text:
v0091000 - kre
                                    udskrift
                                        af
                    sø- & handelsrettens dombog
                                   ____________
den 11. maj 2005 blev af retten i sagen
v-91-01
stormøllen a/s
(advokat jan schøtt-petersen)
  mod
j.n. jorenku v/
johnni pedersen
(advokat allan steen lynge)
afsagt følgende
                                      d o m:
indledning og påstande
denne sag vedrører spørgsmålet, om sagsøgte, j.n.jorenku v/ johnni pedersen pro-
ducerer og markedsfører tørdesinfektionsmidlet/tørhygiejnemidlet staldren i strid
med sagsøger, stormøllen a/s’, rettigheder til stalosan og i øvrigt i strid med mar-
kedsføringslovens regler.
                                          - 2 -
stormøllen a/s har nedlagt endelig påstand om, at j.n.jorenku v/ johnni pedersen
    1.   tilpligtes at ophøre med under navnet staldren at producere og markedsføre
         tørdesinfektionsmiddel til brug i stalde, og
    2.   tilpligtes at anerkende, at johnni pedersens anprisninger af produktet
         staldrens egenskaber som 100 % bakteriedræbende og/eller effektivt bakte-
         riedræbende ved normal dosering overfor vira og bakterier og som virksom
         overfor fluelarver ikke er videnskabeligt bevist eller dokumenteret.
j.n.jorenku v/ johnni pedersen har nedlagt påstand om frifindelse.
sagen er anlagt den 27. juli 2001.
sagens omstændigheder
staldren og stalosan
stormøllen a/s og johnni pedersen producerer og markedsfører begge et pulver un-
der henholdsvis mærket stalosan f og staldren, som er beregnet til at drysse i stalde
m.v. for at bekæmpe bakterievækst og lignende. der er tale om ”tørre” produkter,
som betegnes henholdsvis som et desinfektionsmiddel og et hygiejnemiddel. pulver-
ne sælges typisk i papirsække á 25 kg.
stalosan blev patenteret i 1960’erne, og navnet blev den 10. februar 1967 registreret
som ordmærke i varemærkeklasse 5, hvilket senest er fornyet til udløb den 10. febru-
ar 2007.
produktionen og markedsføringen af staldren begyndte omkring 1990-1991 af jo-
renku a.m.b.a., og efter 1994 fortsatte johnni pedersen produktionen i den personligt
drevne virksomhed, jorenku.
udseende af produkternes emballage og markedsføring af staldren
                                               - 3 -
sækken med staldren er påført en bondegård med en mølle i baggrunden og symbo-
lerne for 4 dyr. med fremtrædende skrift står der ”staldren”.
sækken med stalosan var tidligere påført lignende symboler for samme 4 dyr, og
med fremtrædende skrift stod der ”stalosan”, men sækken har under denne sag ænd-
ret udseende til at være en farvet sæk uden dyresymboler og kun med skriften ”stalo-
san f”. der er således i dag væsentlig forskel på de to sække, bortset fra en eventuel
forvekslelighed mellem ordmærkerne.
parterne er enige om, at følgende er et korrekt referat af deklarationen på en sæk
staldren fra 2001:
      ”anvendelse: bør anvendes til alle dyr i stalde og bure – for at skabe et ideelt staldmiljø for
      dyr og mennesker.
      ikke giftigt for dyr og mennesker – testet på anerkendt laboratorium.
      et rent dansk produkt.
      staldren giver en tør og sygdomsfri staldbund.
      staldren binder amoniak og giver behageligt klima i stalden.
      staldren dræber effektivt de hyppigste forekommende bakterier i stalden.
      dosering ca. 50-100 g/m2, en håndfuld om ugen.”
j.n. jorenku var den 18. juni 2003 registreret hos krak.dk som et firma, der sælger
produkter indenfor gruppen af desinfektionsmidler.
ved søgning den 12. november 2002 på internettet ved hjælp af søgemaskinen
google på ordet ”stalosan” fremkom blandt andet et link med overskriften
      ”…stalosan (staldren 25 kg.)”.
dette link fører til en varefortegnelse, hvoraf fremgår
      ”staldren 25 kg. (samme virkning som stalosan).”
ifølge print af 7 forskellige forhandleres og jorenkus hjemmeside den 13. marts 2005
anføres det blandt andet om staldren, at der er tale om et tørdesinfektionsmiddel,
som har en dokumenteret virkning mod bakterier og svampesporer, som reducerer
livsbetingelserne for fluelarver, og som effektivt dræber de hyppigst forekommende
bakterier i stalde.
                                                 - 4 -
jorenku oplyser i sit nyeste markedsføringsmateriale blandt andet, at staldren er et
dansk produkt, som er gennemtestet på anerkendt laboratorium, at der er tale om et
tørhygiejnemiddel, som er effektivt bakteriedræbende, som dræber svampesporer, og
som reducerer livsbetingelserne for fluelarver, og at det er ikke nødvendigt at tømme
stier for at desinficere. lignende informationer fremgik af jorenkus tidligere mar-
kedsføringsmateriale, hvoraf det fremgik, at staldren desinficerer og renser og effek-
tivt fjerner livsgrundlaget for fluelarver.
af en rød brochure (sagens bilag 5), som johnni pedersen hævder stammer fra ca.
1991, fremgik blandt andet:
       ”…
       bakteriologi
       laboratorieforsøg beviser 100 % bakteriedræbende effekt ved normal dosering over for
       * salmonella dublin, vak 1377
        20.09.1991
       * salmonella typhi murium
         1361 m.
         krogh 20.09.1991.
       …”
produkternes virkning og testmetoder
steins laboratorium a/s undersøgte i 1983 stalosan for baktericid virkning ved
hjælp af agar-plader, som blev inficeret med forskellige bakterier. johnni pedersen
har under domsforhandlingen erkendt, at denne undersøgelse, som er dateret den 18.
april 1983, blev uretmæssig gengivet i markedsføringsmateriale for staldren (sagens
bilag 5) som dokumentation for dette produkts virkning. undersøgelsens resultater
blev gengivet med den forskel, at datoen for testen var ændret fra 1983 til 1991.
statens tekniske prøvenævn gennemførte i maj 1991 en akut oral toksicitetsunder-
søgelse af staldren på rotter. konklusionen var, at alle rotter overlevede behandlin-
gen.
steins laboratorium a/s udarbejdede den 8. august 2000 flere prøvningsrapporter
efter test af staldren. følgende fremgår af rapporterne:
       ”…
       metode: der laves en opslemning af 4 g produkt og 5 ml saltvand. der tilsættes 1 ml af en kul-
       tur af e. coli, type o149, og indholdet af denne bestemmes efter 1 time og efter 2 døgn.
       …
                                                     - 5 -
       resultat af prøvning:
         tid                  e. coli, type o149, cfu/ml
         start                1,2 ● 107
         1 time               >1
         2 døgn               >1
       ...”
       “...
       metode: der laves en opslemning af 4 g produkt og 5 ml saltvand. der tilsættes 1 ml af en kul-
       tur af salmonella typhimurium dt104, og indholdet af denne bestemmes efter 1 time og efter
       2 døgn.
       …
       resultat af prøvning:
         tid                  s. typhimurium dt104 cfu/ml
         start                1,2 ● 107
         1 time               >1
         2 døgn               >1
       ...”
stormøllen a/s forespurgte den 7. december 2000 bioteknologisk institut om den i
de ovennævnte to tests anførte analysemetode til at bedømme pulverets effektivitet,
hvis det anvendes som desinfektionsmiddel i en stald, når pulveret strøs ud i stald-
bunden med 50-100 g/m².
ved brev af 8. december 2000 besvarede bioteknologisk institut henvendelsen fra
stormøllen a/s:
       ”…
       enhver testmetode er et forsøg på at simulere effekten af produktet i praksis. dette kan være
       vanskeligt, dels fordi omgivelserne / betingelserne kan variere, dels fordi praksisanvendelsen
       kan være svær at eftergøre i laboratoriet. men det er altid vigtigt at gøre sig klart, hvilke betin-
       gelser, der vil gælde i praksis.
       …
       den beskrevne test er nem og muligvis reproducerbar. den siger naturligvis noget om indhol-
       det af kimdræbende stoffer. hvis praksisanvendelsen er på meget fugtig bund, vil den beskrev-
       ne test ikke være helt forkert.
       men jeg opfatter det således, at der normalt er ret tørt, og så kommer der en række faktorer ind,
       som ikke er dækket:
       virker desinfektionsstofferne i tør tilstand? kan de diffundere hen til den kontaminerede over-
       flade? da nogle produkter virker bedst tørt, andre bedst fugtigt, vil testen ikke kunne anvendes
       til at rangordne produkter til stalddesinfektion.
       derudover er e. coli en ret følsom organisme, og hvis den anvendes i en frisk kultur, er den og-
       så ret let at slå ihjel. så jeg vil vurdere, at metoden overvurderer virkningen i praksis.
       …”
den 26. juli 2001 sendte steins laboratorium a/s en prøvningsrapport (sagens bilag
b) til jorenku med resultaterne efter test af henholdsvis staph. aureus, streptococcus
                                                 - 6 -
uberis og aspergillus niger efter samme metode som testene fra august 2000. kon-
klusionen var atter en drastisk reduktion af koncentrationen af bakterierne.
den 21. oktober 2002 sendte steins laboratorium a/s følgende prøvningsrapport til
j.n. jorenku:
             ”…
             metode: der laves en opslemning af 4 g produkt og 5 ml prestonbouillon. der tilsættes 1
             ml af en kultur af campylobacter jejuni. derudover laves en kontrolprøve bestående af 5
             ml prestonbouillon tilsat 1 ml af samme kultur. indholdet af campylobacter jejuni i disse
             2 prøver bestemmes efter 1 time og efter 2 døgn.
             resultat af prøvning:
                                         campylobacter jejuni
                                                 cfu/ml
                               staldren              kontrol
                  start                 700.0                1
                                        00                   .
                                                             2
                                                             0
                                                             0
                                                             .
                                                             0
                                                             0
                                                             0
                  1                     3.000                1
                  time                                       .
                                                             4
                                                             0
                                                             0
                                                             .
                                                             0
                                                             0
                                                             0
                  2                     > 10                 7
                  døgn                                       .
                                                             0
                                                             0
                                                             0
                                                             .
                                                             0
                                                             0
                                                             0
             …”
under forberedelsen af denne sag rettede parterne henvendelse til danmarks veteri-
nærinstitut, der ved brev af 8. november 2002 skrev følgende:
      ”…
      der findes ingen officielle krav – danske eller internationale, til hvorledes effektiviteten af et
      desinfektionsmiddel skal evalueres. i regi af dansk standard findes beskrevne metoder, der har
      til formål at give en sådan evaluering (ds/en 1656:2000, forslag til ds 49174).
                                                 - 7 -
        evalueringen gennemført af steins laboratorium a/s lever ikke op til metoderne beskrevet af
        dansk standard og det vurderes ikke, at gennemførte analyser giver grundlag for en tilstrække-
        lig dokumentation af desinfektionsmidlets effektivitet.
        evaluering af desinfektionsmidler falder ikke ind under danmarks veterinærinstituts arbejds-
        områder og instituttet kan ikke gennemføre en evaluering af midlet. instituttet kan med hensyn
        til gennemførsel af en sådan evaluering henvise til f.eks. bioteknisk institut…”
tarifering af staldren
den 4. september 2002 afgjorde toldskat sydsjælland, at staldren skulle tariferes
under pos. 3808.40.20.90 på baggrund af en anmodning af 29. juli 2002. varebeskri-
velsen var følgende:
        ”et hygiejnemiddel med desinficerende virkning i form at et lyserødt pulver, der strøs på stald-
        gulve.
        …
        varen forekommer i papirsække á 10 og 25 kg.”
som begrundelse for afgørelsen var anført:
        ”tariferingen er sket med den begrundelse, at varen i tarifmæssig forstand betragtes som et
        desinfektionsmiddel, som tariferes under hs-kode 3808.40. endvidere, at varen, jævnfør oven-
        stående ikke er på basis af kvarternære ammoniumsalte, hvorfor varen ikke som anført af virk-
        somheden kan tariferes under pos. 3808.40.10.”
virksomheden havde til toldskat i sin begrundelse anført, ”at varen i forhold til
landbrugets lovgivning ikke betragtes som et desinfektionsmiddel, men som hygiej-
nemiddel”.
ansøgning om registrering af figurvaremærket staldren
i 2003 ansøgte johnni pedersen om registrering af et figurmærke indeholdende ordet
staldren. ved brev af 28. marts 2003 svarede patent- og varemærkestyrelsen, at der
efter foretagen undersøgelse ikke var fundet varemærker eller virksomheder, der var
identiske eller forvekslelige med det ansøgte mærke, og at det var muligt at opnå
eneret til mærket. varemærket var søgt registret i bl.a. klasse 5: desinfektionsmidler
til stalde.
sverige
den 25. september 2000 indgik stormøllen a/s et forlig med svenske willab ab
vedrørende willab abs oplysninger til det svenske marked om forholdet mellem
                                               - 8 -
stalosan og staldren. der er under sagen fremlagt fakturaer, hvoraf fremgår, at wil-
lab ab i 2002 købte staldren af j.n. jorenku.
i det svenske blad gris nr. 2/2001 var der en artikel om staldren, som blandt andet
gengav testresultater for produktet, og hvor der blandt andet stod følgende:
      ”staldren är ett törrdesinfektionsmedel som kan användas för att förbättra hygienen och där-
      med förebygga sjukdomar. det är också verksamt mot flugor.
      …
      staldren är ett törrdesinfektionsmedel som kan användas till alla sorters djur. medlet är enligt
      uppgift ofarligt för människor och djur. (vid svinkongressen i danmark i oktober i fjor re-
      kommenderades att handskar ska användas vid utströning af stalosan).
      …”
korrespondancen mellem parterne
et brev dateret den 23. september 1991 fra advokat ole hjelt til jorenku viser, at der
i denne periode var en korrespondance mellem stormøllen a/s og jorenku. spørgs-
målet var, om staldren var et plagiat af stalosan eller ej. ved brev af 1. oktober 1991
gjorde stormøllen a/s opmærksom på, at jorenkus medejer, kurt hjelm hansen,
havde fremsat vildledende og usande udtalelser om stormøllen a/s, som derfor bad
om, at udtalelserne blev trukket tilbage. kurt hjelm hansen afgik senere ved døden.
i skrivelse af 29. august 2000 rettede stormøllens advokat henvendelse til johnni
pedersen, da man havde fundet markedsføringsmateriale fra jorenku (sagens bilag 5)
indeholdende stormøllens test fra 1983. i skrivelsen anmodedes om, der blev frem-
sendt dokumentation for rigtigheden af oplysningerne om produktets bakteriedræ-
bende effekt, og der henvistes til markedsføringslovens regler om urigtige og vildle-
dende oplysninger. uden svar på gentagne henvendelser meddelte stormøllens advo-
kat den 13. oktober 2000, at de nødvendige retsskridt mod j.n. jorenku a.m.b.a. ville
blive iværksat.
forklaringer
niels van wyhe har forklaret, at han er arbejdende bestyrelsesformand og eneejer af
stormøllen a/s. virksomheden fremstiller og markedsfører vitaminblandinger og
tørdesinfektionsmidler.
stalosan er et produkt, som har været produceret i 6 ”generationer” - nu generation f.
en dansk dyrlæge opfandt det enestående produkt ved en simpel blanding af nogle
                                          - 9 -
midler. produktet kom første gang på markedet i 1966. i 1983 overtog han produktet
sammen med en tilhørende virksomhed og har siden for betydelige midler videreud-
viklet produktet til at være førende i hele verden. han har personligt forsket i produk-
tet og fundet ud af, hvordan produktet blev effektivt overfor svampe, vira og parasit-
æg, hvilket er helt unikt for det nuværende produkt.
stalosan f er blandt andet virksomt mod bakterier, svampe, vira, parasitæg og be-
grænser amoniakudledning. flydende desinfektionsmidler virker kun i 10-15 minut-
ter, hvorimod stalosan virker meget længere. virkningen er undersøgt og dokumen-
teret blandt andet af det svenske landbrugsuniversitet. undersøgelsen har kostet ca.
3,2 mio. kr. der er således ikke længere tale om en simpel blanding, men om et pro-
dukt baseret på proceskemi, og fremstillingsprocessen er meget bekostelig.
opskriften til stalosan er offentligt tilgængelig for så vidt angår den oprindelige ge-
neration a fra 1966, for hvilken patentet er udløbet. både produktionsmetoden og
indholdet af den nuværende generation stalosan er hemmeligt. det er alene fabriks-
chefen anders krogen og ham selv, der kender recepten. stalosan indeholder blandt
andet fosfat.
der er problemer med konkurrenter rundt omkring, men dog ikke alvorlige tilfælde
af kopiprodukter fra større virksomheder. andre producenter kan nemlig ikke få mid-
let til at virke, og sagerne har derfor kunnet løses forligsmæssigt. det er kun johnni
pedersen, der direkte kopierer stormøllen a/s’ produkt, markedsføring m.v.
johnni pedersen blev ansat for mange år siden som produktionsmedarbejder og fore-
tog blandt andet vedligeholdelse af fabrikken syd for køge. johnni pedersen var også
chauffør og blev uddannet som sælger efter eget ønske. johnni pedersen solgte vita-
miner og stalosan, og det gik godt. sammen med kurt hjelm hansen havde johnni
pedersen ansvaret for salget i danmark.
johnni pedersen og kurt hjelm hansen blev afskediget i 1990 på grund af virksom-
hedens svære økonomiske problemer. stormøllen a/s havde en økologisk forretning
på havnen i køge, som med kundekreds og maskineri blev udlejet ud til johnni pe-
dersen og den tidligere salgschef i stormøllen ole olsen på favorable kreditvilkår fra
                                        - 10 -
stormøllen a/s. johnni pedersen og ole olsen stiftede i den forbindelse køgemøllen
i/s. denne forretning havde intet med desinfektionsmidler at gøre.
den 9. september 1991 kom en af stormøllen a/s’ chauffører hjem fra en kunde med
en tom sæk af mærket staldren. chaufføren fortalte, at kunden havde sagt, at kurt
hjelm hansen havde oplyst, at det var muligt at købe et kopiprodukt af stalosan fra
en af stormøllen a/s’ tidligere medarbejdere. han ringede derfor til jorenku på det
telefonnummer, som var angivet på sækken, og der blev svaret ”køgemøllen”. han
fik bekræftet fra flere sider, at jorenku oplyste til kunderne, at staldren var en tro
kopi af stalosan, og at jorenku fortalte, at stormøllen a/s var lukket. han gik ud fra,
at recepten til den daværende generation af stalosan var kommet til johnni pedersens
kundskab, for det ville have været let for johnni pedersen at tilegne sig oplysninger-
ne, da han var ansat hos stormøllen a/s. hans første reaktion var at lade de store
kreditter til køgemøllen i/s forfalde, hvorefter køgemøllen i/s og interessenterne
gik konkurs. johnni pedersens anpart i jorenku a.m.b.a. var imidlertid blevet over-
draget til johnni pedersens samlever inden konkursen, hvorfor det ikke lykkedes at
overtage denne anpart.
i dag er der ingen produktidentitet mellem stalosan og staldren. de har intet til fæl-
les, og mens stalosan har udviklet sig meget, er staldren et dårligere produkt end det,
som jorenku begyndte med. han har løbende vurderet indholdet og virkningen af de
konkurrerende produkter.
han har ikke kendskab til et retsmøde i køge mellem parterne om staldren.
stormøllen a/s har løbende påtalt krænkelserne overfor johnni pedersen, men på
den anden side måtte jorenku gerne være på markedet, så længe de ikke ”trådte stor-
møllen a/s over tæerne”. situationen ændrede sig imidlertid, da han i sidste halvdel
af 1990’ene opdagede, at jorenku havde kopieret stormøllen a/s’ videnskabelige
data. jorenku anvendte en brochure - sagens bilag 5 - hvori samtlige resultater fra
stormøllen a/s’ analyserapport fra 1983 - baseret på en tidligere generation af stalo-
san - var gengivet alene med den forskel, at årstallet for testen var ændret fra 1983 til
1991. i 1983 testede man blandt andet for en salmonellatype ved navn krogh, men
der fandtes kun den ene forekomst heraf, og det er 100 % sikkert, at denne salmonel-
la blev brændt af og ikke har eksisteret siden, hvorfor jorenku umuligt kunne teste
                                          - 11 -
for denne salmonellatype 9 år senere. han gik til advokat på grund af brochuren, som
med jævne mellemrum blev fundet mange steder hos forbrugerne i danmark fra om-
kring midten af 1990’erne. det er ikke mere end et par år siden, at brochuren sidst
blev set, men det kan have været gamle brochurer.
der opstod også problemer med willab ab i sverige, som førte sig frem med, at
staldren var nøjagtig det samme som stalosan. willab ab var jorenkus importør i
sverige. willab ab afstod øjeblikkeligt fra denne markedsføring, da de blev klar
over, at de var blevet ført bag lyset.
de test, som udføres af steins laboratorium a/s, viser ikke noget som helst, fordi
testmetoden består i at bruge et tørdesinfektionsmiddel i en vandig opløsning med 40
% af produktet. metoden er forkert, da et tørt produkt skal testes i tørre omgivelser.
det er hele den måde, hvorpå jorenku markedsfører staldren, som er generende:
sækkens farve, de anvendte dyr, tilføjelsen af møllen - som i øvrigt er stormøllen
a/s’ firmalogo - og brugen af postboksadressen i køge til trods for, at jorenku er
flyttet til sorø. stormøllen a/s ændrede udseendet af sin sæk efter anlæggelsen af
denne sag for at undgå at blive kopieret, og i stedet for en postboksadresse tog stor-
møllen a/s en gadeadresse. det er svært at vurdere omfanget af jorenkus skadevirk-
ning, for jorenku har fortalt, at de ejede halvdelen af stormøllen a/s, og at de havde
ansat en kemiingeniør fra stormøllen a/s. halvdelen af markedet spørger, om stor-
møllen a/s har solgt halvdelen af virksomheden. kunderne klager til stormøllen
a/s, enten over at staldren ikke virker, eller at stalosan ikke virker, fordi indholdet
af de to produkter opfattes som værende det samme. stormøllen a/s har oplevet, at
kunderne sender staldren retur til stormøllen a/s.
årsagen til forvekslingen mellem stalosan og staldren er, at jorenku fortæller land-
mændene, at der er tale om det samme produkt. denne påstand møder han ekstremt
sjældent i detailhandelen. slutbrugerne omfatter alt fra en enkelt hesteejer, hvoraf der
er 40.000 i landet, til en svineavler, hvoraf der er 4.000.
stormøllen a/s’ markedsandel i danmark vedrørende stalosan var 100% i 1983 og
er i dag ca. 80-90%. der har dog ikke været tale om omsætningsnedgang, idet mar-
kedet er vokset. omsætningen har stået stille i ca. 3 år, men efter at have ændret tak-
                                          - 12 -
tik overfor jorenku, herunder ved at gå direkte til slutbrugerne, har der været en pæn
fremgang. stalosan har en høj markedsandel i hele verden og eksporteres til 52 lande.
stormøllen bestod af 4 forskellige selskaber, og efter en konkurs i 1989 blev aktivite-
terne ført videre i et af de andre selskaber. rettighederne til stalosan tilhørte vidnet
personligt indtil for ca. 3 år siden, hvor stormøllen a/s købte disse, men stormøllen
a/s har dog haft udnyttelsesadgang i alle år.
løvens kemiske fabrik a/s har et produkt ved navn stiren, hvilket er en remini-
scens af, at løvens fik lov til at sælge dette produkt mod at nedtrappe salget. en an-
den virksomhed i vejle sælger en kopi af en gammel generation stalosan, men på-
gældende virksomhed er samtidig storkunde hos stormøllen a/s og siger ikke, at
produkterne er ens.
johnni pedersen har forklaret, at han blev ansat som mekaniker i stormøllen a/s i
1984, hvor han reparerede biler, maskiner og kørte lastbil. han ville gerne læse til
ingeniør, men niels van wyhe tilbød ham at blive sælger sammen med kurt hjelm
hansen. ole olsen blev senere ansat som salgs- og marketingschef og blev opsagt i
1989, hvorefter han startede en dyrefoderforretning. han blev selv opsagt i 1990,
men tog imod et tilbud om at leje en forretning med maskiner m.v. i køge havn
sammen med ole olsen, der dog også fortsatte dyrefoderforretningen. ole olsen og
han solgte økologisk mel og gryn. da en konkurrent tog deres vigtigste kunde, gik de
konkurs i foråret 1991.
samarbejdet med kurt hjelm hansen begyndte, da kurt hjelm hansen fortalte, at
stormøllen a/s ville gå konkurs. sammen planlagde de at udfylde tomrummet efter
stormøllen a/s ved at sælge et lignende produkt, og efter rådgivning af en revisor
stiftede de i april 1991 jorenku a.m.b.a. navnet var sammensat af johnni, staldren
og kurt. de købte maskiner og lejede lokaler, og han samlede et produktionsanlæg. i
sommeren 1991 blev de begge indstævnet i en sag ved retten i køge. de mødte op og
forklarede, at staldren ikke var en kopi af stalosan, og dommeren sagde, at da der
ikke var noget patent, måtte niels van wyhe tåle konkurrence. der fandtes en del
andre produkter på markedet, for eksempel bs70, stiren, staldfix m.fl., og jorenku
lavede et miks af produkterne under anvendelse af savsmuld, citrusaffaldsprodukter,
fosfat m.v. de havde kendskab til, at der var problemer med, at stalosan klumpede.
                                         - 13 -
han kopierede ikke fremstillingsmetoden af stalosan, og han har ikke sagt, at han
havde kopieret stormøllen a/s’ produkt.
han kunne ikke undgå at få kendskab til produktionsprocessen af stalosan under sin
ansættelse hos stormøllen a/s, og han kendte opskriften på en af de tidligere stalo-
san-generationer, dog ikke i gram og kilo.
i 1993 stod han igen foran konkurs, og hans andel blev i november 1993 overdraget
til hans samlever. han fik arbejde hos kløvermælk, men havde også andre mindre
jobs. kurt hjelm hansen talte ultimo 1993 om, at han ønskede at lukke jorenku. han
ville gerne fortsætte med produktet, og i januar 1994 overtog han gennem et person-
ligt firma aktiviteterne, gælden, kunderne, varelageret m.v.
han ville forbedre staldren ved at give det en fugtabsorberende effekt. den første
halvdel af året blev der ikke produceret noget, og han talte med en kemiingeniør hos
en kunde om problemerne. ingeniøren hjalp ham og foreslog at tilsætte kalk, hvilket
viste sig at være velfungerende. han fortsatte produktudviklingen og benyttede
steins laboratorium a/s til at teste produktet. produkterne har i dag intet til fælles.
jorenku er i dag en omfattende virksomhed med 11 medarbejdere, heraf 3 sælgere,
og har en god omsætning. staldren eksporteres til 40 lande. markedsandelen i dan-
mark er dog relativ lille. en stor del sælges under privat label. sanosan er et produkt,
som en meget stor polsk-tysk koncern - sano - sælger, men det er produceret af jo-
renku. sanperfekt er på tilsvarende måde et produkt, som sælges under kundens
navn. de store koncerner tester selv jorenkus produkt.
jorenku havde ikke planer om noget logo, men han gik til et reklamebureau, som fik
kunstnerisk frihed. bureauet foreslog et logo med blandt andet en gård og en mølle.
møllen var en tilfældighed. de dyr, som er afbildet på sækken, er symboler for de
dyregrupper, som produktet henvender sig til. navnet staldren kom umiddelbart af at
sige ”stald” og ”rent”. dengang tænkte han ikke på eksport.
han gør meget ud af at differentiere sig fra andre produkter på markedet og fortælle
om sit eget produkts kvaliteter. kundernes tilbagemeldinger er positive, og produktet
adskiller sig især ved at være ph-neutralt. jorenku har produktionsvirksomhed og
                                         - 14 -
kontor i sorø. postboksadressen i køge er fortsat virksomhedens adresse, fordi han
bor i køge, og det er hensigtsmæssigt for ham at tømme postboksen på vej til og fra
arbejde.
han kan ikke genkende, at nogen fra jorenku skulle have sagt, at staldren er en kopi
af stalosan. jorenku har ingen indflydelse på sine forhandleres hjemmesider, men
han har kontaktet en af forhandlerne og sagt, at han ikke var så glad for deres beskri-
velse. jorenku kontrollerer ikke, hvad forhandlerne rundt omkring i verden skriver
om jorenkus produkter, men han forsøger at påvirke forhandlerne til at skrive det,
der er korrekt. det, willab ab skrev i sin brochure, stod helt for deres regning, hvil-
ket willab ab var enig i. han kunne aldrig finde på at nævne konkurrentens navn i
markedsføringsøjemed. han havde intet at gøre med forliget mellem stormøllen a/s
og willab ab.
jorenkus markedsføringsmateriale distribueres til det meste af verden. der er for
nylig blevet produceret en hel mappe med omfattende dokumentation for produktet.
mappen udleveres til kunderne. det er ikke hans oplevelse, at professionelle aftagere
af produkterne forveksler disse.
han henvendte sig til steins laboratorium a/s som det mest kendte for at få foreta-
get test for colibakterier og salmonella. testen fra den 8. august 2000 er baggrunden
for, at jorenku skrev, at produktet var effektivt bakteriedræbende. han drøftede ikke
udførelsen af testene med steins laboratorium a/s. steins laboratorium a/s blev
informeret om, at der var tale om et produkt til at drysse i stalde. han kan ikke huske
de præcise oplysninger, som steins laboratorium a/s fik, herunder om dosering,
anvendelse m.v. landbruget benytter selv steins laboratorium a/s, hvorfor det må
være det bedste sted at teste bakterier i landbruget. staldren bliver løbende testet, og
senest i 2004 har et andet laboratorium opsumeret testene med tilsvarende resultater.
der er også ældre analyser, den første fra 1998. før dette tidspunkt forelå der ikke
egentlige test, og produktets virkning var baseret på, at de indeholdte aktivstoffer
selv angav at være bakteriedræbende ved en given mængde, hvilket således var testet
af andre. testen fra scantox var foranlediget af, at supermarkederne forlangte en
sådan test, før de ville sælge produktet til brug i kattebakker. denne test skal som den
eneste ikke ses i sammenhæng med udtalelserne om bakterier.
                                        - 15 -
han havde ikke noget med brochuren – sagens bilag 5 - at gøre. den lå i virksomhe-
den, da han overtog den. han ændrede telefonnummeret og lavede 40-50 kopier af
brochuren, som kom ud på markedet. stormøllen a/s kontaktede ham om brochuren,
og han takkede for at været blevet gjort opmærksom på problemerne med brochuren,
hvorefter han med det samme tog brochurerne tilbage og destruerede dem. det var
fusk at rette datoen på steins laboratorium a/s’ analyse fra 1983, og brochuren er
ikke anvendt siden 1994.
i dag anvender jorenku en brochure fra 2002, sagens bilag f. afsnittet med fluelar-
ver kan fortolkes forkert og er blevet ændret efter en henvendelse fra miljømyndig-
hederne. andre virksomheder har måttet gøre det samme. bilag 4 er den brochure,
som jorenku anvendte i perioden 1994/1995 til 2002.
artiklen fra bladet gris blev skrevet af bladets redaktør efter et interview af en af
jorenkus medarbejdere under en landbrugsmesse, hvor journalisten fik laboratoriete-
stene udleveret. jorenku betalte ikke noget for artiklen.
tariferingen hos de danske skattemyndigheder af staldren kan bruges hos udenland-
ske myndigheder.
marianne steele, der er direktionssekretær hos stormøllen a/s, har forklaret, at hun
tiltrådte i juni 1999 og fratræder den 1. april 2005. hun varetager blandt andet koor-
dineringen af eksport og er direktørens ”højre hånd”. hun har forestået sagsbehand-
lingen, herunder indsamling af markedsføringsmateriale. under et middagsselskab
fortalte bordherren hende, at han var kunde hos stormøllen a/s, men at han havde
skiftet til et billigere produkt, som var nøjagtig det samme som stalosan. han var
helt overbevist om, at nye produkt også var fra stormøllen a/s.
hun er ikke meget ude af huset, men hun lyttede til sælgerne og fik markedsførings-
materiale af dem. hun så nogle brochurer svarende til sagens bilag 5 i 1999 på et
ridecenter i vallø. en dansk sælger kom også med en af dem til hende.
jan storgaard har forklaret, at han er uddannet biokemiingeniør, og at han var ansat
som teknisk chef på stormøllen a/s i perioden 1. april 2203 til 31. december 2004.
han beskæftigede sig en hel del med virkningen af stalosan og staldren og foretog
                                        - 16 -
en række test af produkterne på et laboratorium, som han selv byggede op. han hav-
de været i medicinalbranchen og testet produkter, men han havde ikke beskæftiget
sig med landbruget før. testene hos stormøllen a/s var til intern brug for at finde ud
af, hvor konkurrenterne stod. testene havde ikke tilknytning til selve produktionen.
han foretog test ”fra bunden” af stalosan og konkurrenternes produkter. den test,
som han foretog, svarede meget godt til forholdene i en stald, og det er også den me-
tode, som anbefales af steins laboratorium a/s. han foretog altid kontrolanalyser,
og det var den samme metode, som blev anvendt for alle produkter. konklusionen
vedrørende stalosan var, at produktet virkede godt på midterarealet; det var altid i
orden. han så derimod aldrig nogen effekt af staldren; der kom aldrig færre bakterier
end forventet.
anders krogen har forklaret, at han er produktchef i stormøllen a/s. han begyndte
som chauffør i virksomheden og blev produktchef den 4. april 1987. han fulgte med
over i det nye selskab efter konkursen i 1990. stalosan produceres efter en hemmelig
opskrift, som kun niels van wyhe og han selv kender.
staldren kom på markedet igen kort efter konkursen i 1990. da han udleverede sta-
losan til nogle gamle kunder, blev han spurgt, om han også var fulgt med over i det
nye selskab jorenku. en sælger fra jorenku havde sagt til kunden, at jorenku havde
købt rettighederne til stalosan af konkursboet.
chaufførerne kom af og til hjem og sagde, at de var stødt på staldren. kunderne
mente, at der ikke længere var nogen grund til at købe stalosan, for staldren var bil-
ligere og virkede ligeså godt. han har ikke oplevet forveksling mellem produkterne
på det seneste; det var kun i begyndelsen.
stalosan bliver løbende udviklet. efter 1995 er der blevet investeret 20-25 mio. kr. i
produktionsudstyr. han sender prøver til steins laboratorium a/s for at teste for
forskellige ting. steins laboratorium a/s foretager analyserne efter aftale med stor-
møllen a/s’ kemiingeniør.
niels olin andersen har forklaret, at han er johnni pedersens revisor. johnni peder-
sen rettede henvendelse til ham i april/maj 2001. han gennemgik virksomhedens tal.
                                        - 17 -
der var få ansatte, en beskeden omsætning og et beskedent resultat. problemet be-
stod i manglende økonomisk råderum efter afvikling af køgemøllen i/s. de fleste
kreditorer var dog afviklet. han virkede som sparringspartner for johnni pedersen
med hensyn til styrkelse af virksomheden, og virksomheden er siden 2001 vokset til
det femdoblte. over halvdelen af produktionen er til eksport. jorenku har flere vari-
anter af staldren, men sælger udelukkende af dette produkt.
han har set jorenkus produktionsanlæg og mener, at johnni pedersens baggrund som
mekaniker har haft betydning herfor. anlægget er ikke voldsomt kompliceret.
henrik jarltoft har forklaret, at han var økonomichef i stormøllen a/s fra
1989/1990 til 1994/1995. han kom fra jyske bank, hvor stormøllen a/s var kunde.
stormøllen a/s var trængt økonomisk i 1989/1990, og hans funktioner vedrørte både
økonomi og markedsføring, og han var delvis ansvarlig for salgsfunktionen, som
skulle reorganiseres. der var konkurrence på markedet, men stormøllen a/s satsede
på, at stalosan kunne redde virksomheden. han lavede brochurer og forberedte kam-
pagner. tidligere havde produktet solgt sig selv, men der var opstået en ny situation,
fordi det var rygtedes på markedet, at stormøllen a/s var i knæ. alle kastede sig
derfor over produktet og lavede kopier, herunder løvens kemiske fabrik a/s. inden
ansættelsen havde han mødt stormøllen a/s’ medarbejdere i banken, og nogle af
dem var frustrerede over situationen, og han hørte, at der var nogle, der overvejede at
starte egen virksomhed, hvis stormøllen a/s lukkede. under ansættelsen i stormøl-
len a/s dukkede staldren op i 1990. de faste kunder sagde, at de havde fået tilbudt
et billigere produkt magen til stalosan. niels van wyhe reagerede ved at tage hårdt
fat om problemet og undersøgte, hvad der foregik. konkurrentens markedsførings-
materiale havde de samme stavefejl som stormøllen a/s’, og det tydede på, at nogen
havde kopieret stormøllen a/s’ produkt og markedsføring. han talte ikke med john-
ni pedersen om det. stormøllen a/s gik efter køgemøllen i/s på grund af huslejere-
stancer, og der blev indgivet konkursbegæring mod begge interessenter. i konkurs-
boet blev der fundet brochurer og kundelister tilhørende stormøllen a/s. han ved, at
der var brevveksling med jorenku, men det nåede vist ikke til retslige skridt, hvilket
dog var udenfor hans ansvarsområde.
                                        - 18 -
sigrid rita andersen har forklaret, at hun er seniorforsker i danmarks fødevare-
forskning, som er en fusion mellem danmarks veterinærinstitut og institut for føde-
varer og ernæring.
om brevet fra danmarks veterinærinstitut af 8. november 2002 forklarede hun, at
der findes officielle krav til godkendelse i bekendtgørelse nr. 1004 af 15. december
1999, hvorefter der foretages en evaluering af desinfektionsmidlets effektivitet, jf.
dansk standard en 1276 og 1650. brevet af 8. november 2002 er derfor ikke korrekt
på dette punkt. det er derimod korrekt, at prøvningsrapporterne fra steins laborato-
rium a/s ikke lever op til kravene for evaluering. for eksempel testede steins labo-
ratorium a/s i 2000 kun for ”svæklinge” bakterier (rapporterne fra den 8. august
2000), som under alle omstændigheder ikke ville klare sig godt. normalt vil man
teste for 4 mere sejlivede typer bakterier. desuden er koncentrationerne i forhold til
standarden alt for lave ved kun at tilsætte bakterier i størrelsesordenen 106 eller 107.
det plejer at være 108.
efter standarden skal der testes i forskellige opløsninger af produktet, og testene fra
steins laboratorium a/s er foretaget ved en alt for tyk opløsning. der fremgår ikke
noget om, ved hvilken temperatur testen er foretaget, men efter standarden skal der
testes ved tre forskellige temperaturer. der er således meget galt med testen fra
steins laboratorium a/s. laboratorietesten fra 26. juli 2001 omfatter nogle stærkere
typer bakterier, men spørgsmålet er, hvilke stammer der er tale om. koncentrationen
er vist høj nok ved den første bakterie, men igen mangler temperaturoplysninger. de
næste bakteriestammer er testet ved alt for lave koncentrationer. med hensyn til te-
sten af svampesporen er koncentrationen vist rigtig. man kunne lige så godt have
testet bakterierne i et glas vand, og de nævnte testmetoder er ikke egnede til at do-
kumentere produktets evne til som tørhygiejnemiddel.
testen af 21. oktober 2002 vedrører en følsom mikroorganisme, som ikke kan klare
sig længe. testen er fuldstændig ubrugelig. at der anvendes bouillon i testen er en
forskel fra de andre test, men det afgørende er, at det skal være under iltfri forhold,
ellers dør organismerne uanset.
                                          - 19 -
det er svært at finde et egnet laboratorium i danmark, som kan gennemføre disse test
rigtigt. der er tale om en meget krævende proces, og der stilles store krav til doku-
mentation. typisk gennemføres sådanne analyser ved udenlandske laboratorier.
tørhygiejnemidler og desinfektionsmidler hører under den samme bekendtgørelse.
der gøres ikke forskel, fordi den relevante dansk standard både omfatter desinfekti-
onsmidler og visse andre rengøringsmidler, der kommer i berøring med fødevarer,
yvere, fisk m.v.
christian dalsgaard har forklaret, at han er ansat hos johnni pedersen med ansvar
for eksport, herunder varetagelse af administrative funktioner. han blev ansat den 1.
januar 1997 som sælger på jorenkus danske marked. han sælger kun staldren og
giver på ingen måde indtryk af, at det var det samme som stalosan, eller at der er en
forbindelse til stormøllen a/s. han har heller ikke kendskab til, at andre gør eller har
gjort det.
efter samråd med johnni pedersen bad han steins laboratorium a/s om at udføre
test, som kunne påvise effekten ved kontakt med de pågældende bakterier. bestilling
af test og oplysning om produktets anvendelse skete både skriftligt og mundtligt.
steins laboratorium a/s gennemførte testene efter egne metoder. johnni pedersen
ønskede en klar tilkendegivelse af produktets effekt over for de helt specifikt angivne
bakterier, som var udvalgt på baggrund af kundernes oplysninger om, hvilke bakteri-
er der var problemer med. testene vises til kunderne, der ofte spørger efter dem. det
er vigtigt for kunderne, at midlet er effektivt bakteriedræbende.
med hensyn til tariferingen af staldren findes der ikke et regelsæt for hygiejnemidler,
hvorfor staldren automatisk hører under gruppen af desinfektionsmidler, dog uden at
kunne henføres til et bestemt kemikalie.
han gav ikke willab ab oplysning om, at ”stallren skall jämföras med stallosan f
som har ett cirkapris på 225,-/säcken”. han kender ikke den sælger, der på google
skriver ”stalosan (staldren 25 kg)”
lasse hagen har forklaret, at han er førtidspensionist, og at han var direktionssekre-
tær i stormøllen a/s indtil den 31. december 1993.
                                         - 20 -
han kan intet erindre om, hvorvidt jorenku havde ført forhandlinger med ham.
han arbejdede i perioder som konsulent, som omfattede kundebesøg, og han erfarede
i den forbindelse, at kunderne købte staldren i den tro, at det var det samme produkt
som stalosan. kunderne sagde, at de havde fået at vide, at det havde samme indhold,
og at der var tale om et kopiprodukt, altså at der var tale om de samme ingredienser
med hvert sit produktnavn. dette ligger mange år tilbage.
procedure
stormøllen a/s har gjort gældende, at stalosan/stalosan f har opnået den tidligste
varemærkebeskyttelse ved ibrugtagning og registrering, subsidiært har opnået be-
skyttelse som forretningskendetegn. staldren er en krænkelse af disse rettigheder,
fordi staldren er forveksleligt med stalosan, hvilket skal bedømmes under hensynta-
gen til, at der er tale om varelighed, samme kundekreds og konkurrence mellem
mærkerne. første stavelse i begge ord er det stærkeste led i ordene og har en ensartet
stavemåde og udtale. anden henholdsvis anden og tredje stavelse associerer begge til
rengøring, renholdelse og sanitet og har dermed samme reference.
det skærper bedømmelsen, at johnni pedersens brug af staldren er en del af en be-
vidst forretningsidé om at kapre kunder fra stormøllen a/s. dette bestyrkes ved, at
der på staldrens sække er en mølle, som også er en fremtrædende del af logoet på
stormøllen a/s´ brevpapir. stormøllen a/s har ikke udvist passivitet i forhold til
krænkelserne, og brevet af 23. september 1991 afspejler, at der har været et korre-
spondanceforløb mellem parterne om blandt andet markedsføring og forvekslelighed.
problemstilling blev først for alvor aktuel i 1999/2000, hvor markedsføringsmateria-
let, dateret 1991, igen blev opdaget i markedet.
johnni pedersens produktefterligning og markedsføring af staldren er i strid med god
markedsføringsskik og sker under anvendelse af urigtige, vildledende eller urimelige
angivelser, som er egnede til at påvirke efterspørgslen. det gøres gældende, at stald-
ren anprises som 100 % eller effektivt bakteriedræbende og som virksomt overfor
fluelarver, men der er ikke ført bevis for, at disse angivelser om faktiske forhold kan
dokumenteres. johnni pedersen markedsfører endvidere staldren som værende gen-
                                         - 21 -
nemtestet, hvilket er urigtigt. toxititetstesten på rotter er ikke tilstrækkelig til at ret-
færdiggøre udsagnet, og de øvrige test er ikke adækvate og giver derfor ikke den
påkrævede dokumentation for staldrens effektivitet, hvorunder der især kan henvises
til sigrid rita andersens forklaring. der er ikke tale om anprisninger, men om fakti-
ske oplysninger, idet det er konkrete informationer af stor betydning for køberne.
dette forhold bekræftes blandt andet ved den udbredte brug af testresultater i mar-
kedsføringen af staldren. johnni pedersen beskriver staldrens egenskaber som desin-
ficerende, hvorfor der ikke bare er tale om anprisninger af et hygiejnemiddel.
johnni pedersens markedsføring af staldren sker samlet set sker på en sådan måde, at
der drages utilbørlig fordel af den anseelse, der er knyttet til stalosan, jf. markedsfø-
ringslovens § 2, stk. 2, nr. 7.
johnni pedersen har gjort gældende, at staldren hverken krænker stormøllen a/s’
rettigheder til stalosan efter varmærkeloven eller efter markedsføringsloven. produk-
terne er forskellige, men de henvender sig med ensartet formål til det samme marked.
begge produkter benyttes fortrinsvis i stalde, og ordet ”stald” kan der ikke opnås
eneret til, hvorfor vurderingen må koncentrere sig om risikoen for forveksling mel-
lem ”-ren” og ”osan”. på trods af et vist sammenfald er mærkerne ikke forvekslelige,
og johnni pedersen har forsøgt at differentiere sig fra stalosan ved en anden typogra-
fi. stormøllen a/s har endvidere ved passivitet fortabt retten til at gøre indsigelser
gældende. i perioden 1991-2000 hørte johnni pedersen således intet om varemærke-
krænkelser, hvormed stormøllen a/s indirekte anerkendte staldren som produktbe-
tegnelse.
stalosan og staldren er to meget specielle produkter, som ikke passer i de gældende
rubriceringer. staldren lever ikke op til kravene for desinfektionsmidler, og johnny
pedersen har heller ikke markedsført det som sådan, men markedsfører derimod
staldren som et tørhygiejnemiddel. det er ikke muligt at dokumentere, at staldren
som desinfektionsmiddel er bakteriedræbende. udsagnet om at være 100 % bakterie-
dræbende og effektivt fjerne livsgrundlaget for fluelarver er hentet fra tidligere mar-
kedsføringsmateriale, som johnny pedersen har trukket tilbage.
i dag markedsføres staldren som værende et effektivt bakteriedræbende middel, der
dræber svampesporer og reducerer livsbetingelserne for fluelarver. dette er ikke fak-
                                         - 22 -
tiske oplysninger, men anprisninger af løs karakter. at noget er ”virksomt” overfor
fluelarver er en almindelig anprisning, men dette udtryk anvendes ikke længere på
grund af indsigelser fra miljømyndighederne. staldren har som produkt intet til fæl-
les med stalosan, og anprisningerne skal vurderes i forhold til staldren og ikke i for-
hold til stalosan. staldren testes i øvrigt løbende af steins laboratorium a/s, og
stormøllen a/s benytter samme laboratorium til at teste virkningerne af sit produkt.
retten begrundelse og resultat
efter de afgivne forklaringer kan det lægges til grund, at der er tale om to forskelligt
sammensatte produkter, som henvender sig til samme aftagerkreds og benyttes til
samme formål. ordet ”stald” udgør første stavelse i parternes varemærker, og referer
til produktets anvendelsesområde. endelser i varemærkerne er henholdsvis ”-ren” og
”-osan”. de to endelser er såvel visuelt som fonetisk meget forskellige. retten finder
derfor ikke, at de to navne er forvekslelige. der er da heller ikke for retten godtgjort,
at der er sket forveksling. jorenku har anvendt varemærket og emballagen siden
1990, hvor stormøllen gjorde indsigelse, men da denne indsigelse ikke har været
forfulgt siden 1991, finder retten, at stormøllen a/s har udvist retsfortabende passi-
vitet. johnni pedersen frifindes derfor for stormøllens påstand 1.
johnni pedersen benytter aktuelt angivelserne ”effektivt bakteriedræbende”, ”virk-
som overfor fluelarver” og ”reducerer livsbetingelserne for fluelarver” i sin markeds-
føring af staldren, hvorimod udsagnet om ”100 % bakteriedræbende effekt” ikke er
aktuelt for bedømmelsen. der er tale om oplysninger, som befinder sig i grænseom-
rådet mellem faktiske oplysninger og anprisninger, idet der er tale om angivelser af
væsentlig betydning for køberne, som meddeles samtidig med en generel henvisning
til, at produktet er gennemtestet. derved får anprisningerne karakter af at være angi-
velser om faktiske forhold. efter bevisførelsen må det imidlertid anses for særdeles
vanskeligt at foretage fuldstændige analyser af produktets egenskaber og effektivitet
til dokumentation herfor, men begge parter har i en årrække anvendt steins laborato-
rium a/s, herunder dette laboratoriums testmetoder, til vurdering af sine produkter.
henset hertil, og henset til resultaterne af de foreliggende test af staldren, finder ret-
ten ikke, at johnni pedersen har handlet i strid med markedsføringslovens bestem-
melser for så vidt angår udsagnet ”effektivt bakteriedræbende”. derimod foreligger
                                          - 23 -
der ingen oplysninger om produktets virkning mod fluelarver, hvorfor stormøllen
a/s’ påstand herom tages til følge.
retten finder det i øvrigt ikke godtgjort, at johnni pedersen gennem udtalelser til
kunder, forhandlere eller i fagblade har markedsført staldren i strid med markedsfø-
ringslovens § 1, § 2 eller § 2a.
                                   thi kendes for ret
johnni pedersen tilpligtes at anerkende, at angivelserne af produktet staldrens egen-
skaber som ”virksom overfor fluelarver” ikke er videnskabeligt bevist eller doku-
menteret. i øvrigt frifindes johnni pedersen fra de af stormøllen a/s nedlagte på-
stande.
stormøllen a/s betaler inden 14 dage 15.000 kr. i sagsomkostninger til johnni pe-
dersen.
                                    mette christensen
hans jørgen nielsen                                               flemming skouboe
                                          (sign.)
                                       ___ ___ ___
                           udskriftens rigtighed bekræftes
                            p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                     højesterets kendelse
                      afsagt torsdag den 8. september 2011
sag 283/2010
a (advokat tage siboni) anmoder i medfør af retsplejelovens § 399, stk. 2, jf. stk. 1, om tilla-
delse til ekstraordinær appel af ”byretten”s dom af 4. marts 2010 i sagen:
a
mod
x kommune
(advokat mogens moe)
og
transportministeriet, vejdirektoratet
(kammeradvokaten ved advokat morten wahl liljenbøl)
i påkendelsen har deltaget ni dommere: børge dahl, peter blok, asbjørn jensen, poul
søgaard, niels grubbe, marianne højgaard pedersen, thomas rørdam, vibeke rønne og
jens peter christensen.
a har anmodet om tilladelse til ekstraordinær appel af ”byretten”s dom af 4. marts 2010,
således at dommen tillades anket for så vidt angår x kommune og kæret for så vidt angår
transportministeriet, vejdirektoratet.
x kommune og transportministeriet, vejdirektoratet, har udtalt sig imod, at ekstraordinær
appel tillades.
sagsfremstilling
y kommune (nu x kommune) traf den 29. september 2005 beslutning om ekspropriation af
en del af as ejendom med henblik på etablering af en adgangsvej for nogle naboejendomme i
forbindelse med vejændringer som led i anlæggelsen af en omfartsvej i græsted.
                                                 - 2 -
a påklagede kommunens beslutning til vejdirektoratet, der den 19. februar 2007 traf afgø-
relse om, at der ikke var grundlag for at tilsidesætte kommunens beslutning, jf. vejlovens § 4,
stk. 2.
den 16. juli 2007 stævnede a x kommune ved ”byretten” med påstand om bl.a., at
kommunen skulle anerkende, at afgørelsen om ekspropriation er ugyldig og ulovlig.
det fremgår af sagen, at kommunen principalt påstod afvisning af sagen, og at byretten den 5.
november 2007 besluttede forlods at tage stilling til afvisningspåstanden.
byretten (dommer d) besluttede den 25. marts 2008 at ændre beslutningen af 5. november
2007. sagen blev udsat til den 2. juni 2008, således at a fik lejlighed til eventuelt at sagsøge
transportministeriet.
i brev af 13. maj 2008 til as advokat anførte vejdirektoratet bl.a.:
       ”for god ordens skyld skal vi oplyse, at vi senest ved telefonsamtalen den 13. maj 2008
       har oplyst, at det er vores opfattelse, at en sagsøger kan stævne enten kommunen som
       eksproprierende myndighed eller vejdirektoratet som rekursmyndighed eller begge in-
       stanser in solidum for så vidt angår en kommunes afgørelse om ekspropriation.
       dette skal forstås således, at det er sagsøger, der må vurdere, hvem der skal indstævnes
       vedrørende en afgørelse om ekspropriation.
       for så vidt angår vejlovens § 65, stk. 1, er det domstolene, der administrerer denne be-
       stemmelse. det er således domstolene, der skal tage stilling til, hvem der er rette sag-
       søgte, og om klagen er rettidig.
       hvis transportministeriet v. vejdirektoratet bliver indstævnet, kan vi ikke udelukke, at
       kommunen i et eller andet omfang bliver inddraget. dette kan vi dog ikke udtale os om
       på nuværende tidspunkt.”
den 26. maj 2008 udtog a herefter adcitationsstævning mod transportministeriet, vejdirekto-
ratet, med påstand om, at myndigheden skulle anerkende, at afgørelsen om ekspropriation er
ugyldig og ulovlig.
                                               - 3 -
ved ”byretten”s dom af 4. marts 2010 – afsagt af dommer d – blev x kommune frifundet,
idet retten fandt, at kommunen ikke var rette sagsøgte. sagen mod transportministeriet blev
afvist med henvisning til, at a ikke havde overholdt den søgsmålsfrist på 6 måneder, der
gælder efter vejlovens § 65, stk. 1.
den 8. april 2010 ansøgte advokat mogens philip på vegne af a østre landsret om tilladelse
til efter kærefristens udløb at kære byrettens dom af 4. marts 2010 for så vidt angår dommens
bestemmelse om afvisning af sagen mod transportministeriet, vejdirektoratet.
den 16. april 2010 afsagde østre landsrets 14. afdeling kendelse i en anden sag (ufr
2010.2086). i den sag var der rejst spørgsmål om dommer ds habilitet som følge af, at sag-
søgte i sagen, statsforvaltningen hovedstaden, var repræsenteret af kammeradvokaten, og at
ds ægtefælle, c, er partner i advokatfirmaet poul schmith, hvori også kammeradvokaten er
partner og interessent.
i landsrettens kendelse hedder det bl.a.:
       ”i brevet af 25. januar 2010 fra præsidenten for ”byretten” til de kærende er det anført
       blandt andet:
               ”… kan jeg oplyse, at dommer d ved sin ansættelse her ved retten straks oply-
               ste, at hun er gift med advokat c, der er partner i advokatfirmaet poul schmith.
               kammeradvokat karsten hagel-sørensen er også partner i samme firma.
               ved fordelingen af specialer blandt rettens jurister har vi for at imødegå habili-
               tetsproblemer bestemt, at dommer d aldrig behandler sager, hvor skattemyndig-
               hederne er den ene part, idet advokat c udelukkende beskæftiger sig med skatte-
               sager for kammeradvokaten. som følge heraf har vi fundet det uproblematisk, at
               dommer d behandler andre sager, hvor en offentlig myndighed er den ene part.
               …”
       …
       i kæresvarskriftet har kammeradvokaten på vegne indkærede oplyst blandt andet føl-
       gende om kammeradvokatens virksomhed:
               ”advokatfirmaet poul schmith er et interessentskab ejet af en række advokater,
               der samtidig arbejder i virksomheden. en af interessenterne er undertegnede, der
               efter indstilling fra finansministeriet er udnævnt til kammeradvokat ved konge-
               lig resolution. hvervet som kammeradvokat er personligt, men i min aftale med
                                 - 4 -
finansministeriet er det beskrevet, at ”kammeradvokaten skal – sammen med
sine kompagnoner og medarbejdere – opretholde et alsidigt advokatfirma på
kvalitetsmæssigt højt niveau, der har den fornødne kapacitet til at udføre opga-
verne ifølge nærværende aftale”. advokatfirmaet poul schmith beskæftiger for
tiden 270 personer, heraf 136 jurister.
firmaets øverste beslutningsorgan er interessentskabskredsen. den daglige le-
delse varetages af mig og et forretningsudvalg bestående af tre andre interes-
senter.
fagligt og sagsbehandlingsmæssigt er firmaet opdelt i seks juridiske faggrupper;
skatter og afgifter, insolvens, kontrakter og udbud, offentlig ret, proces samt
miljø og infrastruktur. alle jurister i firmaet er tilknyttet én af disse faggrupper,
der ledes af interessenterne i den pågældende faggruppe, hvoraf én fungerer som
gruppekoordinator.
advokat c er interessent i advokatfirmaet poul schmith og er tilknyttet fag-
gruppen skatter og afgifter, hvor han primært varetager skatteministeriets, her-
under skats, interesser i skatte- og afgiftssager.
advokatfirmaet poul schmiths omsætning med staten var i 2009 ca. kr. 227
mio. ekskl. moms. firmaets overskud (hvori også indgår salærer for andre kli-
enter end staten) fordeles blandt interessenterne og andre partnere. jeg kan op-
lyse, at salæret i en byretssag som alt overvejende hovedregel fastsættes under
hensyn til arbejdets omfang, men at sagsgenstandens størrelse kan trække en
smule op eller ned. jeg kan ikke erindre, at det nogen sinde har spillet en rolle
for salærets størrelse, hvilket udfald byretssagen har fået. efter min aftale med
finansministeriet kan der tages hensyn til sagens udfald ved fastsættelse af salæ-
ret, men det forudsættes, at sagen er principiel eller har vidtrækkende betydning.
denne salærparameter er derfor typisk kun af betydning ved et begrænset antal
højesteretsdomme.
…
nye sager fordeles – alt efter deres genstand – til behandling i én af de seks fag-
grupper. ved modtagelsen af en sag i faggruppen gennemgås sagen typisk af
gruppekoordinatoren for den pågældende faggruppe, der foretager en indledende
vurdering af, om firmaet kan påtage sig sagen, og træffer beslutning om, hvilke
jurister sagen skal bemandes med.
en sag bemandes med en sagsansvarlig, der varetager den egentlige sagsbe-
handling, og en erfaren sagspartner, der har det overordnede ansvar for sagen.
såvel den sagsansvarlige som sagspartneren påser, at sagen varetages i overens-
stemmelse med firmaets interne kvalitetstyringssystem.
sagen overgår dernæst til firmaets journal, der foretager en søgning i firmaets
edb-systemer med henblik på at afdække eventuelle interessekonflikter i relation
til de i sagen involverede parter og øvrige personer.
                                     - 5 -
    herefter overgår sagen til drøftelse på firmaets daglige sagsfordelingsmøde. i
    dette møde deltager kammeradvokaten og gruppekoordinatorerne for de enkelte
    faggrupper eller deres stedfortrædere.
    på mødet påses, at der ikke kan rejses tvivl om firmaets habilitet i relation til
    den indkomne sag, og at der ikke i øvrigt er hensyn, der tilsiger, at firmaet bør
    afstå fra at behandle sagen. desuden påses, om der er særlige hensyn, der bør
    indgå i overvejelserne om fordelingen af sagen mellem firmaets jurister.
    også under sagens behandling påser såvel den sagsansvarlige som sagspartne-
    ren, at der ikke opstår habilietskonflikter.
    …
    advokat c har ikke på noget tidspunkt været involveret i arbejdet med nærvæ-
    rende sag, og han beskæftiger sig i øvrigt ikke med sager inden for dette om-
    råde.
    det er i advokatfirmaet velkendt, at advokat c er gift med dommer d, hvorfor
    det såvel ved fordelingen af nye sager som under den efterfølgende sagsbehand-
    ling påses, at advokat c ikke inddrages i sager, hvori d fungerer som dommer,
    …
    …
    … at der i advokatfirmaet poul schmith er … 26 … interessenter…”.
...
    efter votering afsagdes sålydende
                                    k e n d e l s e:
    spørgsmålet er i første række, om dommer d må anses for inhabil i sagen, fordi
    hun er gift med advokat c fra kammeradvokaten, og fordi statsforvaltningen
    hovedstaden repræsenteres af kammeradvokaten i denne sag.
    da statsforvaltningen hovedstaden ikke repræsenteres af advokat c selv, fore-
    ligger der ikke inhabilitet hos dommer d efter retsplejelovens § 60, stk. 1, nr. 3.
    de inhabilitetsgrunde, der i øvrigt er fastsat i retsplejelovens § 60, indebærer
    heller ikke, at dommer d er inhabil. spørgsmålet om hendes habilitet skal derfor
    afgøres efter retsplejelovens § 61, hvorefter ingen må handle som dommer, »når
    der i øvrigt foreligger omstændigheder, som er egnede til at rejse tvivl om
    dommerens fuldstændige upartiskhed«.
    ved vurderingen af habilitetsspørgsmålet må der efter landsrettens opfattelse ta-
    ges hensyn til, at bestemmelsen i retsplejelovens § 61 har et dobbelt formål. det
    er ikke alene formålet at undgå en reel risiko for, at afgørelsen i den konkrete
    sag påvirkes af uvedkommende hensyn. det er også formålet at undgå, at der
    hos parterne eller omverdenen opstår mistillid til neutraliteten hos de dommere,
    der skal træffe afgørelse i sagen. i vurderingen må der desuden tages hensyn til
                                                - 6 -
               det krav til upartiskhed, der følger af artikel 6, stk. 1, i den europæiske
               menneskerettighedskonvention sammenholdt med den konventionspraksis, der
               relaterer sig hertil. efter denne praksis er det ikke tilstrækkeligt, at dommeren
               rent faktisk ikke har været påvirket af uvedkommende hensyn, men det skal
               også udadtil fremstå således uden rimelig tvivl.
               på dette grundlag bemærker landsretten følgende om det konkrete habilitets-
               spørgsmål:
               statsforvaltningen hovedstaden er en statslig myndighed, der som nævnt oven-
               for repræsenteres af kammeradvokaten i denne sag. kammeradvokaten er en
               privat advokatvirksomhed, der er organiseret som et interessentskab, og kam-
               meradvokaten har staten som hovedklient. der består således en - i økonomisk
               henseende - betydelig klientrelation mellem kammeradvokaten og staten, og
               advokat c er interessent i advokatvirksomheden. henset hertil og til, at dommer
               d som nævnt ovenfor er advokat cs ægtefælle, foreligger der efter landsrettens
               opfattelse omstændigheder, der er egnede til at rejse tvivl om dommer ds fuld-
               stændige upartiskhed i sagen. det gælder, selv om det må lægges til grund, at
               advokat c ikke som advokat hos kammeradvokaten har beskæftiget sig med den
               konkrete sag og ikke behandler sager på det pågældende retsområde. herefter
               må dommer d anses for inhabil og vige sit sæde i sagen, jf. retsplejelovens § 61.
               hensynet til sagsfordelingen ved "byretten" kan ikke føre til andet resultat.
               …”
ved retsbog af 22. april 2010 fastsatte østre landsret under henvisning til advokat mogens
philips ansøgning af 8. april 2010 frist til den 29. april 2010 for advokat philips nærmere op-
lysninger om årsagen til kærefristens overskridelse. landsretten vedlagde samtidig til oriente-
ring kopi af landsrettens 14. afdelings kendelse af 16. april 2010.
i brev af 27. april 2010 oplyste advokat mogens philip om årsagen til fristoverskridelsen bl.a.,
at hans klient var mere end 14 dage om at tage stilling til, om han kunne bekoste og skaffe
midler til yderligere prøvelse af sagen, og at man den 23. april 2010 modtog kendelsen af 16.
april 2010 om dommer ds habilitet i forhold til kammeradvokaten.
i brev af 17. juni 2010 skrev retspræsident e, ”byretten”, bl.a. således til a:
       ”den 4. marts 2010 afsagde dommer d dom i deres sag, hvor transportministeriet var
       repræsenteret af kammeradvokaten.
       den 16. april 2010 har østre landsrets 14. afdeling i en anden sag truffet afgørelse om,
       at dommer d er inhabil i medfør af retsplejelovens § 61. begrundelsen for afgørelsen er,
       at d er gift med advokat c, som er medejer af advokatfirmaet poul smith.
                                              - 7 -
      kammeradvokaten, der repræsenterede den ene part i sagen, er ligeledes medejer af
      samme advokatfirma.
      den 22. april 2010 har østre landsrets 10. afdeling stadfæstet en anden af dommer ds
      domme, hvor kammeradvokaten også repræsenterede den ene part.
      10. afdeling kendte kendelse fra 14. afdeling, men afdelingen har ikke af egen drift taget
      spørgsmålet om inhabilitet op.
      der verserer for tiden en tredje ankesag i østre landsrets 9. afdeling, hvor den ene part
      er repræsenteret af advokatfirmaet poul schmith, og hvor dommer d har afsagt den ind-
      ankede dom.
      indtil videre vil dommer d ikke behandle sager, hvor den ene part er repræsenteret af
      advokatfirmaet poul schmith.
      formålet med denne underretning om afgørelserne af 16. april 2010 og 22. april 2010
      fra østre landsret er, at de får mulighed for at overveje deres stilling.
      …
      det bemærkes, at retsplejelovens § 372, stk. 2, 4. pkt. og § 399, stk. 2 indeholder regler
      om tilladelse til anke af en dom efter ankefristens udløb.
      …”
den i brevet nævnte ”tredje ankesag” er siden afgjort ved østre landsrets 9. afdelings dom af
10. september 2010. i den sag fandt flertallet af de grunde, landsrettens 14. afdeling havde
anført i kendelsen af 16. april 2010, at dommer d var inhabil i en sag, hvor naturklagenævnet
var sagsøgt og repræsenteret af kammeradvokaten ved advokat stig grønbæk jensen. min-
dretallet udtalte bl.a.:
      ”det må lægges til grund, at advokat c ikke som advokat i advokatfirmaet poul
      schmith har beskæftiget sig med den konkrete sag, at han ej heller behandler sager på
      det pågældende retsområde, og at han hverken direkte eller indirekte har haft indfly-
      delse på kammeradvokatens behandling af sagen. det må endvidere efter det om sagen
      oplyste lægges til grund, at den ikke har et sådant omfang eller er af en sådan art eller
      karakter at advokatfirmaet poul schmiths – og dermed advokat cs – økonomiske eller
      ideelle interesser kan tænkes at blive berørt på en sådan måde, at der kan rejses tvivl
      om, hvorvidt ds upartiskhed kan blive påvirket heraf. herefter, og da der ikke er anført
      andre forhold, der kan give anledning til at betvivle dommer ds fuldstændige upartisk-
      hed og da den omstændighed, at hun er advokat cs ægtefælle, ikke i sig selv kan inde-
      bære, at der med føje kan rejses tvivl herom – det være sig under sin behandling af sa-
      gen eller når hun træffer sin afgørelse – stemmer jeg for, at begæringen om hjemvisning
      af sagen til fornyet behandling i ”byretten” ved en anden dommer ikke tages til følge.
      …”
                                                - 8 -
ved østre landsrets kendelser af 29. juni 2010 blev anmodninger fra a om henholdsvis
kære (i sagen mod transportministeriet, vejdirektoratet) og anke (i sagen mod x
kommune) af ”byretten”s dom af 4. marts 2010 efter kære-/ankefristens udløb ikke taget til
følge.
procesbevillingsnævnet har den 14. september 2010 afslået en ansøgning fra a om tilladelse
til kære til højesteret af landsrettens kendelser af 29. juni 2010 til højesteret.
anbringender
a har overordnet anført, at sagen vedrører spørgsmål af principiel karakter, og at byrettens
dom er afsagt af en inhabil dommer.
han har nærmere anført bl.a., at der foreligger en endelig afgørelse af 16. april 2010, fulgt
op af en afgørelse af 10. september 2010, som fastslår, at dommer d er inhabil i sager, hvor
kammeradvokaten møder for en part, og at det derfor må lægges til grund, at d var inhabil i
sagen. han har ikke kunnet gøre inhabilitet gældende, før han den 23. april 2010 blev gjort
bekendt med landsrettens kendelse af 16. april 2010. allerede den 27. april 2010 gjorde han
inhabiliteten gældende i ansøgningen til landsretten om oprejsningsbevilling. en dommers
inhabilitet er en væsentlig mangel, og der gælder ikke nogen frist, som skal overholdes for at
gøre indsigelsen gældende. i øvrigt er indsigelsen gjort gældende inden for rimelig tid. til-
ladelse til ekstraordinær appel på grund af ds inhabilitet må omfatte den samlede sag. det
var i øvrigt ikke korrekt at frifinde kommunen med henvisning til, at vejdirektoratet var
rette sagsøgte, da vejdirektoratet med bindende virkning for sig selv og kommunen havde
vejledt ham om, at han var frit stillet med hensyn til, hvem han ville sagsøge.
x kommune har anført bl.a., at ”byretten”s dom af 4. marts 2010 ikke er omfattet af
retsplejelovens § 399 for så vidt angår x kommune, da der ikke foreligger noget
inhabilitetsproblem i forhold til kommunen. det er i øvrigt åbenbart, at en fornyet be-
handling af sagen ikke vil medføre et andet resultat i forhold til x kommune, da kommunen
ikke er rette sagsøgte i sagen.
transportministeriet, vejdirektoratet, har anført bl.a., at bestemmelsen i retsplejelovens §
399, stk. 2, jf. stk. 1, efter sin ordlyd ikke finder anvendelse i den foreliggende sag, da
                                              - 9 -
”byretten”s dom af 4. marts 2010 for så vidt angår transportministeriet ikke kan ankes, men
alene kæres, jf. retsplejelovens § 369, stk. 3, jf. § 394. det forhold, at østre landsret ved
kendelse af 16. april 2010 fandt, at dommer d var inhabil, har ikke haft betydning for as
mulighed for at kære rettidigt. økonomiske overvejelser hos a kan ikke begrunde, at sagen
ikke blev kæret rettidigt, og der er ingen sammenhæng mellem kærefristens overskridelse og
landsrettens efterfølgende kendelse af 16. april 2010 om ds inhabilitet. der er i øvrigt ikke
grundlag for at antage, at det er overvejende sandsynligt, at sagen er urigtigt oplyst eller vil
få et væsentligt andet udfald som følge af habilitetsindsigelsen.
højesterets begrundelse og resultat
hovedspørgsmålet i den foreliggende sag er, om dommer d var inhabil i den sag, a havde
anlagt mod x kommune og transportministeriet, vejdirektoratet, fordi transport-
ministeriet, vejdirektoratet, var repræsenteret af kammeradvokaten ved en advokat fra ad-
vokatfirmaet poul schmith, og fordi hun er gift med advokat c, der ligesom kammeradvo-
katen er interessent i dette advokatfirma.
spørgsmålet om dommer ds habilitet skal afgøres efter bestemmelsen i retsplejelovens § 61,
hvorefter ingen må handle som dommer i en sag, hvis der i øvrigt – det vil sige uden for de
tilfælde, der reguleres af § 60 – foreligger omstændigheder, som er egnet til at rejse tvivl om
dommerens fuldstændige upartiskhed. bestemmelsen i § 61 har et dobbelt formål, nemlig
dels at undgå en reel risiko for, at afgørelsen i den konkrete sag påvirkes af uvedkommende
hensyn, dels at undgå, at der hos parterne eller omverdenen opstår mistillid til upartiskheden
hos de dommere, der skal medvirke i sagen. det sidstnævnte formål indebærer, at en dom-
mer er inhabil, hvis der på grund af dommerens tilknytning til sagen eller dens parter kan
rejses tvivl om dommerens upartiskhed. for at føre til inhabilitet skal tvivlen være rimeligt
begrundet i objektive omstændigheder. § 61 skal i øvrigt fortolkes i lyset af artikel 6, stk. 1, i
den europæiske menneskerettighedskonvention, hvorefter enhver har ret til rettergang for en
upartisk domstol, og den hertil relaterede praksis fra menneskerettighedsdomstolen.
otte dommere – børge dahl, asbjørn jensen, poul søgaard, niels grubbe, marianne høj-
gaard pedersen, thomas rørdam, vibeke rønne og jens peter christensen – udtaler herefer:
                                              - 10 -
det fremgår af de oplysninger, som kammeradvokaten har afgivet til brug for den sag, der
blev afgjort ved østre landsrets kendelse af 16. april 2010, at advokatfirmaet poul schmith
er et interessentskab, som er ejet af en række advokater, der arbejder i advokatfirmaet. fir-
maet beskæftigede på det tidspunkt ca. 270 personer, heraf 136 jurister, hvoraf 26 var inte-
ressenter. kammeradvokaten er statens faste advokat i civile sager, og firmaets omsætning
med staten var i 2009 ca. 227 mio. kr. ekskl. moms. firmaet er opdelt i seks juridiske fag-
grupper, og alle jurister er tilknyttet én af disse faggrupper, som ledes af interessenterne i
den pågældende faggruppe. advokatfirmaets overskud fordeles blandt interessenterne og
andre partnere. kammeradvokaten har endvidere oplyst, at salæret i en byretssag som ho-
vedregel fastsættes under hensyn til arbejdets omfang, men at sagsgenstandens størrelse kan
trække en smule op eller ned.
ds ægtefælle, advokat c, er tilknyttet faggruppen vedrørende skatter og afgifter. den fore-
liggende sag vedrører ekspropriation og henhører under en anden faggruppe. det må lægges
til grund, at c på intet tidspunkt har haft med sagen at gøre, og at han heller ikke har deltaget
i drøftelser om den eller har haft et overordnet ansvar for sagen og dens behandling. staten
er advokatfirmaet poul schmiths største klient, men der er ikke tale om en sag, som er af
særlig betydning for hverken staten eller advokatfirmaet.
det forhold, at dommer d er gift med advokat c, er under de anførte omstændigheder efter
vores opfattelse ikke egnet til at rejse berettiget tvivl om hendes fuldstændige upartiskhed i
sagen.
herefter – og da der heller ikke i øvrigt er oplyst omstændigheder, som kan føre til, at der
meddeles tilladelse til ekstraordinær appel af byrettens dom af 4. marts 2010, jf. retsplejelo-
vens § 399, stk. 2, jf. stk. 1 – stemmer vi for ikke at imødekomme anmodningen herom.
dommer peter blok udtaler:
det rejste spørgsmål om inhabilitet i medfør af retsplejelovens § 61 angår en situation, hvor
en af sagens parter er repræsenteret af en advokat fra et advokatfirma, i hvilket dommerens
ægtefælle er interessent. det er i denne situation hverken en fjerntliggende eller urimelig
tanke, at dommerens ægtefælle har en sådan økonomisk og/eller ideel interesse i sagens ud-
                                               - 11 -
fald, at det vil kunne påvirke dommerens afgørelse, og jeg finder, at den særlig nære rela-
tion, som består i forholdet mellem ægtefæller, i kombination med med det forhold, at
dommerens ægtefælle er medejer af advokatfirmaet, i sig selv udgør omstændigheder, som –
ud fra en objektiv målestok – er egnede til at rejse tvivl om dommerens fuldstændige upar-
tiskhed. dette gælder således efter min opfattelse generelt, dvs. uafhængigt af sagens og
klientforholdets omfang og karakter, og selv om der er tale om et stort advokatfirma, i hvil-
ket dommerens ægtefælle ikke beskæftiger sig med sager inden for det retsområde, som
retssagen angår.
jeg finder derfor, at byretsdommer d i medfør af retsplejelovens § 61 var inhabil ved be-
handlingen af retssagen mellem a og transportministeriet.
da det endvidere må lægges til grund, at a først efter kærefristens udløb blev bekendt med
de omstændigheder, som begrunder dommerens inhabilitet, og at han herefter inden rimelig
tid har påberåbt sig forholdet til støtte for sine ansøgninger om tilladelse til kære, finder jeg,
at det i medfør af analogien af retsplejelovens § 399, stk. 2, jf. stk. 1, bør tillades a i forhold
til trafikministeriet at kære byrettens dom til landsretten med påstand om ophævelse af
dommen på grund af inhabilitet.
jeg finder endvidere, at der består en sådan sammenhæng mellem retssagen mod transport-
ministeriet og retssagen mod x kommune, at det i medfør af analogien af retsplejelovens §
399, stk. 2, jf. stk. 1, samtidig bør tillades a i forhold til kommunen at anke byrettens dom
til landsretten med påstand om ophævelse af dommen.
jeg stemmer således for at tage as anmodning til følge.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
                                          thi bestemmes:
anmodningen om ekstraordinær appel af ”byretten”s dom af 4. marts 2010 imødekommes
ikke.