text:
retten i kolding
dom
afsagt den 26. november 2012 i sag nr. bs 3-193/2011:
sydøstjyllands politi
rådhusgade 1,
8700 horsens
mod
a
…
x-by
sagens baggrund
ved retten i koldings dom af 19. december 2007 blev sagsøgte, a, straffet
med fængsel i 10 måneder for overtrædelse af straffelovens § 245,
legemsangreb af særlig farlig karakter ved den 22. august 2007 kl. ca.
14.55 på banegårdspladsen ud for … banegård i x - b y a t have stukket
b i halsen med en kniv, hvorved der opstod et ca. 5 - 6 cm langt og ca 3 cm
dybt snitsår med pulsårelæsion og et større blodtab til følge. ved dommen
blev et af b fremsat erstatningskrav efter retsformandens bestemmelse
henskudt til civilt søgsmål. dommen blev stadfæstet ved vestre landsrets
ankedom af 18. marts 2008. ved en række afgørelser tilkendte
erstatningsnævnet efterfølgende b en samlet erstatning, der med tillæg af
renter efter erstatningslovens § 16 ud gjorde 3.049.278,88 kr.
påstande
under denne sag, der er anlagt den 25. januar 2011, har sagsøgeren, sydøst-
jyllands politi, efter sin endelige påstand påstået sagsøgte dømt til at betale
3.049.278,88 kr. med tillæg af procesrente af 139.930,02 kr. fra den 25. sep-
tember 2009, af 37.600 kr. fra den 29. juli 2010 og af 2.750.625,15 kr.
fra den 10. januar 2012.
til støtte for sin påstand har sagsøgeren gjort gældende, at sagsøgte ved den
strafpålagte adfærd har handlet ansvarspådragende, og at han derfor er er-
statningsansvarlig for de skader, som b pådrog sig som følge af den
strafbare handling, samt at staten efter offererstatningslovens § 17 er
berettiget til at gøre regres mod gerningsmanden for den ydelse, som den
forurettede i henhold til erstatningsnævnets afgørelse har fået udbetalt.
sagsøgte, der har fået advokatpålæg i medfør af retsplejelovens § 259, stk.
2, og som har fået beskikket advokat i medfør af retsplejelovens § 259, stk.
3, sidste punktum, har påstået frifindelse.
sagsøgte har til støtte for sin frifindelsespåstand gjort gældende, at b
                                                           std061446-s01-st01-k194-t3-l01-m00-\d64
 i tiden efter den omhandlede episode fortsat har drevet virksomhed som
automekaniker, og at han derfor ikke har krav på erstatning for er-
hvervsevnetab og tabt arbejdsfortjeneste. endvidere har sagsøgte gjort gæl-
dende, at et eventuelt erstatningskrav skal nedsættes eller bortfalde efter er-
statningsansvarslovens § 24. endelig har sagsøgte ved rettens kendelse af
mod sagsøgerens protest fået tilladelse til i medfør af retsplejelovens § 358,
stk. 6, nr. 3, at fremsætte et nyt anbringende gående ud på, at sagsøgerens
krav er helt eller delvist forældet.
sagens oplysninger
i retten i koldings dom af 19. december 2007 hedder det blandt
       andet: "...
       efter b og cs forklaringer kan det endvidere lægges til grund, at tiltalte havde
       medbragt kniven, og efter d, e, f og gs forklaringer, at b var meget aggressiv
       og overfor tiltalte, inden denne stak. uanset dette findes tiltaltes anvendelse af
       en kniv på en meget befærdet offentlig parkeringsplads en sommerdag midt på
       eftermiddagen og uanset den foreliggende forskel i højde og alder, at ligge så
       langt fra lovligt nødværge, at tiltalte hverken er straffri efter straffelovens § 13,
       stk. 1, eller stk. 2, ligesom forholdet ikke grænser hertil.
       straffen fastsættes efter straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 82, stk. 5, med
       fængsel i 10 måneder. der er herved lagt vægt på den betydelige skade
       og bs forudgående slag og spark.
       ..."
i vestre landsrets ankedom af 18. marts 2008 hedder det blandt andet:
       "...
       uanset det efter bevisførelsen må lægges til grund, at b var den aggressive
       part og udøvede vold mod tiltalte, inden tiltalte trak kniven frem, og at det
        ikke kan udelukkes, at b fortsatte med at gå frem mod tiltalte, efter tiltalte trak
       kniven, findes tiltaltes handling åbenbart at overskride grænserne for, hvad
       der i situationen må anses for forsvarligt.
       da overskridelsen - navnlig som følge af, at der var tale om et
       livsfarligt knivstik - endvidere ikke findes rimeligt begrundet i den ved
       bs angreb fremkaldte skræk eller ophidselse, tiltrædes det herefter, at
       tiltaltes handling ikke er straffri hverken efter straffelovens § 13, stk.
       1, eller dennes bestemmelses stk. 2.
       det tiltrædes endvidere, at det ved straffastsættelsen skal indgå som en
       formildende omstændighed, at tiltaltes handling er begået efter bs
       forudgående uretmæssige angreb, jf. straffelovens § 82, nr. 5.
       ..."
ved erstatningsnævnets afgørelse af 27. juni 2008 fik
 tilkendt en erstatning på 800 kr. for ødelagt tøj.
  ved erstatningsnævnets afgørelse af 11. august 2008 fik b tilkendt en
  erstatning på 3.143,11 kr for helbredsudgifter, 44.320 kr. for svie og smerte
  og 91.666,91 kr. for tabt arbejdsfortjeneste.
  i et brev af 25. august 2009 fra sagsøgeren, sydøstjyllands politi, til sagsøgte
  hedder det blandt andet:
         "...
         nævnet vedrørende erstatning til ofre for forbrydelser har ved afgørel-
         se af 11. august 2008 tilkendt b en samlet erstatning/godtgørelse på
         139.630,39 kr. efter tillæg af renter i anledning af sagen. kopi af
         erstatningsnævnets afgørelse er tidligere sendt til dem.
                                            oo0oo
         de skal derfor betale godtgørelsen/erstatningen på i alt 140.436,14 kr.
         (139.630,39 kr. + 805,75 kr.), som staten foreløbigt har udbetalt til
         skadelidte. jeg anmoder dem om inden 20 dage at indbetale beløbet
         hertil. indbetalingskort vil snarest blive sendt til dem.
         da den af erstatningsnævnet tilkendte erstatning ikke er fastsat ved
         dom, kan kravet ikke umiddelbart tvangsinddrives hos dem. hvis de
         ikke kan anerkende kravet, kan jeg eventuelt på et senere tidspunkt be-
         slutte at anlægge en civil sag mod dem med henblik på at få regre-
         skravet fastslået ved dom. bliver de dømt til at betale kravet, kan de i
         den forbindelse også blive dømt til at betale de omkostninger, der har
         været forbundet med den civile sag.
         ..."
  ved erstatningsnævnets afgørelse af 25. februar 2010 fik b tilkendt en á
  contoerstatning på 37.600 kr. for varigt mèn, svarende til en mèngrad på 5%.
  i et brev af 29. juni 2010 fra sagsøgeren til sagsøgte hedder det blandt andet:
         "...
         nævnet vedrørende erstatning til ofre for forbrydelser har ved afgørel-
         se af 25. februar 2010 tilkendt b yderligere godtgørelse for varigt mén
         på 38.019,71 kr. kopi af erstatningsnævnets afgørelse er tidligere sendt
         til dem.
         erstatningsnævnet har indstillet, at den udbetalte erstatning kræves
         godtgjort af dem.
                                            oo0oo
         det samlede rejste erstatningskrav mod dem udgør derfor nu
         178.455,85 kr. jeg anmoder dem om 20 dage at indbetale beløbet her-
         til. indbetalingskort vil snarest blive sendt til dem.
         ..."
  i et brev af 8. december 2010 fra arbejdsskadestyrelsen til erstatningsnæv-
 net hedder det blandt andet:
 "...
                                         vurdering
        méngraden er vurderet til 35 procent, jf. erstatningsansvarslovens § 4
        erhvervsevnetabet er vurderet til 75 procent, jf. erstatningsansvarslo-
        vens § 5
        ..."
 i et brev af 30. oktober 2011 fra erstatningsnævnet til bs advokat hedder
 det blandt andet:
        "...
        erstatningsnævnet har som følge af hændelsen den 22-08-2007 til-
        kendt deres klient følgende:
        erstatning for tabt arbejdsfortjeneste og pension: 32.325,15 kr.
        godtgørelse for varigt mén: 229.800,00 kr.
        erstatning for tab af erhvervsevne: 2.467.500,00 kr.
        erstatning for udgifter til advokatbistand: 21.000,00 kr.
        beløbet i alt 2.750.625,15 kr. vil med tillæg af rente (referencesats + 7
        %) af 229.800,00 kr. fra den 09-01-2011, af 2.467.500,00 kr. fra den
        05-05-2011, og af 53.325,15 kr. fra den 29-08-2011 blive sendt til
        dem fra sydøstjyllands politi i løbet af ca. 14 dage.
        ..."
 sagsøgeren, der oprindelig havde stævnet sagsøgte til betaling af 178.455,85
 kr., forhøjede ved et processkrift af 10. januar 2012 sin påstand til det på-
 stævnede beløb
 sagsøgeren har i sit endelige påstandsdokument opgjort sin endelige påstand
 således:
        "...
        - tabt arbejdsfortjeneste og pension, jf.
erstatningsansvarslovens § 2                           kr.   123.992,06
        - godtgørelse for svie og smerte, jf.
erstatningsansvarslovens § 3                           kr.     44.320,00
        - godtgørelse for varigt mén, jf.
erstatningsansvarslovens § 4                           kr.    267.400,00
        - erstatning for tab af erhvervsevne, jf.
erstatningsansvarslovens § 5                           kr.  2.467.500,00
        - erstatning for udgifter til advokatbistand, jf.
          offererstatningslovens § 15, stk. 2                   kr.    21.000,00
        - andet tab, jf. erstatningslovens § 1, stk. 1         kr.       3.943,11
        - renter i henhold til
           erstatningsansvarslovens § 16                          kr.    121.123,71
          i alt                                                  kr. 3.049.278,88
..."
  sagsøgte har under sagen fremlagt kopi af en faktura af 22. september 2010
  på 145 kr. fra x- aps stilet til " …" og kopi af en faktura af 6. november
  2010 på 682,50 kr. fra y- aps til z-firma v/b.
  forklaringer
  der er under sagen afgivet forklaring af sagsøgte og af vidnerne førtidspen-
  sionist b, x-by, og afdelingsleder h, y-by.
  sagsøgte har forklaret, at han blev løsladt efter afsoning af dommen på de
  10 måneders fængsel den 22. februar 2010. han er efter løsladelsen blevet
  overfaldet af b. den 2. juni 2012 løb b efter ham, så han måtte låse sig
  inde i sin bil. b slog på bilen, så der opstod skader for 5 - 6.000 kr. det
  passer ikke, at b har haft tabt arbejdsfortjeneste. sagsøgte er bekendt med,
  at han har arbejdet hele tiden efter episoden den 22. august 2007. han
  handler med biler og har et værksted, hvor folk kommer og blandt andet
  skifter olie og bremser. efter sagsøgtes opfattelse har b snydt sig til sin
  førtidspension. han driver sit værksted i sin kones navn, men hun kan som
  muslimsk kvinde med tørklæde naturligvis ikke reparere biler.
  sagsøgte kom til danmark den 28. december 1998. han købte en restaurant
  i …. denne og en anden restaurant har han imidlertid solgt, og han driver
  nu et pizzeria i ... . han har altid arbejdet og har aldrig været på
  kontanthjælp. på grund af sagen med b har han ikke kunnet få dansk stats-
  borgerskab, selv om han har bestået indfødsretsprøven. han har ingen mu-
  lighed for at betale en stor erstatning. når hans udgifter er betalt, har han 10
  - 12.000kr. månedligt til sig selv og sin familie. han bor i en lejlighed til en
  månedlig leje på ca. 5.000 kr. han er gift for anden gang og har 6 børn med
  sin første kone. han betaler 2.400 kr. månedligt i børnepenge. med sin nu-
  værende kone har han en datter på 2 år 6 måneder, og de venter en søn den
  28. december 2012. han har 2 deltidsansatte, der hver hjælper ham 20 - 25
  timer ugentlig. han skylder 4 - 5.000 kr. i børnepenge og ca. 10.000 kr. til
  skat. sin bank skylder han ca. 15.000 kr. han har en firmabil, en toyota
  sportsvan årgang 2004. da han solgte sin restaurant, kom han til at skylde
  over 300.000 kr., men han har lånt dette beløb af venner i irak. han skylder
  nu sine venner de 300.000 kr. han har ingen formue eller fast ejendom. han
  har fået de 2 fakturaer, som han har fremlagt, fra en af bs bekendte.
  sagsøgte har sendt flere mails til skat, hvori han har redegjort for bs sorte
  arbejde.
 b har forklaret, at hans helbred efter episoden med sagsøgte har været
dårligt. han fik skadet 5 nerver ved knivlæsionen, og han kan ikke styre
sin skulder. han spiser 12 - 13 smertestillende tabletter dagligt, og han skal
have blokader, når der er koldt. han har prøvet at genoptage sit arbejde hos
æ-firma, men det har på grund af smerter ikke været muligt. hans ægtefælle
har drevet autoværksted siden slutningen af 2010, og her arbejder han 1 -
1½ time dagligt. nogle dage kan han ikke lave noget. hans kone hjælper
ham med tunge ting. der er ikke andre ansatte. når han køber reservedele,
sker det mest i forretningen x-firma aps. det er nu hans kone, der har konto
i forretningen. han køber også reservedele til sin egen bil hos x-firma aps.
hans tidligere værkstedskonto blev lukket den 1. september 2007. hans
ægtefælles nuværende firma hedder ø-firma.
h har forklaret, at han er afdelingsleder hos x-firma aps, der sælger
reservedele til både private og reparatører. han kender udmærket b, som
han har handlet med gennem flere år. de er 3 ansatte i x-firma aps.
vidnet ser vel b ca. 1 gang ugentlig. det er rigtigt, at b tidligere har haft en
konto, som er blevet lukket for længe siden. i den forbindelse fik b sammen
med en ven en ny konto, der gav ham adgang til at købe reservedele til privat
brug med den rabat, han havde, da han drev værksted. der er nu også
oprettet en konto til ø-firma. han kan ikke udtale sig om størrelsen af
samhandelen mellem de 2 virksom heder, idet han ikke er blevet anmodet
om at forberede sig på besvarelsen af et sådant spørgsmål.
parternes anbringender
sagsøgeren har til støtte for sin påstand gjort gældende, at erstatningsnæv-
net har tilkendt b erstatning på grundlag af lægelig dokumentation og
arbejdsskadestyrelsens vurdering vedrørende méngrad og er-
hvervsevnetab. der er ikke ved bevisførelsen fremkommet noget grundlag
for at tilsidesætte disse afgørelser. den omstændighed, at b 2 gange efter
udløbet af sin sygeperiode har købt autodele for bagatelagtige beløb, giver
ikke grundlag for at tilsidesætte erstatningsnævnets afgørelse vedrørende
tabt arbejdsfortjeneste og erhvervsevnetab.
der foreligger ingen dokumentation for rigtigheden af sagsøgtes oplysninger
om sine økonomiske forhold. det er derfor ikke godtgjort, at erstatningsan-
svaret vil virke urimeligt tyngende for ham, og der er heller ikke under hen-
syntagen til voldsforholdets alvorlige karakter oplyst ganske særlige om-
stændigheder, det gør det rimeligt at nedsætte erstatningsansvaret eller lade
det bortfalde, jf. erstatningsansvarslovens § 24.
det bestrides, at sagsøgerens regreskrav er forældet. forholdet skal bedøm-
mes efter forældelsesloven af 2007, jf. overgangsbestemmelsen i § 30. den
3 årige forældelesfrist skal regnes fra datoen for erstatningsnævnets afgørel-
ser, idet sagsøgeren har været afskåret fra at fremsætte noget regreskrav,
før
 erstatningen var udbetalt, jf. forældelseslovens § 3, stk. 2. da sagsøgeren har
været afskåret fra at afbryde forældelsen på grund af en hindring, som ikke
beroede på sagsøgerens forhold, indtræder forældelse tidligst 1 år efter hind-
ringens ophør, jf. forældelseslovens § 14, stk. 1.
hvis en sag om en fordrings eksistens eller størrelse inden forældelsesfri-
stens indtræden er indbragt for en administrativ myndighed, indtræder foræl-
delse tidligst 1 år efter, at myndigheden har givet meddelelse om sin afgørel-
se, jf. forældelseslovens § 21, stk. 2.
sagsøgte har til støtte for sin påstand gjort gældende, at det ved de fremlagte
fakturakopier er godtgjort, at der har været aktivitet i bs virksomhed efter
hans tilskadekomst, og at arbejdsskadestyrelsens vurdering og
erstatningsnævnets afgørelse derfor hviler på et forkert grundlag
vedrørende erhvervsevnetabet. dette giver anledning til også at betvivle er-
statningsnævnets afgørelser vedrørende de øvrige krav.
subsidiært gøres det gældende, at erstatningsansvaret bør lempes efter er-
statningsansvarslovens § 24. sagsøgtes forklaring om, at han ikke ejer øko-
nomiske værdier, er troværdig og bør lægges til grund. herefter vil det me-
get betydelige krav virke urimeligt tyngende for sagsøgte. der bør endvidere
som en ganske særlig omstændighed lægges vægt på, at b fra begyndelsen
var den agressive part, og at dette gav anledning til strafnedsættelse for
sagsøgte.
endelig gøres det gældende, at sagsøgerens krav er helt eller delvist foræl-
det. det fremgik af retten i koldings dom af 19. december 2007, at der var
rejst et erstatningskrav, og at dette blev henskudt til civilt søgsmål. sagsøge-
ren har derfor haft kendskab til kravet og har også været bekendt med sag-
søgtes bopæl. forældelsesfristen må løbe fra skadestidspunktet, og da sagen
først er anlagt den 20. januar 2011, er sagsøgerens krav forældet. det bestri-
des, at forældelseslovens § 21, stk. 2, kan finde anvendelse, da sagsøgte ikke
har været part i sagen under dens behandling i erstatningsnævnet.
rettens begrundelse og resultat
ad forældelse
som anført af sagsøgeren og som ubestridt af sagsøgte kan det lægges til
grund, at sagsøgerens fordring var omfattet af den 5 årige forældelse i 1908-
loven, og at den efter overgangsreglen i forældelsesloven af 2007 er omfattet
af den 3 årige forældelse i denne lovs § 3, stk. 1. efter § 2, stk. 1 regnes for-
ældelsesfristen fra det tidligste tidspunkt, fordringshaveren kunne kræve for-
dringen opfyldt. retten finder, at sagsøgerens fordring mod sagsøgte tidligst
kan anses for stiftet på det tidspunkt, da erstatningsnævnet tilkendte den til-
skadekomne en erstatning, idet sagsøgeren før dette tidspunkt ikke har haft
mulighed for at rejse et krav i medfør af offererstatningslovens § 17. den
 tidligste af erstatningsnævnets afgørelser er truffet den 27. juni 2008. da sa-
gen er anlagt den 25. januar 2011 og dermed mindre end 3 år efter samtlige
afgørelser truffet af erstatningsnævnet, findes ingen del af sagsøgerens krav
forældet.
ad nedsættelse efter erstatningsansvarslovens § 24
efter voldens alvorlige karakter finder retten ikke, at oplysningerne om bag-
grunden for volden og den hermed begrundede nedsættelse af sagsøgerens
straf giver grundlag for at fastslå, at der foreligger sådanne ganske særlige
omstændigheder, der gør det rimeligt, at erstatningsansvaret skal nedsættes
eller bortfalde. retten finder imidlertid, at den af sagsøgeren afgivne forkla-
ring om sine økonomiske forhold har virket sandsynlig og troværdig, og ret-
ten lægger de pågældende oplysninger til grund, selv om der ikke er frem-
lagt nærmere dokumentation herfor i form af for eksempel regnskaber eller
skatteoplysninger. efter de således foreliggende oplysninger om sagsøgtes
økonomiske forhold finder retten, at det rejste erstatningskrav vil virke uri-
meligt tyngende for sagsøgte, og retten nedsætter med denne begrundelse
sagsøgerens krav til 200.000 kr., jf. erstatningsansvarslovens § 24, stk. 1, nr.
1. da langt den største del af sagsøgerens påstand vedrører et krav, der kræ-
ves forrentet fra den 10. januar 2012, tillægges der beløbet renter fra dette
tidspunkt.
efter omstændighederne findes ingen af parterne at skulle betale sagsom-
kostninger til den anden part eller til statskassen.
                              thi kendes for ret:
sagsøgte, a, skal inden 14 dage til sagsøgeren, sydøstjyllands politi, betale
200.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 10. januar 2012.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part eller til
statskassen.


text:
 evh
                                        udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                         kendelse
afsagt den 30. juni 2015
b-21-15
s aps under konkurs
(advokat søren aamann jensen)
mod
x
(advokat jørgen lange e.o.)
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet efter
s aps. selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 4. oktober
2004 af selskab1 med en selskabskapital på 125.000 kr., der blev indbetalt kontant til kurs
100. x har ifølge samme rapport siden den 12. december 2012 og frem til den 10. oktober
2014 været registreret som direktør i selskabet. selskabets formål var ”it- og elektronikvirk-
somhed”. erhvervsstyrelsen traf den 25. august 2014 beslutning om tvangsopløsning af sel-
                                                         -2-
skabet, og den 10. oktober 2014 blev advokat søren aamann jensen udnævnt som likvidator.
på dennes anmodning blev selskabet den … 2014 taget under konkursbehandling, og likvi-
dator blev samtidig udpeget som kurator i konkursboet.
retten har den 15. januar 2015 taget kurators indstilling om at indlede konkurskarantænesag
mod x til følge.
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 30. januar 2015 har kurator nedlagt på-
stand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er forgæves forsøgt forkyndt for x, som ifølge cpr-registret er forsvundet den
11. december 2013. retten har herefter beskikket advokat jørgen lange for x og den 22. april
2015 indrykket annonce i statstidende med forkyndelse af konkurskarantænesagen og op-
fordring til x til at kontakte den beskikkede advokat.
advokat jørgen lange har i svarskrift af 30. marts 2015 meddelt retten, at x ikke har rettet
henvendelse til ham, og at det ikke har været muligt for den beskikkede advokat på anden
vis at få kontakt til x. advokat jørgen lange har samtidigt nedlagt påstand om frifindelse.
der er ikke anmodet om mundtlig forhandling, hvorfor sagen herefter er behandlet på skrift-
ligt grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift blandt andet:
       ”… under likvidationen kunne likvidator konstatere, at selskabet havde et bankindestående på dkk
       39.562,45, mens selskabet havde passiver, der oversteg aktivmassen, hvorfor selskabet således var insol-
       vent, jf. konkurslovens § 17, stk. 2. likvidator anmodede derfor sø- og handelsrettens skifteret om at ta-
       ge selskabet under konkursbehandling. på baggrund af denne anmodning tog sø- og handelsrettens skif-
                                                   -3-
teret således selskabet under konkursbehandling den … 2014, og advokat søren aamann jensen blev ud-
peget som kurator.
sagsøgte har i henhold til erhvervsstyrelsens registreringer været direktør for selskabet i perioden fra den
12. december 2012 og frem til erhvervsstyrelsens anmodning om tvangsopløsning af selskabet den 25.
august 2014. udskrift fra erhvervsstyrelsen fremlægges …
det er ikke lykkedes for kurator at opnå kontakt til sagsøgte. ifølge cpr-registret er sagsøgte forsvundet.
udskrift fra cpr registret fremlægges …
som følge af ovennævnte har det ikke været muligt for kurator gennem selskabets ledelse at få bragt
nærmere klarhed over selskabets forhold og eventuelle aktiver, ligesom kurator ikke har fået udleveret
eventuelt bogføringsmateriale. kurator har hentet selskabets årsrapport for regnskabsåret 2012. af rap-
porten fremgår det, at selskabet har aktiver for i alt dkk 2.923.219,00, herunder en likvid beholdning på
dkk 2.023.553,00. denne årsrapport, som er dateret 20. januar 2013, fremlægges …
overførsler og kontanthævninger
kurator har modtaget kontoudskrift for selskabets bankkonto i nykredit. kontoudskriftet dækker transak-
tioner foretaget fra den 1. januar 2014 til kontoens ophør den 13. oktober 2014. af kontoudskriftet frem-
går en række ind- og udbetalinger samt en række kontanthævninger. kurator har fra banken fået oplyst
modtagernes identitet på visse hævninger, som fremgår af kontoudskriftet.
sagsøgte har haft privat konto i nykredit med kontonummeret …, som kan identificeres som modtager i
kontoudtoget. fra selskabets konto til direktørens private konto er der overført mindst dkk 1.544.268,00
i perioden fra 1. januar 2014 til 12. august 2014.
foruden overførslerne til sagsøgtes private konto, fremgår det tillige af kontoudtoget, at der er foretaget
en række overførsler til andre modtageres private konti, hvilke kan identificeres som:
      kontonummer …, p1, som fra 1. januar til 12. august 2014 fik overført mindst dkk 300.532,00
        til sin private konto, hvoraf der blev overført dkk 138.800,00 blot i juni måned 2014.
                                                   -4-
      kontonummer …, p2 som fra 1. januar til 12. august 2014 fik overført mindst dkk 300.532,00
        til sin private konto, hvor der blev overført dkk 138.800,00 blot i juni måned 2014.
      kontonummer …, p3, som fra 1. januar til 12. august 2014 fik overført mindst dkk 311.973,00
        til sin private konto, hvoraf der blev overført dkk 138.800,00 blot i juni måned 2014.
      kontonummer …, tilhørende selskab2 under konkurs, som fra den 3. januar 2014 til den 8. april
        2014 har modtaget mindst dkk 775.496,00. overførslerne er alle runde beløb og kurator har be-
        mærket at selskab2 tillige havde hjemsted på …torvet, hvor også selskabet havde hjemsted.
næsten alle overførsler er udført på samme dato med det samme beløb til hver konto, herunder tillige sag-
søgtes private konto, der imidlertid modtog flere overførsler fra selskabets konto end de andre modtagere.
det kan ikke udelukkes, at disse overførsler er foretaget med uretmæssig begunstigelse af beløbsmodtager-
ne.
kurator kan endvidere identificere kontanthævninger ved hæveautomater for mindst dkk 1.728.400,00
fordelt på i alt 173 hævninger af dkk 9.900,00, en hævning på dkk 7.700,00, en hævning på 3.000,00,
en hævning på 9.600,00 samt en hævning på dkk 5.000,00 for perioden mellem 1. januar 2014 til 14.
august 2014. kontanthævningerne fremstår som foretaget på systematisk vis og med en regelmæssig ka-
rakter, idet der på samme dag foretages flere kontanthævninger ved flere forskellige hæveautomater.
der er endvidere foretaget en række overførsler med samme betalingsmønstre som de ovenfornævnte beta-
linger, som imidlertid ikke ud fra kontoudskriftet kan identificeres yderligere, idet de modtagende konti
ikke er oprettet hos nykredit. kontoudskrift fra nykredit fremlægges …
manglende overholdelse af korrekt angivelse af skat og moms
skat har i brev af 5. november 2014 oplyst, at selskabet blev registreret for selskabsskat den 4. oktober
2004 ved selskabets stiftelse samt registreret for moms den 1. januar 2007. brevet fra skat dateret den
5. november 2014 er vedlagt …
den 21. november 2014 fremsendte skat en meddelelse vedrørende anmeldelse af skats krav i kon-
kursboet. kravet blev foreløbigt opgjort til dkk 4.860.061,00, hvilket er registreret i konkursboet under
konkurslovens § 97. brevet fra skat den 21. november 2014 er vedlagt … skats sagsbehandler har
                                                         -5-
     endvidere oplyst, at beløbet ikke er endeligt opgjort og at der vil komme en efteropkrævning på både moms
     og skat fremadrettet. skat er på nuværende tidspunkt endvidere ved at foretage undersøgelser af selska-
     bets ledelses i henhold til overtrædelse af straffelovgivningen.
     krav modtaget i boet
     kurator har i forbindelse med bobehandlingen modtaget anmeldelser fra kreditorer svarende til i alt dkk
     6.260.070,88, hvoraf dkk 750,00 er anmeldt i medfør af konkurslovens § 93, dkk 7.600,00 er anmeldt i
     medfør af konkurslovens § 94 og dkk 6.251.720,88 er anmeldt i medfør af konkurslovens § 97, hvor af
     skat er den væsentligste kreditor med et krav på i alt dkk 4.860.06100. konkursboets gældbog frem-
     lægges …”
det hedder i den beskikkede advokat jørgen langes svarskrift blandt andet:
     ”… ved brev af 11. februar 2015 har sø- og handelsretten beskikket undertegnede som advokat for sag-
     søgte i ovennævnte sag med henblik på, at jeg etablerer kontakt med sagsøgte samt varetager dennes inte-
     resser.
     siden beskikkelsen har jeg forsøgt at komme i forbindelse med min klient på den i processkriftet anførte
     adresse ….., valby, ligesom jeg efterfølgende har drøftet andre kontaktmuligheder med konkursboets kura-
     tor.
     det har ikke vist sig muligt, at jeg kan opnå oplysninger om andre kontaktmuligheder til sagsøgte.
     på denne baggrund har jeg alene mulighed for at nedlægge påstand om frifindelse…”
synspunkter
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden anført:
     ”… til støtte for den nedlagte påstand gøres det for sagsøgtes vedkommende gældende:
     at      sagsøgte senere end 1 år før dagen for beslutning om tvangsopløsning har deltaget i ledelsen af
             selskabet,
                                                     -6-
      at   kurator ikke har kunnet opnå kontakt til sagsøgte, og derfor ej heller modtaget selskabets bogfø-
           ringsmateriale og lignende,
      at   sagsøgte har undladt at medvirke til konkurssagens oplysning, hvilket har været til skade for for-
           dringshaverne,
      at   sagsøgte ikke har overholdt sine forpligtelser til registrering, angivelse og/eller afregning af moms,
           a-skat og am-bidrag,
      at   sagsøgtes overførsler til sin private konto samt de mange kontante hævninger har medvirket til
           selskabets tømning,
      at   sagsøgte uberettiget kan have tilegnet sig selskabets midler gennem foretagelse overførsler til sin
           private konto samt foretagelse af en række kontanthævninger, som ikke fremtræder som værende til
           gavn for selskabet,
      at   sagsøgte som følge af ovenstående har udvist groft uforsvarlig forretningsførelse gennem dennes
           ledelse af selskabet, og
      at   sagsøgte på baggrund af ovenstående er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirk-
           somhed…”
den beskikkede advokat har i sit svarskrift til støtte for påstanden anført:
      ”… det gøres overordnet gældende
      at   der formentlig ikke foreligger tilstrækkelige oplysninger om min klients adfærd i forhold til selska-
           bet, som kan medføre, at der vil kunne pålægges ham konkurskarantæne…”
sø- og handelsretten skal udtale:
retten lægger som ubestridt til grund, at x har været direktør i selskabet i perioden fra et år
før erhvervsstyrelsens beslutning om tvangsopløsning og frem til, at selskabet blev taget
under likvidation. han er dermed omfattet af konkurslovens § 157, stk. 1. retten lægger vi-
                                                -7-
dere som ubestridt til grund, at x som anført af kurator ikke har overholdt sine forpligtelser
til registrering, angivelse og/eller afregning af moms, a-skat og am-bidrag, og at x ved
overførsler fra selskabets bankkonto til sin private bankkonto og med kontanthævninger,
som ikke fremtræder som værende til gavn for selskabet, uberettiget har tilegnet sig selska-
bets midler til skade for kreditorerne. endelig lægger retten til grund, at selskabets kreditorer
har lidt betydelige tab som følge af xs adfærd i selskabet. retten finder derfor, at der, uanset
at x er registreret som forsvundet, er tilstrækkelige oplysninger til at fastslå, at x har udvist
groft uforsvarlig forretningsførelse som direktør og dermed er uegnet til at deltage i ledelsen
af en erhvervsvirksomhed.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder retten,
at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1, og regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig.
                                       derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 18.125 kr.
                                        jeanette melchior
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                             sø- og handelsretten, den 30. juni 2015

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt torsdag den 23. juni 2016
sag 23/2016
a
(advokat brian pihl pedersen)
mod
tryg forsikring a/s
(advokat trine schmidt nielsson)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i næstved den 30. juni 2015 og af østre landsrets
24. afdeling den 6. oktober 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, hanne schmidt og lars hjortnæs.
påstande
kærende, a, har nedlagt påstand om, at landsrettens dom ophæves, og sagen hjemvises til
realitetsbehandling i landsretten.
indkærede, tryg forsikring a/s, har påstået stadfæstelse af landsrettens dom.
anbringender
a har anført navnlig, at der ikke er grundlag for at afvise sagen med henvisning til retspleje-
lovens § 368 a, stk. 1, da det ikke på forhånd kan udelukkes, at sagen kan få et andet udfald i
landsretten. det fremgår af bestemmelsens forarbejder, at formålet med reglen var at skabe
hjemmel til at afvise ankesager, hvor der intet anføres til støtte for, at byrettens dom er for-
kert, og hvor det derfor umiddelbart forekommer åbenlyst, at der ikke er udsigt til, at sagen får
et andet udfald. dette er ikke tilfældet for denne sag. bestemmelsen skal navnlig finde anven-
delse på rene ”kreditanker”, dvs. hvor der alene ankes med det formål at udsætte fuldbyrdel-
                                                 - 2 -
sen af det krav, som sagen omhandler. dette er heller ikke tilfældet for denne sag, som om-
handler personskadeerstatning.
sagen indeholder en række omstændigheder, som gør, at det ikke på forhånd kan udelukkes,
at landsretten vil nå til et andet resultat end byretten, hvis sagen realitetsbehandles i lands-
retten. der foreligger eksempelvis ganske ny højesteretspraksis, der fastslår, at forelæggelse
for arbejdsskadestyrelsen kan afbryde forældelsen i medfør af forældelseslovens § 21, stk. 5.
det gøres nu gældende, at den forlængede forældelsesfrist i forsikringsaftalelovens § 29, stk.
5, 2. pkt., finder anvendelse i denne sag. dette anbringende, som ikke tidligere har været gjort
gældende, bør landsretten have lejlighed til at tage stilling til, og sagen bør hjemvises til rea-
litetsbehandling.
tryg forsikring a/s har anført navnlig, at det var berettiget, at østre landsret afviste anken i
medfør af retsplejelovens § 368 a, da der ikke er udsigt til, at sagen ville få et andet resultat i
landsretten. byrettens dom er helt i overensstemmelse med lovgivningen og retspraksis. det
fremgår af bestemmelsens forarbejder, at bestemmelsen navnlig skulle finde anvendelse på
såkaldte ”kreditanker”, men det fremgår også, at bestemmelsen kan anvendes i andre situatio-
ner. bestemmelsen er anvendt i højesterets kendelse af 8. december 2015 (ufr 2016.1145/2)
i en sag om en leasingkontrakt, hvor anken angik den bevismæssige vurdering. højesteret
tiltrådte, at landsretten havde afvist anken. i afgørelsen gengivet i ufr 2015.859 anvendte
vestre landsret bestemmelsen i en faderskabssag, som ikke kan anses som en ”kreditanke”.
det, som a nu har anført om forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, 2. pkt., kan ikke føre til en
anden vurdering.
retsgrundlag
retsplejelovens § 368 a om landsrettens kompetence til at afvise at behandle en sag i 2. in-
stans lyder således:
       ”§ 368 a. landsretten kan afvise at behandle en sag i 2. instans, hvis der ikke er udsigt
       til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten, og sagen ikke er af principiel karakter
       eller andre grunde ikke i øvrigt taler for, at sagen skal behandles af landsretten. lands-
       retten kan dog ikke afvise en sag, som er indbragt efter tilladelse fra procesbevillings-
       nævnet.
       stk. 2. hvis landsretten overvejer at afvise en ankesag efter stk. 1, underrettes parterne
       herom. parterne kan herefter inden 2 uger efter at have modtaget meddelelsen give ret-
                                               - 3 -
      ten og den anden part underretning om deres bemærkninger, hvorefter retten træffer af-
      gørelse.
      stk. 3. retten træffer ved dom afgørelse om afvisning på det indkomne skriftlige
      grundlag. hvor særlige grunde taler derfor, kan retten bestemme, at der skal foretages
      mundtlig forhandling. retten kan tillade, at en part eller rettergangsfuldmægtig deltager
      i den mundtlige forhandling ved anvendelse af telekommunikation, medmindre sådan
      deltagelse er uhensigtsmæssig.”
efter retsplejelovens § 391, stk. 4, kan domme, hvorved landsretten afviser sagen efter § 368
a, indbringes for højesteret ved kære med procesbevillingsnævnets tilladelse.
retsplejelovens § 368 a blev indsat ved lov nr. 737 af 25. juni 2014. af de almindelige be-
mærkninger til forslaget til loven fremgår bl.a.:
      ”2. opfølgning på anbefalinger fra udvalget om bedre og mere effektiv behandling af
      civile sager ved domstolene
      2.1.1. indledning
      2.1.1.1. det er afgørende for regeringen at sikre, at de danske domstole fortsat kan fun-
      gere effektivt til gavn for borgere og virksomheder, så retstvister kan afklares tilstræk-
      keligt hurtigt. det er samtidig helt centralt, at retssagsbehandling fortsat sker på helt be-
      tryggende vis, uden at retssikkerheden sættes over styr. det er således helt afgørende at
      fastholde den meget høje tillid, som domstolene nyder blandt befolkningen.
      …
      2.2. adgangen til appel i civile sager
      2.2.1.1. i dansk ret gælder et toinstansprincip, således at en sag som udgangspunkt frit
      kan prøves i to instanser. for visse sager om mindre økonomiske krav gælder dog, at det
      er nødvendigt med tilladelse fra procesbevillingsnævnet for, at sagen kan prøves i 2. in-
      stans.
      med domstolsreformen blev byretterne den almindelige førsteinstans i civile sager. det
      bør derfor være udgangspunktet, at langt de fleste sager finder deres endelige afgørelse
      her. samtidig anvendes der i landsretterne generelt flere ressourcer på den enkelte sag,
      og det er derfor også væsentligt, at de sager, der indbringes for landsretten, kan begrun-
      de den ressourceanvendelse, der er et led i en kollegial behandling.
      toinstansprincippet er et grundlæggende princip i dansk retspleje, men hensynet til to-
      instansprincippet må efter regeringens opfattelse også afvejes over for hensynet til, at
      tvister for domstolene løses inden for rimelig tid og på en måde, der sikrer, at omkost-
      ningerne er acceptable både for parterne og samfundet. der bør således være sammen-
      hæng mellem de ressourcer, som anvendes på en sag, sagens betydning og udsigterne til
      at opnå et andet resultat ved appel. denne afvejning er bl.a. kommet til udtryk i de gæl-
      dende regler, hvorefter appel i visse sager kræver procesbevillingsnævnets tilladelse.
                                            - 4 -
2.2.1.2. lovforslaget indeholder på den baggrund en række forslag, som begrænser den
fri adgang til appel i civile sager, idet adgang til at appel med procesbevillingsnævnet
tilladelse fortsat opretholdes:
…
•    der indføres adgang for landsretten til - efter høring af parterne at afvise 2. instans
     ankesager uanset sagens økonomiske værdi, hvis parterne ikke har oplyst forhold,
     der gør, at der er udsigt til, at sagen vil kunne få et andet udfald end i byretten, eller
     der ikke i øvrigt foreligger særlige grunde til, at sagen skal prøves i to instanser.
     landsrettens afvisning kan efter forslaget kæres til højesteret med procesbevillings-
     nævnets tilladelse.
…
2.2.2.2. afvisning af visse 2. instans ankesager uanset sagens økonomiske værdi
2.2.2.2.1. udvalgets overvejelser
2.2.2.2.1.1. i norge har landsretten mulighed for at afvise en ankesag, hvis visse betin-
gelser er opfyldt. en sådan mulighed findes ikke i danmark. udvalget har overvejet, om
en tilsvarende ordning bør indføres i danmark
efter de gældende regler er der således fri adgang til at anke en dom i en civil sag til
landsretten, hvis blot ankens værdi overstiger 10.000 kr. [det blev hævet til 20.000 kr.]
der foretages således ingen vurdering af, om der er udsigt til, at en behandling af sagen
i to instanser vil medføre en ændring af sagens udfald, eller om der i øvrigt er en grund
til, at sagen skalkunne prøves i to instanser.
det er udvalgets opfattelse, at behandlingen af en sag i to instanser ikke i alle tilfælde er
nødvendig. om behandlingen i en anden instans er nødvendig, må således afhænge af,
om det har betydning for sagens udfald, om sagen er principiel eller i øvrigt af en ka-
rakter eller betydning, der gør det rimeligt med adgang til behandling i to instanser.
udvalget foreslår på den baggrund, at de generelle regler om ankebegrænsning supple-
res med en adgang for landsretten til i civile ankesager at foretage en indledende vurde-
ring af, om der af ankesagens parter er oplyst forhold, som gør, at der er udsigt til, at sa-
gen vil få et andet udfald end i byretten.
hvis landsretten vurderer, at det ikke er tilfældet, og der ikke i øvrigt foreligger grunde
til, at sagen skal prøves i to instanser, f.eks. fordi sagen ikke indeholder principielle
problemstillinger eller har særlig betydning for parterne, kan landsretten - efter høring
af parterne - afvise anken.
2.2.2.2.1.2. det forudsættes ikke, at der skal foretages en systematisk gennemgang af
alle ankesager i landsretterne med henblik på eventuel afvisning. afvisning skal således
blot være en mulighed, som navnlig forventes benyttet i sager, hvor det umiddelbart sy-
nes nærliggende, at betingelserne for afvisning vil kunne være opfyldt. det kan f.eks.
være tilfældet, når der i ankestævningen henvises til samme påstande og anbringender
som i byretten, og der ikke afgives svarskrift.
2.2.2.2.2. justitsministeriets overvejelser
…
                                                  - 5 -
       i overensstemmelse med udvalgets forslag er der tale om en mulighed for landsretten i
       de tilfælde, hvor det umiddelbart vurderes, at parterne ikke har oplyst om forhold, der
       gør, at der er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald i landsretten, og der i øvrigt ikke
       foreligger grunde til, at sagen bør prøves i to instanser. justitsministeriet finder i den
       forbindelse anledning til at understrege, at toinstansprincippet fortsat vil være et
       grundlæggende princip i dansk retspleje.
       bestemmelsen forudsættes således navnlig anvendt, hvor der f.eks. er tale om rene
       ”kreditanker”, dvs. hvor der alene ankes med det formål at udsættelse fuldbyrdelsen af
       det (betalings) krav, som sagen omhandler.
       det vil naturligvis bero på en konkret vurdering af en sag, om betingelserne for afvis-
       ning af anken er opfyldt, men som foreslået af udvalget forudsættes muligheden navnlig
       anvendt i sager, hvor det umiddelbart synes nærliggende, at betingelserne for afvisning
       vil kunne være opfyldt. det kan f.eks. være tilfældet, når der i ankestævningen henvises
       til samme påstande og anbringender som i byretten, og der ikke afgives svarskrift. i så-
       danne sager, hvor der intet anføres til støtte for, at byrettens dom er forkert, og hvor det
       derfor umiddelbart forekommer åbenbart, allerede når sagen modtages i landsretten, at
       der ikke er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten, vil der således efter
       en konkret vurdering kunne ske afvisning efter den foreslåede bestemmelse.
       …”
af de specielle bemærkninger til den foreslåede § 368 a fremgår bl.a.:
       ”der er derimod tale om en mulighed for landsretten, som navnlig forudsættes benyttet i
       sager, hvor det efter en overordnet umiddelbar vurdering synes nærliggende, at betin-
       gelserne for afvisning vil kunne være opfyldt.
       det kan f.eks. være tilfælde, hvor der i ankestævningen alene henvises til samme på-
       stande og anbringender som i byretten, og hvor der ikke afgives svarskrift. i sådanne
       sager, hvor der intet anføres til støtte for, at byrettens dom er forkert, og hvor det derfor
       umiddelbart forekommer åbenbart, allerede når sagen modtages i landsretten, at der ikke
       er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten, vil der således efter en konkret
       vurdering kunne ske afvisning efter den foreslåede bestemmelse.
       bestemmelsen forudsættes således navnlig anvendt, hvor der f.eks. er tale om rene
       ”kreditanker”, dvs. hvor der alene ankes med det formål at udsætte afslutningen af sa-
       gen og dermed f.eks. fuldbyrdelsen af det (betalings)krav, som sagen omhandler.”
udvalget om bedre og mere effektiv behandling af civile sager ved domstolene havde den 1.
juli 2013 afgivet et delnotat om adgangen til appel i civile sager. af notatet fremgår bl.a.:
       ”i dansk ret gælder et toinstansprincip, således at en sag som udgangspunkt frit kan prø-
       ves i to instanser. der er dog visse begrænsninger i adgangen til appel. udvalget aner-
       kender vigtigheden af toinstansprincippet også for hele spørgsmålet om adgangen til
       domstolene og indretningen af domstolssystemet med henblik på materielt rigtige af-
       gørelser. udvalget finder samtidig, at hensynet til toinstansprincippet må medinddrages
                                               - 6 -
      ved en afvejning over for hensynet til, at tvister for domstolene skal kunne løses inden
      for rimelig tid og på en måde, der sikrer, at omkostningerne skal være acceptable både
      for parterne og samfundet.
      på denne baggrund finder udvalget, at bl.a. ressourcemæssige hensyn og hensyn til en
      hensigtsmæssig sagsafvikling ved både by- og landsretter taler for at overveje yderligere
      begrænsninger i toinstansprincippet og dermed i sagstilgangen til landsretterne.
      ...
      der bør efter udvalgets opfattelse være sammenhæng mellem de ressourcer, som anven-
      des på en sag, sagens betydning og udsigterne til at opnå et andet resultat ved appel.
      med domstolsreformen blev byretterne den almindelige førsteinstans i civile sager. det
      bør derfor være udgangspunktet, at langt de fleste sager finder deres endelige afgørelse
      her. samtidig anvendes der i landsretterne generelt flere ressourcer på den enkelte sag,
      og det er derfor også væsentligt, at de sager, der indbringes for landsretten, kan begrun-
      de den ressourceanvendelse, der er et led i en kollegial behandling.
      det er desuden vigtigt, at en sag finder sin afslutning inden for rimelig tid, og det bør
      derfor overvejes, om muligheden for at få prøvet en sag i to instanser i alle tilfælde til-
      fører sagen en merværdi. i denne overvejelse må også indgå en afvejning af den øko-
      nomiske værdi, som den konkrete tvist har, over for de udgifter der for parterne og sam-
      fundet er forbundet med at få tvisten løst.
      endelig er der et generelt behov for at aflaste landsretterne og få nedbragt sagsbehand-
      lingstiderne både i de civile sager og i straffesagerne.
      …
      det er også tænkeligt, at der i en række sager vil blive tale om en mere tung sagsgang i
      byretterne, fordi parterne og deres advokater måske vil sætte flere kræfter ind på at opnå
      det ønskede resultat allerede i 1. instans.
      …
      det er forudsat i udvalgets kommissorium, at sagsbehandlingen fortsat skal kunne ske
      på en måde, der er retssikkerhedsmæssig forsvarlig. der har derfor i udvalget været
      enighed om, at begrænsninger af appelmulighederne ikke må være absolutte, og det er
      ved hvert af udvalgets forslag om appelbegrænsning forudsat, at appelbegrænsning vil
      skulle være et udgangspunkt, som - med tilladelse fra procesbevillingsnævnet - kan fra-
      viges, hvis særlige grunde taler for det.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår anvendelsen af bestemmelsen i retsplejelovens § 368 a, hvorefter landsretten kan
afvise at behandle en sag i 2. instans, hvis der ikke er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald
end i byretten, og sagen ikke er af principiel karakter, eller andre grunde i øvrigt taler for, at
sagen skal behandles af landsretten.
                                                - 7 -
hovedsagen vedrører as krav mod tryg forsikring a/s på erstatning for tabt arbejdsfortjene-
ste som følge af et trafikuheld den 15. april 2008, hvor a kom til skade, og hvor tryg forsik-
ring a/s var ansvarsforsikringsselskab for modparten. i byretten blev spørgsmålet om, hvor-
vidt kravet var forældet, udskilt til særskilt behandling, og byretten afsagde dom om frifindel-
se af tryg forsikring a/s. den afviste ankesag angår således alene spørgsmålet om forældel-
se. der er ikke for landsretten fremsat nye påstande eller nye anbringender eller fremlagt nye
beviser. anbringendet om forsikringsaftalelovens § 29, stk. 5, er først fremsat for højesteret.
det fremgår af forarbejderne til retsplejelovens § 368 a, at bestemmelsen forudsættes benyttet
i tilfælde, hvor landsretten på grundlag af en indledende vurdering har fundet, at der ikke af
ankesagens parter er oplyst forhold, som gør, at der er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald
end i byretten, og hvor landsretten endvidere har fundet, at sagen ikke er af principiel karak-
ter, og at der ikke i øvrigt foreligger grunde til, at sagen skal prøves i to instanser. en sådan
vurdering har landsretten foretaget.
herefter og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, og da det, som a har anført for
højesteret, ikke kan føre til et andet resultat, stadfæster højesteret landsrettens dom om at
afvise ankesagen, jf. retsplejelovens § 368 a.
                                         thi bestemmes:
landsrettens dom stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger vedrørende kæresagen til den anden part.


text:
                                               dom
afsagt den 16. januar 2018 af østre landsrets 8. afdeling
(landsdommerne julie skat rørdam, søren schou frandsen (kst.) og christian schrøder (kst.)
med domsmænd).
8. afd. nr. s-2439-17:
anklagemyndigheden
mod
t3
(cpr.nr. …64-…)
(advokat eddie omar rosenberg khawaja)
københavns byrets dom af 28. august 2017 (ss 2-10191/2017) er anket af t3 med påstand
om afvisning, subsidiært frifindelse og mere subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
sagen er i landsretten behandlet sammen med sagerne s-2436-17, s-2437-17 og s-2438-17.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af funktionsleder i skat a. der er
endvidere afgivet forklaring af mlc-koordinator b og c.
tiltalte har heller ikke under hovedforhandlingen i landsretten ønsket at afgive forklaring.
tiltaltes forklaring til politirapport er med rettens tilladelse blevet dokumenteret i medfør af
retsplejelovens § 871, stk. 4.
                                              - 2 -
vidnet funktionsleder a har vedrørende sin forklaring for byretten præciseret, at skat i
relation til oplysningerne fra de hollandske skattemyndigheder var interesseret i personer
bosiddende i danmark, men at personernes statsborgerskab ikke havde betydning.
vidnet har forklaret blandt andet, at han ikke er bekendt med brevet af 27. juli 2017 fra de
hollandske skattemyndigheder til uber b.v. det er vanskeligt at forholde sig til, hvorvidt
skat på ny ville have forespurgt de hollandske skattemyndigheder om samtykke til
videregivelse, hvis dette brev havde foreligget tidligere. skat kompetent myndighed havde
i september 2016 spurgt de hollandske skattemyndigheder om lov til at videregive
oplysningerne til andre danske myndigheder og havde fået at vide, at det måtte de godt. han
vil betegne forespørgslen til de hollandske skattemyndigheder som meget bred. der havde
forud herfor været løbende generelle drøftelser mellem politiet og skat om de sager, hvor
uber-chauffører var blevet stoppet på åben gade. der havde også forud for politiets
anmodning af 24. november 2016 om udlevering af oplysningerne fra holland været nogle
drøftelser mellem politiet og skat om disse oplysninger. det var af egen drift, at skat
anmodede de hollandske myndigheder om samtykke til videregivelse.
vidnet mlc-koordinator b har forklaret blandt andet, at han fortsat er ansat i skat, hvor
han har været ansat siden 1981. han har været tilknyttet kompetent myndighed siden den 1.
januar 2011. det er en enhed, der håndterer udveksling af oplysninger med andre landes
skattemyndigheder, herunder behandler anmodninger fra andre lande. han er en ud af to
mlc-koordinatorer, hvis opgave er at have kontakt til de øvrige eu-landes mlc-
koordinatorer omkring fælles revisioner. han er alene kontaktperson mellem danske enheder
og enheder i de øvrige eu-lande. han deltog i mødet med de hollandske myndigheder
vedrørende uber b.v. i september 2016. skat havde modtaget en invitation fra de
hollandske myndigheder vedrørende fælles revision. han deltog i mødet med henblik på
udlevering af oplysninger, der stammede fra revisionen. på mødet blev der fortalt nærmere
om den fælles revision, som danmark ikke havde været en del af. der var mulighed for at
stille spørgsmål til uber b.v. omkring deres forretningsmodel. han fik udleveret en usb-
nøgle med oplysningerne vedrørende uber. leo jansen deltog i mødet. han er mlc-
koordinator ved de hollandske skattemyndigheder og havde indbudt til mødet. der var ikke
omkring tidspunktet for mødet tale om udlevering af oplysninger til andre myndigheder end
fiskale myndigheder. da han kom hjem, talte han med sin chef om at rette henvendelse til leo
                                              - 3 -
jansen om tilladelse til at videregive oplysningerne til andre myndigheder for at være på
forkant, hvis de fik anmodninger herom. denne tilladelse fik han af leo jansen. forevist e-
mail sendt den 28. september 2016 kl. 13.32 forklarede vidnet, at det var den e-mail, han
sendte til leo jansen. han modtog svar i e-mail af 30. september 2016. det blev klart
tilkendegivet i svaret fra leo jansen, at skat kunne videregive oplysningerne vedrørende
uber-chaufførerne til andre danske myndigheder uden nogen begrænsninger. hans e-mail af
11. november 2016 blev sendt til gruppen af mlc-koordinatorer, herunder til leo jansen.
han takkede til sidst i e-mailen for, at skat havde fået lov til at videregive oplysningerne til
andre myndigheder. skat har ikke på noget tidspunkt efter modtagelsen af samtykket fået
henvendelser fra de hollandske skattemyndigheder om ikke at måtte videregive oplysningerne
til andre danske myndigheder.
der blev ikke udarbejdet et referat fra mødet med de hollandske skattemyndigheder og uber
b.v. i september 2016. han kan bekræfte, at direktiv 2011/16 blev nævnt som grundlaget for
udleveringen af oplysningerne. han har ofte fra sine svenske kolleger modtaget henvendelser
om, hvorvidt tilsvarende oplysninger måtte videregives til andre svenske myndigheder. det
har typisk været specifikke henvendelser om den svenske bogføringslov. han har selv kun én
gang anmodet om tilladelse til udlevering af oplysninger til andre danske myndigheder, og det
er i nærværende sag vedrørende uber. han går ud fra, at de hollandske myndigheder forinden
udleveringen af oplysningerne selv undersøgte, hvorvidt de udleverede oplysninger kunne
anvendes til lignende formål i holland.
han kan godt huske e-mailen af 30. september 2016 fra leo jansen. e-mailen var en
konsekvens af en meget negativ omtale af uber. han besvarede ikke e-mailen. e-mailen gav
ikke anledning til overvejelser omkring omfanget af samtykket til udlevering til andre
myndigheder. han er ikke bekendt med brevet af 27. juli 2017 fra de hollandske
skattemyndigheder til uber b.v. han har ikke talt med leo jansen herom. han kan godt
genkende det i brevet anførte om, at oplysningerne blev udleveret til skattemæssige formål.
han er ikke bekendt med det anførte om, at der ikke er givet samtykke til, at oplysningerne
kunne anvendes i straffesager. hvis han havde været bekendt hermed, ville han på ny have
rettet henvendelse til de hollandske myndigheder og forespurgt, hvorvidt der fortsat var
samtykke til udlevering til andre danske myndigheder. der er ingen formkrav, heller ikke
internt i skat, omkring indhentelse af samtykke til videregivelse. i dag ville han nok
                                                - 4 -
konkretisere en forespørgsel om samtykke noget mere. han er dog ikke i tvivl om, at der i
nærværende tilfælde af de hollandske myndigheder blev meddelt samtykke til videregivelse af
oplysningerne til andre danske myndigheder.
vidnet c har forklaret blandt andet, at hun arbejder i skat i vidnet as afdeling. hun har
beskæftiget sig med oplysningerne fra de hollandske skattemyndigheder. hun har identificeret
personerne på listerne og behandlet sagerne i skattemæssig henseende. hun har skrevet e-
mailen af 5. maj 2017 til københavns politi om listernes opbygning. listerne fra de
hollandske myndigheder indeholdt ikke bonusser. de har i nogle tilfælde fra chauffører
modtaget udtræk fra ubers system, hvoraf bonusser er fremgået. hun er derfor sikker på, at de
oplysninger, skat modtog fra de hollandske myndigheder, ikke indeholdt bonusser.
listerne var ved modtagelsen ikke ledsaget af en vejledning. hun mener, at der blev afholdt et
møde med uber b.v., som hun dog ikke selv deltog i, omkring en måned efter at listerne var
blevet udleveret. de oplysninger om indtægter, der fremgår af listerne, sammenholdt hun med
personernes kontoudtog. der var alene meget få uoverensstemmelser og højst op til et par
hundrede kroner. når der i listerne har stået ”0” ud for ”smidtøjet” og ”ubergiving” gik hun
ud fra, at der ikke indgik beløb herfra i sammentællingen.
personlige oplysninger
tiltalte har heller ikke for landsretten ønsket at afgive forklaring om sine personlige forhold.
landsrettens begrundelse og resultat
landsretten tiltræder af de af byretten anførte grunde, at tiltalens forhold 1 opfylder kravene i
retsplejelovens § 834, stk. 2, nr. 4, således at tiltalte har kunnet tilrettelægge sit forsvar.
landsretten tiltræder endvidere, at forholdene må anses som én fortsat forbrydelse, og at det
på baggrund af de af byretten anførte omstændigheder er bevist, at mindst én af kørslerne har
fundet sted efter den 7. marts 2015 og dermed mindre end to år før tiltalte blev sigtet, hvorfor
der ikke er indtrådt forældelse for nogen dele af tiltalen, jf. herved straffelovens § 93, stk. 1,
nr. 1.
                                                 - 5 -
også efter bevisførelsen for landsretten lægges det til grund, at de danske skattemyndigheder
af de hollandske skattemyndigheder den 30. september 2016 blev meddelt samtykke til, at
oplysningerne om personer, der havde kørt som uber-chauffører, kunne videregives til andre
danske myndigheder, herunder politiet. landsretten tiltræder, at samtykket må anses for
udtrykkeligt og uden forbehold af nogen art, og at den foreliggende efterfølgende
korrespondance, herunder mellem de hollandske skattemyndigheder og uber b.v. fra juli
2017, ikke kan føre til en ændret vurdering. landsretten tiltræder herefter, at betingelserne i
direktiv 2011/16/eu art. 16, stk. 2, og persondatalovens § 8, stk. 2, nr. 3, er opfyldt, og at
oplysningerne kan indgå som bevis i sagen.
af de af byretten anførte grunde og med bemærkning om, at tiltalte heller ikke for landsretten
har ønsket at afgive forklaring, findes tiltalte herefter skyldig efter anklageskriftet.
straffen findes af de af byretten anførte grunde ved et så betydeligt antal overtrædelser som i
nærværende sag at skulle fastsættes med udgangspunkt i det i forbindelse med kørslerne af
uber udbetalte beløb. straffen findes herefter passende.
landsretten stadfæster derfor dommen.
                                     thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t3 stadfæstes.
tiltalte, der selv har sørget for sit forsvar for landsretten, skal betale sagens omkostninger for
landsretten.


text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt tirsdag den 21. april 2015
sag 220/2014
anklagemyndigheden
mod
t1
(advokat a)
og
t2
(advokat b)
t1 og t2 kærer østre landsrets kendelse om at tilbagekalde beskikkelsen af enten advokat a
som forsvarer for t1 eller af advokat b som forsvarer for t2.
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 6. august 2014 og af østre
landsrets 13. afdeling den 29. august 2014.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, jens peter christensen og lars hjort-
næs.
påstande
t1 og t2 har nedlagt samstemmende påstande om, at der ikke skal ske tilbagekaldelse af be-
skikkelsen af enten advokat a som forsvarer for t1 eller advokat b som forsvarer for t2.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse af landsrettens kendelse.
anbringender
t1 har anført bl.a., at det frie forsvarervalg er en fundamental rettighed, hvorfor et indgreb
heri bør have udtrykkelig lovhjemmel. dette er også bedst stemmende med den europæiske
                                                - 2 -
menneskerettighedskonvention. hendes sag var forud for landsrettens kendelse blevet udskilt
til særskilt behandling som en tilståelsessag og indgik således ikke længere i det samme
sagskompleks som t2s. de var derfor hverken sigtede eller tiltalte i ”samme sag”, og retsple-
jelovens § 734, stk. 2, finder således ikke anvendelse. retsplejelovens § 734, stk. 2, vedrører
den situation, hvor en og samme advokat over for retten først skal advokere et synspunkt og
derefter for en anden klient skal advokere det direkte modsatte synspunkt. en analog anven-
delse af retsplejelovens § 734, stk. 2, på den situation, hvor der er tale om beskikkelse af flere
forsvarere fra samme advokatkontor, må som minimum forudsætte en konkret og velunder-
bygget antagelse om modstridende interesser. den blotte omstændighed, at der er tale om to
forsvarere fra samme virksomhed, indebærer ikke i sig selv, at der er modstridende interesser.
nødvendigheden af en konkret vurdering understreges af f.eks. tfk 2010.214/1, tfk
2014.601, medd. 33/2014 og 16/2014 samt ufr 2014.905 h. når der er tale om forsvarere fra
et kontorfællesskab, der klart, tydeligt og umisforståeligt fremstår som bestående af uaf-
hængige advokatfirmaer, må der stilles betydelige krav til begrundelsen for at anvende rets-
plejelovens § 734, stk. 2. kontorfællesskabet c er alene et teknisk kontorfællesskab, hvor
advokaterne kun deler reception og lokaler. kontorfællesskabet har personalemæssigt en re-
ceptionssekretær til fælles, men denne sekretær er ikke involveret i sagsbehandlingen. alt
andet personale er ansat under advokaternes individuelle firmaer, der er registreret med egne
cvr-numre. på kontorfællesskabet cs brevpapir, hjemmeside, e-mails og ved separate tele-
fonnumre er det tydeligt og umisforståeligt angivet, at der er tale om ”uafhængige advokat-
firmaer i kontorfællesskab”. der bør således ikke ske afbeskikkelse i nærværende sag, jf. også
herved ufr 2014.1343 h og tfk 2014.550 v. der er desuden ikke nogen interessekonflikt,
idet hun ikke kender t2 og aldrig har mødt ham. hun kender kun sin kæreste, der er repræ-
senteret af en advokat fra et andet advokatfirma. der er ikke tale om bandekriminalitet, og der
er ingen anden særlig forbindelse imellem hende og t2. landsrettens kendelse er derfor ikke i
overensstemmelse med afgørelserne i tfk 2014.601 v og tfk 2014.606 ø.
t2 har anført bl.a., at kontorfællesskabet c ikke udadtil fremstår som en og samme advokat-
virksomhed, samt at der ikke er interessekonflikt mellem ham og t1. der er ikke ved retsple-
jelovens § 734 eller i dennes forarbejder taget stilling til, om bestemmelsen tillige skal finde
anvendelse i tilfælde, hvor der er tale om beskikkelse af advokater, der er i kontorfællesskab.
bestemmelsens rækkevidde, herunder særligt det betænkelige i en udvidende fortolkning, skal
afvejes over for det frie forsvarervalg, jf. strafferetsplejens princip og den europæiske men-
                                                - 3 -
neskerettighedskonventions art. 6. de hensyn, der ligger bag retsplejelovens § 734, stk. 2,
gælder ikke nødvendigvis i samme omfang, hvor de sigtede får hver sin forsvarer, selvom
disse kommer fra samme kontorfællesskab. det afgørende bliver naturligvis, om kontorfæl-
lesskabet er indrettet på en måde, så advokaterne ikke forledes til at varetage andre interesser
end klientens. ufr 2014.903 h, ufr 2014.905 h og ufr 2014.1343 h viser, at et økonomisk
afhængighedsforhold, et faktisk over-/underordnelsesforhold eller en nær familiemæssig rela-
tion, kan tale imod uafhængighed, men ingen af disse forhold foreligger i nærværende sag.
kontorfællesskabet c består af fire selvstændige, uafhængige advokatvirksomheder under
hver sit cvr-nr. firmaerne er økonomisk uafhængige af hinanden, har hver sin revisor og
hver sin bankforbindelse. de ledes af hver sin advokat, der ikke har instruktionsbeføjelse over
for de andre advokater i fællesskabet, og der er ingen familiemæssige relationer mellem ad-
vokaterne. kontorfællesskabet er etableret for at spare omkostninger til kontorhold, da ad-
vokaterne, der alle er beneficerede og arbejder som forsvarsadvokater, meget sjældent ophol-
der sig på kontoret. det fremgår klart af brevpapir og hjemmeside, at der er tale om uaf-
hængige advokatfirmaer. klienten kan herefter på et fuldt oplyst grundlag lade dette indgå i
sine overvejelser ved valg af forsvarer. herudover er der ingen interessekonflikt i sagen, idet
han og t1 ikke er tiltalt for den samme type kriminalitet eller i det samme forhold. der fore-
ligger i sagen ingen oplysninger om, at de kender hinanden, eller at der på anden måde skulle
være en interessekonflikt mellem dem.
anklagemyndigheden har anført bl.a., at såvel byretten som landsretten i den foreliggende sag
har taget stilling til den oprindelige situation, hvor t1 og t2 var tiltalt i den samme sag. det
er uden betydning, at t1s sag på tidspunktet for landsrettens kendelse var blevet udskilt til
særskilt behandling, idet der stadig var tale om sager, som udsprang af samme sagskompleks,
og som således havde forbindelse med hinanden, jf. retsplejelovens § 126 og de advokatetiske
regler, som retsplejelovens § 734, stk. 2, ifølge ufr 2013.903 h og ufr 2014.905 h må ses i
sammenhæng med. af de advokatetiske regler pkt. 12.2.3. fremgår bl.a., at en advokat ikke
må bistå en klient i situationer, hvor en interessekonflikt er opstået, hvilket navnlig kan være
tilfældet, når en advokat på samme tid bistår klienter i flere sager, der har forbindelse med
hinanden, hvis der er risiko for, at fortrolige oplysninger, som advokaten har modtaget i en af
sagerne, kan have betydning i en anden af sagerne. retsplejemæssige hensyn kan også be-
grunde, at beskikkelse af flere forsvarere fra samme kontorfællesskab for flere sigtede i
samme sag må afslås, når de sigtedes interesser under sagen er modstridende, eller der er
                                                 - 4 -
nærliggende risiko herfor. synspunktet støttes af højesterets praksis i bl.a. ufr 2013.1343,
ufr 2014.903, ufr 2014.905 samt af de advokatetiske regler pkt. 12.4., hvoraf fremgår bl.a.,
at reglerne om interessekonflikter gælder for fællesskabet, advokatselskabet og kontorfælles-
skabet og i det indbyrdes forhold mellem dets deltagere, når en advokat udøver advokatvirk-
somhed i et fællesskab, i et advokatselskab eller i et kontorfællesskab. det anføres om kontor-
fællesskaber i ”de advokatetiske regler”, lars ø. jørgensen og martin lavesen, 1. udg., 2011,
side 141, at advokatselskaber og kontorfællesskaber sidestilles i relation til interessekonflik-
ter, og det er først, når der bliver tale om andre samarbejder, samvirker og fællesskaber, som
ikke har fysiske lokaliteter til fælles, at der lægges vægt på, hvorledes disse fremtræder i for-
hold til tredjemand ved afgørelsen af, om der er eller kan opstå interessekonflikter. kontor-
fællesskabet c er et typisk kontorfællesskab i relation til de advokatetiske regler og må såle-
des sidestilles med et advokatselskab. i relation til sådanne advokatvirksomheder, som deler
fysiske lokaliteter, er det ikke afgørende, hvorledes disse rent formelt har organiseret sig, her-
under om de er registreret med eget cvr-nr. og har personale ansat under de enkelte firmaer,
ligesom det heller ikke kan være afgørende, hvad der fremgår af advokaternes brevpapir og
hjemmeside. det afgørende må være de reelle forhold, herunder at kollegiale hensyn mellem
advokater i sådanne kontorfællesskaber vil kunne udgøre en risiko for, at der tilrettelægges et
forsvar for alle de sigtede ud fra en gennemsnitsbetragtning, der ikke nødvendigvis tilgodeser
den enkelte sigtedes interesser bedst muligt, herunder at en forsvarer f.eks. undlader at op-
bygge et oplagt forsvar, der går ud på så vidt muligt at skyde skylden på en kollegas klient.
også i sådanne sager er der risiko for et mindre effektivt forsvar. kontorfællesskabet c frem-
står i øvrigt faktisk som en og samme advokatvirksomhed. kontorfællesskabet c har samme
brevpapir og markedsfører sig fra samme hjemmeside. af hjemmesiden fremgår bl.a., at
kontorfællesskabet c er ”et førende strafferetskontor”, samt en længere passus om kontorfæl-
lesskabet cs fælles historie og samlede mål. først herefter er der indsat en sætning om, at
kontorfællesskabet c er et kontorfællesskab. på hjemmesiden er det endvidere anført, at man
kan ”komme i kontakt med en af firmaets advokater ved at ringe eller ved at sende en mail,
enten på vores individuelle adresser eller ved benyttelse af nedenstående kontaktskema”.
realiteten synes således at være, at kontorfællesskabet c er og betragter sig som ét firma.
herudover er der i den foreliggende sag rejst tiltale mod t2 og ni andre, herunder t1s kæreste
for overtrædelse af straffelovens § 191. der var indledningsvis i samme sag tillige rejst tiltale
mod t1 for hæleri af særlig grov beskaffenhed ved fra sin samboende kæreste at have modta-
get, opbevaret og forbrugt et større pengebeløb, selvom hun vidste, at pengene stammede fra
                                                - 5 -
hashhandlen på christiania. der har mellem de tiltalte været en rollefordeling i forbindelse
med udførelsen af de kriminelle handlinger, idet t1s kæreste var ”indehaver” af den bod, som
t2 også var tilknyttet. der er tale om organiseret kriminalitet, hvor flere personer i forening
har begået grov narkotikakriminalitet. der er endvidere familiære relationer mellem de tiltalte
t1s kæreste og t1, som er samboende kærester. t1s kæreste og t1 har kun afgivet forklaring
i meget begrænset omfang, og t1 har udelukkende afgivet forklaring om egne forhold. der er
i den konkrete sag derfor en sådan nærliggende risiko for modstridende interesser mellem de
tiltalte, at retsplejemæssige hensyn tilsiger, at beskikkelse af flere forsvarere fra samme kon-
torfællesskab må nægtes, jf. herved ufr 2014.903 h og ufr 2014.905 h. et sådant resultat
vil desuden være i overensstemmelse med hensynet til som led i en retfærdig rettergang at
sikre et troværdigt effektivt forsvar for sigtede personer i straffesager, jf. den europæiske
menneskerettighedskonventions art. 6, stk. 3, litra c.
højesterets begrundelse og resultat
den foreliggende sag angår, om en advokat er afskåret fra at blive beskikket som offentlig
forsvarer for en sigtet, fordi en anden advokat fra samme kontorfællesskab er beskikket som
forsvarer for en medsigtet.
højesterets kendelse af 17. december 2013 i sag 208/2013 (ufr 2014.905) angår ”advokater
fra samme kontor” og hensynet til at sikre, at forsvaret for den enkelte tilrettelægges og frem-
står som tilrettelagt udelukkende i den enkelte sigtedes interesse og uafhængigt af forsvaret af
de øvrige. advokat a og advokat b driver begge selvstændig advokatvirksomhed i kontor-
fællesskabet c. kontorfællesskabet fremstår udadtil som en og samme advokatvirksomhed, jf.
herved også højesterets dom af 5. maj 1998 (ufr 1998.1105/2) og højesterets kendelse af 4.
februar 2014 (ufr 2014.1343). det forhold, at det af kontorfællesskabets hjemmeside og
brevpapir fremgår, at der er tale om”uafhængige advokatfirmaer i kontorfællesskab”, kan
ikke føre til et andet resultat.
på den anførte baggrund er spørgsmålet herefter, om de sigtedes interesser i den konkrete sag
er modstridende, eller der er nærliggende risiko herfor.
t1 og t2 er i samme sagskompleks sigtet for forhold med nær tilknytning til grov narkotika-
kriminalitet begået af flere i forening. de sigtede har kun i begrænset omfang afgivet forkla-
                                               - 6 -
ring, og der foreligger ikke oplysninger, som understøtter, at de sigtede ikke har modstridende
interesser.
højesteret tiltræder, at der under de foreliggende omstændigheder ikke burde være sket be-
skikkelse af advokater fra samme kontorfællesskab. anklagemyndighedens påstand tages der-
for til følge.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
t1 og t2 skal betale kæresagens omkostninger for højesteret, dog således at de hver især skal
betale udgiften til deres egen forsvarer.


text:
retten i lyngby
dom
afsagt den 5. februar 2018
rettens nr. 1-257/2018
politiets nr. 0900-72386-00286-17
anklagemyndigheden
mod
t
cpr-nummer … 98-…
…
der har medvirket domsmænd ved behandlingen af denne sag.
anklageskrift er modtaget den 25. januar 2018.
t er tiltalt for
                                                  1
overtrædelse af straffelovens § 235, stk. 1,
ved den 16. september 2015 kl. 16:02:21 fra ukendt sted via sin facebookprofil og via mes-
senger, til 8 ikke nærmere identificerede personer, uberettiget og ved uanstændigt forhold, at
have udbredt filen f1, som er en video med børnepornografi i kategori 2, der har en varighed
på 56 sekunder, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden for f og ff.
                                                  2
blufærdighedskrænkelse efter straffelovens § 232
ved i forbindelse med det i forhold 1 beskrevne ved uanstændigt forhold via sin facebookpro-
fil og via messenger, at have sendt filen f1, som er en pornografisk film af personer under 18
år, til 8 personer, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden hos modtagerne.
                                                  3
overtrædelse af straffelovens § 235, stk. 1,
ved den 5. oktober 2015 kl. 22:23:47, fra ukendt sted via sin facebookprofil og via messenger
til et ukendt antal ikke identificerede personer, uberettiget og ved uanstændigt forhold, at have
udbredt filen f1, som er en video med børnepornografi i kategori 2, der har en varighed på 56
sekunder, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden for f og ff.
                                                  4
overtrædelse af straffelovens § 235, stk. 1,
ved den 5. oktober 2015 kl. 22:37:02 fra ukendt sted via sin facebookprofil og via messenger
til 16 ikke nærmere identificerede personer, uberettiget og ved uanstændigt forhold, at have
udbredt filen f1, som er en video med børnepornografi i kategori 2, der har en varighed på 56
sekunder, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden for f og ff.
                                                  5
blufærdighedskrænkelse efter straffelovens § 232
                                                 - 2 -
ved i forbindelse med det i forhold 4 beskrevne ved uanstændigt forhold via sin facebookpro-
fil og via messenger at have sendt filen f1, som er en pornografisk film af personer under 18
år, til 16 personer, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden hos modtagerne.
                                                   6
overtrædelse af straffelovens § 235, stk. 1,
ved den 5. oktober 2015 kl. 22:37:32 fra ukendt sted via sin facebookprofil og via messenger
til 16 ikke nærmere identificerede personer, uberettiget og ved uanstændigt forhold, at have
udbredt filen f2, som er en video med børnepornografi i kategori 2, der har en varighed på 56
sekunder, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden for f og ff.
                                                   7
blufærdighedskrænkelse efter straffelovens § 232
ved i forbindelse med det i forhold 6 beskrevne fra ukendt sted ved uanstændigt forhold via
sin facebookprofil og via messenger at have sendt filen f2, som er en pornografisk film af
personer under 18 år, til 16 personer, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden hos mod-
tagerne.
                                                   8
overtrædelse af straffelovens § 235, stk. 1,
ved den 15. oktober 2015 kl. 16:26:19 fra ukendt sted via sin facebookprofil og via messen-
ger til 19 ikke nærmere identificerede personer, uberettiget og ved uanstændigt forhold at ha-
ve udbredt filen f1, som er en video med børnepornografi i kategori 2, der har en varighed på
56 sekunder, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden for f og ff.
                                                   9
blufærdighedskrænkelse efter straffelovens § 232
ved i forbindelse med det i forhold 8 beskrevne fra ukendt sted ved uanstændigt forhold via
sin facebookprofil og via messenger at have sendt filen f1, som er en pornografisk film af
personer under 18 år, til 19 personer, hvilket var egnet til at krænke blufærdigheden hos mod-
tagerne.
                                                  10
overtrædelse af straffelovens § 235, stk. 2,
ved i perioden fra den 16. september 2015 til den 15. oktober 2015 uden forudgående sam-
tykke fra f og ff på ukendt elektronisk medie at have været i besiddelse af de i forhold 1-9
nævnte filer, der er børnepornografisk materiale kategori 2.
påstande
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om fængselsstraf.
tiltalte har nægtet sig skyldig.
ff har påstået, at tiltalte skal betale 75.000 kr. i erstatning for tort efter erstatningsansvarslo-
vens § 26, stk. 1 og stk. 2.
tiltalte har bestrides erstatningspligten.
                                                 - 3 -
tiltalte har bestrides erstatningskravets størrelse.
f har påstået, at tiltalte skal betale 100.000 kr. i erstatning for tort efter erstatningsansvarslo-
vens § 26, stk. 1.
tiltalte har bestrides erstatningspligten.
tiltalte har bestrides erstatningskravets størrelse.
sagens oplysninger
denne sag er en del af et sagskompleks med over 1000 sigtede, hvor denne sag er udvalgt
som en ud af et antal prøvesager.
sagskomplekset blev indledt ved en henvendelse til rigspolitiets nc3 den 21. juni 2017 fra
det amerikanske national center for missing & exploited children, der havde modtaget an-
meldelse fra facebook om deling af de i denne sag omhandlede videoer.
tiltalte, t, har forklaret, at han har set en af filmene. han har ikke filmen liggende på sin fa-
cebook-profil, og heller ikke på sin telefon. han har fået den tilsendt af en person, men husker
ikke hvem. han kender a, men husker ikke, om det var ham, der først sendte filmen til ham.
foreholdt rapport fra national cybercrime center (nc3) af 16. september 2016, side 150, kan
tiltalte ikke huske, om det er korrekt, at han har udvekslet videoerne som anført der. det kan
godt passe, at det var i 2016. han fik formentlig filmen via messenger. han har formodentlig
set filmen. han husker ikke, om han slettede den eller beholdt den. han mindes ikke at have
sendt filmen videre.
foreholdt rapport "udvekslet matieriale", side 48 og frem, forklarede tiltalte, at han har en
facebook-profil, der hedder [tiltaltes navn]. han husker ikke, om han har videresendt nogle
filer.
foreholdt samme rapport, side 49-51 vedrørende filen, der starter med "9r3", forklarede til-
talte, at han kender c. han går i klasse med tiltalte. han husker ikke at have modtaget links til
fs facebook-profil. der er ikke andre, der har adgang til tiltaltes facebookprofil. han ved
ikke, om andre kunne have chattet fra hans profil. han kender slet ikke f og ved ikke, hvor
gammel hun er, og har heller ikke gjort sig tanker herom.
foreholdt side 53, hvor han skulle have skrevet chatten "de går på hg hahahahaha ", forkla-
rede tiltalte, at han ikke husker at have skrevet sådan. han kendte ingen af personerne på fil-
men. han kan godt have ment h gymnasium, men det kunne også være l gymnasium. han
har fået fortalt, at de gik på h gymnasium. han husker ikke, i hvilken forbindelse, han har
hørt om dem. han kender ikke til chatten. han kender d og går i klasse med hende. chatten
med d siger ham ingenting.
foreholdt side 54 og fra filen, som starter med "dhw6", husker han heller ikke dette. fore-
holdt side 55 og fra filen, som starter med "4cjh", forklarer tiltalte, at han kender g, som går
på hans gymnasium. han husker ikke korrespondancen med g og n. det ville være muligt at
sende kun til n, men det var skrevet i gruppen, og så svarede han i gruppen.
                                                - 4 -
tiltalte forklarede, at han ikke har filen længere. han har ikke gemt den. den er væk. tiltalte
har modtaget filen, fordi tiltalte var medlem af en gruppe på facebook. tiltalte husker ikke
noget omkring, hvad der er sket med filen.
forehold side 56 og fra filen, som starter med "dwly", siger dette ikke tiltalte noget. tiltalte
husker om efteråret 2015, at det var en "bizar" film, og filmen tiltrak meget opmærksomhed.
han har ikke aktivt gjort noget. han har fået filmen som en del af gruppen. efter nytåret
snakkede man ikke mere om filmen. han kendte ingen af personerne. han havde fået fortalt,
hvem personerne var. han husker ikke, om pigens navn bliver sagt i filmen. han undersøgte
ikke nærmere omkring pigen, herunder hendes navn og alder. på det tidspunkt var han selv 17
år.
på spørgsmålet fra forsvareren forklarede tiltalte, at han kun så 1 film. det var videoen med
flasken. han havde ikke hørt om filmen, før han selv fik den. han har ikke aktivt efterspurgt
den, men fik den tilsendt "ud af det blå". gruppen fik filmen. han har formodentlig set filmen
på sin telefon, men husker det ikke. det var en bizar film, som satte tankerne igang. det bizar-
re ved filmen var hele den seksuelle akt, herunder de remedier, der blev brugt. han kendte
ikke personerne på filmen. på filmen er det mørkt, og den er sløret og i dårlig kvalitet. man
kan ikke se folks ansigter. han havde ingen idé om personernes alder, og dette fremgik ikke.
det lignede ikke børn. i tiltaltes forstand var personerne ældre, end ham selv. der var snak
blandt kammeraterne omkring denne film, da det var ekstraordinært. rigtig mange mennesker
snakkede om filmen. det var både drenge og piger, der talte om den. når han tænker over det
nu, kan han fortsat ikke se, at der var tale om børn. det er tiltaltes nære venner i hans davæ-
rende gymnasieklasse, der har været i grupperne. han kan huske grupperne, efter han har kig-
get på dem med sin forsvarer. en af grupperne er med alle drengene fra tiltaltes daværende
klasse. en anden af grupperne er udvalgte drenge og piger fra tiltaltes daværende klasse. i den
tredje gruppe er der medlemmer af drenge fra tiltaltes daværende gymnasium. det er tiltaltes
nære venner. det er tiltaltes indtryk, at det, der foregår i filmen, er frivilligt, og ingen siger fra
eller kæmper imod. der bliver grint på filmen. der bliver filmet fra flere telefoner. der er 1
pige og et par drenge på filmen. de brugte messenger-grupperne til alle mulige ting, bl.a. sko-
lerelaterede ting, hvad man laver skal efter skole og i fritiden. der blev i grupperne sendt sjo-
ve og bizarre videoer. der har også været sendt pornografisk materiale i drengegrupperne,
som ikke er ulovligt. vedrørende blufærdighedskrænkelse hos modtagerne af videoerne, tror
tiltalte ikke, at modtagerne er blevet krænket. det er tiltaltes nære venner, og det var helt al-
mindeligt at modtage sjove og frække ting. der er helt sikkert nogen, der har efterspurgt fil-
men. der er meget hurtig kommunikation på messenger. tiltalte er nogle gange kommet til at
sende ting, som ikke skulle være sendt. messenger er opbygget sådan, at der er et arkiv, så
alle i en gruppe kan finde det, der har været sendt. man kan scrolle op og se et klip, der har
været sendt. filmen var spændende i et par måneder. tiltalte har i sin vennekreds hørt at pi-
gen har modtaget 8.000 kr. for at lave filmen. han husker ikke, hvor han har hørt rygtet. hvis
tiltalte vidste, at der var tale om børneporno, havde han ikke sendt det videre, hvis han har
sendt det videre. efter at have set sagens dokumenter forklarede tiltalte, at videoen har været
efterspurgt måske mundtligt.
der er under sagen blevet afspillet de omhandlede videoer.
der er endvidere under sagen dokumenteret fra rigspolitiets rapport "udvekslet materiale",
hvor de forskellige delinger fremgår, samt de tre chats før og efter filmene deles. det fremgår
herom blandt andet:
                                               - 5 -
"...
side 50-54 i ekstrakten
udvekslet chat/dataoverførsel før og efter upload af den specifikke fil:
jfr. sagens # 2 har facebook, i den udstrækning det har været teknisk muligt, sikret dokumen-
tation i form af chat eller billedoverførsel således, at der i # 2 kan ses 3 linjer
chat/dataoverførsel fra før up load og 3 linjer chat/dataoverførsel efter upload af det ulovlige
materiale.
det skal understreges, at chatten ikke nødvendigvis har relation til mistænktes upload, men at
der kan være tale om vilkårlig chat som brugeren har haft med en irrelevant samtalepartner.
chatten kan indikere om en bruger/modtager, selv har efterspurgt en af de omhandlende vi-
deosekvenser, eller i øvrigt vise under hvilke omstændigheder filerne er udvekslet.
…
[udeladt]
…
ovenstående ses således både at være chat og oplysninger om dataoverførsel.
de 3 første aktiviteter ses at være chat hvor 3 forskellige facebook brugere har skrevet en
kommentar (det ene felt er blankt). chatten ses ikke umiddelbart at have relevans for delingen
af filmen.
den fjerde aktivitet ses at henvise til delingen af filmen som nærværende afsnit omhandler.
den femte aktivitet ses at være en dataoverførsel hvor mistænkte har uploaded en film med
det unikke fb id … som er identisk med filen med filnavn [udeladt] (f2 - 40 sekunder)
den sjette aktivitet ses at være et opslag af facebook brugeren [udeladt], hvor man sender et
link.
linket identisk med: https://www.facebook.com/[udeladt]. når man afprøver linket ses dette
at føre til fs personlige profil på facebook.
...
chatten og de videre delinger vurderes at have relevans i forhold til delingen af filmesekven-
sen, da man bl.a. udveksler et link til fs profil. det vurderes på den baggrund af modtagerne
formentlig godt har været klar over indholdet af filmen, om end ikke andet - at de ikke har følt
sig krænket over indholdet.
det bemærkes, at facebook har givet tilsagn om, at de ved fremsendelse af international rets-
kendelse via ra, er i stand til at udlevere yderligere chat. det er op til hver politikreds at vur-
dere behovet for dette og herefter se lv at indhente kendelse samt rette henvendelse til face-
book omkring udlevering.
vedr. den uploadede fil
                                                 - 6 -
"[udeladt]"
(f1 56 sek)
antallet af uploads/modtagere:
j f. # 2, side 12-14, er filen uploaded ti l 8 brugere.
der henvises til nævnte side for oplysninger vedr. brugeren der har modtaget filmsekvensen.
vurdering af brugerne/modtagerne:
vedr. den-/-de ovennævnte brugere, som har modtaget filmsekvensen, fremstår brugeren/a lle
brugere umiddelbart som værende enkeltpersoner - dette vurderet ud fra deres brugernavn
samt øvrige oplysninger som fremgår om hver enkelt bruger jf.# 2.
ud fra brugeroplysningerne vurderes det endvidere at ingen af brugerne er under 15 år (oplyst
alder af brugeren selv). det er ikke undersøgt yderligere om alder stemmer overens med bru-
gernes faktiske alder.
udvekslet chat/dataoverførsel før og efter upload af den specifikke fil:
jfr. sagens# 2 har facebook, i den udstrækning det har været teknisk muligt, sikret dokumen-
tation i form af chat eller billedoverførsel således, at der i # 2 kan ses 3 linjer
chat/dataoverførsel fra før upload og 3 linjer chat/dataoverførsel efter up load af det ulovlige
materiale.
det skal understreges, at chatten ikke nødvendigvis har relation til mistænktes upload, men at
der kan være tale om vilkårlig chat som brugeren har haft med en irrelevant samtalepartner.
chatten kan indikere om en bruger/modtager, selv har efterspurgt en af de omhandlende vi-
deosekvenser, eller i øvrigt vise under hvilke omstændigheder filerne er udvekslet.
for så vidt angår denne specifikke filmsekvens fremgår det jf. # 2, at følgende
chat/dataoverførsel er foretaget før-l-efter upload (læses som: dato og tid, facebook id, tekst)
(er klippet direkte fra ncmec rapport og indsat):
(september 15, 2015 at 21:19:44 utc) [udeladt]: det skulle
være min windbreaker
(september 15, 2015 at 21 :23:12 utc) [udeladt]: nah, den er gode
bri
(september 16, 2015 at 12: 12:05 utc) [udeladt]: hvor kan jeg
finde materialet til dansk afleveringen?
(september 16, 2015 at 14:04:21 utc) [udeladt]: this image
was uploaded
(september 16, 2015 at 14:04:4 7 utc) [udeladt]: de går på hg
hahahahahhaha
(september 16, 2015 at 14:05:50 utc) [udeladt]: ad har set den der
video alt for mange gange nu haha
(september 16, 2015 at 14:06:23 utc) [udeladt]: ej hvad fuck
er der der galt med nogle mennesker
ovenstående chat er ført med facebookbrugeren "[udeladt]" og "[udeladt]" og chatten vurde-
res at have relevans i forhold til delingen af filmesekvensen, da man bl.a. skriver "ad har set
                                               - 7 -
den der video all for mange gange nu ha ha". det vurderes på baggrund af beskederne at man
formentlig ikke har følt sig krænket af at få videoen til sendt. chatten angiver ikke hvorvidt
man selv har efterspurgt den.
brugeren med facebook id [udeladt] er ved opslag på facebook konstateret at være identisk
med brugeren: (oplysninger kopieret fra ncmec rapport):
first name: c
last name: [cs efternavn]
mobile phone: …
email: …
age: 20
brugeren med facebook id [udeladt] er ved opslag på facebook konstateret at være identisk
med brugeren: (oplysninger kopi eret fra ncmec rapport):
first name: d
last name: [ds efternavn]
mobile phone: …
email: …
age: 19
det bemærkes, at facebook har givet tilsagn om, at de ved fremsendelse af international rets-
kendelse via ra, er i stand til at udlevere yderligere chat. det er op til hver politikreds at vur-
dere behovet for dette og herefter selv at indhente kendelse samt rette henvendelse til face-
book omkring udlevering.
..."
tiltalte er ikke tidligere straffet.
kriminalforsorgen har oplyst følgende:
"kriminalforsorgens konklusion:
det er kriminalforsorgens vurdering, at t er egnet til at modtage en hel eller delvis betinget
dom med vilkår om samfundstjeneste, hvortil det skal anbefales, at der fastsættes vilkår om
tilsyn af kriminalforsorgen i prøvetiden.
finder retten, at sagen kan afgøres med en betinget dom uden vilkår om samfundstjeneste,
skal det anbefales, at der alene fastsættes prøvetid.
kriminalforsorgens begrundelse:
t har gode sociale og personlige forhold. der skønnes således kun at være behov for tilsyn af
kriminalforsorgen i forbindelse med en eventuel betinget dom med vilkår om samfundstjene-
ste, som han findes egnet til at udføre."
tiltalte har ikke forklaret yderligere om sine personlige forhold, men henvist til personunder-
søgelsen.
rettens begrundelse og afgørelse
generelt
                                                 - 8 -
den danske straffelovs § 235 bygger blandt andet på europarådets konvention om beskyttelse
af børn mod seksuel udnyttelse og seksuelt misbrug og tillægsprotokollen til fn’s børnekon-
vention og eu-rammeafgørelsen om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn samt børne-
pornografi .
bestemmelsen om børnepornografi var oprindelig indsat ved l 1980 252 på grundlag af en
indstilling af 1979–10–10 fra straffelovrådet.
retten finder indledningsvist, at straffelovens § 235 ikke generelt er begrænset til kun at om-
fatte voksnes krænkelser af børn, da formålet er at beskytte børn mod seksuel udnyttelse og
misbrug, og bemærker hertil, at straffelovens § 235 tidligere er anvendt overfor en 15 årig
tiltalt i dommen trykt i ugeskrift for retsvæsen 2016.76v og en 17 årig tiltalt i dommen trykt
i tidskrift for kriminalret 2017.531v.
straffelovens § 235, stk. 1 (forhold 1, 3, 4, 6 og 8)
de forurettede var begge 15 år på tidspunktet for videoerne. retten finder det bevist, at tiltalte
vidste at nogle af drengene gik på h gymnasium, idet tiltalte i chats bemærker "det er dem fra
hg". tiltalte gik selv på i gymnasium på tidspunktet. retten finder tiltaltes forklaring om, at
han måske mente l gymnasium utroværdig. herudover bliver tiltalte fremsendt link til foru-
rettedes facebook profil, hvilket viser, at tiltalte og hans omgangskreds interesserede sig for,
hvem det var på videoerne. herudover finder retten, at de forurettede og de andre drenge på
videoerne fremstår som værende under 18 år, hvorefter retten finder det bevist, at tiltalte vid-
ste, at de forurettede på videoerne var under 18 år.
retten finder det endvidere bevist, at tiltalte har delt video 1 og 2 mindst 59 gange på de for-
skellige datoer, som opremset i anklageskriftet.
retten finder på denne baggrund, at tiltaltes handlinger er omfattet af straffelovens § 235, stk.
1, og det er derfor bevist, at tiltalte er skyldig i overtrædelserne af straffelovens § 235, stk. 1.
straffelovens § 232 (forhold 2, 5, 7 og 9)
retten finder, at videoerne er egnet til at krænke modtagernes blufærdighed, idet videoernes
indhold viser ydmygende og krænkende seksuelt indhold.
da modtagerne ikke umiddelbart har bedt om at få disse videoer tilsendt, og tiltalte selv fandt
videoerne bizarer, findes bevist, at tiltalte er skyldig i overtrædelserne af straffelovens § 232,
selv om tiltalte forklarer, at de i de drengegrupper han var medlem af på messenger ofte delte
videoer med seksuelt indhold,
straffelovens § 235, stk. 2 (forhold 10)
selv om tiltalte forklarer, at han ikke har gjort noget for at gemme videoerne, men at disse er
tilgængelige i de chats, de er udvekslet i og gruppernes arkiv, findes tiltalte, at have været i
besiddelse af videoerne i den periode som har har delt videoerne. tiltalte findes derfor skyldig
i overtrædelse af straffelovens § 235, stk. 2.
                                                - 9 -
straffastsættelse
straffen fastsættes til fængsel i 40 dage, jf. straffelovens § 232 og § 235, stk. 1 og stk. 2.
retten har ved fastsættelse af straffen lagt vægt på, at indholdet af videoerne er særdeles
krænkende og viser ydmygende handlinger mod den kun 15 årige pige, og at tiltalte har delt
videoerne mindst 59 gange over en periode på 1 måned. herudover har retten lagt vægt på, at
tiltalte kendte nogle af personerne på videoerne eller som minimum vidste, hvilket gymnasi-
um drengene gik på. herudover har tiltalte i forbindelse med delingen af videoen fået link til
den forurettede piges facebookprofil. retten har endvidere lagt vægt på de chats, der er ud-
vekslet i forbindelse med delingerne, ligesom tiltalte i retten ikke syntes at påtage sig et an-
svar for det skete.
retten har i formildende retning lagt vægt på, at tiltalte kun var 17 år på gerningstidspunktet,
samt sagens øvrige omstændigheder.
højesteret har i u2017.29h udtalt følgende om, hvorvidt straf for overtrædelse af straffelo-
vens § 235, stk. 1 og 2, kan gøres betinget:
"...sager om besiddelse og udbredelse af børnepornografisk materiale efter straffelovens §
235, stk. 1 og 2, omfatter forhold af meget forskellig karakter og grovhed. nogle sager vil
derfor skulle afgøres med en ubetinget dom, i andre sager kan straffen gøres helt eller delvis
betinget med vilkår om samfundstjeneste, og i atter andre sager kan straffen gøres betinget
uden vilkår herom. ved valget mellem de tre sanktionsformer må der tages hensyn til de kon-
krete omstændigheder, herunder antallet af børnepornografiske fremstillinger, grovheden af
det børnepornografisk indhold, og om der alene er tale om besiddelse eller også om udbredel-
se, og i givet fald omfanget heraf. der må endvidere tages hensyn til tiltaltes personlige for-
hold...."
under hensyn hertil finder retten, at straffen for tiltalte kan gøres betinget.
en betinget straf skal efter straffelovens § 62 betinges af samfundstjeneste, såfremt en betin-
get straf ikke findes tilstrækkelig.
tiltalte var på gerningstidspunktet 17 år og er nu 19 år. tiltalte har særdeles gode personlige
forhold og er ikke tidligere straffet.
retten finder herefter, at en betinget straf er tilstrækkelig.
straffen skal derfor ikke fuldbyrdes, hvis tiltalte overholder de betingelser, som er angivet
nedenfor, jf. straffelovens § 56, stk. 1.
retsformanden finder ikke grundlag for under denne sag, som alene er en af de første prøve-
sager, i et meget stort antal sager med over 1000 tiltalte, at tage stilling til bistandsadvokater-
nes påstande om tortgodtgørelse på henholdsvis 100.000 kr. og 75.000 kr. til de forurettede i
denne sag. erstatningspåstanden henskydes derfor til civilt søgsmål, jf. retsplejelovens § 991,
stk. 4, og § 992, stk. 1.
thi kendes for ret:
tiltalte t skal straffes med fængsel i 40 dage.
                                               - 10 -
straffen skal ikke fuldbyrdes, hvis tiltalte overholder følgende betingelser:
1.   tiltalte må ikke begå noget strafbart i en prøvetid på 1 år fra endelig dom.
tiltalte skal betale sagens omkostninger.