text:
 -
                                   udskrift
                                       af
                     sø- og handelsrettens dombog
                                   ──────────
den 5. december 2000 blev af retten i sagen
h-0146-99
steen egon nielsen
(advokat ejler ejlersen)
   mod
a/s s.a. christensen & co.
(advokat niels de wolff)
afsagt sålydende
                                     d o m:
dommen behandler spørgsmålet om sagsøgeren, steen egon nielsen, har krav på erstatning
fra sagsøgte, a/s s.a. christensen & co., i forbindelse med at s.a. christensen opsagde en
forhandleraftale efter hvilken steen egon nielsen skulle forhandle s.a. christensens produkter.
parternes påstande
steen egon nielsen har nedlagt påstand om at s.a. christensen dømmes til at betale ham
1.700.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 23. december 1999.
                                                - 2 -
s.a. christensen har nedlagt påstand om frifindelse, subsi diært frifindelse mod betaling af et
mindre beløb.
sagens omstændigheder
s.a. christensen og steen egon nielsen indgik i november 1996 en forhandleraftale hvorefter
steen egon nielsen fra den 30. december 1996 i eget navn og for egen regning indenfor et
fastsat område, viborg-bjerringbro, forhandlede s.a. christensens produkter (malkeudstyr
mv.).
af aftalen, hvor s. a. christensen benævnes sac, fremgår blandt andet:
"...
                                           §4
forhandleren forpligter sig til, hvis det skønnes nødvendigt for opnåelse af distribution i
området, at udbygge sit servicenet og konstant videreuddanne sig selv og eventuelle
medarbejdere med henblik på en optimal produkt- og serviceforståelse.
....
                                           § 12
sac bistår med vejledning og uddannelse af forhandleren og eventuelt personale. det
tilstræbes, at sådanne kurser afholdes i kolding mindst to gange om året.
....
                                           § 15
denne aftale gælder for et år ad gangen og forlænges automatisk med et år ad gangen,
medmindre den opsiges af en af parterne.
opsigelse skal ske senest pr. 1. oktober i et år til ophør ved udløbet af det næstfølgende
kalenderår. opsigelse skal ske ved anbefalet brev til den anden parts officielle adresse.
....
                                                 - 3 -
                                           § 18
aftalen kan opsiges med en måneds varsel ved indtræden af en usædvanlig hændelse.
som usædvanlig hændelse betragtes især:
1. en af parterne misligholder denne aftale og nægter at bringe misligholdelsen til ophør inden
for en frist af 30 dage fra meddelelse om, at den anden part vil gøre misligholdelse gældende.
2. ændringer i forhandlerens ledelses- og ejermæssige forhold, der ikke på forhånd er
accepteret af sac.
3. forhandleren tages under konkursbehandling eller træder i likvidation.
4. forhandleren overtræder offentlige bestemmelser vedrørende salg og service af de under
denne kontrakt hørende produkter.
...."
efter et møde den 25. februar 1999 mellem steen egon nielsen og tage møller der var
salgschef hos s.a. christensen, modtog steen egon nielsen brev af 26. februar 1999 fra s.a.
christensen hvoraf blandt andet fremgår:
"....
idet vi kommer tilbage til vor samtale den 25., har vi, som nævnt, vurderet, at vort
samarbejde ikke bliver opfyldt optimalt.
derfor vil det være mest hensigtsmæssigt i nuværende situation, hvor du står overfor at skulle
søge ny servicemedarbejder, at vi træffer beslutningen om afvikling af vort samarbejde.
vi er indstillet på, at afviklingen sker på en for alle parter bedste måde.
vi foreslår, at den endelige dato for afslutning af vort samarbejde bliver den 31. marts 1999.
...."
                                                - 4 -
som opfølgning på dette brev sendte s.a. christensen den 9. marts 1999 et brev til steen
egon nielsen hvori s.a. christensen skriver "at det mest hensigtsmæssige er, at vort
samarbejde ophører pr. 31. marts 1999". det fremgår videre at s.a. christensen ikke finder "at
der er udvist vilje til et effektivt samarbejde om salg, ligesom der er vist ringe interesse for
tilslutning til salgs- og instruktionsmøder". derudover anføres det at s.a. christensens
beslutning er endelig.
ved brev af 12. marts 1999 protesterede advokat ejler ejlersen på vegne steen egon nielsen
mod opsigelsen af 9. marts 1999. advokaten henviste til aftalens § 15 og anførte at opsigelsen
ikke var kontraktsmæssig. advokaten tog forbehold for erstatning for uberettiget opsigelse.
ved brev af 3. maj 1999 skrev advokat niels de wolff på vegne s.a. christensen til advokat
ejler ejlersen og fastholdt at den foretagne opsigelse var kontraktsmæssig. han bestred at der
kunne rejses krav i anledning af opsigelsen.
der har endvidere været yderligere skriftveksling mellem parternes advokater hvorunder steen
egon nielsen har opgjort sit erstatningskrav.
der foreligger ureviderede regnskaber for perioden 1. januar 1997 til 31. marts 1999. på
baggrund af disse regnskaber har steen egon nielsens revisor, revisionsfirmaet fsp, viborg,
udarbejdet følgende resultatopgørelser for perioden:
resultatopgørelser for 1997, 1998 og 1999
                                             omsætning       1997 1998 1999 (kun 1/1-31/3)
reservedele                       1.455.347      1.640.578            858.964
rengøringsmidler                    112.112       129.683              63.979
provision                            36.890        41.873              41.370
timer og kørsel                     475.696       554.009             209.693
         2.080.045                2.366.143      1.174.006
vareforbrug                       1.172.958       987.030             324.695
dækningsbidrag i                    907.087      1.379.113            849.311
                                              - 5 -
lønninger                       192.913         209.633              44.023
kørselsudgifter                  76.507         102.550              48.423
dækningsbidrag ii                 637.667      1.066.930            756.865
kapacitets-
omkostninger                    144.469         123.213              47.182
indtjeningsbidrag                 493.198       943.717             709.683
steen egon nielsen har opgjort sit vareforbrug således at omsætningen med s.a. christensen
for hele perioden har været 1.655.957 kr., hvorom der er enighed, og at omsætningen med
andre i perioden har været 514.384 kr.
der er fremlagt resultatopgørelse for hele året 1999 der efter vareforbrug på 291.702 kr. viser
et dækningsbidrag i på 929.551 kr. dækningsbidrag ii udgør 831.881 kr. resultat før
afskrivninger er 772.872 kr.
forklaringer
steen egon nielsen forklarede at han er født i 1964. han gik ud af skolen efter 9. klasse og
blev udlært bager. efter aftjent militærtjeneste fik han arbejde hos sin far der forhandlede og
servicerede malkemaskiner. dette arbejde som han havde i 4 til 5 år, var i hovedsagen med
servicering af malkeanlæg med målinger og udskiftning af reservedele. efter en tid som bl.a.
bager kom han i forbindelse med tage møller fra s.a. christensen, og det blev aftalt at han
kunne overtage den forhandlervirksomhed sagen drejer sig om.
han underskrev aftalen efter først at have læst den igennem. det var en standardkontrakt.
han drøftede den ikke med tage møller, og han søgte ikke anden bistand.
i forbindelse med at han overtog forhandlervirksomheden, overtog han tillige medarbejderen
ivan boeskov. per thomsen der før ham havde forhandlervirksomheden, var ansat hos ham i
                                               - 6 -
den første tid efter overtagelsen. han købte thomsens varelager/biler for 300.000 kr. ivan
boeskov der var montør, lærte ham op. det tog ca. ½ år for ham at blive lært op hvorefter han
også selv kunne foretage servicering. endvidere førte han regnskab og bestilte varer hjem.
det var salgsinspektør leo andersen der kørte ud når der skulle leveres nye malkeanlæg. når
han selv var ude for at foretage service, fik han nogle gange oplysninger om behov for nye
anlæg. han videregav oplysningerne til leo andersen der så selv tog ud og afgav tilbud.
tilbudet omfattede ofte køb af landmandens gamle anlæg. vidnet fik som regel tilbud om at
købe det gamle anlæg.
der var stor forskel på værdien af de brugte anlæg. der var et tilfælde, hvor leo andersen
ringede og spurgte om han ville købe et brugt anlæg. det afslog han da anlægget efter hans
opfattelse var for dyrt, og den pågældende kunde ville herefter ikke købe et nyt anlæg. tage
møller ringede ham senere op og spurgte hvorfor han ikke ville handle.
serviceaftalerne med landmændene blev som regel indgået mundtligt da landmændene typisk
ikke ønskede at skrive under på en fast aftale. de indgåede aftaler var typisk om service 2 til 4
gange årligt. i visse perioder kunne arbejdet med service fuldt ud udfylde hans og ivan
boeskovs tid.
de kundelister som han i forbindelse med overtagelsen af virksomheden fik overgivet,
indtastede han sammen med ivan boeskov idet de dog kun indtastede aktuelle kunder. der var
en naturlig afgang af kunder da en del mælkeproduktioner blev nedlagt eller sammenlagt. det
var svært at få tilgang af kunder da kunderne typisk ikke ønskede at skifte mærke.
når der blev installeret nye anlæg, spurgte han landmanden om denne ønskede at have det
gamle anlæg hængende. nogle gange ønskedes anlægget nedtaget. der var også nyere anlæg
som på denne måde blev nedtaget og købt af ham.
han handlede i eget navn, men kørte i bil med s.a. christensens logo.
han mødte så vidt muligt til de kurser som blev afholdt. han mødte således til et budgetkursus
samt til en messe i herning. han meldte afbud til et kursus da der var en kunde hvis anlæg
pludselig ikke kunne malke. han kørte derfor ud og servicerede kundens anlæg. ivan boeskov
var med til det pågældende kursus. senere ringede tage møller til ham og spurgte hvorfor han
                                              - 7 -
ikke var mødt. han forklarede tage møller hvad der havde opholdt ham. spørgsmålet blev ikke
berørt senere. der var 3 til 4 møder om året mellem alle forhandlerne, og han var med til disse
møder.
den samlede omsætning på salg af nye anlæg er ikke medregnet i den omsætning på
1.655.957 kr. som fremgår af de fremlagte resultatopgørelser. det er alene provisionen af
sådanne salg der fremgår af hans regnskab. provisionen var variabel idet den afhang af prisen
på det brugte anlæg som blev taget retur.
omsætning med andre der for perioden samlet var 514.884 kr. vedrørte levering af køletanke,
olie mv. køb hos andre var også praksis hos hans forgænger.
det var nødvendigt for ham at bygge en hal i tilknytning til den landbrugsejendom hvor han
boede, og hvorfra virksomheden blev drevet. ellers måtte de tilbagetagne brugte anlæg stå
ubeskyttet. hallen blev udelukkende opført og indrettet til brug for hans virksomhed som
forhandler.
det varelager der blev tilbagesendt s.a. christensen, var kun løseligt talt op.
han mener at der kun har været 3 udeståender med s.a. christensen. udover at han ikke
mødte til et kursus, og at der var en kunde som han ikke ville handle med, har s.a. chri-
stensen opfordret ham til at lave mere opsøgende salgsarbejde sammen med leo andersen.
han mente imidlertid at det var vigtigere at servicere kunderne. det var fra starten meningen
at salg af nye anlæg skulle forestås af leo andersen. efter steen egon nielsens opfattelse var
opsigelsen begrundet i at ivan boeskov sagde op, og at det samtidig var på tale at
sammenlægge forhandlervirksomheden med den tilsvarende virksomhed på djursland. tage
møller ringede således vedrørende ivan boeskovs opsigelse og ville i den forbindelse have et
møde med ham. hovedindholdet af mødet var at tage møller spurgte "skulle vi ikke sige at det
var det", og "skulle vi ikke holde med det". disse spørgsmål besvarede steen egon nielsen
benægtende. tage møller ville herefter tænke over det.
efter hans fratræden overtog per thomsen forhandlerkontrakten vedrørende hans område og
kontrakten vedrørende djursland.
han er i dag som slagteriarbejder til en løn på ca. 22.000 kr. månedlig.
                                               - 8 -
tage møller forklarede at han var ansat som salgschef hos s.a. christensen indtil han blev
pensioneret den 30. december 1999. han var med til at ansætte steen egon nielsen. der var
givetvis andre ansøgere. forhandlerkontrakten var en standardkontrakt som s.a. christensen
anvendte dengang. kontrakten blev ikke forhandlet eller drøftet i forbindelse med ansættelsen
af steen egon nielsen.
begrundelse for opsigelsen var at ivan boeskov havde opsagt sin stilling. endvidere var der
gnidninger vedrørende det opsøgende salgsarbejde som steen egon nielsen ikke var me get for
at deltage i.
mødet den 25. februar 1999 blev afholdt for at fortælle steen egon nielsen at samarbejdet
mellem ham og s.a. christensen måtte ophøre af de nævnte grunde. opsigelsen var også
begrundet i at steen egon nielsen var udeblevet fra et forhandlermøde hvor der blev
introduceret et nyt produkt.
det havde tidligere været nævnt over for steen egon nielsen at der skulle være mere
samarbejde med salgsinspektøren om det opsøgende salgsarbejde.
salgsinspektørernes opgave var at motivere forhandlerne til salg. salgsinspektørerne skulle
endvidere udbygge markedet. der var således et sammenspil mellem salgsinspektørerne og
forhandlerne. salgsinspektørerne kunne dog selvstændigt indgå salgsaftaler.
i forbindelse med opsigelsen af steen egon nielsen havde man fundet manden til jobbet som
var den tidligere forhandler i det omhandlede område, per thomsen. han kan ikke huske
hvilken dato s.a. christensen fik kontakt til thomsen, men thomsen startede påny som
forhandler i forbindelse med at steen egon nielsen ophørte.
finn petersen, der har været steen egon nielsens revisor siden efteråret 1996, har forklaret
at nielsen selv førte sit bogholderi. vidnet hjalp ham med at lave kontoplan. derudover kiggede
han steen egon nielsen over skulderen i forbindelse med momsregnskabet. vidnet foretog ikke
revision af regnskaberne.
                                              - 9 -
han har udfærdiget de regnskaber der er fremlagt under sagen. han har endvidere udfærdiget
den fremlagte oversigt med resultatopgørelser for 1997, 1998 og 1999. regnskaberne for alle
3 år er indgivet til skattevæsenet.
resultatet i regnskaberne er før afskrivninger. der er betalt skat i 1997, 1998 og 1999 med
henholdsvis 150.000 kr, 421.000 kr. og 458.000 kr. i samme år er der betalt am-bi drag med
henholdsvis 34.000 kr., 83.000 kr. og 87.000 kr.
varelageret er ikke optalt af ham. det er mere realistisk at der har været yderligere varelager
og dermed en yderligere indtjening. varelageret blev angivet mindre end det faktisk var,
hvilket var begrundet i ønsket om en udskydning af skat. det returnerede varelager blev opført
som vareforbrug.
han havde indtryk af at steen egon nielsens virksomhed var god. han foreslog derfor at
erstatningen blev fastsat med 100.000 kr. om måneden. dette erstatningsbeløb fremkom ved
at se på steen egon nielsens omsætning gennem de seneste 3 år.
ivan boeskov forklarede at han i 1990/91 blev ansat hos per thomsen som tidligere havde
forhandleraftalen med s.a. christensen. han var ansat som servicemedarbejder og servicerede
malkemaskiner i henhold til servicekontrakter der både kunne være indgået mundtligt og
skriftligt.
han mødte til instruktionsmøder en til to gange om året.
service blev udført til en pris som fremgik af en prisbog udarbejdet af s.a. christensen.
betalingen for service beregnedes som en stykpris.
vidnet fortsatte som servicemedarbejder da steen egon nielsen overtog området. han mener
ikke at han havde noget opsigelsesvarsel. i starten tog steen egon nielsen med ham ud og
foretog service. steen egon nielsen lærte rimeligt hurtigt tingene og begyndte herefter at køre
selv. steen egon nielsen lavede stort set det samme som han.
han har ikke lavet meget opsøgende salgsarbejde. dog kunne det forekomme at der blev vist
                                             - 10 -
købsinteresse hos kunder der skulle serviceres. steen egon nielsen lavede mere opsøgende
arbejde end ham.
i perioden hvor per thomsen havde forhandlerkontrakten, var der et 2-dages kursus
vedrørende salg. per thomsen var også interesseret i salg.
der var tit anlæg som skulle nedtages i forbindelse med opsætning af nye anlæg. markedet var
afmattet da steen egon nielsen overtog forhandlerkontrakten.
der var et introduktionsmøde, hvor steen egon nielsen ikke deltog idet der var en presserende
reparation på et malkeanlæg. bagefter fortalte han steen egon nielsen om hvad der skete på
mødet.
han er ikke bekendt med at s.a. christensen har klaget.
leo andersen forklarede at han har været ansat hos s.a. christensen gennem 15 år. han
hjælper forhandlerne med salg og opsøgende arbejde i midt- og vestjylland. 3 uger efter at
steen egon nielsen var startet, talte han med ham for at lære ham noget om salgsarbejde. det
opsøgende salgsarbejde lavede han selv. steen egon nielsen sagde at han havde travlt med
service. de har således kun kørt 2 gange sammen. han havde svært ved at lave opsøgende
arbejde med steen egon nielsen på grund af dennes travlhed med servicearbejdet.
han lagde halvårlige budgetter for steen egon nielsens forhandlervirksomhed. der
budgetteredes med køb af reservedele for 60.000 kr. månedlig.
procedure
steen egon nielsen har til støtte for sin påstand nærmere anført at s.a. christensen alene
har kunne opsige steen egon nielsen i overensstemmelse med § 15 i forhandleraftalen.
forhandleraftalen er konciperet af s.a. christensen og skal derfor fortolkes snævert.
der foreligger ikke nogen usædvanlig hændelse, jf. aftalens § 18, der berettiger til opsigelse
med et kortere varsel. steen egon nielsen udeblev fra et forhandlermøde, men det var fordi
der var en uopsættelig serviceforretning som han var nødt til at tage sig af. der er heller ikke
                                              - 11 -
noget i de afgivne forklaringer som giver grundlag for at fastslå at der foreligger en usædvanlig
hændelse. det må i den forbindelse lægges til grund at s.a. christensen ikke har givet steen
egon nielsen en advarsel.
s.a. christensens bevæggrunde for ophævelsen var helt andre end de påberåbte, nemlig at
ivan boeskov havde sagt op, og at s.a. christensen havde fundet den mand som man mente
var den rigtige til jobbet.
s.a. christensen skal betale erstatning til steen egon nielsen for ophør i utide. erstatningen
bør opgøres ud fra de omsætningstal der fremgår af resultatopgørelserne for 1997, 1998 og
1999. grundlaget for erstatningen for de 21 måneder frem til opsigelsesvarslets udløb er
således de foregående 27 måneder, hvor der skete en stigning i indtjeningen. en eventuel
usikkerhed om den fremtidige indtjening skal ikke bæres af steen egon nielsen. fra den
opgjorte erstatning på 2.100.000 kr. skal fragå steen egon nielsens indtjening ved andet
arbejde, 400.000 kr. den samlede erstatning udgør derfor 1.700.000 kr.
s.a. christensen har til støtte for sin påstand anført at opsigelsen af steen egon nielsen var
berettiget. forhandleraftalens § 18 angiver de tilfælde der er en usædvanlig hændelse som kan
medføre opsigelse med en måneds varsel, men bestemmelsen er ikke udtømmende.
bestemmelsen anfører blot nogle eksempler.
steen egon nielsen har ikke udført hvervet som forhandler tilfredsstillende, og det må lægges
til grund at der forud for opsigelsen var givet en mundtlig advarsel. da steen egon nielsen er
lovlig opsagt i medfør af aftalens § 18, har bestemmelsen i aftalens § 15 ingen betydning. der
er derfor ikke grundlag for erstatning svarende til den positive opfyldelsesinteresse.
såfremt opsigelsen findes uberettiget, gøres det gældende at omsætningstallene der er anført i
de ureviderede regnskaber, ikke er dokumenterede.
der kan kun blive tale om erstatning for en kortere periode. erstatningen skal da udregnes
med udgangspunkt i omsætningen med s.a. christensen der ubestridt har udgjort 1.655.957
kr for hele perioden på 26 måneder. 30% avance heraf udgør ca. 496.500 kr. svarende til
19.066 kr. pr. måned. dette beløb skal nedrundes under hensyn til at varelageret ikke er
bogført for det fulde beløb. erstatningen bør derfor højst være på 16.000 kr. for hver måned
der medregnes.
                                               - 12 -
rettens begrundelse og resultat
der er ikke under sagen fremkommet oplysninger der giver grundlag for at fastslå at steen
egon nielsen har misligholdt sine forpligtelser efter forhandleraftalen på en sådan måde at s.a.
christensen var berettiget til at opsige aftalen i medfør af aftalens § 18 - i hvert fald ikke uden
forudgående advarsel. s. a. christensen har ikke dokumenteret at der er givet en advarsel, og
opsigelsen af aftalen med det givne varsel var derfor ikke berettiget.
for den uberettigede opsigelse skal s.a. christensen herefter betale erstatning til steen egon
nielsen for hans tabte indtjening i perioden fra den 1. april 1999 til den 31. december 2000 til
hvilket tidspunkt aftalen kunne være bragt til ophør i overensstemmelse med aftalens § 15.
i forbindelse med erstatningsfastsættelsen anses steen egon nielsens virksomhed som en
helhed, idet hans varekøb hos andre end s.a. christensen har været en naturlig del af hans
opfyldelse af forhandleraftalen. steen egon nielsen har således efter opsigelsen af aftalen ikke
haft nogen virksomhed der kunne drives videre.
ved fastsættelsen af erstatningsbeløbet findes det mest retvisende at tage udgangspunkt i det
oplyste indtjeningsbidrag for de 24 måneder i 1997 og 1998.
idet varelageret efter det oplyste regnskabsmæssigt indgår som en del af vareforbruget, skal
indtjeningsbidraget korrigeres med værdien af varelageret. da det endvi dere efter
forklaringerne må lægges til grund at varelageret er angivet til mindre end det faktisk var, an-
sættes dette efter det fremkomne skønsmæssigt til 300.000 kr.
steen egon nielsens tab i opsigelsesperioden på 21 måneder opgøres herefter skønsmæssigt til
1.500.000 kr. fra dette beløb trækkes 400.000 kr. der er steen egon nielsens forventede
indtjening i perioden, og hvorom der ikke er rejst særskilt indsigelse.
erstatningen for tabet i opsigelsesperioden fastsættes derfor skønsmæssigt til samlet
1.100.000 kr. med procesrente som påstået.
         thi kendes for ret
                                             - 13 -
a/s s.a. christensen & co. betaler inden 14 dage fra denne doms afsigelse til steen egon
nielsen 1.100.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 23. december 1999 samt sagens
omkostninger med 60.000 kr.
              jens feilberg
poul wentzel                       bjarne møgelhøj
                                     (sign.)
                        udskriftens rigtighed bekræftes
                       p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
retten på færøerne
dom
afsagt den 28. september 2015 i sag nr. bs 382/2013:
umhvørvisstovan
traðagøta 38
165 argir
mod
tórshavnar kommuna
vaglið
100 tórshavn
sagens baggrund og parternes påstande
sagen er anlagt den 25. marts 2013
sagsøger umhvørvisstovan har nedlagt endelig påstand om, at sagsøgte tórshavnar
kommuna dømmes til at betale umhvørvisstovan 546.240 kr. med procesrente fra
stævningsdagen.
umhvørvisstovan har under hovedforhandling nedsat påstanden fra 614.400 kr.
tórshavnar kommuna har påstået frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et mindre
beløb dog højst 19.500 kr.
sagen drejer sig om, hvorvidt umhvørvisstovan, der i henhold til lagtingslov nr. 64 af 11.
december 1962 om matrikulering og udstykning m.v. forvalter de matrikulære forhold på
færøerne, har fornøden hjemmel til at kræve stævningsbeløbet som gebyr for udstykning af
tórshavnar kommunas ejendomme matr. nr. 54-138a, hoyvík, og i bekræftende fald, om
umhvørvisstovans beregning af gebyret er lovlig.
                                              - 2 -
sagsfremstilling
dommen er affattet i medfør af § 366a, stk. 2, i retsplejeloven for færøerne.
ved kundgørelse nr. 14 af 11. februar 2009 om gebyrer efter matrikelloven har landsstyret
fastsat bestemmelser om betaling for matrikulære ydelser herunder blandt andet betaling for
udstykning, hvilken betaling er opdelt i et grundbeløb på 4.000 kr., et fast beløb for hvert
grundstykke på 3.000 kr. og et beløb for værdien af grundstykket, som er 2 % af
markedsværdien.
i forbindelse med en stor udstykning af ”myllutjørn” i tórshavn kommune sendte
umhvørvisstovan en regning dateret 15. juni 2011 til tórshavnar kommuna for
udstykningen. regningen lyder samlet på 817.920 kr., og det fremgår, at 614.400 kr. heraf er
gebyr for værdi beregnet som 2 % af en markedsværdi på 30.720.000 kr. med udgangspunkt i
en kvadratmeterpris på 1.600 kr. og et samlet areal på 19.200 kvadratmeter.
da regningen ikke blev betalt, blev beløbet taget til inkasso, hvorefter tórshavnar kommuna
betalte 203.520 kr. tórshavnar kommuna afviste samtidig i brev af 4. oktober 2011 at betale
2 %-gebyret for værdi med mere end 19.200 kr. under henvisning til, at tórshavnar
kommuna købte arealet som landbrugsjord fra búnaðarstovan for 50 kr. pr. kvadratmeter (50
kr. x 19.200 m² x 2 %).
ifølge en udskrift fra tórshavnar kommunas hjemmeside udgjorde grundstykkerne i
udstykningen hver 300 kvadratmeter inklusiv andel af friarealer, og grundstykkerne blev efter
byggemodning udbudt til 486.681 kr. for et grundstykke svarende til en kvadratmeterpris på
ca. 1.600 kr.
tórshavnar kommuna afviste fortsat at betale værdigebyr med det opkrævede beløb, og i den
anledning udarbejdede innlendismálaraðið et notat af 21. februar 2012, hvoraf det blandt
andet fremgår, at de samlede udgifter til driften af matrikelvæsenet inklusiv løn, it, journal
mv. i årene 2009-2011 udgjorde mellem ca. 5,5 og 6 mio. kr. årligt og oversteg
gebyrindtægterne fra kundgørelsen med ca. 2,5 mio. kr. årligt.
                                               - 3 -
i notatet hedder det endvidere blandt andet (dansk oversættelse):
”….
grundstykker i de centrale områder og særlig i tórshavn er meget dyrere end kommunale
grundstykker andre steder i landet, selv om der også andre steder til tider bliver lavet ligeså
stort forberedelsesarbejde af kommunen, som i tórshavn. dette taler for, at den kommunale
prisfastsættelse også er knyttet til værdien på jorden.
at jorden rundt omkring i landet her forskellig værdi ses også i priserne for landsjord, som er
fastsat i den førnævnte kundgørelse om forvaltning af landsjord fra 2007. landsjord i
tórshavn er betydeligt dyrere end på småøerne og mellem bygderne...
(…)
et værdigebyr kan siges at tage højde for den forskel, som der er på værdien på jord rundt
omkring i landet. værdigebyret er det samme i hele landet, men værdien på jorden er ikke den
samme og derved er beregningsgrundlaget for fastsættelse af værdigebyret forskelligt fra sted
til sted.
differentieringen af værdien og fastsættelsen af gebyret på grundlag af værdi, gør at de, som
ejer jord med lavt fastsat værdi, betaler forholdsmæssigt lidt til matrikelforvaltningen, mens
de, som ejer jord med høj værdi, betaler forholdsmæssigt mere til matrikelforvaltningen. i
procent betaler de dog det samme, nemlig 2 % af markedsværdien.
dette gebyrsystem sikrer, at de matrikulære forhold rundt omkring i hele landet bliver lige
godt passet af myndigheden lige som kommunerne, borgere og andre. var dette system ikke
gældende, så kan det vel tænkes, at matrikelforvaltningen ude på landet udenfor de centrale
områder ikke bliver den bedste. konsekvensen kan med tiden blive, at matriklerne for
færøerne ikke bliver intakte, og dette vil forårsage usikkerhed og sætte hindringer for
kommunale myndigheder, landsmyndigheder og borgere i forbindelse med fremtidig
landsplanlægning og landsdisponeringer. den nuværende ordning tilskynder til, at matriklen
                                                - 4 -
behandles lige godt uanset hvor i landet den befinder sig og derfor er det nødvendigt med
politisk stillingtagen til, om der skal gås bort fra den nuværende ordning.
gebyrsystem fastsættes i lov eller kundgørelse
det nuværende gebyrsystem, som er fastsat i kundgørelse med hjemmel i lov, er sammensat
således at det sikrer, at forvaltningen af matriklen i alle sine enkeltheder er så god og
retvisende som muligt i hele landet. at gebyrsystemet er fastsat i kundgørelse, som har
hjemmel i lov, betyder, at vilkåret om lovhjemmel er opfyldt, i alt fald for de gebyrer, som er
direkte fastsat som kronefast gebyr for en tjeneste fra matrikelforvaltningen, for indtægterne
fra gebyrerne overstiger ikke de samlede udgifter til matrikelsystemet.
hvis man kommer til den konklusion, at det værdiafhængige gebyr ikke er et gebyr for en
tjeneste, men en skat, så er den naturlige konsekvens efter gældende jura, at gebyret må
fastsættes i lov, hvis det er ønskeligt at fastholde det på nuværende måde. subsidiært, så kan
man overveje hele gebyrsystemet på ny, hvor det værdiafhængige gebyr bliver ændret til et
kronefast gebyr for en tjeneste, og det kan gøres i kundgørelse.
at lave ændringer i det nuværende system med værdigebyr kræver, at hele gebyrsystemet må
kulegraves på ny og ikke kun det værdiafhængige gebyr for udstykning. med den nuværende
bevilling på finansloven er det ikke muligt at aftage værdigebyret uden at sætte noget andet i
stedet. det bliver også nødvendigt at tage de andre gebyrer op til revision hvis en
omorganisering af gebyrerne sammenlagt skal give samme indtægter i fremtiden, som i dag.
sammenlagt er gebyrerne sammensat således, at de understøtter en samlet holdbar forvaltning
af matriklen rundt omkring i hele landet og dette er et hensyn, som også må sikres i fremtiden.
hvis man går over til et fast kronegebyr i stedet for det nuværende værdigebyr i forbindelse
med udstykning, så vil det få store økonomiske og forvaltningsmæssige konsekvenser for
områderne ude i landet, for lavprisjord udenfor de centrale områder vil komme til at betale en
forholdsmæssig større del af matrikelforvaltningen, og de centrale områder forholdsmæssig
mindre for sin højpris jord. bliver et fast kronegebyr fastsat, f.eks. 12.000 kr. for hver
matrikelsag eller udstykning, så bliver det næppe en billigere løsning for de centrale områder,
                                               - 5 -
men det bliver en dyr løsning for områderne udenfor de centrale områder. en sådan
omorganisering kræver politisk stillingtagen og tilslutning, inden den kan fremmes i værk.
med udgangspunkt i tvisten, som tórshavn kommune har rejst mod umhvørvisstovan og
innlendismálaraðið vedrørende det værdiafhængige gebyr, så er den for umhvørvisstovan og
innlendismálaraðið fornuftigste løsning, at den nuværende kundgørelse om gebyrer efter
matrikelloven bliver omorganiseret og ophævet til lagtingslov, for på den måde kan det lade
sig gøre at holde fast ved den samme ordning uden at der kan sås tvivl om lovgrundlaget for
det værdiafhængige gebyr.
(…)”
i brev af 19. marts 2012 afviste tórshavnar kommunas advokat på ny at betale værdigebyret.
der henvistes i den forbindelse til, at matrikelloven ikke giver hjemmel til at opkræve et
gebyr, der er afhængigt af værdi, for at sikre at matriklen vedligeholdes og ajourføres også
uden for tórshavn og de større byområder, og at dette ikke er i overensstemmelse med
grundlovens § 43.
tórshavnar kommuna har under sagen fremlagt oplysninger om andre udstykninger i
tórshavn og hoyvík fra 2003 til 2008, hvoraf fremgår, at værdigebyret er beregnet på
grundlag af en kvadratmeterpris på ca. 300 kr. tórshavnar kommuna har også henvist til, at
der i forbindelse med udstykning af meinhartstrøð i tórshavn i 2010 ikke er medtaget vej- og
friareal i det areal, der er beregnet værdiafgift af, medens der i udstykningen i den
foreliggende sag er beregnet værdiafgift af det samlede areal inklusiv vej- og friarealer.
umhvørvisstovan har i den forbindelse udarbejdet følgende notat af 29. januar 2014 (dansk
oversættelse):
” notat om beregning at værdigebyr i henhold til k om matrikelgebyr
                                              - 6 -
bestemmelsen om at tage værdigebyr i forbindelse med matrikulær udstykning, har været i
alle kundgørelser om matrikelgebyr, siden den nugældende matrikellov trådte i kraft i 1962.
det kan også konstateres, at værdigebyret ligeledes var at finde i gebyrkundgørelsen fra 1951,
som havde hjemmel i matrikelloven fra 1931.
ordlyden at værdigebyrerne har været forskellige. i k nr. 63/1962 bliver ordlyden: ”værdien
af grundstykkerne, uden bygninger, efter oplysning fra parterne eller landmålerens skøn”
anvendt, mens k nr. 48/1969 siger: ”her regnes med salgsværdien – uden bygninger”. k nr.
58/1990 bruger ordlyden: ”gebyr for værdien” og samme ordlyd er også brugt i k nr.
148/1993. i nugældende kundgørelse k nr. 14/2009 er ordlyden udbygget til: ”gebyr for
værdien af grundstykket 2 % af markedsværdien”.
det er klart, at grundlaget for værdigebyret og fastsættelsen af det, har været det samme siden
1962, da gældende matrikellov trådte i kraft, selv om ordlyden har ændret sig en smule
igennem de godt 50 år, loven har været gældende. umhvørvisstovan har ligeledes den
opfattelse, at salgsværdi og markedsværdi er et og samme. i de tilfælde hvor det er muligt at
dokumentere markedsprisen (salgsprisen) af grundstykket, som sagen omfatter (f.eks. i
forbindelse med større udstykninger, hvor grundstykkerne bliver lyst til salg), bliver denne
prisfastsættelse lagt til grund for værdigebyret. er det ikke muligt at tilvejebringe sådan
dokumentation, har værdigebyret været fastsat efter et skøn over salgsprisen. da er gebyrerne
sædvanligvis blevet fastsat forsigtigt og ofte i den lave ende i forhold til den skønnede
salgspris.
i forbindelse med den aktuelle retssag, har umhvørvisstovan undersøgt værdifastsættelsen i
flere større udstykninger (udstykningssager) i tórshavn kommune. udstykningen at selve
ternuryggi fra 1976 havde en værdifastsættelse på 140 kr./m², og fortsættelsen af denne
udstykning (øst for sundsvegur og nord for vegin langa) fra 1981 blev værdiansat til 160
kr./m², mens udstykningen af norðasta horn fra 1984 blev værdiansat til 275 kr./m². tre store
udstykninger blev lavet i tórshavn kommune i perioden 1989 –1992. lítlagil fra 1989, havde
en værdifastsættelse på 200 kr. /m², udstykningen på argjahamar fra 1991 blev værdiansat til
470 kr. /m², mens udstykningen eystan gil fra 1992 blev værdiansat til 500 kr. /m².
                                              - 7 -
under krisen i 90’erne blev der ikke lavet større udstykninger, men da der kom aktivitet igen
ca. år 2000, blev tre udstykninger med rækkehuse lavet øst for løgmansbreyt, fra
jørundargøta og ned mod vegin langa. den første (fra 2000) havde en værdifastsættelse på
960 kr./m², den næste (fra 2001) blev værdiansat til 940 kr. /m² og den tredje (fra 2002) blev
værdiansat til 1.250 kr. /m². en senere udstykningen blev lavet i samme område i 2006, men
da var der tale om ejerlejligheder. disse blev værdiansat til 1.200 kr./m². andre nyere
eksempler er den tætte udstykning i varðabyrgi (fra 2009), værdiansat til 1.500 kr. /m², en
privat udstykning undir heimasta horn (fra 2010), værdiansat til 1.000 kr. /m², og
erhvervsgrundstykkerne ved karlamagnusarbreyt (fra 2010), som blev værdiansat til 1.100 kr.
/m².
eksemplerne, som advokaten for tórshavn kommune kommer med, er rækkehusene i
dýrindalsgøta (fra 2008), værdiansat til 500 kr./m², og en udstykning (fra 2005) øst for
karlamagnusarbreyt og nedenfor mylnutjørn, værdiansat til 300 kr./m². i forhold til gældende
praksis, og andre ovenfor nævnte eksempler, er disse værdifastsættelser usædvanlig lavt sat.
det er ikke muligt at finde ud af årsagen, på grundlag af materialet i sagerne, ligesom
personalet, som lavede udstykninger ikke længere er ansat hos umhvørvisstovan. der er
således tale om en væsentlig fravigelse fra andre værdiansættelser, som ikke er begrundet i
sagerne.
ovenforstående gennemgang viser klart, at værdifastsættelsen i forbindelse med
gebyrudregninger i udstykningssager i tórshavn kommune, har været jævnt voksende i tråd
med den økonomiske udvikling i samfundet. de eneste fravigelser, det har været muligt at
finde, er eksemplerne, som kommunens advokat kommer med.
den aktuelle tvist om omkostningerne for udstykningen ved myllutjørn er opstået i 2011.
dette er omkring to år efter at k nr. 14/2009 er trådt i kraft, hvor værdigebyret steg fra 1,5 %
til 2 % af markedsværdien, ligesom andre gebyrer blev ajourført. ansøgningen er modtaget
efter at nævnte kundgørelse var trådt i kraft, og derfor blev de nye gebyrer brugt.
omkostningen for m² for udstykningen ved myllutjørn blev fastsat efter dokumenteret
salgspris fra tórshavn kommune, hvor grundstykkerne havde en salgspris på 1.600 kr. /m².
under henvisning til ovenforstående gennemgang er denne salgspris således ikke usædvanlig
høj, selv om den er noget højere end den tidligere udstykning af erhvervsstykkerne ved
                                                - 8 -
karlamagnusarbreyt, som var færdig året forinden. umhvørvisstovan skal derfor gøre
gældende, at der ikke tale om en ændret praksis i forbindelse med fastsættelsen at værdigebyr.
snarere er der tale om, at tórshavn kommune har solgt grundstykkerne for en højere m² pris
end sædvanligt, muligvis fordi der er tale om byggeri i storbyområde.”
forklaringer
under sagen er der afgivet forklaring af direktør petur nielsen, matrikeltekniker antines
iversen, bjarni hansen og jákup egholm hansen.
retsgrundlaget
§ 41 i lagtingslov nr. 103 af 26. juli 1994 om færøernes styrelsesordning har følgende ordlyd
(dansk oversættelse):
”ingen direkte eller indirekte skat kan pålægges, forandres eller ophæves uden ifølge
lagtingslov.
stk. 2. ingen direkte eller indirekte skatter kan pålægges for indtægter, indførsel, udførsel,
salg, betaling eller lignende, som er foregået i tiden, før forslag til lagtingslov herom var
fremlagt i lagtinget.
stk. 3. forinden lagtingsfinansloven, eller en midlertidig bevillingslov er vedtaget af
lagtinget, må de i stk. 1 nævnte skatter ikke opkræves.”
i betænkning fra 1994 om færøernes styrelsesordningsforhold hedder det blandt andet (dansk
oversættelse):
”….
ad § 41:
stk. 1 er en gentagelse af § 19, stk. 1, 1. pkt. i styrelsesordningsloven, dog er ordlyden direkte
eller indirekte skatter. hermed tænkes der på indkomstskat, told, importafgift, merværdiafgift
                                               - 9 -
eller anden afgift af enhver slags. paragraffen omfatter ikke gebyr for tjenester, som det
offentlige yder af forskellige slags eller autorisationer o.l.
….”
lagtingslov nr. 64 af 11. december 1962 om matrikulering og udstykning m.v. med senere
ændringer indeholder blandt andet følgende bestemmelse (dansk oversættelse):
”….
§ 40. landsstyremanden fastsætter de nærmere regler for hvilke kort, attester, erklæringer og
andre oplysninger, der skal vedlægges de efter denne lov behandlede sager, og giver nærmere
forskrifter for disse dokumenters form og indhold.
ligeledes fastsætter landsstyremanden nærmere regler for skelmærkers art og anbringelse og
for udførelsesmåden for de af denne lov omfattede arbejder og fastsætter betalingen for disse.
matrikelmyndigheden er pligtig til at udlevere udskrifter og kopier af matriklens dokumenter
mod en derfor fastsat betaling, og landsstyremanden fastsætter nærmere regler vedrørende
dette.
.…”
i notat af 19. november 2008 om landsstyremøde om forslag til ny kundgørelse om gebyrer
efter matrikuleringsloven hedder det (dansk oversættelse):
”anledning til at sagen tages op
gebyrerne i nuværende kundgørelse, dvs. kundgørelse nr. 148 af 12. juli 1993 om gebyrer til
matrikelkontoret, må anses at være meget lave, også når der sammenlignes med vores
                                               - 10 -
nabolande. det vurderes, at der er grundlag for at forhøje gebyrerne og dermed forøge
indtægterne på dette område, som er meget arbejdskrævende. samtidig med at arbejdsbyrden
på dette område bliver reduceret en smule.
sagsfremstilling
nuværende kundgørelse giver umhvørvisstovan (fhv. matrikulstovan) mulighed for at
opkræve gebyrer for forskellige ændringer, som sker inden for matrikuleringsområdet.
de forskellige gebyrer, som der er tale om at forhøje, er i hovedtræk gebyrer vedrørende
udstykning af jord, sammenlægning, mageskifte og ubetydelige ændringer eller skelsætning.
ud over gebyr for ændringer, er der også hjemmel til at kræve gebyr for attesterede kort,
skrivelser o.a.
det er bestemt, at det er ansøgeren, som skal betale.
vurdering af løsning:
løsningen for at nå ovenforstående mål om at forhøje gebyrerne, og derved forøge
indtægtsgrundlaget, er at afskaffe nuværende kundgørelse, og sætte ny kundgørelse om
gebyrer i kraft. i den nye kundgørelse skal så godt som alle gebyrer reguleres på en sådan
måde, at der i de fleste tilfælde bliver tale om en fordobling.
ud over at forhøje gebyrerne, er det også nødvendigt at rette forskellige formuleringer og
begreber i kundgørelsen. f.eks. er matrikulstovan blevet til umhvørvisstovan. da det er
således, er det mest tilrådeligt at lave en ny kundgørelse, i stedet for blot at rette i den
nuværende, for der bliver tale om ganske mange ændringer.
økonomiske og administrative konsekvenser:
ved at sætte en ny kundgørelse i kraft, vil indtægten inden for matrikuleringsområdet stige
betydeligt. som det er nu, er indtægterne fra de nuværende gebyrer ca. 3 mio. årligt. det
vurderes, at en ændring i gebyrerne kan medføre at indtægten stiger op til omkring 4-4,5 mio.
en forøgelse af indtægtsgrundlaget åbner op for, at det bliver muligt at opprioritere nogle
sager på miljøområdet.
                                               - 11 -
ved at sætte gebyrerne op, vil ansøgningerne, som kommer ind til umhvørvisstovan
vedrørende ændringer af matriklen også falde en smule, og således bliver arbejdsbyrden lidt
lettere. det vurderes dog ikke at det vil få en særlig stor påvirkning af antallet af ansøgninger
at sætte gebyret op, for der er fortsat tale om forholdsmæssigt små beløb.
konklusion:
der anmodes om tilslutning til, at den nuværende kundgørelse om gebyrer afskaffes, og at ny
sættes i kraft, så ovenforstående mål kan nås.”
kundgørelse nr. 14 af 11. februar 2009 om gebyrer efter matrikelloven indeholder blandt
andet følgende bestemmelser (dansk oversættelse):
”med hjemmel i § 35 og § 40 i lagtingslov nr. 64 af 11. december 1962 om matrikulering og
udstykning mv., som ændret ved lagtingslov nr. 111 af 13. december 2006, bestemmes:
….
§ 4. for udstykning, herunder udstykning til ejerlejligheder, fastsættes et grundgebyr på 4.000
kr.
stk. 2. udover grundgebyret efter stk. 1, fastsættes der disse gebyrer:
1) for hvert udstykket grundstykke 3.000 kr.
2) gebyr for værdi af grundstykket 2 % af markedsværdien.
stk. 3. gebyrerne efter stk. 2 fastsættes på denne måde:
1) for de tre første grundstykker er gebyret 100 % af beløbet efter stk. 1.
2) for de efterfølgende grundstykker til og med 10 er gebyret 95 % af beløbet efter stk.1.
3) for de efterfølgende grundstykker til og med 20 er gebyret 90 % af beløbene efter stk.1.
                                             - 12 -
4) for de efterfølgende grundstykker er gebyret 85 % af beløbene efter stk.1.
stk. 4. ved udstykning uden opmåling bliver gebyrerne efter stk. 2 sat til halvdelen af de
nævnte gebyrer.
….
§ 7. for skelsætningsforretning betales grundgebyr 5.000 kr.
stk. 2. arbejde ud over ti arbejdstimer udføres efter regning. gebyret må ikke være højere
end administrationsomkostningerne ved tjenesten.
§ 8. alle andre sager, som ikke er omfattet af bestemmelserne i §§ 4-7, udføres efter regning.
gebyret må ikke være højere end administrationsomkostningen ved tjenesten.
….
betalingsforhold
§ 16. matrikelmyndigheden kan kræve, at de i §§1-8 i denne kundgørelser fastsatte gebyrer
betales, inden arbejdet begynder. gebyret fastsættes efter de skønnede omkostninger til
arbejdet.
stk. 2. når sagen er færdig, kan mulig merudgift opkræves, inden matrikelmyndigheden
endeligt ekspederer sagen.
stk. 3. viser den endelige opgørelse, at der er betalt for meget, skal det for meget betalte
beløb udbetales fra matrikelmyndigheden, samtidig med at sagen bliver endeligt ekspederet.
….”
procedure
                                              - 13 -
umhvørvisstovan har til støtte for sin påstand gjort gældende, at § 43 i grundloven og
tilsvarende § 41 i styrelsesordningsloven beskytter borgerne mod tilfældig skat.
begrænsningen er, at skat alene kan pålægges ved lov. i forbindelse med gebyrer efter
matrikelloven er der ikke tale om skat, fordi der er tale om gebyr for en tjeneste - i dette
tilfælde er matrikulær udstykning. et sådant tjenestegebyr er ikke omfattet af
delegationsforbuddet i § 41. det fremgår direkte af bemærkningerne i betænkningen om
færøernes styrelsesordning. § 41 i styrelsesordningsloven og bemærkningerne i betænkningen
skal læses med færøske briller. på færøerne har det altid været sædvanligt at anvende
rammelovgivning og detailregulere i bekendtgørelser.
dette tjenestegebyr er med til at betale for den udgift, som myndigheden har til at forvalte
sagsområdet matrikulering, og indtægten fra tjenestegebyrerne er mindre end de faktiske
udgifter til driften af området. bestemmelserne i § 43 i grundloven og § 41 i
styrelsesordningsloven er ikke til hinder for, at gebyr for tjeneste fastsættes med hjemmel i
lov og ikke direkte i lov, og at gebyret i den konkrete sag er større end den udgift, der er
umiddelbart forbundet med sagen. princippet med et værdigebyr i forbindelse med
matrikelmyndighedernes udstykningsarbejde går helt tilbage til 1951.
kundgørelsen om matrikelgebyr, der er udstedt i henhold til matrikelloven, bestemmer
direkte, at gebyret er knyttet til markedsværdien. i tidligere gældende kundgørelser er
værdigrundlaget ejendommens salgsværdi. markedsprisen, værdien eller salgsværdien er alt
andet lige den pris, som ejendommen sælges for eller kan sælges for i almindelig fri handel
mellem selvstændige parter, betinget af at der ikke er tale om en gave. afgørende er, hvad
kommunen kan sælge de udstykkede grundstykker for. når grundstykkerne kan sælges og
bliver solgt byggemodnet, skal der således ikke ske fradrag for byggemodningsomkostninger i
værdigrundlaget.
det fremgår af notatet, som umhvørvisstovan har ladet udarbejde til sagen, at det er det
sædvanlige salgsværdibegreb, som anvendes. der ses ikke at være nogen forbindelse mellem
de gebyrer, der er opkrævet, og prisen på råjord og landbrugsjord. i den konkrete sag er der
anvendt en markedspris på 1.600 kr. pr. kvadratmeter. det er den værdi, som
umhvørvisstovanen har fået oplyst, at grundstykkerne blev udbudt for på tórshavnar
kommunas hjemmeside, og som svarer til tórshavnar kommunas kostpris. det har været
                                               - 14 -
normal praksis, at umhvørvisstovan har fastsat markedsprisen i samråd med ejeren. i den
konkrete sag har det ikke været muligt at få tórshavnar kommuna i tale. der er ikke grundlag
for at efterregulere gebyret, selv om det senere måtte vise sig, at den faktiske pris for
grundstykkerne blev lavere end den oprindelige udbudspris.
umhvørvisstovan kræver, at der tilkendes inkassoomkostninger at det beløb, som tórshavnar
kommuna har betalt til umhvørvisstovan, idet der først blev betalt, efter at sagen var sendt til
inkasso.
tórshavnar kommuna har til støtte for sin påstand gjort gældende, at hjemlen til at fastsætte
gebyr i § 40 i matrikelloven er knyttet til de konkrete tjenester, som matrikelmyndigheden
yder, dvs. de konkrete ændringer i matriklen. gebyret må derfor være i samsvar med den
tjeneste, som det kræves for. af det notat, der blev udarbejdet af landsstyret forud for
ændringen af kundgørelsen, fremgår, at indtægterne fra det forhøjede gebyr også skal
anvendes til at betale for miljøsager. der er ikke hjemmel til at kræve gebyr for matrikulære
arbejder til at betale for andre sagsområder hos samme myndighed. at de samlede
driftsomkostninger for matrikelafdelingen overstiger gebyrindtægterne, er ikke
vedkommende. gebyrerne må stå mål med tjenesten, som ydes, vurderet fra sag til sag.
umhvørvisstovan kræver derfor for meget og handler uden lovhjemmel, eftersom
værdigebyret ikke er knyttet til nogen konkret tjeneste eller ydelse eller udgift, som
myndigheden har haft til at yde tjenesten. det fremgår klart af § 16 i gebyrkundgørelsen, at
gebyret skal fastsættes efter den skønnede udgift til tjenesten.
gebyret bliver forskelligt fra sag til sag, selv om den faktiske udgift sagtens kan være den
samme. umhvørvisstovan har ikke hjemmel til at pålægge tórshavn kommune et betydelig
større gebyr for samme tjeneste, som koster mindre andre steder, for på den måde at sikre, at
andre kommuner eller borgere, hvor jordpriserne er lavere, kan få en god service fra
umhvørvisstovan. det er forhold, som går langt ud over det, som matrikelloven giver
hjemmel til i § 40.
at en myndighed, som opkræver gebyrer for sine tjenester og sin virksomhed i henhold til
lov, har et vist råderum til at fastsætte gebyret, er ikke ensbetydende med, at der er hjemmel
til omfordeling af udgifterne for hele landet, med mindre der er en konkret hjemmel dertil. i §
                                             - 15 -
40 er der tale om en sædvanlig hjemmel til at fastsætte gebyr for en tjeneste, som må ses i
forhold til § 43 i grundloven og § 41 i styrelsesordningsloven, hvorefter skat ikke kan
pålægges uden hjemmel i lov. § 40 i matrikelloven kan ikke give hjemmel til at fastsætte en
generel afgift for al den virksomhed, som umhvørvisstovan forvalter. gebyrbegrebet kan ikke
strækkes så langt, uden at gebyret bliver fiskalt.
uanset at matrikelmyndighedens samlede udgifter er større end de samlede indtægter, så kan
umhvørvisstovan ikke frit vælge, hvordan gebyr pålægges dem, der betaler for matrikulering
og andet. hovedreglen er, at forvaltningen er gratis for borgeren, og at gebyr for tjenester fra
forvaltningen kræver klar lovhjemmel. i den konkrete sag stammer mere end 75 % af
regningen fra værdigebyret, som intet har med tjenesten at gøre, men blot er knyttet til en
variabel værdi. sådan et gebyr kan ikke opkræves uden direkte og udtrykkelige hjemmel i lov.
værdigebyret eller –afgiften skan sammenlignes med tinglysningsafgiften på ½ % af
købsværdien. tinglysningsafgiften er fastsat direkte i lagtingslov.~
i givet fald kan sådan et gebyr alene udgøre en mindre skønnet procentdel af den samlede
betaling for ydelsen, og der ikke kan være tale om mere end det beløb på 19.500 kr., som
tórshavnar kommuna tidligere har tilbudt at betale, og som er fastsat med udgangspunkt i
tórshavnar kommunas oprindelige anskaffelsesudgifter til jorden, der blev udstykket. jorden
kunne lige så godt være blevet færdigudstykket, inden byggemodningen, der forøgede
værdien på grundstykkerne, og som ikke har noget med matrikelforholdene at gøre. det giver
ikke mening at knytte et værdigebyr til den kostpris, som kommunen kræver for de
udstykkede grundstykker. kostprisen er ikke en markedsværdi. det har også vist sig, at
kostprisen er blevet lavere end den oprindeligt oplyste pris, og at grundstykkerne er blevet
solgt for 451.681 kr. og ikke 486.681 kr. svarende til 1.505,60 kr. pr. kvadratmeter og ikke
1.600 kr. pr. kvadratmeter, som umhvørvisstovan har lagt til grund for sit krav. også af den
grund, kan umhvørvisstovan ikke få medhold i sit krav.
de under sagen fremlagte oplysninger om andre udstykninger giver indtryk af, at det er helt
tilfældigt, hvordan værdigrundlaget er blevet fastsat, og at værdien i den foreliggende sag er
fastsat væsentligt højere end i andre udstykningssager. det er myndigheden, som opkræver
gebyret, der skal dokumentere, på hvilket grundlag og på hvilken måde gebyret opkræves. det
synes også at være i strid med tidligere praksis hos umhvørvisstovan, at der i den
                                               - 16 -
foreliggende sag er beregnet værdigebyr af vej- og friarealer, som er medregnet med 1.600 kr.
pr. kvadratmeter.
rettens begrundelse og afgørelse
efter det under sagen oplyste om matrikelkontorets indtægter og udgifter lægger retten til
grund, at bestemmelsen i kundgørelse nr. 14 af 11. februar 2009 om det værdiafhængige
gebyr kan indebære, at indtægter fra gebyrer for udstykninger anvendes til dækning ikke blot
af de med den enkelte sag konkret forbundne udgifter men også til dækning af udgifterne til
matrikelkontorets varetagelse af sine opgaver i øvrigt, sådan som det er tilfældet i den
foreliggende sag. der findes uanset bemærkningerne i notatet fra landsstyremødet den 19.
november 2008 ikke at være grundlag for at antage, at betalingerne fra udstykninger konkret
er blevet anvendt til dækning af udgifter forbundet med miljøsager eller andre sagsområder
end matrikelvæsenet.
§ 40 i matrikelloven indeholder hjemmel for landsstyremanden til i bekendtgørelse at
bestemme udførelsesmåden for de af loven omfattede arbejder og ”fastsætte betalingen for
disse”.
når henses til, at det værdiafhængige gebyr i hvert fald i bredere forstand er betaling for de af
matrikelloven omfattede arbejder, finder retten, at bestemmelserne om det værdiafhængige
gebyr i de efter matrikelloven gennem årene udstedte gebyrkundgørelserne er fastsat med
fornøden lovhjemmel i matrikellovens § 40 og således er i overensstemmelse med det
almindelige legalitetsprincip. § 16 i kundgørelse nr. 14 af 11. februar 2009, der vedrører
fastsættelse af forlods betaling, kan ikke føre til andet resultat.
spørgsmålet er herefter, om det er i strid med delegationsforbuddet i grundlovens § 43 og §
41 i lagtingslov om færøernes styrelsesordning at fastsætte det værdiafhængige gebyr i
bekendtgørelse og ikke i lov.
kravet om direkte lovhjemmel antages normalt ikke at gælde formålsbestemte afgifter og
gebyrer til dækning af forvaltningens omkostninger, mens generelle afgifter, hvis umiddelbare
formål er at skaffe indtægter til det offentlige, skal fastsættes direkte i lov.
                                               - 17 -
også udgifter af mere generel art, som efter et rimeligt skøn medgår til administrationen af
det pågældende sagsområde og har naturlig tilknytning til den ydelse, som gebyret er betaling
for, kan dækkes af et gebyr i bekendtgørelse, også selv om gebyrerne langt overstiger de
direkte omkostninger til den pågældende ydelse, jf. højesterets dom i ”gebyrsagen” (u
1993.757 h).
det er uomtvistet, at det i sagen opkrævede værdiafhængige gebyr væsentligt overstiger de
omkostninger, der var direkte forbundet med udstykningsforretningen, om end omfanget ikke
er nærmere oplyst. retten finder, at overskud fra opkrævning af det værdiafhængige gebyr
efter det oplyste i det hele kan antages at være medgået til dækning af omkostninger med
naturlig tilknytning til den ydelse, som gebyret er betaling for, og at der derfor ikke er
anledning til at kræve, at gebyret skal være fastsat i lov.
i rettens vurdering indgår også, at matrikelvæsnet på færøerne i forhold til tilsvarende
sagsområder i danmark er et ganske lille forvaltningsområde, og at lagtinget som lovgiver
også i kraft af de færøske forhold kan antages altid at have været bekendt med størrelsen og
beregningsgrundlaget for gebyrerne vedrørende matrikelloven, herunder værdiafhængige
gebyrer, som siden 1951 har været fastsat i kundgørelsen om gebyrer til matrikelkontoret.
på baggrund af landsstyrets redegørelse i det under sagen fremlagte notat af 21. februar 2012
finder retten, at der ikke er grundlag for at antage, at beregningsgrundlaget for det
værdiafhængige gebyr i gebyrkundgørelsen ikke bygger på rimelige og saglige hensyn. en
konkret rimelighedsvurdering af det opkrævede gebyrs størrelse kan ikke føre til andet
resultat, når henses til oplysningerne om udstykningens samlede værdi.
retten finder heller ikke, at der er grundlag for at antage, at der har været fejl ved
umhvørvisstovans sagsbehandling, som indebærer, at gebyrberegningen skal tilsidesættes
som ugyldig.
efter en naturlig sproglig forståelse af § 4, stk. 2, i gebyrkundgørelsen skal der betales for
værdien efter udstykning. petur nielsen, antines iversen og bjarni hansen har
samstemmende forklaret, at beregningen af det værdiafhængige gebyr altid er sket på
                                               - 18 -
grundlag af den værdi, som den udstykkede ejendom kan sælges for efter udstykning. dette
støttes af umhvørvisstovans notat af 29. januar 2014. de udsving i værdifastsættelsen, der
efter det under sagen oplyste øjensynligt har været i enkelte sager, giver ikke grundlag for at
antage, at der i forhold til tórshavnar kommuna har været tale om en usaglig
forskelsbehandling, og at tórshavnar kommuna har krav på en lavere beregning, herunder
med fradrag i værdigrundlaget for bestemte arealer.
i rettens vurdering heraf indgår også, at de tre vidner har forklaret, at udgangspunktet for
værdifastsættelsen altid har været ejerens egne oplysninger, og at petur nielsen har forklaret,
at kommunen i den foreliggende sag ikke ville medvirke til værdiansættelsen, hvilket ikke er
bestridt.
der er ikke godtgjort grundlag for at pålægge umhvørvisstovan delvist at tilbagebetale gebyr,
fordi det efterfølgende viste sig, at salgsprisen for de udstykkede grundstykke blev lavere end
forventet og tidligere annonceret.
som følge af det anførte tages umhvørvisstovans påstand til følge.
med hensyn til sagens omkostninger forholdes som nedenfor bestemt. omkostningsbeløbet
dækker umhvørvisstovans udgift til advokatbistand, herunder til inkasso, med 65.000 kr. med
tillæg af 16.250 kr. i mvg, i alt 81.250 kr., samt umhvørvisstovans udgift til retsafgift med
5.570 kr.
thi kendes for ret.
sagsøgte tórshavnar kommuna skal inden 14 dage til sagsøger umhvørvisstovan betale
546.240 kr. med procesrente fra 25. marts 2013.
inden samme frist skal tórshavnar kommuna betale 86.820 kr. i sagsomkostninger til
umhvørvisstovan.
                                              - 19 -
retten på færøerne
den 18. december 2015 kl. 12:00 blev retten sat i retssal i af adm. sorenskriver henrik
møller.
supplerende redegørelse
i henhold til retsplejelovens § 366 a, stk. 2.
der er i sagen bs 382/2013:
umhvørvisstovan
traðagøta 38
165 argir
mod
tórshavnar kommuna
vaglið
100 tórshavn
under hovedforhandlingen afgivet følgende forklaringer:
peter nielsen har forklaret, at han er direktør for umhvørvisstovan. han er uddannet som
landinspektør i norge. i 2008 blev han afdelingsleder for matrikelkontoret. i 2013 blev han
direktør. i dag er ronnie thomassen afdelingsleder for matrikelkontoret. ud over
matrikelkontoret har umhvørvisstovan en afdeling for tinglysning, en miljøafdeling og en
kortafdeling. afdelingerne har adskilte regnskaber og bogfører egne indtægter og udgifter.
matrikelkontorets drift finansieres delvist af brugerbetalinger, der opkræves for de forskellige
typer af matrikelforretninger. udstykninger hører til de mest krævende matrikelforretninger,
og brugerbetalingen er højere end for andre matrikulære forretninger, som borgerne ofte heller
ikke har lige så stor interesse for. brugerbetalingerne for udstykninger er på den måde med til
at sikre kvaliteten af matriklen. man kan godt sige, at der er tale om en fordeling af byrden.
deres forvaltning er i overensstemmelse med gebyrbekendtgørelsen, men han kan ikke
udelukke, at der kan ske fejl.
værdiafgiften er inspireret af reglerne i danmark. ejendomsværdien skabes ved
udstykningen. på færøerne er der ingen offentlig ejendomsvurdering. ofte bliver
ejendommene ikke handlet til den reelle pris. de må så fastsætte markedsværdien
                                              - 20 -
skønsmæssigt. de kigger på gennemsnitsprisen i området. de bruger den reelle
markedsværdi. normalt foregår det altid i dialog med ansøgeren. udgangspunktet er, at de
bruger ansøgerens prisoplysning, hvis den i øvrigt skønnes rimelig. de har intet ønske om, at
presse prisen op. de er ikke profitsøgende.
værdigebyret bliver ikke efterreguleret, hvis ansøgeren senere oplyser, at ejendomsværdien
har vist sig at være lavere end oprindeligt oplyst. han vil ikke udelukke, at der kan blive tale
om en efterregulering, hvis der er tale om en fejl fra matrikelkontorets side.
han var inddraget i den konkrete sag som afdelingsleder. matrikelkontoret havde kontakt til
kommunen angående prisen. der blev afholdt et møde med kommunen. de fik imidlertid ikke
noget udspil fra kommunen med hensyn til en pris. det endte med, at prisen blev fastsat af
matrikelkontoret på baggrund af oplysningerne om den offentlige pris, som grundstykkerne
blev solgt for, fra kommunens hjemmeside. i forhold til andre udstykninger var der nok tale
om en relativt høj pris, men der var også tale om en intens form for udstykning. det er ellers
helt sædvanligt, at værdien fastsættes i dialog og samarbejde med ansøgeren. havde det været
muligt i den konkrete sag, ville værdien måske have været ansat lavere.
arbejdets omfang er nogenlunde det samme fra udstykning til udstykning og for hvert
grundstykke i en udstykning. det gør ingen forskel på udstykningsarbejdet, om arealet er
byggemodnet eller ikke. det er fast praksis, at udstykningen afventer, at kantsten er kommet
op. værdiafgiften beregnes efter markedsværdien. den offentlige jordpris har derfor ingen
betydning, hvis der er tale om grundstykker. det er en faglig vurdering, hvad der hører til
grundstykket og dermed indgår i fastsættelsen af værdien. offentlig vej medregnes ikke, men
friarealer kan medregnes som en del af et grundstykke. det afgørende er, hvad der er med til
at gøre ejendommen til et grundstykke. grundstykkernes byggemodning er en del af
værdigrundlaget. det kan nok være lidt tilfældigt fra sag til sag, om fællesvejarealer og
friarealer medregnes til grundstykket eller ikke.
beløbene i gebyrbekendtgørelsen svarer ikke til omkostningerne, der er forbundet med de
forskellige matrikelforretninger. der er tale om afgifter. nogle matrikelforretninger giver også
underskud. matrikelkontoret er afhængigt af offentlig bevilling. matrikelkontoret har ikke
andre opgaver end matrikulære ændringer. kortal hører ikke til matrikelkontoret.
udskiftningssager kører som projektsager, der er brugerfinansieret og uafhængige af
matrikelkontoret. matrikelkontoret er den største af afdelingerne og har større omsætning end
tinglysningen og miljøafdelingen.
antines iversen her forklaret, at han er matrikeltekniker og har arbejdet på matrikelkontoret
siden 1963. han har arbejdet med udstykninger og matrikuleringer. han har særligt arbejdet
med udstykninger i tórshavn. det var kommunen, der stillede krav om, at grundstykker
skulle være byggemodnet inden udstykning. der var eksempler på, at private udstykkere lod
ejendommen ligge efter udstykning. gebyrbekendtgørelserne blev fulgt. de fik normalt altid
oplyst af ejeren, hvad grundstykkerne kunne sælges for. de havde også selv føling med,
hvordan priserne var. de har altid haft et godt samarbejde med kommunen. der har aldrig
været problemer med betaling af gebyr i forbindelse med kommunens udstykninger. priserne
for grundstykker i tórshavn har altid været meget svingende. de har altid taget udgangspunkt
                                             - 21 -
i den pris, som kommunen selv har oplyst. der er aldrig foretaget efterregulering af de
opkrævede gebyrer. de har altid brugt den reelle markedsværdi. byggemodningen af
grundstykkerne indgår i værdigrundlaget, men eventuelt byggeri på grundstykket er aldrig
medregnet. der har altid været stor forskel på markedsværdien af grundstykker i tórshavn og
i klaksvík.
bjarni hansen her forklaret, at han var afdelingsleder i matrikelkontoret indtil 2008. en af
hans hovedopgaver var udstykninger. han har igennem alle årene arbejdet med
gebyrbekendtgørelserne. gebyret blev beregnet efter grundstykkets markedsværdi, som de fik
oplyst at ejeren efter udstykningen. der blev taget udgangspunkt i, hvad grundstykket kunne
sælges for. hvis grundstykket ikke skulle sælges, vurderede de, om den pris, som ejeren
oplyste, var rimelig. gebyrbekendtgørelsen siger ikke noget om, hvad der skal indgå i
værdigrundlaget. det var derfor en konkret vurdering. han tør ikke sige, hvorvidt byggeri på
grundstykket er blevet medregnet til værdigrundlaget. udstykningen indebærer en stor
forøgelse af ejendommens værdi. han mener, at det er forekommet, at gebyrregninger er
blevet nedsat.
jákup egholm hansen har forklaret, at han var teknisk direktør i tórshavn kommune indtil
2014. han beskæftigede sig blandt andet med udstykninger. kommunale udstykninger
gennemføres ved, at kommunen anskaffer sig et areal, som ofte købes fra det offentlige.
formålet har ofte været at skaffe grundstykker til parcelhusbyggeri. projekteringen foretages
af eksterne rådgivere. kommunen udmelder en forventet pris for grundstykkerne. kommunen
kan indgå forhåndsaftaler med borgere om køb af grundstykker. kommunen har ventelister til
grundstykker.
i den konkrete sag indgik projektering og byggemodning i den samlede pris for
grundstykkerne. kommunen har ikke nogen fortjeneste på salget af grundstykkerne. i den
konkrete sag viste det sig, at den endelige pris for grundstykkerne blev mindre end den pris,
der blev udmeldt i første omgang.
han blev orienteret om regningen fra sagsøger af den sagsbehandler, som sad med sagen. de
var forbavsede over regningens størrelse og bad straks om specifikation. det var første gang,
at de havde modtaget en regning på den størrelse for en udstykning. kommunen har haft flere
andre store udstykninger. grundstykkerne er altid blevet byggemodnet i forbindelse med
udstykning. erfaring viser, at det giver problemer, hvis kommunen overlader det til køberne
af stykkerne selv at byggemodne.
retten hævet.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
v0140008 - kj
                           udskrift
                               af
               sø- & handelsrettens dombog
                          ____________
den 29. april 2005 blev af retten i sagen
v-140-02
novozymes a/s
(advokat karen dyekjær)
   mod
1) maxygen aps
2) torben halkier
3) jens sigurd okkels
4) anders pedersen
5) jan møller mikkelsen
6) christian hansen
7) lise abildgaard ryberg
 (advokat hans henrik skjødt for alle)
afsagt sålydende
                    k e n d e l s e:
i denne kendelse tages der stilling til, om behandlingen
af sagen, der er anlagt den 7. oktober 2002, skal fort-
sætte ved sø- og handelsretten, eller om sagen helt eller
delvist skal henvises til behandling ved østre landsret.
                            - 2 -
sagsøgeren, novozymes a/s (herefter novozymes), har på-
stået sagen fremmet i sin helhed ved sø– og handelsret-
ten.
de sagsøgte 1-7, maxygen aps, torben halkier, jens sigurd
okkels, anders pedersen, jan møller mikkelsen, christian
hansen og lise abildgaard ryberg (herefter de sagsøgte),
har principalt påstået sagen henvist til østre landsret
subsidiært alene for så vidt angår novozymes’ påstand 2
og 3.
henvisningsspørgsmålet er i medfør af retsplejelovens §
253 udskilt til særskilt behandling.
parterne og deres påstande under sagen
novozymes, der er en del af novo-koncernen, blev stiftet
som selvstændigt selskab i 2000. novozymes var under be-
tegnelsen ”enzyme business” tidligere en del af novo nor-
disk a/s. novozymes’ virksomhedsområde er bl.a. udvikling
af enzymer til brug for industrien, herunder medicinal-
virksomheder. novozymes har en betydelig forsknings- og
udviklingsafdeling.
alle de sagsøgte 2-7 er tidligere ansatte i ledende stil-
linger i ”enzyme business”. i april 1999 indgav de, bort-
set fra sagsøgte 2, der var fratrådt lidt tidligere, en
samlet opsigelse med henblik på at starte egen virksom-
hed.
novozymes har i stævningen nedlagt følgende påstande:
   1. sagsøgte 1-7 tilpligtes at anerkende at have hand-
      let i strid med markedsføringslovens § 10, stk. 2
      henholdsvis § 10, stk. 4 ved at indlevere pct an-
                             - 3 -
       søgning pct/dk00/00371 samt eventuelt andre patent-
       ansøgninger med samme krav.
   2. sagsøgte 1-7 tilpligtes at anerkende, at novozymes
       er rette indehaver af opfindelsen angivet i sagsøg-
       tes pct -ansøgning nr. pct/dk00/00371, samt eventu-
       elle andre patentansøgninger vedrørende samme op-
       findelse, herunder andre patentansøgninger med
       samme krav.
   3. sagsøgte 1,2,3 og 4 tilpligtes i medfør af epc
       artikel 61 og uden udgift for novozymes at overføre
       den i påstand 1 nævnte ansøgning samt patentansøg-
       ninger, der er afledt fra den i påstand 1 nævnte
       ansøgning til novozymes, samt på samme måde i hen-
       hold til hertil svarende bestemmelser til novozymes
       at overføre eventuelle øvrige patentansøgninger el-
       ler patenter, der vedrører samme patentfamilie, som
       den i påstand 1 nævnte patentansøgning.
novozymes har forbeholdt sig at nedlægge påstand om er-
statning og forbud.
de sagsøgte har i svarskrift (ad formaliteten) - udover
henvisningspåstanden - med hensyn til novozymes’ påstand 2
for så vidt angår de sagsøgte 5-7 og med hensyn til på-
stand 3 for så vidt angår de sagsøgte 2-4 påstået afvis-
ning, og med hensyn til alle novozymes’ påstande for alle
de sagsøgtes vedkommende påstået frifindelse.
der har været yderligere skriftveksling om sagens formali-
tetsspørgsmål: novozymes har indgivet replik og et supple-
rende processkrift, og de sagsøgte har indgivet duplik.
der har været afholdt formalitetsprocedure.
                           - 4 -
sagsfremstilling
torben halkier (sagsøgte 2), jens sigurd okkels (sagsøgte
3) og anders pedersen (sagsøgte 4) var før opsigelsen
hver især ledere af forskellige afdelinger under området
protein discovery, ledet af funktionschef jan møller mik-
kelsen (sagsøgte 5), der var en del af ledelsesgruppen i
afdelingen for enzyme research (erma-gruppen). lise
abildgaard ryberg (sagsøgte 7) var chef for novo nordisks
patentafdeling, og christian k. hansen (sagsøgte 6) var
funktionschef i afdelingen for strategic research manage-
ment og ligeledes medlem af erma-gruppen.
i 1997 påbegyndte novo nordisk, enzyme business, et sam-
arbejde med den amerikanske virksomhed maxygen inc. om
”gene-shuffling”.
den 30. oktober 1998 havde novo nordisk, enzyme business,
indgivet 2 internationale patentansøgninger vedr. muta-
tion af gener. flere af de sagsøgte havde været involve-
ret i disse projekter, men ingen af de sagsøgte var op-
findere/medopfindere.
i de sagsøgte 3-7’s ansættelsesaftaler med novozymes er
der enslydende bestemmelser om tavshedspligt (§ 8), know-
how, ophavsret, opfindelser og elektronisk kommunikation
(§ 9), samt konkurrenceklausul (§ 10). af § 9.1 fremgår,
at novo nordisk har ejendomsret til al know-how og lig-
nende, som den ansatte udvikler under og som led i ansæt-
telsen. der henvises i § 9.1 til bilag 2 om ”immaterielle
rettigheder”, som i det væsentlige gentager, hvad der
fremgår af lov om lønmodtageres opfindelser.
de sagsøgte 2-7 startede i foråret 1999 egen virksomhed
og stiftede selskabet profound pharmaceuticals aps. der
blev i den forbindelse indgået aftale mellem novo nordisk
                            - 5 -
og de sagsøgte 3-7 om relaksation af deres konkurrence-
klausuler, således af de frit kunne drive konkurrerende
virksomhed. der blev ikke indgået aftaler om loyalitets-
forpligtelse eller parternes retsstilling efter markeds-
føringsloven.
i maj 1999 indgik profound pharmaceuticals a/s ”under om-
dannelse” en aftale, i henhold til hvilken novo nordisk
blev 5 % aktionær i profound pharmaceuticals.
den 25. februar 2000 indgik profound pharma a/s (nyt navn
for profound pharmaceuticals a/s) og novo nordisk en af-
tale, benævnt ”agreement”, der afløste aftalen fra maj
1999. aftalens formål var endeligt at gøre op med vilkå-
rene for de sagsøgte 3-7’s fratræden fra novo nordisk
samt at regulere det fremtidige forhold mellem de to sel-
skaber. i aftalens artikel 5 giver novo nordisk afkald på
enhver rettighed i relation til ansættelsesaftalernes be-
stemmelse om konkurrenceklausul. der er tvist mellem par-
terne om aftalens artikel 6, ”intellectual property
rights”, der er sålydende:
    ”notwithstanding anything to the contrary in article
    5 above, novo nordisk hereby waives its rights under
    the appendix entitled ”immaterielle rettigheder” at-
    tached to the above-mentioned employment contracts
    with the profounders, with respect to intellectual
    property rights made and/or filed in patent applica-
    tions by profound after may 1, 1999, provided none of
    the profounders have deliberately delayed, whilst
    still working for novo nordisk, the preparation
    and/or filing of any patentable rights belonging to
    novo nordisk with the intent of subsequently filing
    these in the name of profound, in their own personal
    name or in the name of any other party than novo
    nordisk.”
de sagsøgte har i svarskriftet gjort gældende, at ” ...
fortolkningen af artikel 6 vil være afgørende for nærvæ-
rende sag ...”, og at novozymes’ påstande 2 og 3 enten
skal afgøres efter denne aftale eller efter patentlovens
                           - 6 -
§ 1. i duplikken har de sagsøgte herom yderligere anført:
”således som sagsøgeren har præsenteret sagen indtil nu,
synes sagen udelukkende at skulle afgøres på baggrund af
parternes aftale af marts 2000 (bilag 6). ...”
efter at de sagsøgtes selskab profound pharma a/s var
blevet overtaget af maxygen inc. og havde ændret navn til
maxygen aps, sagsøgte 1, indgav selskabet med prioritet
fra den 7. juli 1999 en international patentansøgning
pct/dk00/00371 (wo 01/04287) med betegnelsen: ”a method
for preparing modified polypeptides.” som opfindere var
oplyst torben halkier (sagsøgte 2), jens sigurd okkels
(sagsøgte 3) og anders pedersen (sagsøgte 4).
det er novozymes’ opfattelse, at denne ansøgning ikke in-
deholder ny viden eller har opfindelseshøjde, og at den
ligner novozymes’ patentansøgninger fra efteråret 1998 og
i alt væsentligt består af fortrolig viden.
procedure
de sagsøgte har under formalitetsproceduren til støtte
for påstanden om henvisning af sagen til østre landsret
gjort gældende, at der fortrinsvis er tale om en patent-
sag, hvor landsretten er enekompetent, jf. patentlovens §
64, stk. 1, nr. 1. sagens hovedspørgsmål er ifølge novo-
zymes’ påstand 2 (påstand 3 er blot en fuldbyrdelsespå-
stand), hvem der har ejendomsretten til det omhandlede
patent. sagsfremstillingen i stævningen koncentrerer sig
i væsentlig grad om forholdet mellem parternes patentan-
søgninger. afgørende for afgørelsen af den foreliggende,
i teknisk henseende uhyre komplicerede tvist vil være en
sagkyndig vurdering i et syn og skøn, hvilket understre-
ger sagens patentretlige karakter.
                           - 7 -
novozymes har også nedlagt en påstand i relation til mar-
kedsføringslovens § 10, stk. 2 og 4 – en klassisk situa-
tion - men sagens substans er patentretlig. novozymes har
ikke besvaret de sagsøgtes provokation i relation til no-
vozymes’ anbringende om, at de sagsøgte skal have benyt-
tet novozymes’ konfidentielle viden i forbindelse med
indgåelse af kontrakter og samarbejdsalliancer. det er
derfor fortsat uoplyst, hvilke kontrakter og samarbejds-
alliancer, der skulle være tale om. der synes ikke at
være substans i dette anbringende.
markedsføringsloven er ikke af væsentlig betydning for
sagen, hvilket er en forudsætning for sagens behandling
ved sø– og handelsretten. novozymes’ påstand 1 vedrørende
markedsføringslovens § 10, stk. 2 og 4, er af underordnet
betydning for sagen og uden selvstændig retlig substans.
den optræder som et kamufleret anbringende til støtte for
patenttvisten og er alene et supplement til hovedspørgs-
målet. det synes at kunne udledes af stævningen, at det
ikke gøres gældende, at de sagsøgte har tilegnet sig no-
vozymes’ opfindelse. hvis dette alligevel gøres gældende,
at den retlige konsekvens en overførsel af patentet. så
vidt det ses af stævningen, gøres det snarere gældende,
at de sagsøgte via deres kendskab til novozymes’ patent-
ansøgninger uberettiget har foretaget egne tilføjelser.
for at afgøre dette spørgsmål, er et syn og skøn nødven-
digt.
påberåbelse af markedsføringsloven kan føre til et forbud
mod udnyttelse af egne rettigheder, men ikke begrunde en
overgang af et patent. hvis der skal ske overførsel, skal
hjemmelen søges i lov om arbejdstageres opfindelser, men
denne er sat ud af kraft ved parternes aftale, ”agree-
ment”, fra 25. februar 2000.
                           - 8 -
markedsføringslovens § 10 har nok betydning for sagens
udfald, men ikke væsentlig betydning. ansættelsesretlige
sager, som er byretssager, behandles kun ved sø- og han-
delsretten efter henvisning.
som hjemmel til at henvise sagen til østre landsret påbe-
råbes særlig retsplejelovens § 249, stk. 3.
til støtte for den subsidiære påstand har de sagsøgte
henvist til, at påstand 2 og 3 er klart patentretlige.
novozymes har under formalitetsproceduren til støtte for
påstanden om sagens fremme ved sø – og handelsretten an-
ført, at sagen, der væsentligst er en markedsføringssag,
henhører under sø– og handelsretten, der er enekompetent
til at behandle markedsføringssager, jf. markedsførings-
lovens § 14. sagen har endvidere ansættelsesretlige
aspekter, hvilket er et kerneområde for sø- og handels-
retten. sagens omstændigheder er herudover af handelsret-
lig karakter, smh. retsplejelovens § 6, stk. 5. hertil
kommer, at det vil være højst upraktisk at overføre sa-
gen, for slet ikke at tale om at dele sagen op. novozymes
har ønsket at føre en samlet sag, hvilket kan ske ved sø-
og handelsretten. det bestrides ikke, at sagen også inde-
holder patentretlige problemstillinger, men det er novo-
zymes’ opfattelse, at der ikke foreligger en reel opfin-
delse hos de sagsøgte.
markedsføringsloven har et væsentligt videre område, end
de sagsøgte gør gældende. påstand 1 fungerer ikke som an-
bringende for overførslen af patentansøgningen. det er
ikke overførelsespåstanden, der er den centrale. dæk-
ningsområdet for markedsføringsloven og patentloven er
vidt forskelligt. markedsføringspåstanden danner grundlag
for et eventuelt erstatningskrav, som er forbeholdt i
stævningen, bl.a. på grundlag af en vurdering af, om de
sagsøgte uberettiget har gjort brug af viden om patent-
forhold hidrørende fra deres ansættelse hos novozymes.
                           - 9 -
sagens aftalemæssige forhold kræver forretningsmæssig
forståelse og er illustrerende for sagens handelsretlige
elementer.
efter reglerne om kumulation i retsplejeloven §§ 249 og
250 er sø – og handelsretten kompetent til at behandle
sagen, såfremt retten er saglig kompetent med hensyn til
mindst ét af kravene. patentlovens § 64 stk. 1, nr. 1
vedrører rene patentforhold.
rettens bemærkninger
af forarbejderne til markedsføringslovens § 13, stk. 1,
(senere § 14, stk. 1), jf. erhvervsudvalgets betænkning
af 29. maj 1974, pkt. 6, ”domstolenes kompetence”, frem-
går bl.a.:
”der er over for udvalget rejst spørgsmål om, hvorvidt
der efter lovforslagets § 13, stk. 1, bør indsættes en
bestemmelse om, at stk. 1 ikke finder anvendelse på bor-
gerlige sager, der i medfør af patentlovens § 64 skal an-
lægges ved landsret.
...
handelsministeriet har fra justitsministeriet indhentet
en udtalelse, som er tiltrådt af præsidenterne for østre
og vestre landsret og sø- og handelsretten, og hvoraf
fremgår, at det ikke vil være hensigtsmæssigt at supplere
forslaget til lov om markedsføring § 13, stk. 1, med en
bestemmelse som foreslået, idet en tilfredsstillende løs-
ning af spørgsmålet bedst opnås ved en rimelig fortolk-
ning af patentlovens § 64, stk. 1, og forslag til lov om
markedsføring § 13, stk. 1. herefter vil sager, i hvilke
en retskrænkelse i det væsentligste støttes på en patent-
krænkelse, henhøre under landsretten, medens sager, som
overvejende støttes på en krænkelse af markedsføringslo-
ven ... henhører under sø- og handelsretten i københavn.”
det er i novozymes’ replik af 9. april 2003 bl.a. anført:
”som det fremgår af stævningen, er det [novozymes’] op-
fattelse, at de sagsøgte har udarbejdet og indgivet pa-
tentansøgning ptc/dk00/00371 på baggrund af viden opnået
under sagsøgte 2-7’s ansættelse hos [novozymes], og at
denne viden i det væsentligste var og er omfattet af [no-
vozymes’] erhvervshemmeligheder, og dermed en viden, der
er beskyttet mod uberettiget tilegnelse i henhold til
markedsføringslovens § 10 (samt i henhold til sagsøgte 2-
7’s ansættelseskontrakter ...).
                                - 10 -
idet de sagsøgtes brud på markedsføringslovens bestemmel-
ser ... er ...den faktiske og retlige begivenhed, der
medfører, at [novozymes] er berettiget til at få overført
de i påstand 1 beskrevne patentansøgninger, er baggrunden
for sagen dermed i det hele af markedsføringsretlig ka-
rakter ...”.
af novozymes’ supplerende processkrift af 1. marts 2004
fremgår bl.a.:
”... baggrunden for sagen (er) i det hele ... af markeds-
føringsretlig karakter, jf. specielt påberåbelse af mar-
kedsføringslovens § 10 ... sagen vedrører ... de sagsøg-
tes uretmæssige benyttelse af konfidentiel viden opnået
gennem deres ansættelse eller gennem tidligere ansatte
hos [novozymes].”
når det således anførte sammenholdes med novozymes’ an-
bringender og de øvrige oplysninger i stævningen, må det
antages, at novozymes overvejende støtter sagen på kræn-
kelser af markedsføringsloven, hvorfor sagen i det hele
henhører under sø- og handelsretten, jf. retsplejelovens
§ 9, stk. 3, nr. 6, jf. markedsføringslovens § 14.
sagen fremmes derfor i sin helhed ved sø- og handelsret-
ten.
                t h i       b e s t e m m e s:
sagens fremmes ved sø- og handelsretten.
                   claus forum petersen
                                (sign.)
                             ___ ___ ___
                  udskriftens rigtighed bekræftes
                  p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
 mir
                                         udskrift
                                              af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                         kendelse
afsagt den 12. december 2014.
b-26-14
s 1under konkurs
(advokat john korsø jensen)
mod
x
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet s 1.
selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 1. januar 2012 af
afdelingsleder helle haugaard med en selskabskapital på 80.000 kr., der blev indbetalt kon-
tant til kurs 100. første regnskabsår løb fra den 1. januar 2012 til den 31. december 2012. x
har ifølge samme rapport siden den 27. marts 2012 været registreret som direktør i selskabet.
                                                  -2-
ifølge rapporten var ap statsautoriserede revisorer i/s revisor for selskabet frem til den 11.
januar 2013, hvor det blev afløst af ap statsautoriserede revisorer p/s. revisionsselskaberne
er registreret på samme adresse, og der er – bortset fra selskabsformen – formentlig tale om
samme virksomhed.
erhvervsstyrelsen traf den 3. februar 2014 beslutning om tvangsopløsning af selskabet, og
den 10. marts 2014 tog sø- og handelsretten straks selskabet under konkursbehandling og
udpegede samtidig advokat john korsø jensen som kurator i boet. den relevante periode for
bedømmelse af sagen, jf. konkurslovens § 157, stk. 1, er herefter den 3. februar 2013 til den
10. marts 2014.
skifteretten har den 3. juli 2014 taget kurators indstilling om at indlede konkurskarantæne
mod x til følge.
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 15. juli 2014 har kurator nedlagt på-
stand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er telefonisk forkyndt for x den 3. september 2014, hvor han samtidig bekræf-
tede at have modtaget rettens brev af 15. juli 2014 med bilag. brevet indeholdt en svarfrist på
14 dage fra forkyndelsen. x har ikke svaret på rettens henvendelser og har således hverken
nedlagt en påstand eller anmodet om mundtlig behandling. sagen er herefter behandlet på
skriftligt grundlag.
oplysninger i sagen
den 12. marts 2014 rettede kurator skriftlig henvendelse til selskabets revisor. det hedder
herefter i en e-mail af 13. marts 2014 fra partner og statsautoriseret revisor bo lysen bl.a.:
       ”… vi har aldrig udført arbejde for selskabet, og er derfor ikke i besiddelse af regnskabs-
       eller bogføringsmateriale.
                                                   -3-
      vi har aldrig mødt direktionen, og er først i sidste uge blevet bekendt med at vi var valgt i
      selskabet som revisor. …”
den 17. marts 2014 sendt kurator et brev til x, hvor han gjorde denne bekendt med revisors
oplysninger, ligesom kurator opfordrede ham til at oplyse, hvor regnskabsmaterialet befandt
sig. da x ikke besvarede denne henvendelse, foranledige kurator, at x blev indkaldt til at af-
give forklaring i sø- og handelsrettens skifteret. x gav herefter møde den 7. maj 2014, hvor
han afgav forklaring. det hedder i retsbogen bl.a.:
      ”… x … forklarede, at han hverken er i besiddelse af regnskab eller bogføring længere.
      han har ikke benyttet den revisor, han ville have benyttet, fordi det ville have været for
      dyrt. han er og har været syg af tuberkulose og har flyttet flere gange. han ved ikke, hvor
      bogføringen befinder sig. foreholdt poster på kontoudtog forklarede vidnet, at der er ind-
      berettet a-skat. faktura fra et leasing selskab vedrører noget leaset, som er tilbageleve-
      ret. han har benyttet kortet privat, idet han har taget fejl af sit eget kort og virksomhe-
      dens kort. i denne forbindelse blev han foreholdt poster fra kvickly, sharwama house,
      br- legetøj, kiosk på herlev hospital og forklarede at han havde taget fejl af kortene. fo-
      reholdt en udbetaling til en úsman forklarede vidnet, at det er en chauffør, som han har
      afregnet løn overfor. chaufførerne fik fast løn, og når de kørte ekstra, så fik de ekstra be-
      løb. …”
synspunkter
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden anført:
”…
at x har oplyst overfor kurator og skifteretten, at han ikke er bekendt med, hvor selskabets
   bogføringsmateriale befinder sig. x har derfor overtrådt pligten i medfør af bogføringslo-
   vens § 10 til opbevaring af selskabets bogføringsmateriale,
at x således har handlet groft uforsvarlig i sin forretningsførelse,
at x derfor er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed, jf. konkurslovens §
   157. …”
sø- og handelsretten skal udtale:
efter bevisførelsen lægger retten til grund, at x ikke er i besiddelse af selskabets bogføring,
og retten finder på den baggrund, at han herved har overtrådt bogføringslovens § 10, hvoref-
                                                 -4-
ter han som direktør for selskabet har pligt til at opbevare regnskabsmaterialet på betryg-
gende vis i 5 år fra udgangen af det regnskabsår, materialet vedrører.
efter x forklaring i skifteretten finder retten det endvidere ubetænkeligt at lægge til grund,
at han i et ikke nærmere angivet omfang gentagne gange har benyttet selskabets kreditkort
til betaling af private udgifter, og at han herved uberettiget har rådet over fremmede midler i
privat øjemed.
henset hertil, og til at det ikke er muligt at foretage kontrol af selskabets bilag i relation til xs
privatforbrug, finder retten, at han herved har gjort sig skyldig i groft uforsvarlig forret-
ningsførelse, og at han derfor fremover er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirk-
somhed.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder skifte-
retten, at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. § 158, stk. 1, og regnes fra det tidspunkt, hvor ken-
delsen er endelig.
                                         derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 6.250 kr.
                                        torben kuld hansen
                                               (sign.)
                                            ___ ___ ___
                                  udskriftens rigtighed bekræftes
                                     sø- og handelsretten, den