsafgift.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal advokat flemming dahl til kresten dam-
gaard betale i alt 128.495 kr., som omfatter 100.000 kr. til dækning af advokatudgifter og
28.495 kr. til dækning af retsafgift.
                                       thi kendes for ret:
byggeskadefonden vedrørende bygningsfornyelse frifindes.
tlk ejendomsadministration aktieselskabet tlk af 1971 og advokat flemming dahl skal
solidarisk til kresten damgaard betale 1.174.391,50 kr. med procesrente fra den 22. juni
2005.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal kresten damgaard betale 175.000 kr. til
byggeskadefonden for bygningsfornyelse.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal tlk ejendomsadministration aktieselska-
bet tlk af 1971 betale 153.495 kr. til kresten damgaard.
                                            - 11 -
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal advokat flemming dahl betale 128.495 kr.
til kresten damgaard.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                       afsagt onsdag den 23. november 2016
sag 251/2015
(2. afdeling)
søfartens ledere som mandatar for
a og b
(advokat poul hvilsted)
mod
danmarks rederiforening som mandatar for dfds a/s
(advokat morten ulrich)
biintervenient til støtte for søfartens ledere: fagligt fælles forbund
(advokat rune asmussen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 8. afdeling den 19. november 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, henrik waaben, oliver talevski og jan schans christensen.
påstande mv.
appellanten, søfartens ledere som mandatar for a og b, har gentaget sine påstande.
indstævnte, danmarks rederiforening som mandatar for dfds a/s, har påstået stadfæstelse.
sagen har været hovedforhandlet sammen med højesterets sag nr. 15/2016, søfartens ledere
som mandatar for a og b mod skatteministeriet.
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, landsretten har anført, stadfæster højesteret dommen.
                                               - 2 -
sagsomkostningerne for højesteret er fastsat til dækning af advokatudgift ekskl. moms. der
er taget hensyn til sagens værdi og vidererækkende betydning samt arbejdets omfang.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal søfartens ledere som mandatar for a og b betale
120.000 kr. til danmarks rederiforening som mandatar for dfds a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                            afsagt onsdag den 9. juni 2010
sag 221/2009
(1. afdeling)
jørn astrup hansen
(advokat eskil trolle, beskikket, og advokat john korsø jensen, beskikket)
mod
tryghedsgruppen s.m.b.a.
(advokat per magid)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 25. juni 2009.
i pådømmelsen har deltaget ni dommere: torben melchior, per walsøe, asbjørn jensen, lene
pagter kristensen, niels grubbe, marianne højgaard pedersen, vibeke rønne, jens peter
christensen og henrik waaben.
påstande
appellanten, jørn astrup hansen, har gentaget sin principale påstand om opløsning af ind-
stævnte, tryghedsgruppen s.m.b.a., ved skifteretten i lyngby og sin subsidiære påstand om
udbetaling af sin andel af tryghedsgruppens egenkapital, opgjort til likvidationsværdi. som
sin mere subsidiære påstand har jørn astrup hansen gentaget sin påstand om, at trygheds-
gruppen skal anerkende, at den ikke er en selvejende institution, men et selskab med begræn-
set ansvar ejet af forsikringstagerne i overensstemmelse med de gældende vedtægter.
tryghedsgruppen har over for jørn astrup hansens principale påstand påstået stadfæstelse,
subsidiært frifindelse. over for jørn astrup hansens subsidiære påstand har tryghedsgrup-
                                               - 2 -
pen påstået stadfæstelse og over for hans mere subsidiære påstand afvisning, subsidiært fri-
findelse.
højesterets begrundelse og resultat
jørn astrup hansens principale påstand
jørn astrup hansen har principalt nedlagt påstand om, at tryghedsgruppen s.m.b.a. skal lade
sig opløse, således at egenkapitalen udbetales til medlemmerne i overensstemmelse med
vedtægterne. han har gjort gældende, at han som enkeltmedlem efter almindelige retsgrund-
sætninger som følge af tryghedsgruppens vedtægtsændringer og dispositioner kan kræve en
sådan opløsning af selskabet.
højesteret finder, at kravet angår en aktuel og konkret retstvist. jørn astrup hansen har rejst
kravet på egne vegne som en minoritetsbeføjelse, ikke på vegne af andre medlemmer, og det
forhold, at en opløsning uundgåeligt vil berøre andre medlemmer, indebærer ikke, at han skal
have bemyndigelse fra dem til sagsanlægget. højesteret finder herefter, at han har den for-
nødne retlige interesse i at få kravet prøvet, og tager ikke tryghedsgruppens påstand om af-
visning til følge. det forhold, at der endvidere skal ske prøvelse af jørn astrup hansens sub-
sidiære påstand om, at tryghedsgruppen uden opløsning af selskabet skal udbetale ham en
andel af egenkapitalen opgjort til likvidationsværdi, kan i det foreliggende tilfælde heller ikke
føre til afvisning af hans principale påstand.
jørn astrup hansen har til støtte for sin principale påstand anført, at hans forudsætninger for
at forblive medlem af tryghedsgruppen er bristet, og at han som følge heraf har krav på at få
sin andel af egenkapitalen udbetalt principalt som led i opløsning af selskabet.
opløsning af selskabet vil berøre alle dets medlemmer og påvirke forsikringskoncernens virk-
somhed. disse virkninger af en opløsning for andre, som ikke har ønsket den, er ikke nødven-
dige for at varetage hensynet til jørn astrup hansen, da en imødekommelse af hans krav om
at få udbetalt en andel af egenkapitalen i givet fald kan ske uden opløsning. højesteret finder,
at der ikke efter almindelige retsgrundsætninger er grundlag for at fastslå en så vidtgående
retsfølge af jørn astrup hansens eventuelle bristede forudsætninger for deltagelse i selskabet,
som en opløsning ville være, og frifinder herefter allerede af denne grund tryghedsgruppen
for hans principale påstand.
                                               - 3 -
jørn astrup hansens subsidiære påstand
jørn astrup hansen har til støtte for sin subsidiære påstand anført, at hans forudsætninger for
fortsat at være andelshaver i tryghedsgruppen er bristet som følge af de vedtægtsændringer,
som repræsentantskabet – uden at høre medlemmerne – har gennemført efter 1991, samt som
følge af børsnoteringen og salget af 40 % af tryghedsgruppens aktier i tryg-vesta a/s i
2005. jørn astrup hansen har henvist til, at det har påhvilet repræsentantskabet at varetage
selskabsejernes, dvs. tryghedsgruppens medlemmers, økonomiske interesser, herunder i lave
præmier, hvilket ikke er sket. han mener derfor, at han på andelsretligt grundlag har ret til at
udtræde af selskabet og få udbetalt sin forholdsmæssige andel af selskabets egenkapital.
det fremgår af sagen, at jørn astrup hansens stilling som medlem i det tidligere gensidige
forsikringsselskab, nu tryghedsgruppen s.m.b.a., ikke var baseret på indskud eller anden lig-
nende ydelse, men alene på normal forsikringstegning og præmiebetaling. tryghedsgruppens
vedtægter har siden 1991 bestemt, at medlemmerne ikke hæfter for selskabets forpligtelser, at
et medlem ved udtræden ikke har krav på nogen del af selskabets formue, og at selskabets
formue og indtægter kun kan udbetales til medlemmerne ved opløsning af selskabet uden for
fusion. medlemmer er de til enhver tid værende forsikringstagere i nærmere angivne forsik-
ringsselskaber, og de indtræder således som medlem alene ved at tegne forsikring og udtræder
uden krav på formueandel, når forsikringsforholdet ophører, uanset hvem af parterne der
bringer det til ophør og uanset årsagen hertil.
det er ubestridt, at alle vedtægtsændringerne efter 1991 er besluttet af tryghedsgruppens re-
præsentantskab efter vedtægternes regler herom, og at børsnoteringen og aktiesalget i 2005
blev besluttet af repræsentantskabet som det kompetente organ og i overensstemmelse med
vedtægterne.
børsnoteringen og aktiesalget blev gennemført for at tiltrække ny kapital og af hensyn til risi-
kospredning. behovet for at tiltrække ny kapital var forudset allerede i vedtægterne fra 1991,
der i § 2, stk. 3, indeholdt hjemmel til ved udvidelse af aktiekapitalen at optage andre som
aktionærer i tryg holding a/s. muligheden for at få andre end forsikringstagere som delta-
gere i forsikringsvirksomheden var tillige forudset i 1991-vedtægternes § 2, stk. 2, om fusion.
denne mulighed blev i de følgende år benyttet flere gange.
                                               - 4 -
de ændringer, der er foretaget i tryghedsgruppens vedtægter efter 1991, har bl.a. skabt mu-
lighed for at foretage investering som led i almindelig formuepleje og for at yde støtte til sam-
fundsgavnlig virksomhed.
henset til den særlige karakter af tryghedsgruppen, herunder medlemmernes begrænsede
rettigheder og forpligtelser, finder højesteret, at de vedtægtsændringer, som er foretaget efter
1991, og de dispositioner, som jørn astrup hansen har inddraget under sagen, ikke har ført
til, at hans stilling som forsikringstager og medlem kan anses for væsentligt ændret. der er
således ikke sket en tilsidesættelse af en retsbeskyttet forventning hos jørn astrup hansen, og
allerede derfor tiltræder højesteret, at tryghedsgruppen er frifundet for hans subsidiære på-
stand.
højesteret har dermed ikke anledning til at tage stilling til sagens andre spørgsmål, herunder
om jørn astrup hansens eventuelle krav mod tryghedsgruppen er bortfaldet som følge af
passivitet eller forældelse.
jørn astrup hansens mere subsidiære påstand
højesteret finder, at påstanden – som anført af landsretten – har karakter af anbringender til
støtte for jørn astrup hansens øvrige påstande. det bemærkes i øvrigt, at påstanden ikke
dækker over en reel retstvist og ikke vil påvirke parternes retsstilling.
højesteret afviser derfor jørn astrup hansens mere subsidiære påstand.
sagsomkostninger
det er oplyst, at tryghedsgruppens advokater for højesteret har anvendt ca. 1.300 advokat-
timer.
parterne er enige om, at tryghedsgruppens økonomiske interesse i sagen for højesteret kan
opgøres til ca. 25,5 mia. kr. højesteret finder, at sagsomkostningerne i en sag om så store
værdier må fastsættes skønsmæssigt efter en vurdering af, hvad der kan anses for rimeligt
også under hensyn til sagens omfang og karakter. der skal endvidere tages hensyn til både
arbejdets omfang og det ansvar, der er forbundet med sagens førelse.
                                             - 5 -
på denne baggrund fastsætter højesteret sagsomkostningerne til tryghedsgruppen for begge
retter til 8 mio. kr.
                                    thi kendes for ret:
tryghedsgruppen s.m.b.a. frifindes for jørn astrup hansens principale og subsidiære på-
stande.
jørn astrup hansens mere subsidiære påstand afvises.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal jørn astrup hansen (retshjælpsforsikrin-
gen), subsidiært statskassen, inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse betale 8
mio. kr. til tryghedsgruppen s.m.b.a. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.