text:
h010200h - blc
                                       udskrift
                                             af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                 afsagt den 11. juli 2002
sag h 102/01                  galt g/s
                              (advokat lone bach nielsen)
                                           mod
                              andreas andresen a/s
                              (advokat henrik thal jantzen)
                                        dom
sagen angår spørgsmålet om den kontraherende fragtførers ansvar for bortkomst af
en ladning oksekød, jf. cmr-lovens § 24, stk. 1, jf. § 4. der skal navnlig tages stil-
ling til, om der er tilstrækkelig bevis for, at lasten er bortkommet ved røveri.
sagsfremstilling
andreas andresen a/s påtog sig ved fragtbrev af 26. oktober 2000 at transportere et
parti oksekød fra danmark til moskva for dat-schaub international a/s, der lod va-
repartiet forsikre hos galt g/s. kødet blev lastet i en trailer, der med skib blev trans-
porteret til klaipeda, litauen.
       andreas andresen a/s antog sin faste forretningsforbindelse klaipedos ekspe-
dicija, litauen, til med en litauisk trækker at udføre transporten fra klaipeda til mo-
                                              - 2 -
skva. den litauiske chauffør krydsede grænsen til rusland den 31. oktober 2000 og
anmeldte den 3. november 2000 røveri af trækker, trailer og lasten af oksekød til po-
litiet.
        det russiske politi optog rapport og har afgivet følgende attest:
          ”3. november 2000 indgav vytautas karpavicius, født 17. marts 1978 i by-
          en klajpeda, litauiske ssr og boende…, en anmeldelse til vagthavende
          ved istra indenrigsforvaltning, hvori han meddelte, at der 1. november
          2000 i istra distrikt, moskovskaja oblast, på hovedvejen moskva-riga var
          blevet begået et røverisk overfald imod ham, hvorunder han var blevet fra-
          røvet: en kamaz-5410 lastvogn, registreringsnummer ztb774 med an-
          hænger ep 8269, lasten: 20055 kg. oksekød, dokumenter lydende på hans
          navn: pas, førerbevis, dokumenter på lasten samt forsikringsdokumenter.
          på denne baggrund har istra indenrigsforvaltnings efterforskningsafdeling
          3. november 2000 indledt straffesag nr. 80724 ud fra kendemærkerne på
          gerningsindholdet i en forbrydelse hjemlet i den russiske straffelovbogs art.
          162, stk. 2, pkt. a…
          det frarøvede er endnu ikke blevet fundet”.
chaufføren har over for klaipedos ekspedicija afgivet følgende skriftlige forklaring:
          ”den 29. oktober 2000 tilsluttede jeg en anhænger…, i klaipeda internati-
          onale handelshavn, hvorefter jeg vendte tilbage til byen plunge. ca. kl.
          23.30 tog jeg af sted til moskova. jeg passerede det lettiske toldkontor ca.
          kl. 7.30. efter en kort kørsel standsede jeg for at sove.
          jeg ankom til toldkontoret i byen sebezj den 31. oktober, ca. kl. 7.00. jeg
          forlod toldkontoret ca. kl. 13.00. jeg kørte, indtil det begyndte at blive
          mørkt, og jeg drejede af til en betalingsrasteplads. næste dag, dvs. 1. no-
          vember 2000, fortsatte jeg min kørsel.
          ca. kl. 19.00 nåede jeg istra-distriktet (rusland), hvor jeg blev standset i
          nærheden af et lille politikontor på motorvejen riga-moskva. jeg blev
          spurgt, hvad jeg transporterede og hvorhen. der var ca. 50 meter til politi-
          kontoret, da en ukendt mand kom hen til mig og stak en genstand, der lig-
          nede et gevær, ind mod siden af mig. han satte mig ind i sin bil og kørte
          ca. 1,5 time. han standsede bilen og overførte mig til en bus, som lignede
          mærket ford transit. idet han lukkede døren, sagde han til mig, at hvis jeg
          ville beholde livet, skulle jeg sidde helt stille. hvis jeg ville på toiletbesøg,
          skulle jeg banke på vinduet.
          i den tid jeg var indelåst, blev jeg en gang ført til… jeg fik noget pølse,
          franskbrød og sodavand. jeg ved ikke rigtig, hvor længe jeg sad der. tiden
          gik meget langsomt, og jeg var bange for at falde i søvn. der kom en mand
          og beordrede mig at gå ind i skoven. jeg gik ind i skoven uden at se noget.
          han kom hen til mig og sagde: ”sæt dig på knæ”. da jeg sad på knæ, tog
          han min hue af, fik mig til at lægge mig ned på jorden og beordrede mig til
          ikke at se tilbage. da jeg hørte, at bilen var i gang med at køre væk, så jeg i
          den retning, hvor bilen kørte.
                                              - 3 -
          jeg kan ikke sige, hvor længe jeg blev holdt i bussen, fordi jeg havde mi-
          stet tidsfornemmelsen. da jeg nåede vejen, forsøgte jeg at standse biler,
          men ingen standsede. jeg bemærkede lys og begyndte at gå i den retning,
          indtil jeg nåede en døgnåben forretning med bar. jeg kom ind og bad eks-
          peditricen om lov til at ringe. hun spurgte mig, hvortil jeg ville ringe. jeg
          spurgte hende, hvilken dag det var, og hun svarede, at det var torsdag den
          2. november. hun viste mig en telefon. da jeg sagde, at jeg ville ringe til
          politiet, svarede hun, at politiet ikke ville komme her, og henviste mig til
          ejeren. den kvindelige ejer gentog samme ord for mig, dvs. at politiet ikke
          ville komme her. jeg så en mand, som var ved at stige ind i sin bil, og jeg
          bad ham om at køre mig til det nærmeste politikontor. han kørte mig til
          trafikpolitiet, som bagefter henviste mig til politiet i byen lubertsy. der
          udfærdigede jeg en forklaring. de sagde til mig, at i morgen, dvs. 3. no-
          vember 2000, ville der komme politi fra byen istra, hvor forbrydelsen blev
          begået.
          næste dag viste jeg betjentene fra istra det sted, hvor jeg blev efterladt. jeg
          forklarede dem hele forløbet en gang til. de kørte mig til stedet (skoven),
          hvor de tog billeder af mig og gik omkring og undersøgte stedet. derefter
          kørte vi til det sted, hvor forbrydelsen var begået: de tog billeder også der,
          spurgte folk og (lokale) politimænd, om der var nogen, der havde set noget.
          vi kom til politigården i istra, hvor jeg igen fortalte det hele.
          næste dag udstedte de mig et bevis, hvorefter en politimand kørte mig til
          nærmeste politikontor. der standsede de en forbikørende bil, som kørte
          mig til rastepladsen ved byen golev. næste mandag kørte rastepladsens le-
          der mig til litauens ambassade. jeg fik udstedt et personbevis, hvorefter
          jeg blev kørt tilbage til golev rasteplads.
          der var en person fra vilnius (litauen), som tog mig med til litauen.
          underskrift
          8. november 2000”.
ved e-mail af 4. november 2000 meddelte klaipedos ekspedicija andreas andresen
a/s, at trækker, trailer og lasten var blevet røvet. ved brev af 6. november 2000
meddelte andreas andresen a/s dat-schaub international a/s, at oksekødspartiet
var røvet.
      galt g/s har den 11. januar 2000 udbetalt erstatning til dat-schaub internatio-
nal a/s og har ved brev af 17. april 2001 gjort regreskrav gældende over for andreas
andresen a/s.
      andreas andresen a/s har afvist at være ansvarlig for varepartiets bortkomst
og har indhentet følgende yderligere oplysninger om sagen fra den danske ambas-
sade i moskva:
          ”vi har været i telefonisk forbindelse med politimyndighederne i istra, og
          denne henvendelse gav følgende resultat, således som nedfældet af en af
          mine russiske medarbejdere:
                                             - 4 -
          according to your request i have been in contact with investigation de-
          partment of istra police. they said that the document we have got a copy of
          was really issued by istra police. the criminal case is temporarily sus-
          pended. however the truck and trailer are in the police register and are
          wanted by the police.
          the case will be renewed when the new data is received.
          unfortunately, according to the police, the percentage of disclosing such
          cases is very low.
          det er med andre ord ganske vist, at der er foretaget politianmeldelse, men
          opklaringsudsigterne tegner ikke lyse”.
det er oplyst, at chaufføren ikke længere er ansat hos klaipedos ekspedicija. han
skulle efter det oplyste nu opholde sig i england, men det er ikke lykkedes parterne
at komme i forbindelse med chaufføren, så han har kunnet afgive forklaring for ret-
ten.
forklaringer
arne andersen har forklaret, at han har været ansat hos andreas andresen a/s siden
1965.
       andreas andresen a/s er specialist i transport af levnedsmidler og har mange
transporter til baltikum og rusland. virksomheden benytter kun faste samarbejds-
partnere i baltikum. det er første gang, at virksomheden har mistet et vareparti hos
klaipedos ekspedicija, som de har arbejdet sammen med siden 1997.
       virksomhedens egne trailere (anhængere) afskibes fra danmark og overtages
af de faste samarbejdspartnere i baltikum, som sørger for den videre transport. hvis
der opstår problemer, bliver andreas andresen a/s straks orienteret.
       han hørte om varepartiets bortkomst både fra klaipedos ekspedicija og fra
kunden i moskva. han forlangte at modtage politirapport samt chaufførens forkla-
ring, som derefter blev sendt til ham.
       hverken trækkeren, traileren eller lasten er dukket op. traileren var forsikret
hos tryg baltica, som har udbetalt forsikringssummen på ca. ½ mio. kr. til andreas
andresen a/s.
       chaufføren var ansat hos en vognmand i litauen, som klaipedos ekspedicija
samarbejdede med. der er ingen nærmere oplysninger om denne vognmand, men det
stod klaipedos ekspedicija frit for at antage undertransportører, når klaipedos eks-
                                           - 5 -
pedicija ikke selv havde ledig kapacitet. chaufføren fortsatte med at arbejde hos
denne vognmand i nogle måneder efter overfaldet.
påstande
galt g/s har nedlagt påstand om, at andreas andresen a/s skal betale 282.381,82 kr.
med tillæg af procesrente fra den 17. april 2001.
       andreas andresen a/s har påstået frifindelse.
parternes synspunkter
galt g/s’s advokat har gjort gældende, at andreas andresen a/s er ansvarlig for va-
repartiets bortkomst, idet det ikke er godtgjort, at bortkomsten skyldtes forhold, som
chaufføren ikke kunne undgå, og hvis følger han ikke kunne afværge.
       idet chaufføren ikke har afgivet en detaljeret forklaring til det russiske politi,
kan politirapporten ikke lægges til grund som bevis for, at chaufføren har været udsat
for et røveri. chaufførens skriftlige forklaring er usammenhængende og kan ikke til-
lægges bevismæssig betydning for, at der er sket et røverisk overfald.
       chaufføren har tilsidesat de særlige sikkerhedsregler, der altid må følges ved
transporter i rusland, og han har handlet uforsigtigt ved at standse op, da en ukendt
person forsøgte at standse bilen. andreas andresen a/s er derfor som kontraherende
fragtfører ansvarlig for varepartiets bortkomst, jf. cmr-lovens § 24, stk. 1, jf. § 4.
andreas andresen a/s’s advokat har gjort gældende, at andreas andresen a/s er an-
svarsfri, da det er godtgjort, at bortkomsten af varepartiet skyldes et røveri, som
fragtføreren ikke kunne undgå eller afværge.
       chaufføren har afgivet en troværdig, detaljeret forklaring om røveriet, der støt-
tes af anmeldelsen til politiet, der er verificeret af den danske ambassade i moskva.
chaufføren kunne ikke have undgået røveriet, og han handlede ikke uforsigtigt ved at
stoppe op 50 meter fra en politistation.
       andreas andresen a/s har ikke kunnet gøre mere for at trænge til bunds i sa-
gen og har aldrig tidligere oplevet en bortkomst af denne karakter, selv om virksom-
heden siden 1993 har sendt i gennemsnit 50-60 vogntog pr. uge til rusland gennem
de baltiske lande.
                                         - 6 -
sø- og handelsrettens afgørelse
retten finder, at chaufførens skriftlige forklaring om, at han den 1. november 2000
blev standset på motorvejen tæt ved en politistation, truet og med et våben tvunget
ind i en bil og kørt bort, sammenholdt med sagens øvrige omstændigheder, navnlig
politianmeldelsen den 3. november 2000 og den danske ambassades oplysning af 3.
december 2001 om, at sagen ikke er opklaret, må lægges til grund.
       det findes ikke sandsynliggjort, at chaufføren har udvist uagtsomhed i for-
bindelse med røveriet.
       andreas andresen a/s er herefter fri for ansvar, idet bortkomsten skyldes
forhold, som fragtføreren ikke kunne undgå, og hvis følger han ikke kunne afværge,
jf. cmr-lovens § 24, stk. 2, sammenholdt med § 4.
                        t h i k e n d e s f o r r e t:
andreas andresen a/s frifindes.
galt g/s skal inden 14 dage efter denne doms afsigelse betale 22.000 kr. i
sagsomkostninger til andreas andresen a/s.
henrik dam                             elmer                             kaj nielsen
                                        (sign.)
                                     ___ ___ ___
        udskriftens rigtighed bekræftes. sø- & handelsrettens kontor, den
                                         p.j.v.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
v006600c - kta
                                     udskrift
                                         af
                    sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 23. juni 2004 blev af retten i sagerne
v-64-03
novo nordisk a/s
(advokat katja høegh)
  mod
1) paranova danmark a/s
 (advokat kim jensen)
2) paranova pack a/s
 (advokat kim jensen)
v-66-03
novo nordisk a/s
(advokat katja høegh)
  mod
1) orifarm a/s
 (advokat jens jakob bugge)
2) medipack a/s
 (advokat jens jakob bugge)
afsagt sålydende
                                          - 2 -
                                          dom:
i sagen v 64/03 har novoen novo nordisk a/s nedlagt påstand om at de sagsøgte
paranova danmark a/s og paranova pack a/s, herefter paranova, skal anerkende i
forbindelse med parallelimport af novos produkter under foretagelse af tillægseti-
kettering eller fuld ompakning eller ommærkning under anvendelse af novos va-
remærke at være forpligtet til
1. at notificere novo om i hvilket land produkterne er indkøbt, til hvilket marked
   parallelimporten vil blive foretaget, samt hvilke pakningsstørrelser der er tale om,
2. på begæring at fremsende en egentlig prøvepakning og produktprøve som giver
   mulighed for at kontrollere både yder- og inderpakning samt indlægsseddel, og
   herunder sikre at originalproduktets originale tilstand ikke er berørt, samt at den
   foretagne ompakning ikke skader varemærkets renommé,
3. at give novo 15 arbejdsdage fra modtagelsen af notifikation ledsaget af prøvepak-
   ning til påbegyndelsen af det planlagte salg,
4. i de tilfælde hvor der bliver foretaget en fuld ompakning og/eller ommærkning at
   begrunde og dokumentere nødvendigheden heraf,
5. at foretage notifikation under overholdelse af ovenstående betingelser hver gang
   paranova ændrer pakkepraksis, herunder skifter oprindelsesland, stykstørrelse
   og/eller ændrer pakningslayout med hensyn til de ovennævnte parallelimporterede
   produkter hidrørende fra novo.
i processkrift 2 af 29. marts 2004 har novo over for paranova nedlagt en række
påstande 6-12, betegnet som supplerende påstande. påstandene vedrører angivelige
overtrædelser af novos varemærkerettigheder idet paranova i en række nærmere
angivne tilfælde på nærmere angivne måder skal have undladt at foretage hvad der
efter novos opfattelse er forskriftsmæssig notifikation.
 paranova har principalt påstået afvisning af påstandene 1-5, subsidiært frifindelse.
                                           - 3 -
i sagen v 66/03 har novo nedlagt samme påstande 1-5 over for de sagsøgte orifarm
a/s og medipack a/s (herefter orifarm) som novo har nedlagt over for paranova i
sagen v 64/03. orifarm har påstået afvisning af påstandene 1-5, subsidiært
frifindelse. i processkrift 2 af 29. marts 2004 har novo over for orifarm ligeledes
nedlagt en række påstande 6-9, betegnet som supplerende påstande. påstandene
vedrører som i sagen v 64/03 angivelige overtrædelser af novos
varemærkerettigheder idet orifarm i en række nærmere angivne tilfælde på nærmere
angivne måder skal have undladt at foretage hvad der efter novos opfattelse er
forskriftsmæssig notifikation.
ved kendelse af 5. januar 2004 bestemte retten at paranovas og orifarms påstande
om afvisning begrundet i formuleringen af novos påstande 1-5 skulle tages under
særskilt forhandling. forhandlingen fandt sted den 11. maj 2004.
under deldomsforhandlingen var det novos påstand at påstandene 1-5 skulle tages
under realitetsbehandling.
endvidere var det novos påstand at påstandene 6-12, respektive 6-9 skulle antages til
realitetsbehandling. retten tilkendegav at påstandene kunne nedlægges da sagens
forberedelse, for så vidt angår andet end spørgsmålet om realitetsbehandling af
novos påstande 1-5, ikke var afsluttet på det tidspunkt påstandene 6-12 (6-9) blev
nedlagt. forhandlingen vedrørte derfor i alt væsentligt spørgsmålet om påstandene 1-
5 i de to sager kunne admitteres.
paranovas anbringender
paranova bestrider at sagen, som anført af novo, vedrører spørgsmål om sikring af at
paranova overholder de krav til notifikation som ef-domstolen har opstillet for
parallelimportører af lægemidler. sagen drejer sig om forhold som ef-domstolen
allerede har taget stilling til, og som giver novo tilstrækkelig mulighed for at
varetage sine varemærkerettigheder. novos påstande relaterer sig til forhold i
fremtiden hvorfor novo ikke kan være vidende om hvorvidt paranova konkret vil
overholde de notifikationskrav som ef-domstolen har opstillet.
                                          - 4 -
der eksisterer ikke en retsuvished der kan medføre at nova kan kræve dom for de
nedlagte påstande 1-5, jf. ufr 1970.290 sh, ufr 1937.856 ø.
novos påstande 1-5 er af en sådan generel, abstrakt, ukonkret og uaktuel karakter at
de ikke kan være genstand for domstolsprøvelse, jf. ufr 2000.974 ø, ufr
1998.1322 h, ufr 1991.641 h, ufr 1981.930 ø og ufr 1973.694 h. dette
synspunkt støttes af at novo har anlagt en identisk retssag mod parallelimportøren
orifarm a/s med ganske samme påstande. hvis novos påstande var konkret
begrundede, havde det næppe været muligt at nedlægge samme påstande i to sager.
til støtte for frifindelsespåstanden, som i øvrigt ikke behandles i denne dom, har
paranova bl.a. gjort gældende:
novos påstande angår en fortolkning af varemærkedirektivets artikel 7, stk. 2, som
alene ef-domstolen er kompetent til at foretage. ef-domstolen har allerede
fortolket varemærkedirektivet og opstillet de krav om notifikation som kan stilles til
en parallelimportør af lægemidler, jf. sag c-143/00 boehringer, c-427/94 m.fl.
bristol-myers squibb, c-102/77 hoffmann-la roche.
paranova har opfyldt de notifikationskrav som ef-domstolen har opstillet.
domstolen har ikke stillet krav om at parallelimportøren skal oplyse, hvor
produkterne er købt, hvilken pakningsstørrelse der er tale om, eller at notifikation
skal ske hver gang pakkepraksis ændres. paranova har indført en praksis hvor der
sendes en prøvepakning indeholdende yderpakning, blisterpakning og indlægsseddel
til varemærkeindehaveren. paranova overholder den af domstolen fastsatte
notifikationsfrist, som ikke er absolut. det fremgår af paranovas notifikationsbreve
hvilket marked notifikationen angår, og årsagen til ompakning/ommærkning fremgår
af notifikationsbrevene og den tilhørende prøvepakning.
orifarms anbringender
novos påstand 1-5 relaterer sig ikke til konkrete produkter og handlinger.
domstolene kan alene afsige domme om konkrete sager og kan ikke afgive abstrakte
udtalelser eller responsa. påstandene derfor skal afvises.
                                          - 5 -
med påstand 1-5 eftersøger novo en stillingtagen fra sø- og handelsretten til
hvorledes ef-domstolens praksis vedrørende notifikation generelt skal fortolkes.
om novos påstand 1 har orifarm anført at det ikke fremgår af påstanden at det
hævdede oplysningskrav relaterer sig til en konkret tvist mellem parterne i forhold til
konkrete produkter eller handlinger. novo har som bilag 3 og 4 fremlagt kopi af
breve fra handelsselskabet af 5. januar 2002 og har i replikken anført at disse reelt
dokumenterer at sagen vedrører en konkret aktuel retstvist. bilag 3 og 4 er breve fra
handelsselskabet af 5. januar 2002 (tidligere orifarm a/s) af henholdsvis den 19.
august og 9. december 1997. med sin formulering af påstand 1 forsøger novo at få
sø- og handelsretten til at fremkomme med en generel, abstrakt udtalelse vedrørende
fortolkningen af reglerne for notifikation under henvisning til breve som er dateret 6
år tilbage i tiden, uden at novo i øvrigt har påvist at der senere, før eventuelt i
forbindelse med den foreliggende sag, har været fremsat indsigelse fra novos side
med hensyn til indholdet af disse notifikationer.
handelsselskabet af 5. januar 2002 er ikke part i retssagen. handelsselskabet af 5.
januar 2002 hed tidligere orifarm a/s, men sagsøgte 1, orifarm a/s, har intet har at
gøre med dette selskab.
novos påstand 2 vedrører krav om notifikation som er fastslået af ef-domstolen, og
som er ubestridt af orifarm. det fremgår således af ef-domstolens faste praksis at
en parallelimportør på begæring skal fremsende prøvepakning og produktprøve,
ligesom det er fastslået i ef-domstolens praksis at originalproduktets originale
tilstand ikke må være berørt, samt at den foretagne ompakning ikke må skade
varemærkets renommé. novo har dermed ikke en retlig interesse i at opnå dom efter
påstand 2.
i påstand 3 er der ikke henvist til konkrete tvister hvorfor der ikke kan afsiges dom
herom. spørgsmålet om notifikationsfristens længde skal besvares ud fra en konkret
afvejning, jf. også ef-domstolens afgørelse i sag c-143/00 boehringer & ingelheim
m.fl. mod swingward ltd. m.fl., præmis 67. formuleringen af novos påstand 3 har
antagelig sin baggrund i ef-domstolens afgørelse i sag c-143/00 boehringer &
ingelheim m.fl. mod swingward ltd. m.fl. det fremgår af præmis 67 i denne dom at
man i den konkrete sag på baggrund af sagens oplysninger antog at en periode på 15
                                             - 6 -
hverdage kunne udgøre en rimelig notifikationsfrist, når parallelimportøren har valgt
at underrette varemærkeindehaveren under samtidig fremsendelse af en
prøvepakning af det ompakkede lægemiddel. det fremgår videre af præmis 67 at
fristen er vejledende, og at det står parallelimportøren frit for at sætte en kortere frist,
ligesom varemærkeindehaveren kan anmode om en længere tid til at reagere end
indrømmet af parallelimportøren.
med formuleringen af påstand 3 søger novo at få sø- og handelsretten til helt
generelt at tage stilling til hvad der må anses for en rimelig frist, uanset at ef-
domstolen udtrykkeligt har anført at der skal ske en konkret afvejning, og at de 15
hverdage alene var relevant i den konkrete sag.
novo har hverken i påstanden eller i øvrigt i sagsfremstillingen kunnet henvise til
forhold hvor orifarm konkret har tilsidesat en frist, idet der i det hele taget ikke er
henvist til en konkret notifikation fra orifarms side. der foreligger derfor ikke en
konkret tvist. det er åbenlyst at der ikke kan afsiges dom efter indholdet af påstand 3,
og at de sagsøgtes afvisningspåstand i relation hertil derfor må tages til følge.
heller ikke i påstand 4 og 5 er henvist til konkrete tvister hvorfor også disse påstande
må afvises. om disse påstande anføres at novo her forsøger at få sø- og
handelsretten til at tage stilling til fortolkningen af eu-retten på et område hvor der
ikke foreligger nogen retspraksis. det kan således utvivlsomt lægges til grund at ef-
domstolen ikke i sin hidtidige praksis har stillet krav om at en parallelimportør i
forbindelse med notifikation skal fremkomme med en begrundelse og dokumentation
for opfyldelsen af ef-domstolens nødvendighedsbetingelse.
de krav ligger i påstand 4 og 5 må i givet fald må afklares ved en præjudiciel
forelæggelse for ef-domstolen.
hertil kommer at novo ikke har henvist til et konkret tilfælde hvor sagsøgte skulle
have undladt at opfylde et påstået begrundelses- og dokumentationskrav i relation til
opfyldelsen af nødvendighedskriteriet i forbindelse med notifikation, hvorfor det
også her er åbenlyst at novo med formuleringen af påstand 4 og 5 forsøger at få sø-
og handelsretten til at tage stilling til et abstrakt juridisk problem, og det er der ikke
hjemmel til.
                                            - 7 -
det blotte forhold at orifarm bestrider at eu-retten kan fortolkes som hævdet af
novo, medfører ikke at dette kan gøres til genstand for en retssag.
orifarm har endvidere erklæret at de til enhver tid vil overholde gældende retspraksis
og regler, jf. fx brev af 14. marts 2003 fra orifarm a/s (bilag 6) hvorved meddeltes
at orifarm-koncernen ville foretage samtlige notifikationer i overensstemmelse med
de regler og retningslinier som kan udledes af retspraksis.
påstand 1-5 er således ikke konkrete og aktuelle og må derfor afvises. novos påstand
6-9 kan ikke reparere på manglerne ved påstand 1-5.
novos anbringender
novo har gjort gældende at der foreligger en konkret, aktuel og reel retstvist om
fortolkningen af de notifikationskrav der er fastsat i ef-domstolens retspraksis. novo
har en klar retlig interesse i at få disse krav påkendt.
til støtte for at påstandene 1-5 tages under realitetsforhandling anføres at de sagsøgte
eller markedsføringsansvarlige selskaber inden for den koncern som de sagsøgte
tilhører, tidligere i en lang række tilfælde har optrådt retsstridigt i forbindelse med
notifikation af påtænkt parallelimport, således som novo har gjort gældende i
processkrifterne i sagen. de sagsøgte foretager løbende parallelimport af nye
produkter, herunder af novos, og vil i den forbindelse skulle foretage notifikation.
novo har på trods af gentagne forsøg herpå ikke kunnet opnå en tilkendegivelse fra
de sagsøgte om at de i fremtiden vil respektere kravene til notifikation som er
opstillet i retspraksis. sagsøgtes processkrifter viser at der er konkret tvist mellem
parterne om forståelsen af kravene til notifikation. novo har en retlig interesse i at få
afklaret denne uenighed med henblik på at sikre at de sagsøgte i fremtiden vil
respektere de fastsatte krav til notifikation. det vil være i overensstemmelse med
udviklingen i retspraksis at påstandene 1-5 tages under påkendelse. novo har i den
forbindelse henvist til dommene i ufr 1996.1300 h, ufr 1986.652 h og u
1961.269 ø.
rettens afgørelse
                                             - 8 -
som det fremgår af sagens processkrifter og bilag, og som det nu også kan udledes af
novos påstande 6-12, respektive 6-9, er sagens baggrund en række tilfælde hvor
novo finder at paranova eller orifarm ikke har opfyldt de krav man efter novos
opfattelse kan stille til notifikation i forbindelse med parallelimport af lægemidler.
påstandene 1-5 som novo har nedlagt over for paranova og orifarm, vedrører
imidlertid ethvert, også fremtidigt, tilfælde af parallelimport af lægemidler.
påstandene vedrører efter deres indhold således ikke konkrete tilfælde af uenighed
mellem sagens parter om notifikation vedrørende nærmere bestemte partier af
parallelimporterede medicinske produkter.
hvorvidt de af novo hævdede betingelser til notifikation, der angives at være
opstillet på grundlag af ef-domstolens afgørelser og præmisserne til disse, kan finde
anvendelse i tilfælde af parallelimport af lægemidler, må prøves i forhold til
omstændighederne i forbindelse med importen af og notifikationen om ompakningen
af de pågældende produkter.
novos påstande 1-5 kan derfor ikke tages under påkendelse.
                                     thi kendes for ret:
sagerne v-64-03, novo nordisk a/s mod paranova danmark a/s og paranova pack
a/s, og v-66-03, novo nordisk a/s mod orifarm a/s og medipack a/s, afvises for
så vidt angår novo nordisk a/s’ påstande 1-5 i sagerne.
sagens behandling fortsættes vedrørende påstandene 6-12 som novo nordisk a/s
har nedlagt over for paranova danmark a/s og paranova pack a/s i sagen v-64-03,
og påstandene 6-9 som novo nordisk a/s har nedlagt over for orifarm a/s og
medipack a/d i sagen v-66-03.
                                         jens feilberg
                                            (sign.)
               - 9 -
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                       afsagt onsdag den 23. november 2016
sag 15/2016
(2. afdeling)
søfartens ledere som mandatar for
a og b
(advokat poul hvilsted)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat rass holdgaard)
biintervenient til støtte for søfartens ledere: fagligt fælles forbund
(advokat rune asmussen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 8. afdeling den 12. januar 2016.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, henrik waaben, oliver talevski og jan schans christensen.
påstande mv.
appellanten, søfartens ledere som mandatar for a og b, har nedlagt følgende påstande:
1. skatteministeriet skal betale til a 78.737 kr. og til b 47.885,82 kr. med procesrente fra den
19. marts 2014.
2. skatteministeriet skal anerkende, at § 5, stk. 3, i lov om beskatning af søfolk indebærer en
forpligtelse for skatteministeriet til at kontrollere og håndhæve, at løn og godtgørelser mv.
                                                - 2 -
under dis beregneligt påvirkes af ændringer i beskatningen af lønindkomst på samme måde
som løn og godtgørelser mv. uden for dis.
indstævnte, skatteministeriet, har over for påstand 1 påstået stadfæstelse.
skatteministeriet har over for påstand 2 påstået afvisning, subsidiært frifindelse.
sagen har været hovedforhandlet sammen med højesterets sag nr. 251/2015, søfartens
ledere som mandatar for a og b mod danmarks rederiforening som mandatar for dfds
a/s.
anbringender
søfartens ledere som mandatar for a og b har i relation til påstand 2 anført, at påstanden bør
tillades, jf. retsplejelovens § 383. påstanden medfører ikke udsættelse af sagen, og det
synspunkt, som påstanden hviler på, har allerede været fremført under sagen for landsretten.
skatteministeriet har endvidere haft mulighed for at forholde sig til påstanden og dermed haft
tilstrækkelig mulighed for at varetage sine interesser.
der er retlig interesse i at få påstand 2 under pådømmelse. højesterets stillingtagen til påstan-
den har således stor betydning for samtlige medlemmer af søfartens ledere. det bestrides, at
påstanden er for uklar til at indgå i en domskonklusion.
søfartens ledere har endvidere i relation til påstand 2 anført, at skatteministeriets kontrolfor-
pligtelse følger af § 5, stk. 3, i loven om beskatning af søfolk sammenholdt med § 4, stk. 3, i
bekendtgørelse nr. 361 af 7. maj 2009 om beskatning af søfolk. efter den sidstnævnte be-
stemmelse skal arbejdsgiveren over for told- og skatteforvaltningen kunne godtgøre, hvordan
løn, godtgørelser og gratialer mv. omfattet af lovens § 5 og § 5 a er beregnet.
skatteministeriet har til støtte for sin påstand om afvisning af påstand 2 anført, at der er tale
om en ny påstand, der ikke har været gjort gældende under landsretssagen, og som ikke er
fremsat i ankestævningen. påstanden blev først fremsat i processkrift 1 af 5. september 2016.
påstanden bør derfor ikke tillades, jf. retsplejelovens § 383.
                                                  - 3 -
søfartens ledere har ikke retlig interesse i en pådømmelse af påstand 2. det skyldes, at på-
standen allerede er indeholdt i påstand 1, som er baseret på, at skatteministeriet har handlet
ansvarspådragende. hvis formålet med påstand 2 tillige er at få fastslået, at skatteministeriet
ved fremtidige ændringer af indkomsbeskatningen har pligt til at påse, at der sker regulering
af nettolønninger til dis-ansatte, har søfartens ledere ikke konkret retlig interesse i at få af-
gjort dette spørgsmål, idet højesteret reelt anmodes om at afgøre en retstvist, som måske kan
opstå i fremtiden, dvs. reelt om at udarbejde en generel udtalelse om retstilstanden på dette
område.
påstand 2 er endvidere ikke egnet til at indgå i en domskonklusion, da den er for upræcis.
skatteministeriet har til støtte for sin påstand om frifindelse for påstand 2 anført, at der ikke
består en pligt for skatteministeriet til at påse, at dis-ansatte søfolk kompenseres af deres
arbejdsgivere i tilfælde af en skattelettelse.
parterne har i øvrigt gentaget deres anbringender.
højesterets begrundelse og resultat
den statsstøtte, som fritagelsesbestemmelsen i § 5, stk. 1, i lov om beskatning af søfolk, er
udtryk for, består – også efter den lettelse i indkomstbeskatningen, der blev gennemført ved
lov nr. 259 af 12. juni 2009 (forårspakke 2.0) – i, at søfolkene er fritaget for beskatning. hø-
jesteret tiltræder derfor, at statsstøtten ikke overskrider det maksimale støtteniveau, der frem-
går af de retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren, som eu-kommissionens
godkendelse af den danske skattefritagelsesordning for søfolk er baseret på.
herefter og i øvrigt af de grunde, landsretten har anført, stadfæster højesteret dommen for så
vidt angår søfartens lederes påstand 1.
med hensyn til søfartens lederes påstand 2 bemærkes, at påstanden først blev nedlagt i pro-
cesskrift 1 af 5. september 2016. højesteret finder, at betingelserne for at tillade påstanden
fremsat ikke er opfyldt, jf. retsplejelovens § 383. i øvrigt finder højesteret, at påstanden reelt
er et anbringende til støtte for påstand 1, og at påstanden er uegnet til at indgå i en domskon-
klusion. højesteret afviser herefter påstand 2.
                                               - 4 -
sagsomkostningerne for højesteret er fastsat til dækning af advokatudgift inkl. moms. der er
taget hensyn til sagens værdi og vidererækkende betydning samt arbejdets omfang.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
påstand 2 afvises.
i sagsomkostninger for højesteret skal søfartens ledere som mandatar for a og b betale
150.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
- eju
                                         udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                         kendelse
afsagt den 28. oktober 2014
h-13-14
                                   noridane food a/s
                                   (advokat peter herskind)
                                   mod
                                   pentatrade nv
                                   (advokat christian kirk zøllner)
indledning
ved stævning modtaget af sø- og handelsretten den 14. februar 2013 nedlagde noridane
food a/s påstand om, at pentatrade nv til noridane food a/s skal betale 111.579 kr. (eur
14.957) med procesrenter fra sagens anlæg. påstanden er baseret på, at pentatrade ifølge no-
ridane food har leveret nogle varer, ”frozen pork”, der angiveligt ikke var i kontraktmæssig
stand, hvilket har påført noridane food nogle opbevarings-, transport- og destruktionsom-
kostninger, som ønskes dækket af pentatrade.
                                                      -2-
i svarskrift af 28. april 2014 nedlagde pentatrade påstand om afvisning, subsidiært frifindel-
se. til støtte for afvisningspåstanden henviste pentatrade til, at sø- og handelsretten ikke er
rette værneting for parternes tvist, idet rette værneting er pentatrades værneting i belgien.
efter anlæggelsen af nærværende sag har pentatrade anlagt sag mod noridane food i belgi-
en med krav om betaling for de pågældende varer. sagen i belgien er ifølge parternes oplys-
ninger udsat på sø- og handelsrettens endelige afgørelse af den foreliggende sag.
i forbindelse med et retsmøde den 19. maj 2014 besluttede retten at udskille afvisnings-
spørgsmålet til særskilt forhandling og afgørelse, jf. retsplejelovens § 253.
påstande
noridane foods a/s har nedlagt påstand om, at sagen fremmes til realitetsbehandling ved
sø- og handelsretten.
pentatrade nv har nedlagt påstand om afvisning.
der er enighed mellem parterne om, at der er værneting for sagen i belgien, hvis retten måtte
finde, at parterne ikke har indgået en værnetingsaftale. der er endvidere enighed om, at der
er værneting for sagen ved sø- og handelsretten, hvis retten finder, at parterne har indgået
en aftale om værneting i danmark.
sagens omstændigheder
pentatrade har fremlagt fire ”bestelbons” (ordrebekræftelser) af henholdsvis den 1., 5., 19. og
21. august 2008 fra pentatrade nv til noridane food a/s vedrørende salg og levering af svi-
nekødprodukter til noridane food. af disse ordrebekræftelser, der alle består af en enkelt
side, fremgår under beskrivelsesfeltet (”description”) ca. midt på siden under varebeskrivel-
se, pris- og betalingsvilkår, leveringsvilkår mv., som sidste afsnit følgende:
       ”for this sale our general terms of sale are in force . and known by you *ordrebekræftel-
       sen af 1. august 2008]
                                                      -3-
       for this order our general conditions of sale are in force [ordrebekræftelsen af 5. august
       2008]
       for this sale our general rules of sale are in force [ordrebekræftelsen af 19. august 2008]
       for this sale our general terms of sale are in force [ordrebekræftelsen af 21. august 2008]”
for hver af de fremlagte ordrebekræftelser er udstedt fakturaer fra pentatrade til noridane,
som alle er dateret 4 – 5 uger efter datoen for den tilhørende ordrebekræftelse. på forsiden af
disse fakturaer er der nederst i højre hjørne med småt på fire forskellige sprog (flamsk,
fransk, engelsk og tysk) anført: ”terms of sale: see backside”. på bagsiden af fakturaerne er
på samme fire sprog optrykt pentatrades ”terms of sale”. pkt. 10 har følgende ordlyd:
       “arbitration
       disputers arising out of this contract shall be referred to the court of gent or at our dis-
       cretion to the courts having jurisdiction at the buyers domicile.”
i forlængelse af en dialog mellem ronnie melbye, noridane food, og hubert gowy, pen-
tatrade, udstedte noridane food den 22. oktober 2013 to ”purchase confirmations” (ordrebe-
kræftelser) til pentatrade vedrørende køb og levering af de i alt 40 tons svinefedt (27 tons og
13 tons), der ligger til grund for parternes tvist. begge ordrebekræftelser, der var stilet til
”hr. gowy”, bestod af en enkelt side, hvor der i den nederste tredjedel var anført følgende:
       ”fresh production if nothing else stated (maximum 3 months old).
       this agreement should be considered binding – all objections must be reported immedia-
       tely upon receiving this contract.
       in case of dispute it will be settled at danish court.
       terms of payment…….:        30 days from invoice date
       terms of delivery……..:      fca be                           incoterms 2010
       week of departure……:        44 [45]
       departure notes………:
       date of departure…….:       01-11-13 [08-11-13]
       loading place…………: belgium”
den første del af ordren blev leveret i rekkem, belgien, den 7. november 2014. samme dag
udstedte pentatrade en faktura til noridane food vedrørende denne del af den pågældende
                                                -4-
ordre. den anden del af ordren blev leveret i rekkem, belgien, den 22. november 2014.
samme dag udstedte pentatrade en faktura til noridane food vedrørende denne del af or-
dren. på bagsiden af begge fakturaer var optrykt pentatrades ”terms of sale”, herunder
pkt. 10, der havde samme ordlyd som pentatrades ”terms of sale” optrykt på bagsiden
af pentatrades fakturaer fra august 2008, jf. ovenfor.
den 9. januar 2014 udstedte noridane food en faktura til pentatrade ”att: hr. gowy” på eur
14.957,97 vedr. de ”costs due to wrong delivered goods”, der danner grundlag for det af no-
ridane food over for pentatrade nedlagte erstatningskrav i denne sag. ved brev 13. januar
2014 til noridane food protesterede hubert gowy på vegne af pentatrade over den pågæl-
dende faktura.
forklaringer
ronnie melbye har forklaret, at han er administrerende direktør og medejer af noridane
food a/s, hvor han har været i godt og vel 12 år. noridane food har eksisteret siden 1998 og
driver virksomhed med international handel med kød.
når noridane food indgår aftaler med kunder, foregår det på den måde, at de har en kunde,
der efterspørger noget kød, som de så finder hos en leverandør. noridane food fungerer så-
ledes som mellemmand, og de har mellem 300-600 handler om måneden. når noridane
food indgår en handel med en leverandør, kommunikeres der primært via telefon eller sky-
pe, evt. e-mail. de taler med leverandøren om de varer, som leverandøren kan tilbyde, eller
de varer som de gerne vil købe. der drøftes priser, pakninger, produktion osv. det ender
meget ofte med, at det ikke munder ud i en aftale. men hvis det er noget, der har interesse,
og som de kan afsætte til tredjemand, så laver noridane food en ordre, som så efterfølgende
bliver ridset op i en ordrebekræftelse, så der ikke kommer nogen uoverensstemmelser. ved
ordrebekræftelsen bekræftes en allerede indgået aftale, og den endelige aftale er ordrebe-
kræftelsen. alle noridane foods handler afsluttes ved, at der sendes en ordrebekræftelse, og
de har handlet på samme måde altid. det er sådan man gør, og det gør alle andre i branchen
også.
                                                  -5-
den foreliggende sag vedrører en ganske almindelig handel. det var noridane food, der tog
kontakt til pentatrade nv, og det var ham, som stod for kontakten. forud for afsendelsen af
de to ordrebekræftelser af 22. oktober 2013 var der noget dialog mellem parterne vedrørende
forskellige varer. de kommunikerede både via skype og telefon, og ordrebekræftelserne op-
summerede så den ordre, de gerne ville lægge. ordren omhandlede noget svinefedt, som
kom fra et slagteri i belgien, hvor det skulle i container, der blev sat på en bil og herefter med
bil og skib sendt til noridane foods kunde i georgien. en veterinær kigger på varerne, både
når de bliver sendt af sted og ved ankomsten. der kan normalt være 25-27 tons i én contai-
ner. den anden del af ordren, 13 tons, blev transporteret i en container, hvor der også var
andre varer. at de leverede mængder ikke stemmer fuldstændig overens med ordrebekræf-
telserne er helt normalt, og det er sket efter aftale parterne imellem.
den sidste del af teksten på ordrebekræftelserne, herunder sætningen om, at ”in case of dis-
pute it will be settled at danish court”, er en fast bestanddel af deres ordrebekræftelser, som
han ikke selv udfylder. han synes, at formuleringen er meget sigende; ”disputes” skal for-
stås som ”alle uoverensstemmelser”, og disse skal afgøres ved en dansk ret.
han modtog ingen tilbagemelding fra pentatrade på de to ordrebekræftelser, og han har ikke
modtaget ordrebekræftelser fra pentatrade vedrørende den pågældende ordre i oktober
2013.
de modtog pentatrades fakturaer af 7. og 22. november 2013 med posten. det tager normalt
mellem 4 dage og 3 uger at modtage post fra belgien. fakturaerne går direkte til bogholderi-
et, og han har ikke set fakturaernes bagside med pentatrades ”terms of sale”.
han kan bekræfte, at noridane food har handlet med pentatrade tilbage i august 2008, som
det fremgår af de fire fakturaer. noridane havde dengang samme forretningsgang, og han er
sikker på, at noridane food også dengang sendte sine ordrebekræftelser til pentatrade. men
han kan ikke huske, hvem der dengang sendte en ordrebekræftelse først. han mener ikke, at
man kan forvente, at noridane food skulle være bekendt pentatrades generelle betingelser.
de har mellem 3-600 handler om måneden og over 1000 aktive leverandører, så han kender
                                                   -6-
ikke alle leverandørers betingelser, og de kan ikke gå ned i arkivet og finde dem, hver gang
de skal indgå en handel. han vil ikke tro, at noridane food protesterede over den angivne
formulering i pentatrades ordrebekræftelser fra 2008.
han mener, at noridane food i perioden fra august 2008 til oktober 2013 ikke har handlet
med pentatrade, men han kan ikke huske det. noridane food udstillede på en messe i tysk-
land i oktober 2013, hvor ronnie melbye var til stede og robert gowy kom forbi. de talte
sammen om deres tidligere samhandel, og de blev enige om at genoptage samarbejdet.
hubert gowy har forklaret, at han har været i svinekødsbranchen i mere end 40 år. han star-
tede sin egen virksomhed i 1974. i 1987 solgte han 25 % af sine aktier i virksomheden til et
stort, dansk selskab benævnt ess food. på daværende tidspunkt havde virksomheden 75 an-
satte og var et af de største i belgien. efter et år ønskede ess food at købe de resterende akti-
er i virksomheden, og han var herefter direktør for ess food benelux igennem 15 år. han
etablerede pentatrade i 1994, og de er fire personer i firmaet; ham selv, hans kone og to an-
satte.
pentatrade indgår som oftest aftaler med sine kunder over telefonen eller via skype – mest
over telefon. de taler ofte sammen flere gange vedrørende f.eks. priser. de lukker aftalen
over telefonen. man stoler på hinanden. han har altid kun solgt varer til ronnie melbye og
aldrig købt noget af ham. når aftalen er indgået over telefonen, fortæller han nancy, en af
deres ansatte, at han har solgt nogle varer til en kunde til en bestemt pris og altid ”ex
works”, når det drejer sig om kunder som f.eks. noridane food. hun udfærdiger herefter en
ordrebekræftelse, som sendes til leverandøren og køberen. når varerne er leveret, sender
han en faktura. han har aldrig lavet forretninger på anden vis.
det er forskelligt, hvem der sender en ordrebekræftelse, men han har aldrig tidligere modta-
get en ordrebekræftelse fra noridane food. det var ham, der indgik aftalen med ronnie
melbye. han modtog ikke ordrebekræftelserne personligt, det gjorde nancy. ronnie melbye
oplyste ikke noget om, at han efterfølgende ville modtage ordrebekræftelser. de diskuterede
                                                  -7-
ikke under deres telefonsamtale, hvad der skulle ske, såfremt der måtte opstå uoverens-
stemmelser vedrørende handlen.
han mener, at pentatrade også handlede med noridane food i 2010. han mener at kunne
huske, at der også opstod et mindre problem dengang. han husker også, at han mødtes med
ronnie melbye i 2013. adspurgt af sin advokat kan han bekræfte, at hans kontor lige har be-
kræftet over for ham, at der også var en handel i 2010.
parternes synspunkter
noridane food a/s har med henvisning til sit påstandsdokument af 10. september 2014
navnlig anført, at noridane foods værnetingsklausul (”in case of dispute it will be settled at
danish court”) er udtrykkelig og klar. klausulen fremgik desuden tydeligt på noridane
foods ordrebekræftelser, som en del af selve ordrens hovedtekst på forsiden. værnetings-
klausulen blev gjort gældende over for pentatrade på det relevante tidspunkt, idet værne-
tingsklausulen blev fremsendt til pentatrade som en del af noridane foods endelige ordre-
afgivelse. det er almindeligt kendt i branchen, at aftalegrundlaget fastlægges via telefon og
skype. når parterne til enighed, sendes en ordrebekræftelse, som kan komme enten fra den
ene eller den anden side. dette er så den endelige aftale. i ordrebekræftelser og fakturaer
henvises også til egne salgs-, købs- og leveringsbetingelser. pentatrade burde derfor også
være bekendt med, at det forholdt sig sådan. noridane foods ordrebekræftelser indeholder
endda en udtrykkelig opfordring til at gøre indsigelse/reklamere, såfremt ordrebekræftelser-
nes indhold og betingelser ikke kan accepteres. det er pentatrades eget ansvar og egen risi-
ko, at modtagne dokumenter bliver læst, særligt når der som her er tale om et overskueligt
og forståeligt materiale. at hubert gowy ikke selv har set ordrebekræftelsen, er uden betyd-
ning.
såfremt pentatrade ikke havde ønsket at acceptere noridane foods ordre på de anførte be-
tingelser, herunder værnetingsklausulen, kunne pentatrade uden videre have afvist ordren
eller rejst indsigelse. dette skete imidlertid ikke. pentatrade valgte tværtimod at foretage le-
vering uden indsigelser af nogen art, og pentatrade har dermed accepteret noridane foods
ordrer med de anførte betingelser, herunder værnetingsklausulen. noridane food har hand-
                                                -8-
let på denne måde siden opstarten i 1998, og denne praksis med ”silent confirmations” er i
overensstemmelse med almindelig handelspraksis i branchen.
pentatrade har selv anført, at pentatrades salgs- og leveringsbetingelser, som er optrykt med
småt på bagsiden af pentatrades fakturaer fra august 2008 uden fremhævelse af særlige byr-
defulde bestemmelser, som f.eks. værnetingsklausulen, er gældende mellem parterne med
henvisning til, at noridane food ikke har gjort indsigelse mod dem. dette må derfor så me-
get desto mere antages at gælde for en værnetingsklausul som noridane foods’, der er trykt
med almindelige typer som en del af selve aftaledokumentet. pentatrade må ligeledes anses
at have anerkendt, at der i parternes indbyrdes forhold og mellem to erhvervsdrivende i par-
ternes branche sædvanligvis sker vedtagelse af den anden parts almindelige forretningsbe-
tingelser, herunder værnetingsklausuler, ved manglende indsigelse/reklamation.
pentatrade må også have været helt opmærksom på vigtigheden af at gøre indsigelse mod
ikke-acceptable aftalevilkår fra modparten, set i lyset af, at pentatrade prompte gjorde indsi-
gelse mod noridane foods faktura med det krav, der er indtalt under nærværende sag. men
der blev ikke rejst indsigelse ved modtagelsen af noridane foods to ordrebekræftelser.
det må afvises, at parterne har haft et fast samhandelsforhold, og der foreligger ingen sæd-
vane for vilkårene for parterne samhandel. der er alene fremlagt dokumentation for én må-
neds samhandel mellem parterne i 2008. oplysningen om, at hubert gowy mener, at der har
været en samhandel i 2010, og at han har fået dette bekræftet fra sit kontor, må retten se bort
fra. i øvrigt sendte pentatrade ikke i forbindelse med ordren i oktober 2013 en ordrebekræf-
telse med en henvisning til sine salgs- og leveringsbetingelser som i august 2008. det er op til
pentatrade at føre bevis for et fast samhandelsforhold, og dette bevis er ikke ført. noridane
food har derfor ikke på nogen måde accepteret pentatrades salgs- og leveringsbetingelser,
som ikke uden videre kan være gældende 5 år efter sidste handelsaftale..
vedr. de foreliggende ordrer fremsendte pentatrade først sine salgs- og leveringsbetingelser,
der fremgik af bagsiden af pentatrades fakturaer, til noridane food efter aftalens indgåelse
og tillige efter varernes levering, og noridane food modtog først betingelserne med post fle-
                                                       -9-
re uger efter aftaleindgåelsen. der foreligger derfor ingen ”battle of forms”. noridane food
har ikke haft mulighed for at undlade at handle med pentatrade under henvisning til, at pen-
tatrades salgs- og leveringsbetingelser ikke var acceptable for noridane food. noridane har i
øvrigt gjort indsigelse mod pentatrades fakturaer ved at nægte betaling af disse.
der er dermed indgået en værnetingsaftale mellem parterne, jf. bruxelles i-forordningen, ar-
tikel 23, stk. 1, litra c, jf. lov nr. 1563 af 20. december 2006 om bruxelles i-forordningen m.v.,
jf. retsplejeloven § 247, stk. 1, 1. pkt. den indgåede værnetingsaftale gør danske domstole
enekompetente, og sagen er af noridane food herefter anlagt ved rette værneting, jf. retsple-
jeloven § 225, stk. 2, nr. 1.
pentatrade har med henvisning til sit påstandsdokument navnlig anført, at retten på bag-
grund af bevisførelsen må lægge til grund, at der har været et løbende samhandelsforhold
mellem parterne fra august 2008 frem til den omhandlede handel i oktober 2013. parterne
har altid benyttet den fremgangsmåde, at der indgås og lukkes en aftale over telefonen, som
så bliver fulgt op af en ordrebekræftelse fra pentatrade, hvoraf fremgår, at ”for this sale our
general terms of sale are in force, and known by you”, hvorefter pentatrade sender en faktu-
ra med pentatrades salgs- og leveringsbetingelser på bagsiden heraf. noridane food har der-
for kendt pentatrades salgs- og leveringsbetingelser, og da noridane food hverken tidligere
eller i nærværende sag har gjort indsigelser mod pentatrades salgs- og leveringsbetingelser,
må disse anses for aftalt mellem parterne. det fremgår klart og tydeligt af disse betingelsers
pkt. 10, at rette værneting er retten i gent, belgien.
noridane foods ensidige forsøg på at ændre de aftalte vilkår ved – i strid med parternes
sædvanlige fremgangsmåde og uden at gøre udtrykkeligt opmærksom herpå – at fremsende
sin egen ordrebekræftelse, hvor det nederst med småt er anført ”in case of dispute it will be
settled at danish court”, ændrer ikke ved, at det er pentatrades salgs- og leveringsbetingelser,
der regulerer parternes sammenhandel.
ordlyden af noridane foods klausul er ikke tilstrækkeligt klar, udtrykkelig og tydelig, til at
det kan ændre ved, hvad der på baggrund af parternes sædvanlige samhandelsforhold må
                                                 - 10 -
anses for aftalt mellem parterne. der er tale om et meget byrdefuldt vilkår, hvor man forsø-
ger at fravige det almindelige udgangspunkt, som er, at sagen skal anlægges i belgien.
i tilfælde af ”the battle of forms”, som der er tale om i den foreliggende sag, skal pentatrades
salgs- og leveringsbetingelser, som er sendt til noridane food, efter at noridane food havde
sendt sin ordrebekræftelse til pentratade, tillægges større aftalemæssig vægt, idet pentatra-
des salgs- og leveringsbetingelser er fremsendt til sidst (”last shot”), jf. princippet i aftalelo-
vens § 6, stk. 2. da det herefter er pentatrades salgs- og leveringsbetingelser, som regulerer
parternes samhandel, og da det af disse betingelsers pkt. 10 fremgår, at der er aftalt værne-
ting ved retten i gent, belgien, er den foreliggende sag ikke er anlagt ved rette værneting.
sagen skal dermed afvises.
da begge parter har forholdt sig passive i forhold til den andens vilkår, kan ”knock-out-
løsningen” også anvendes, hvorefter ingen af parternes vilkår lægges til grund. i en sådan si-
tuation er der enighed mellem parterne om, at rette værneting er belgien, jf. retsgrundsæt-
ningen actor forum sequitur rei, retsplejelovens § 242, stk. 1 og jf. bruxelles i-forordningens.
art. 5, stk. 1 (opfyldelsesstedet). sagen vil også i den situation skulle afvises.
sø- og handelsrettens afgørelse
efter ronnie melbyes og hubert gowys i alt væsentligt samstemmende forklaringer om
fremgangsmåden, når aktører inden for den foreliggende branche indgår handler om køb og
salg af kødprodukter, lægger retten til grund, at det er sædvanligt, at aftaler indgås telefo-
nisk, via skype eller eventuelt via e-mail, og at en på denne måde indgået formløs aftale be-
kræftes ved fremsendelse af en ordrebekræftelse fra den ene af handelens parter til den an-
den, hvori vilkårene for handelen opsummeres. blandt sådanne vilkår kan være angivelse af
værneting i tilfælde af, at der skulle opstå tvist mellem den indgåede handels parter. det sy-
nes endvidere forudsætningsvis at være begge parters standpunkt, at sådanne vilkår i en or-
drebekræftelse, såfremt de er klare, må anses for bindende aftalevilkår, såfremt den part, der
modtager ordrebekræftelsen, ikke rejser indsigelse.
                                                - 11 -
i det foreliggende tilfælde er det ubestridt, at noridane food i umiddelbar forlængelse af
parternes telefoniske drøftelser vedrørende den omhandlede ordre på sædvanlig vis sendte
to ordrebekræftelser til pentatrade, der begge på forsiden - sammen med en række andre
købs- og leveringsbetingelser - indeholdt bestemmelsen ”in case of dispute it will be settled
at danish court”.
bestemmelsens ordlyd er tilstrækkelig klar, og ved at foretage levering i henhold til den på-
gældende ordre og kræve betaling herfor uden at gøre indsigelse over for de i ordrebekræf-
telserne indeholdte betingelser har pentatrade accepteret noridane foods ordre med det an-
førte vilkår om værneting.
pentatrades fremsendelse efter aftalens indgåelse og efter pentatrades levering af de om-
handlede varer til noridane food af fakturaer af 7. og 22. november 2013, hvor pentatrades
salgs- og leveringsbetingelser var optrykt på bagsiden, kan ikke føre til, at det kan anses for
aftalt mellem parterne, at pentatrades betingelser skulle træde i stedet for de i ordrebekræf-
telserne indeholdte betingelser, eller at ingen af parternes betingelser skulle være gældende
for den pågældende ordre.
det findes endvidere ikke godtgjort, at parterne på grundlag af de fire enkeltstående handler
i august 2008 skulle være bundet af et aftalevilkår om værneting i belgien i tilfælde af tvist
mellem parterne i forbindelse med fremtidige handler. det bemærkes, at det ikke kan anses
for bevist, at parterne også indgik en handel i 2010, men at det ikke vil kunne føre til et andet
resultat, såfremt dette er tilfældet.
under hensyn til det anførte er sø- og handelsretten herefter rette værneting, jf. bruxelles i-
forordningen (rfo 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af
retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område), artikel 23, stk. 1, litra c, jf. lov nr. 1563
af 20. december 2006 om bruxelles i-forordningen m.v., jf. retsplejeloven § 247, stk. 1, 1. pkt.
noridane foods påstand om, at sagen fremmes ved sø- og handelsretten, tages derfor til
følge.
                                            - 12 -
afgørelse om sagsomkostninger træffes i forbindelse med rettens endelige afgørelse af sa-
gen.
                                   thi bestemmes:
sagen fremmes ved sø- og handelsretten.
                                 claus forum petersen
                                          (sign.)
                                     ___ ___ ___
                           udskriftens rigtighed bekræftes
                      sø- og handelsretten, den 28. oktober 2014


text:
- has
                                     udskrift
                                         af
                    sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 23. maj 2007 blev af retten i sagen
v-121-05
zolo group a/s
(advokat thomas mølsgaard)
  mod
habo danmark a/s
(advokat mads bay rasmussen)
afsagt sålydende
                                       d o m:
indledning og påstande
sagens spørgsmål er om habo danmark a/s ved at producere og markedsføre to
dørgreb, en knagerække og to dørstoppere har krænket zolo group a/s’
rettigheder, herunder om zolo group a/s har særlige rettigheder til de produkter
der kan produceres på zolo group a/s’ støbeforme.
                                         - 2 -
zolo group har nedlagt følgende påstande:
     1.   det forbydes habo danmark at fremstille, markedsføre, im- og eksportere
          og sælge de i bilag 1-5 mærket ”habo” fremlagte dørhåndtag, dørstoppere
          og knagerækker.
      2.   habo danmark tilpligtes at betale zolo 0,50 kr. for hvert solgt eksemplar af
           de i bilag 1-5 mærket ”habo” fremlagte dørhåndtag, dørstoppere og
           knagerækker.
habo danmark har påstået frifindelse.
sagens omstændigheder
selskaberne
zolo group, der hed zolo tool indtil den 1. oktober 2004, er et datterselskab af
michael mikkelsen holding a/s der er helejet af michael sangill mikkelsen. denne
driver også virksomhed under firmaet jm engros.
      michael mikkelsen holding havde også datterselskabet sangill a/s. med
virkning fra den 1. maj 2002 blev aktiekapitalen i sangill overdraget til brødrene
dahl a/s. efter overtagelsen af sangill fusionerede scanigros, ligeledes ejet af
brødrene dahl, og sangill med sangill som fortsættende selskab. ved aftale af 3.
december 2004 solgte sangill nogle salgsaktiviteter til habo, herunder de
rettigheder og forpligtelser som sangill danmark havde i forhold til michael sangill
mikkelsens selskaber, jf. nedenfor.
      selskaberne betegnes i det følgende som zolo (zolo group og zolo tool),
sangill, habo og brødrene dahl.
aftaler - rettigheder vedrørende støbeforme – betaling af royalty
i aftale af 1. juni 1995 mellem jm engros repræsenteret af michael sangill mikkelsen
og sangill repræsenteret af jette mikkelsen (michael sangill mikkelsens ægtefælle)
hedder det:
      ”royalty vedr. plastforme.
                                           - 3 -
    sangill denmark a/s betaler royalty til jm engros af produkter der produceres
    på støbeforme der tilhørende jm engros, liggende hos dd plast, lystrup på
                                          kr. 0,50 pr. enhed
    udbetaling sker bagud ved opgørelse af salg af plastprodukter i måneden.”
    i aftale af 25. februar og 25. april 2002 mellem michael mikkelsen holding og
brødrene dahl om overdragelse af aktierne i sangill til brødrene dahl hedder det i §
10 bl.a.:
    ”sælger garanterer og indestår pr. overtagelsesdagen for,
    …
    at alle rettigheder til værktøjer, forme m.m. som er af betydning for
    virksomhedens drift beror i selskabet. køber er dog bekendt med at alle
    plastforme ejes af selskabet j.m. engros, fra hvem erhvervelse kan ske. der
    vedlægges i bilag 5 den indgåede royalty – aftale mellem sangill a/s og j.m.
    engros.”
    i en mail af 16. oktober 2002 fra helle jacobsen, sangill, til jette mikkelsen
hedder det:
    ”som du ved skal vi have fremstillet et værktøj til p4 [den omstridte
    knagerække] hos pastina. værktøjsomkostningerne beløber sig til usd 3.000. vi
    skal betale de første 50 % af værktøjsomkostningerne nu og de sidste 50 % af
    værktøjsomkostningerne, når værktøjet er færdigt. skal pastina stile
    regningerne til jm engros?”
    på den fremlagte mail er der ved håndskrift påført: ”nej, til: michael mikkelsen
holding a/s privatadresse”, hvilket helle jacobsen den 17. oktober 2002 meddelte
pastina, som er en thailandsk producent af værktøjer.
    i aftale af 23. december 2003 mellem zolo tool og sangill hedder det:
                                            - 4 -
     ”royalty vedr. plastforme.
     sangill denmark a/s betaler royalty til zolo tools aps af produkter der
     produceres på støbeforme der tilhørende zolo tools aps, liggende hos dd
     plast, lystrup og på forme der produceres på hos [pastina], thailand til
                                        kr. 0,50 kr. pr. enhed
     udbetaling sker bagud ved opgørelse af køb af plastprodukter i måneden.”
     aftalen er underskrevet af jette mikkelsen, zolo tool aps, og økonomichefen
for sangill a/s, asger stavnstrup.
     ved brev af 15. oktober 2004 fra michael sangill mikkelsen til brødrene dahl
skrev michael sangill mikkelsen bl.a. at jm engros havde ”overdraget de fleste
aktiviteter til: zolo”.
     den 3. december 2004 købte habo en række produktområder fra sangill som en
aktivoverdragelse. af overdragelsesaftalens § 3 fremgår at habo tillige betalte for
goodwill og inventar mv. af overdragelsesaftalens § 7 ”immaterielle rettigheder”
fremgår det af stk. 1 at ”de i bilag 4 nævnte registrerede design-, mønster og
brugsmodelrettigheder tilhører sælger [sangill a/s] og har hidtil været anvendt til
brug for salgsaktiviteterne. sælger overdrager uden særskilt vederlag …
ejendomsretten til disse rettigheder til køber [habo] …”.
     i overdragelsesaftalens § 7, stk. 6, hedder det:
     ”køber er bekendt med, at alle plastforme og dertil knyttede rettigheder ejes af
     virksomhederne j.m. engros… og/eller zolo tool aps… køber indtræder i
     sælgers sted i royalty aftale af 1. juni 1995 mellem sangill denmark a/s og j.m.
     engros…”
     i en mail af 14. april 2005 fra nicolaj larsen, habo, til michael sangill mikkelsen
skrev nicolaj larsen, at habo havde hørt fra dd plast, at dd plast ikke længere
måtte sende varer produceret med zolos værktøjer til habo. michael sangill
mikkelsen besvarede mailen og bekræftede at det var rigtigt at der ikke kunne
leveres flere plastprodukter til habo før parterne havde lavet en samhandelsaftale.
                                          - 5 -
grunden til dette var at michael sangill mikkelsen havde hørt fra danske
grossistkunder at de ikke kunne købe zolos dørgreb mere, men kun købe habos
egne greb hvilket han kun kunne opfattes som at habo solgte kopiprodukter.
     af aftale af 17. november 2005 mellem bl.a. sangill og habo fremgår bl.a.:
     ”sangill denmarka/s bekræfter, at samtlige rettigheder, herunder men ikke
     begrænset til enhver form for immaterielrettigheder ifølge overdragelsesaftalen
     af 3. december 2004, i det omfang de har tilhørt sangill denmark a/s og kan
     overdrages, er overdraget til habo danmark a/s ved overdragelsesaftalen af 3.
     december 2004.”
     på zolos advokats forespørgsel om hvorvidt brødrene dahl havde overdraget
rettighederne til de omstridte produkter til habo, afkræftede brødrene dahls
advokat ved brev af 24. februar 2006 dette og oplyste at brødrene dahl vidste at
rettighederne ikke tilkom dem. i besvarelsen henviste advokaten til § 7, stk. 1 og 6, i
aftalen mellem brødrene dahl og habo og bemærkede at de omtalte rettigheder
ikke fremgik af bilag 4 der angav registrerede design-, mønster- og
brugsmodelrettigheder der var omfattet af overdragelsesaftalen.
     sangill har ved to lejligheder påtalt markedsføring af hvad selskabet opfattede
som ulovlige kopiprodukter:
     ved brev af 23. januar 2001 påtalte sangills advokat at jysk sengetøj solgte ”…
en fuldstændig efterligning af de af sangill producerede og solgte knagerækker.”
     ved brev af 28. april 2002 påtalte sangills advokat at et tysk foretagende,
hettich, solgte en kopi af sangills knagerække.
     vedrørende royaltybetalinger:
     der er fremlagt fakturaer fra zolo tool til sangill vedrørende betaling af
månedlig royalty for 2003 på nær for februar 2003, bilag 17. første side af bilag 17 er
en håndskrevet oversigt over månedlig royalty for 2003 på nær for februar 2003,
hvor der står ”?”. af oversigten fremgår at den samlede royalty for 2003 udgjorde
244.136,50 kr. uden moms hvoraf royaltyen for december udgjorde 144.176 kr. uden
moms. af fakturaen for december, udstedt den 23. december 2003, fremgår at der er
tale om: ”royalty for plastprodukter december + efterregulering 03”. på nogle
                                        - 6 -
fakturaer er der ved håndskrift påført ”betalt” eller ”indbetalt”. på december
fakturaen er der med håndskrift påført. ”betalt 23/12-03”.
     af det personlige regnskab for michael sangill mikkelsen og jette mikkelsen for
2002 fremgår at de har en aktivpost på 3.590 kr. i form af tilgodehavende royalty.
     af zolo tools årsregnskab for 2002 fremgår bl.a. at: ”michael sangill
mikkelsens private virksomhed har solgt værktøjer til selskabet i 2002 for 50 t.kr.”
     af zolo groups årsrapport for 2005 fremgår at zolo modtog 54.007 kr. i royalty
for 2005 imod 172.289 kr. i 2004.
produkter
zolos og habos coupé-greb ser således ud, bilag 1:
 zolos ml-greb og habos lignende greb ser således ud, bilag 2:
                                      - 7 -
zolos og habos knagerække ser således ud, bilag 3:
zolos og habos høje dørstopper ser således ud, bilag 4:
zolos og habos lave dørstopper ser således ud, bilag 5:
                                         - 8 -
andre producenter:
der er fremlagt billeder af andre producenters plastprodukter der
fremtoningsmæssigt ligner de produkter som sagen vedrører. i det katalog som det
danske firma rosti sendte til sine kunder i 1983, ses rostis dana-greb og futura-
greb der ligner henholdsvis zolos coupé-greb og ml-greb. i beslacos danske
katalog ses også greb der ligner zolos coupé-greb og ml-greb. af udskrift fra
hjemmesider bl.a. fra de tyske firmaer hewi og hoppe ses greb der ligner zolos
ml-greb. det spanske firma ferriplás og det tyske firma prodecor har en
knagerække der meget ligner zolos knagerække. det estiske firma vasar har i 2006
oplyst at det har solgt en lignende knagerække siden 1995 til denmark relations
ship a/s og senere til sangill denmark, men nu alene sælger den i estland og
finland. en knagerække med samme montering og udseende bortset fra selve
udformningen af knagen sælges af det danske firma millex. i rostis katalog fra 1983
ses en høj og en lav dørstopper. fremtoningsmæssigt ligner dørstopperne zolos
dørstoppere, dog således at der er en lille forhøjning (top) på den høje dørstopper,
mens den lave dørstopper har flad top.
forklaringer
zolos direktør, michael sangill mikkelsen, har forklaret at han har designet zolos
produkter. produktionen af plastprodukter begyndte i 1987 i selskabet millarco som
                                          - 9 -
han havde sammen med en kompagnon. retten til værktøjerne lå i millarco, mens
det var dd plast der producerede. han blev købt ud af millarco i 1995. i den
forbindelse blev der indgået en overdragelsesaftale mellem millarco og vidnet
hvorefter han fik samtlige støbeformer til plastprodukter og rettighederne til at
fremstille produkterne. da han stiftede sangill, forblev støbeformene i hans
personlige virksomhed jm engros. sangill fik salgsrettighederne til
plastprodukterne mod at betale royalty. jm engros’ opgave var at udvikle
produkter, vedligeholde støbeforme og modtage royalty. plastprodukterne blev
fortsat fremstillet hos dd plast og fra 2002 også hos plastikproducenten pastina i
bangkok. det var jm engros der afholdt omkostningerne i forbindelse med pastinas
fremstilling af værktøjer i 2002. det er jette mikkelsen der med håndskrift har
skrevet på mailen fra helle jacobsen af 16. oktober 2002. det er en fejl når helle
jacobsen i mail til pastina af 17. oktober 2002 skrev at regningen skal til michael
mikkelsen holding.
     overdragelsesaftalen af 25. februar og 25. april 2002 blev konciperet af
brødrene dahl. jm engros beholdt værktøjerne og rettighederne til produktionen af
plastprodukterne, og det begrundede en lavere pris for aktierne. i 2002 solgte han
samtlige jm engros’ værktøjer til sit anpartsselskab zolo tool der også fik retten til
at fremstille produkterne. der blev ikke lavet en skriftlig overdragelsesaftale.
     jette mikkelsen og han forblev ansat i sangill efter overdragelsen til brødrene
dahl. han var i ledelsen af sangill indtil han fratrådte den 25. november 2004.
     ved årsskiftet til 2005 modtog zolo ikke royalty af betydning. ved
overdragelsen af sangills salgsaktiviteter havde habo overtaget sangills kunder, og
da han blev kontaktet af nogle grossister der ikke kunne forstå hvorfor de ikke
længere modtog sangills plastprodukter med deres egne stregkoder, kontaktede
han habos indkøbschef, nicolaj larsen. i den forbindelse fik han mistanke om at
habo var begyndt at producere kopivarer. han kørte rundt til diverse
byggemarkeder og købte habos kopiprodukter. han tog til dd plast og ringede til
habos daværende direktør søren madsen der kom til møde sammen med ham hos
dd plast. mødet fandt vistnok sted den 10. maj 2005. søren madsen foreslog at dd
plast købte værktøjerne til produkterne, men ville ikke garantere for at habo ville
købe produkterne der blev produceret hos dd plast. der blev derfor ikke indgået
nogen aftale, og der har ikke været leverancer til habo siden.
                                        - 10 -
     før habo begyndte at lave kopiprodukter, havde sangill og habo haft et tæt
samarbejde på det danske marked. habo havde både solgte sine egne produkter og
sangills produkter. sangill havde hovedsageligt solgt produkterne til grossister der
solgte til byggemarkeder, herunder bauhaus. habos kopiprodukter overtog sangill
denmarks plads i butikkerne. inden habo kopierede, var 95% af sangills salg
eksport.
coupé-grebet
millarco købte støbeformene og alle rettighederne til at producere coupé-grebet fra
orth plast vistnok i 1987. orth plast var de første der lavede denne slags greb og
havde produceret det siden engang i 1960’erne. han videreudviklede grebet,
herunder den skjulte montering og universalrosetterne. støbeformene blev sendt til
dd plast der satte coupé-grebet i produktionen.
     zolos coupé-greb og habos greb er identiske, bortset fra at habo har forlænget
stykket der går ind i døren, hvilket dog ikke kan ses når grebet er monteret.
rosetterne på rostis greb er de gammeldags med gennemgående skruer, hvor zolo
og habo anvender nye rosetter og skjulte skruer. coupé-grebet fra beslaco afviger
fuldstændigt fra zolos greb og er sandsynligvis fra rosti.
ml-grebet/futura-grebet
millarco lavede værktøj til ml-grebet og satte det i produktion formentlig i 1987.
     zolos ml-greb og habos greb er ens, bortset fra at habo har lavet noget der
ligner rostis futura-greb ind mod døren. dette er dog ikke synligt når grebet er
monteret. dette stykke af zolos greb er cylinderisk, mens rostis stykke ikke er
cylinderisk, men næsten. såfremt det ene af zolos greb går i stykker, kan det skiftes
ud med et habo-greb, da hullerne er de samme i modsætning til rostis greb.
     hewis dørgreb har u-form ligesom zolos ml-greb, men er væsentlig større end
zolos. zolo har ikke kørt krænkelsessager mod hewi der mere er en industriel
leverandør. han har ikke set hewis produkter markedsført i danmark. hoppes
dørgreb ligner hewis. han har kun set dørgrebet i andre materialetyper end plast i
bauhaus.
     scanigros sælger både zolos og rostis dørgreb. zolo har aldrig haft konflikt
med rosti der henvender sig til en anden kundegruppe end zolo.
                                         - 11 -
knagerækken
han designede knagerækken i begyndelsen af 1990’erne. det specielle ved
knagerækken er at den har skjult montering. designet og monteringen på habos
knagerække er identisk med zolos, men zolos knagerække er måske lidt kraftigere.
      ferriplás’ knagerække er en kopi af zolos knagerække. oprindeligt solgte
sangill knagerækken til ferriplás. ferriplás har ham bekendt ikke solgt sin
knagerække på det danske marked. vasar forsøgte at sælge sin knagerække i
danmark, men blev stoppet af hans tidligere kompagnon i millarco. knagerne på
millex’ knagerække er anderledes end zolos, men har samme montering. millex har
tillige købt zolos knagerække ved siden af deres egen som de vist ikke
markedsfører længere. han tror at knagerækkerne i kataloget fra prodecor er
sangills knagerække som prodecor har købt gennem vilex. han har ikke set
prodecor’s produkter på det danske marked.
      sangill solgte bl.a. knagerækken til hettich. hettich ophørte pludselig med at
aftage og indrømmede senere at de havde kopieret knagerækken. sangill
håndhævede selskabets ret til knagerækken over for hettich.
dørstopperne
han designede dørstopperne på et tidspunkt hvor han var ansat hos brødrene dahl.
det særlige ved dørstopperne er at der er skjult montering i soklen der er udført i
hård plast, mens den ydre del af dørstopperne er lavet af blødere plast. inden habo
begyndte at lave plagiater, var dørstopperne på vej til at blive en af de mest solgte
varegrupper. tegningerne på dørstopperne ligger højest sandsynligt hos dd plast.
      både habos høje og lave model er identisk med zolos høje og lave model
bortset fra at støbningen på toppen af habos model ikke er så vellykket. rostis
dørstoppere afviger markant fra zolos dørstoppere både i materiale, montering og
udseende.
      royaltyaftalen mellem jm engros og sangill fra den 1. juni 1995 er konciperet af
en af hans medarbejdere. da han både ejede jm engros og sangill, gik han ikke op i
formuleringerne. det er af administrative grunde at der i den senere royaltyaftale
                                          - 12 -
mellem sangill og zolo af 13. december 2003 skulle afregnes ved køb, hvor der i den
tidligere skulle afregnes ved salg.
     det personlige regnskab for jette mikkelsen og ham for 2002 omfatter tillige jm
engros, som modtog månedlige royaltybetalinger. hverken hans selskaber eller han
selv har modtaget royalty for andet end plastprodukterne. sangill har betalt
royaltyregningerne udstedt af zolo for 2003. efterreguleringen i fakturaen af 23.
december 2003 skyldes at salg til kunder med eget varenummer ikke altid kom med
i den månedlige opgørelse, hvorfor man var nødsaget til at gå samtlige
indbetalinger igennem ved årets afslutning. det er ham selv der har udfærdiget den
håndskrevne side vedrørende royaltyoversigt for 2003. berit finnerup, som var
ansat i sangill, lavede den månedlige opgørelse over sangills salg til brug for
betaling af royalty. fakturaerne blev udstedt af zolo og stilet til sangill. det er jette
mikkelsen der var bogholder i sangill, der har kvitteret for betalingen på de
fremlagde fakturaer. dateringen ”020903” på fakturaen for royalty for september
2003 må være en fejl.
habos administrerende direktør, allan pedersen, har forklaret at han har været
ansat inden for beslagsbranchen siden 1993.
     habos coupé-greb har en længere hals ind i døren end sangills greb. habos
greb ligner mere rostis greb. man kan altid sætte et andet håndtag på den anden
side af døren, hvorfor det ikke er underligt at habos greb passer sammen med
sangills greb. coupé-grebet blev oprindelig udviklet af carsten breitling der var
direktør i danaplast, der senere blev købt af rosti.
     habos futura-greb ligner mere rostis greb end sangills ml-greb der er mere
cylindrisk. den skjulte montering kommer oprindeligt fra rosti og ikke fra sangill.
futura-grebet er en form der har været arbejdet med i mange år før sangill kom på
markedet med sit greb.
     habos knagerække er forskellig fra sangills derved at krogene er tykkere. der
er også en mindre forskel i afstandene mellem krogene. det var inger hansen der
efter at være blevet inspireret af et tysk katalog, satte knagerækken i produktion
med henblik på salg til silvan.
     der er ikke den store forskel på dørstopperne. han ved ikke hvem der har
udviklet dørstopperne.
                                         - 13 -
      vidnet blev ansat i habo som key account manager den 1. februar 2003 og blev
konstitueret direktør den 1. oktober 2005. som key account manager stod han for
salget af habos produkter. da dd plast nægtede at levere sangills produkter, var de
nødt til at finde en anden løsning for ikke at skulle betale bod til de kunder med
hvem de havde faste leveringsaftaler. en bod udgjorde sædvanligvis 10-25% af den
manglende leverance.
      habos salg af plastprodukterne er gået meget tilbage fra 2005 til 2006. en af
grundene hertil er at zolo har henvendt sig til habos kunder og underbudt habo.
habo sælger til byggemarkeder, herunder både til håndværkerbutikkerne og gør-
det-selv forretninger. dørgrebene sælges mest til håndværkerbutikkerne.
knagerækken sælges mest til eksport. størstedelen af dørstopperne sælges i
danmark.
      habos produktion af de dørgreb sagen vedrører, begyndte primo juli 2004, dvs.
et halvt år inden habo købte sangill.
      habo indbetalte 32.080 kr. i royalty for 2005 til zolo som er et mindre beløb end
de tidligere år. inden købet af sangill i 2005 havde habo købt produkter fra dette
selskab. habo har aldrig haft noget samarbejde med zolo eller jm engros.
søren madsen har forklaret at han er direktør i sit eget firma der sælger beslag. han
var ansat hos habo fra den 1. oktober 1996 og var med til at starte selskabet. fra
1999 indtil den 1. oktober 2005 var han direktør i habo.
      habo købte plastprodukterne af sangill. da sangill blev købt af brødrene dahl,
købte brødrene dahl også retten til at producere plastprodukterne som sagen drejer
sig om. habo overtog dele af sangill i januar 2005 og begyndte at producere
plastprodukterne, vist nok i juni/juli 2005. habo var overbevist om at de ved
overdragelsen havde erhvervet rettighederne til at fremstille plastprodukterne. han
deltog i forhandlingerne vedrørende overdragelsen. når der i aftalens § 7 refereres
til: ”køber er bekendt med at alle plastforme og dertil knyttede rettigheder ejes af
virksomheden j.m. engros… og/eller zolo tool…” skal ”dertil knyttede
rettigheder” forstås som retten til at producere på værktøjerne.
markedsføringsrettighederne lå hos habo. såfremt habo lod plastprodukter bliver
produceret på disse værktøjer, skulle habo betale royalty. der var nogle produkter
som habo ikke fik retten til at sælge, fx en ”butterfly” knagerække.
                                         - 14 -
     michael sangill mikkelsen fratrådte som direktør i sangill den 25. november
2004. i forbindelse med fratrædelsen holdt de et møde i marts 2004 vedrørende
habos betaling af royalty. herefter blev der afholdt møde i marts/april 2005 hos dd
plast hvor michael sangill mikkelsen også deltog. på mødet sagde michael sangill
mikkelsen at han mente at habo solgte kopiprodukter. han sagde også, at habo
kunne købe plastformene. det forstod vidnet således at hvis habo købte
plastformene, havde habo også rettighederne til produkterne. mødet endte med at
michael sangill mikkelsen blev sur på ham og tilkendegav at habo ikke skulle få
lov til at sælge hans varer hvorefter habo begyndte at se sig om efter andre
leveringsmuligheder. habo havde et stort lager af plastprodukterne hvorfor der
ikke opstod problemer med levering til de faste kunder lige med det samme, men
senere fik de problemer. habo betalte bod et par gange for manglende levering. han
erindrer ikke størrelserne, men beløbene var under 100.000 kr. habo fik lavet
støbeforme til plastprodukterne på ca. 12 uger i kina. habo påbegyndte herefter
produktionen uden at orientere zolo herom.
     habo har hovedsagelig solgt dørgrebene i danmark. i 2004 solgte habo ca.
30.000 stk. og nogenlunde det samme i 2005. sangill solgte også dørgrebene i 2004.
habo har kun én kunde til knagerækken i danmark, resten bliver eksporteret. i 2005
blev der eksporteret ca. 30.000-40.000 stk. dørstopperne bliver solgt i danmark. i
2004 solgte habo ca. 5.000 stk. og i 2005 8.000 stk. det er rosti der har udviklet
dørstopperne med hård kærne og blødere ydre. rostis produkt har samme form
som sangills og habos dørstoppere.
bent ole bech har forklaret at han er uddannet værktøjsmager og teknisk tegner.
han var ansat hos dd plast fra 1993 til medio 2004 som produktions- og salgschef.
samarbejdet mellem michael sangill mikkelsen og dd plast bestod i at michael
sangill mikkelsen kom med ideerne og eventuelt de indledende skitser til nye
produkter. vidnet hjalp til med at udvikle og udfærdige de tekniske tegninger, og
dd plast producerede værktøjerne og produkterne. rettighederne lå hos jm engros
som modtog regningerne for værktøjerne. han undersøgte ikke om de ideer som
michael sangill mikkelsen kom med, stammede fra andre produkter på markedet.
     coupé-grebet var i produktion inden han blev ansat hos dd plast. michael
sangill mikkelsen havde vistnok købt værktøjerne fra et andet firma. ml-grebet
                                         - 15 -
blev udviklet hos dd plast i samarbejde med michael sangill mikkelsen først i
1990’erne. knagerækken blev udviklet i 1990’erne. det var vist nok michael sangill
mikkelsen der kom med ideen om de skjulte skruer. dørstopperne er formentlig
udviklet i 1996/1997. habos coupé-greb ligner sangills meget. forskellen ligger i det
stykke der går ind i døren som jo ikke kan ses efter montering. rostis coupé-greb
har ikke krave eller hals som de to andre.
     habos greb ligner også sangills ml-greb. habos knagerække ligner zolos, men
er større i diameteren. habos dørstopper er identisk med zolos bortset fra den lille
”dut” ovenpå habos dørstopper.
berit finnerup har forklaret at hun blev ansat i indkøbsafdelingen og
salgsafdelingen i sangill i 1995. hun er ikke længere ansat i sangill/habo.
     det var jm engros der ejede værktøjerne til de omstridte produkter. hende
bekendt blev de ikke overdraget til andre. hun lavede sangills salgsopgørelse til
brug for jm engros’/zolos beregning af royalty. jette mikkelsen udstedte herefter
faktura på vegne jm engros/zolo til sangill hvilket hun fortsatte med efter at sangill
var overdraget til brødrene dahl. hun går ud fra at efterreguleringen i fakturaen af
23. december 2003 skyldtes at hun ikke havde medregnet samtlige solgte produkter,
men hun erindrer det ikke med vished. ved månedens afslutning trak hun
salgsstatistik ud på hvert varenummer. såfremt hun ikke havde fået besked på at
der var kommet flere varenumre til, kom salget vedrørende disse ikke med i
statistikken.
     det kan godt være at hun har skrevet royaltyaftalen af 1. juni 1995, men
michael sangill mikkelsen må have formuleret den. habo/sangill ophørte med at
betale royalty i maj eller juni 2005. hun tror at habo begyndte at sælge
kopiprodukter i sidste kvartal i 2005.
carsten breitling har forklaret at han blev ansat i danaplast i 1973 hvor han bl.a. var
produktudvikler og salgschef og senere direktør. da danaplast blev solgt til rosti i
1980, fulgte han med. han startede for sig selv i 1993 og er nu pensioneret.
     danaplast solgte coupé-grebet fra maj 1973 og futura-grebet fra 1975. coupé-
grebet har eksisteret siden 1930’erne. orth plast havde et coupé-greb inden
danaplast begyndte produktionen heraf. det er ham der har udviklet den skjulte
                                        - 16 -
montering. coupé-grebet blev solgt med skjult montering fra midt i 1970’erne. da
han udviklede futura-grebet, fandtes der lignende produkter i rustfrit stål bl.a. i
england. danaplast havde mønsterbeskyttelse på udformningen af skiven på futura
grebet hvilke rettigheder fulgte med ved salget til rosti. der findes nu mange
plasthåndtag som ligner rostis futura-greb, men han kender ikke til at rosti har
kørt krænkelsessager herpå.
     de dørstoppere sagen drejer sig om, ligner rostis dørstopper og er udfærdiget
efter samme princip med skjult montering. rostis lave dørstopper er også flad i
toppen.
mette holmgaard har forklaret at hun blev ansat hos sangill i marts 1999 og flyttede
med over til habo da selskabet købte aktiver i sangill. hun var beskæftiget med
eksportsalg og har siden januar 2005 været eksportchef.
     hun forestod korrespondancen med sangills advokat i forbindelse med sagen
mod hettich. sagsomkostningerne blev afholdt af sangill. hende bekendt
refunderede jm engros ikke sagsomkostningerne. det var sangill der afholdt
omkostninger i forbindelse med at michael sangill mikkelsen besøgte leverandører,
herunder pastina. jette mikkelsen var regnskabschef/bogholder i sangill. vidnet vil
helst ikke udtale sig om hvordan regnskabet fungerede.
     hun har forsøgt at efterprøve hvor meget sangill har betalt i royalty til jm
engros/zolo i 2003 med udgangspunkt i tallene i bilag 17. i den forbindelse har hun
haft adgang til supplys elektroniske bogholderisystem som er den del af sangill
som brødrene dahl beholdt. hun nåede frem til at der er betalt 120.758,37 kr. i 2003,
heraf 3.589,50 kr. i december 2003.
     futura-grebene vist på hewis og hoppes hjemmesider ligner sangills ml-greb.
vasars knagerække er solgt i danmark.
     en producent af greb, furnipart, har i brev til habos kunder oplyst at michael
sangill mikkelsen har overdraget rettighederne til plastprodukterne til furnipart, og
at habo har lavet kopiprodukter.
parternes argumenter
zolo har gjort gældende at zolo har produktrettighederne til produkterne som
sagen vedrører. royaltyaftalerne af 1. juni 1995 og 23. december 2003 vedrører
                                           - 17 -
betaling for udnyttelsen af zolos produktrettigheder og ikke betaling for
benyttelsen af værktøjerne. at produktrettighederne tilkommer zolo, understøttes
tillige af § 10 i overdragelsesaftalen mellem michael mikkelsen holding og
brødrene dahl fra 2002 hvori det fremgår at rettigheder til værktøjer, forme m.m.
som er af betydning for virksomhedens drift, beror i sangill, men at plastformene
ejes af jm engros.
      brødrene dahl har alene videresolgt hvad selskabet erhvervede ved købet af
sangill, hvorfor habo ikke har erhvervet produktrettighederne. det fremgår af § 7 i
aftalen mellem sangill og habo af 3. december 2004 at plastformene og dertil
knyttede rettigheder tilhører jm engros og udelukkes fra overdragelsen.
bestemmelsen savner indhold, såfremt ”dertil knyttede rettigheder” ikke relaterer
sig til produktrettighederne. habo er forpligtet til at overholde royaltyaftalen på
samme måde som brødrene dahl var da de overtog sangill.
      zolo overtog produktrettighederne fra jm engros. nye værktøjer blev købt af
zolo der betalte for værktøjerne der befinder sig hos pastina.
      habo har handlet i strid med markedsføringslovens § 1 ved at fremstille,
markedsføre, im- og eksportere og sælge slaviske efterligninger af zolos produkter.
produkterne sælges i samme branche og hovedsageligt i samme materiale.
      hvad enten rostis eller zolos produkter var først på markedet, har zolos
produkter fornødent særpræg til at opnå beskyttelse efter markedsføringsloven.
michael sangill mikkelsen har udviklet rosetterne og den skjulte montering til
håndtagene. rostis futura-greb adskiller sig fra zolos ml-greb og rostis
dørstoppere er anderledes både af udseende og materiale. habo har ikke ført bevis
for hvornår markedsføringen af de produkter der findes på de af habo fremlagte
hjemmesider, er påbegyndt, herunder om der er sket markedsføring i danmark.
      habo har været i ond tro og har ligeledes tilsidesat sin loyalitetsforpligtelse og
bevidst fortrængt zolos produkter fra markedet. habo er gået længere end blot at
afhjælpe zolos leveringsstandsning.
      zolo har ikke på noget tidspunkt opgivet sine rettigheder i almindelighed eller
overfor habo i særdeleshed.
      zolo er berettiget til at kræve erstatning for krænkelse, herunder for
markedsforstyrrelse i forholdet 1:1.
                                         - 18 -
habo har gjort gældende at zolo ikke har bevist at have en markedsføringsretlig
beskyttelse af de omstridte produkter. produkterne er uden særpræg, og
dørgrebene eller produkter forvekslelige hermed har været markedsført og solgt af
danaplast fra 1970’erne på grundlag af carsten breitlings udformning og siden hen
af rosti - inden 1987 hvor zolo hævder at have udviklet dørgrebene. dørstoppere
produceret efter samme princip som zolos blev allerede solgt af rosti på det
tidspunkt zolo hævder at have udviklet dem. formen på knagen var kendt inden
zolo hævder at have udviklet den. knagerækken eller en knagerække forvekslelig
hermed har været solgt i en årrække på en række europæiske markeder uden
reaktion fra zolo.
     såfremt retten når frem til, at produkterne har designmæssigt særpræg der kan
beskyttes, gøres det gældende at zolo ikke er rettighedshaver. zolo har ikke
udviklet eller erhvervet nogen rettigheder vedrørende udvikling af de omstridte
produkter. jm engros har ikke solgt de omstridte produkter. royaltyen er betaling
for benyttelse af værktøjerne og ikke for produktrettighederne.
     brødrene dahl overtog hele aktiekapitalen i sangill, og brødrene dahl eller
habo har hverken direkte eller indirekte forpligtet sig til ikke at købe de omstridte
produkter fra andre producenter eller til at få produceret produkterne på jm
engros’ forme. det forhold at det i § 10 i overdragelsesaftalen hedder at jm engros
ejer plastformene, er ikke det samme som at produktrettighederne tilkommer jm
engros.
     habo har erhvervet de omstridte produkter fra sangill i december 2004,
herunder erhvervet og betalt for goodwill, hvorfor habo har ret til at sælge og lade
produkterne producere. habo har ikke været i ond tro. michael sangill mikkelsen,
sangill og zolo har både inden og efter salget af sangill til brødrene dahl
tilkendegivet, at det var sangill der kunne gøre markedsføringsretlige krav
gældende over for virksomheder der solgte kopiprodukter af de omstridte
produkter. det er først efter at michael sangill mikkelsen ikke længere er direktør i
sangill at han mener at rettighederne tilkommer zolo.
     der hverken er eller har været noget relevant kontraktforhold mellem parterne
der medfører særlige loyalitetsforpligtelser mellem dem.
     hvis retten når frem til at de omstridte produkter har designmæssigt særpræg,
og at zolo har en markedsføringsretlig beskyttelse af produkterne, gøres det
                                             - 19 -
gældende at produkterne har ringe særpræg, og at de ikke er beskyttet mod selv
nære efterligninger. det gøres ligeledes gældende at der er forskel på produkterne
produceret på jm engros’ værktøjer og habos produkter.
      under alle omstændigheder er habo berettiget til at producere grebene mv. på
grund af zolos uberettigede leveringsnægtelse.
      zolo er ikke berettiget til erstatning da zolo ikke har bevist at have lidt et tab.
rettens begrundelse og resultat
efter aftalen af 1. juni 1995 mellem jm engros repræsenteret af michael mikkelsen
og sangill repræsenteret af hans ægtefælle jette mikkelsen skulle sangill betale
royalty til jm engros af produkter der produceres på støbeforme der tilhører jm
engros og som beroede hos dd plast.
      efter den mest nærliggende forståelse af denne aftale, som indgik i grundlaget
for aftalen af 25. februar og 25. april 2002 mellem michael mikkelsen holding og
brødrene dahl om overdragelse af aktiekapitalen i sangill, må aftalen om royalty
sigte til betaling for benyttelsen af værktøjerne, og der er ikke holdepunkter for at
aftalen skulle forstås således at royalty skulle betales uafhængigt af om der blev
produceret på værktøjerne. klausulen i den nævnte overdragelsesaftale om
”rettigheder til værktøjer, forme m.m. som er af betydning for virksomhedens drift
...” kan ikke føre til at der i forhold til brødrene dahl kan hævdes videregående
rettigheder til på formene producerede emner.
      zolo har ikke godtgjort at der uafhængigt af aftalegrundlaget er særlige
rettigheder til de produkter som sagen drejer sig om. retten lægger til grund at
produkter der fremtoningsmæssig i alt væsentligt er identiske med de greb mv. som
sagen vedrører, har været markedsført i mange år, herunder bl.a. af rosti på
grundlag af carsten breitlings udformninger – også før de af sagen omfattede
produkter kom på markedet.
      efter rettens indtryk af produkterne indeholder de fremtoningsmæssigt
elementer der hører til det almene formsprog hvortil der ikke kan være tilknyttet
særlige rettigheder. mindre dimensionsforskelle eller tekniske forskelle uden
betydning for fremtoningen kan ikke føre til en anden vurdering.
      retten tager derfor habos påstand om frifindelse til følge.
                                          - 20 -
    ved fastsættelsen af sagsomkostninger lægger retten bl.a. vægt på at sagen efter
de af zolos foretagne beregninger over de økonomiske konsekvenser af sagens
påstand 2 har væsentlig større økonomisk betydning for parterne end hvad der
følger af værdiansættelsen foretaget til brug for beregningen af retsafgift. sagens
omkostninger fastsættes derfor til 45.000 kr. hvortil kommer 2.467,50 kr. til ekstrakt
og materialesamling, eller i alt 47.467,50 kr.
                                     thi kendes for ret:
    1. habo danmark a/s frifindes for de af zolo group a/s nedlagte påstande.
    2. i sagsomkostninger skal zolo group a/s inden 14 dage til habo danmark
        a/s betale 47.467,50 kr.
carsten vagn jacobsen                  jens feilberg             thorkild juul jensen
                                          (sign.)
                                       ___ ___ ___
                            udskriftens rigtighed bekræftes
                            p.j.v. sø- og handelsretten, den