text:
- jen
                                           udskrift
                                                af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                               dom
afsagt den 30. juni 2010 af sø- og handelsretten, sammensat af retsformanden, vicepræsident micha-
el b. elmer, og de sagkyndige medlemmer, jens boye og jens kiil naldal.
s-37-08                              pfs shipping india ltd.
                                     (advokat jes anker mikkelsen)
                                     mod
                                     a/s dan-bunkering ltd.
                                     (advokat per schaumburg-müller)
indledning
sagen drejer sig om, hvorvidt pfs shipping india ltd. (i det følgende: pfs) som reder for
m/v pfs narayana (i det følgende: skibet) efter aftalelovens § 29 eller § 36 kan få tilsidesat
en aftale med a/s dan-bunkering ltd. (i det følgende: dan-bunkering) om betaling af den-
nes krav for levering af bunkers til tidsbefragtere af skibet under henvisning til, at pfs ind-
gik aftalen, efter at dan-bunkering havde truet med at gøre arrest i skibet for de pågældende
krav i riga, letland.
                                                    -2-
oplysningerne i sagen
pfs havde chartret skibet til britannia bulk plc, der ifølge certepartiet af 3. maj 2007 selv
skulle skaffe bunkers til skibet og betale herfor, og i tilknytning hertil havde befragteren i
forhold til rederen forpligtet sig ikke at bestille bunkers i skibets eller rederens navn, jf. føl-
gende tillægsklausul 63:
       ”charterers not to stem bunkers basis to ”the order of abg narayana and/or master´s
       and/or owners and/or managers”. charterers to stem bunkers “for and to the order of
       (charterers name)”. owners not to be responsible for payment in case of delayed / non-
       payment by charterers. charterers undertake to advise suppliers, prior to ordering
       bunkers, to absolve vessel / owners of all liabilities in respect of non-payment and conse-
       quences thereof.”
britannia bulk plc indgik den 22. og 24. juli 2008 aftale med dan-bunkering om levering af
bunkers til skibet til fast pris baseret på levering i rotterdam, således at der ved levering an-
detsteds skulle tillægges yderligere beløb, svarende til forskellen på dagsraten i rotterdam
og det pågældende andet sted. aftalen, om hvis indgåelse pfs ikke blev underrettet, henvi-
ste til dan-bunkerings almindelige betingelser for levering af bunkers, ifølge hvilke rederen
hæfter for levering af bunkers, og dan-bunkering har lien i skibet for sit krav.
       dan-bunkering leverede bunkers til skibet i goa den 9. september 2008 for 508.601,54
usd og i cape town den 19. oktober 2008 for 713.080,25 usd, i alt 1.221.681,79 usd. ordre-
bekræftelsen for den første af disse leverancer blev ved mail af 8. september 2008 sendt til
britannia bulk plc, og ordrebekræftelsen for den anden ved mail af 19. oktober 2008 til bri-
tannia bulker a/s, hvortil alle britannia bulk plc’s rettigheder og forpligtelser efter certepar-
tiet i mellemtiden var blevet overført.
       britannia bulk plc og britannia bulker a/s gik konkurs den 31. oktober 2008, hen-
holdsvis den 20. november 2008. pfs har anmeldt krav i boerne på 3.472.038,04 usd
       pfs afslog den 4. november 2008 at betale dan-bunkerings fakturaer for levering af
bunkers til skibet i goa og capetown.
       forud for skibets anløb af riga, letland, for dér at påbegynde udførelsen af et rejsecer-
teparti, meddelte ruslans verdens under angivelse af at være marine broker i riga og dér
repræsentere et internationalt advokatfirma, penlaw, i en mail af 28. november 2008 pfs,
at han var blevet bedt om at sikre dan-bunkerings krav på 1.221.661 usd med tillæg af om-
                                                    -3-
kostninger, som han bad pfs om at betale inden 24 timer, idet han ellers ville tage skridt til
at arrestere skibet. pfs’ administrerende direktør, v. k. malik, bad i en mail af samme dato
til dan-bunkerings bunker- og projektmanager, henrik ladekjær, om, at dan-bunkering af-
stod fra at tage retlige skridt i riga, således at skibet kunne sejle efter planen, idet han samti-
dig bad om kopi af bunkersfakturaerne og meddelte, at pfs ville betale regningerne for bun-
kers, hvis pfs som reder var ansvarlig herfor, men at pfs i givet fald ønskede en betalingsaf-
tale.
      henrik ladekjær sendte senere samme dag kopi af de to fakturaer og anmodede pfs
om forslag til betalingsordning, som han kunne forevise for dan-bunkerings ledelse, idet
han understregede, at retsskridt i letland kun kunne undgås, hvis hans ledelse godkendte
det. efter at parterne i mails havde drøftet forholdet mellem den fakturerede pris og prisen
på spotmarkedet på leveringstidspunktet og udvekslet forskellige forslag til betalingsord-
ninger, sendte dan-bunkering den 28. november 2008 en af sin danske advokat udfærdiget
forligsaftale til underskrift hos skibets kaptajn, tariq khan.
      denne underskrev forligsaftalen den 29. november 2010 med tilføjelsen signed under
duress.
      dan-bunkering ved senior teamleder jesper juhl protesterede straks samme dag imod
denne tilføjelse og krævede at modtage en forligsaftale med ”ren” underskrift senest den 30.
november 2008 kl. 10:00, idet dan-bunkering i modsat fald ville ”seek … recovery in riga”.
      efter at parterne under fornyede forhandlinger var blevet enige om til forligsaftalen at
føje et nyt pkt. 2, blev følgende forligsaftale den 30. november 2008 uden forbehold under-
skrevet af tariq kahn for pfs og af jesper juhl for dan-bunkering den 30. november 2008:
                                               ”agreement
      between the owners and managers of m/v ”pfs narayana”, pfs … (in the following
      jointly the “owners”)
      and … dan-bunkering ... (in the following “db”) …
      1.     we the owners do acknowledge to be due to db the amount of total usd
             1.221.681,79. …
      2.     it is db’s duty to prove the correctness of the invoiced amounts in the above-men-
             tioned invoices … for instance by having the appointed administrator of britannia
             to confirm the correctness of the amounts. …
      3.     we the owners agree to pay latest on 10.12.2008 to db … the amount of usd
             366.501,54 (30%)
      4.     we the owners agree to pay latest on 15.1.2009 to db usd 183.252,27 (15 %)
      5.     we the owners agree to pay latest on 15.2.2009 to db usd 183.252,27 (15 %)
                                                  -4-
      6.    we the owners agree to pay latest on 15.3.2009 to db usd 183.252,27 (15 %)
      7.    we the owners agree to pay latest on 15.4.2009 to db usd 183.252,27 (15 %)
      8.    we the owners agree to pay latest on 15.5.2009 to db usd 122.171,17 (10 %)
      9.    failure by the owners to effect payment to db´s bank account within business
            hours on the due dates stated in clauses 2 and 3 above shall give db the right to ar
            rest the vessel, and/or any other vessel owned, managed or chartered and/or any
            other belongings to owners, and claim the owners for interest and costs as well as
            any other legal rights.
      10.   in return and in consideration for owners settling the above invoices and upon
            db´s receipt of the full payment, db hereby irrevocably and unconditionally trans-
            fer and assign the claim(s) against britannia bulker a/s – dk-svendborg / britan
            nia bulk plc.. – uk-london under invoices no. 157229 and 157800 in full to own
            ers. …”
der er under sagen enighed om, at kuratorerne i britannia bulk plc og britannia bulker a/s’
konkursboer har bekræftet, at dan-bunkerings krav mod pfs ifølge forligsaftalen på i alt
1.221.681,79 usd svarer til dan-bunkerings fakturaer til de konkursramte selskaber for leve-
ring af bunkers i goa og cape town, og at disse er godkendt i forbindelse med fordrings-
prøvelsen.
      pfs betalte ikke det beløb, som ifølge aftalen skulle betales senest den 10. december
2008. dan-bunkering foretog derfor arrest i skibet for sit krav i amsterdam den 9. januar
2009. skibet blev frigivet den 2. februar 2009, efter at pfs´ p&i klub havde stillet garanti for
betaling af det beløb, som pfs måtte blive dømt til at betale til dan-bunkering.
påstande
dan-bunkering har påstået pfs dømt til at betale 6.982.906,41 dkk med procesrente fra sa-
gens anlæg den 19. januar 2009 principalt af hele beløbet, subsidiært fra den 10. december
2008 af 2.112.478,23 dkk, fra den 15. januar 2009 af 1.053.531,59 dkk, fra den 16. februar
2009 af 1.069.864,98 dkk, fra den 15. april 2009 af 1.036.366,41 dkk, og fra den 15. maj 2009
af 672.992,11 dkk, mere subsidiært modværdien på betalingstidspunktet af 1.221.681,79
usd med procesrente fra den 19. januar 2009 af hele beløbet, mest subsidiært fra den 10. de-
cember 2008 af 366.501,54 usd, fra den 15. januar 2009, den 15. februar 2009, den 15. marts
2009 henholdsvis den 15. april 2009 af 183.252,27 usd og fra den 15. maj 2009 af 122.171,17
usd.
                                                 -5-
pfs har påstået frifindelse, subsidiært mod betaling af et mindre beløb.
forklaringer
administrerende direktør for pfs virendra kumar malik har forklaret, at han har 27 års erfa-
ring inden for shippingbranchen. pfs blev stiftet i 1994 og købte sine første skibe i 2000. sel-
skabet ejer i dag 9 skibe og har 18 ansatte.
       han forhandlede og indgik certepartiet med britannia bulk plc. pfs valgte i 2007 at
indføje tillægsklausul 63 som standardklausul for at beskytte pfs’ egne interesser. britannia
bulk plc accepterede klausulen uden indvendinger.
       certepartiet forløb fint indtil september/oktober 2008, hvor pfs ikke modtog charter-
hyre, og pfs kunne se, at britannia-selskaberne havde problemer. heller ikke britannia bul-
ker a/s, der da havde sub-chartret skibet, reagerede. det var almindeligt kendt, at britannia
bulker a/s var ved at gå konkurs, og pfs opsagde derfor certepartiet. skibet sejlede herefter
i ballast til fra vestafrika til riga, hvor det var lykkedes at finde et nyt certeparti til skibet,
dog til en rate der var 45 % under hyren efter aftalen med britannia bulk plc.
       den 4. november 2008 gjorde dan-bunkering kravet vedrørende bunkers leveret til pfs
narayana gældende over for pfs, der imidlertid svarede, at bunkers var bestilt af befragte-
ren, og at dan-bunkering derfor måtte henvende sig til britannia bulker a/s. derefter hørte
pfs først den 28. november 2008 igen fra dan-bunkering, der nu truede med at foretage ar-
rest i skibet i riga. blev skibet ikke lastet på det aftalte tidspunkt i riga, ville pfs miste det
nye certeparti. en arrest ville efter pfs´s opfattelse være ulovlig. dan-bunkering påstod
imidlertid, at de kunne foretage arrest, og at en arrestsag ville kunne tage 2-3 måneder.
       dan-bunkering ville have, at pfs skulle betale regningen. pga. nedgangen i markedet,
var det en meget alvorlig situation for pfs, og de havde ikke pengene til at betale det hele på
en gang. pfs fik at vide, at deres tab ved en ulovlig arrest først ville blive pådømt senere,
men de ville ikke kunne overleve blot ved at kræve erstatning. det, de havde behov for, var
indtægten fra certepartiet. på den baggrund så pfs ingen anden udvej end at underskrive
forligsaftalen. de havde intet andet valg, efter at dan-bunkering havde truet med at ville la-
de skibet arrestere. pfs mente på intet tidspunkt at være forpligtet til at betale, men de følte
sig tvunget til at underskrive for at undgå arrest. det var et spørgsmål om overlevelse. han
                                                  -6-
ville aldrig have indgået en aftale med dan-bunkering, hvis ikke dan-bunkering havde truet
med arrest.
       skibet blev arresteret den 11. januar 2009 i amsterdam og tilbageholdt i 22 dage. pfs
kunne først til sidst skaffe penge til at stille sikkerhed, og efter et par dage blev skibet frigi-
vet. certepartiet udløb under arresten og blev ikke forlænget. som følge af arresten i am-
sterdam led pfs et tab på 350.000 usd.
       han forsøgte at forhandle prisen for den leverede bunkers med dan-bunkering, idet
pfs ikke var part i aftalen mellem dan-bunkering og britannia bulker a/s, men dan-
bunkering svarede, at prisen ikke var til forhandling.
       i en tilsvarende sag vedr. skibet abg madhave ejet af pfs, betalte pfs dan-bunkering
for bunkers, der var bestilt af en befragter. baggrunden herfor var, at pfs selv anvendte den
leverede bunkers. også i denne sag blev pfs truet med arrest. sagen gav anledning til, at til-
lægsklausul 63 blev indsat i kontrakten med britannia bulker a/s.
bunkers- og projektmanager hos dan-bunkering henrik k. ladekjær har forklaret, at indgik en
relativt stor kontrakt med britannia-selskaberne, der kort efter gik konkurs.
       han har deltaget i mange sager om arrest til sikkerhed for bunkers leveret til befragter.
       britannia selskaberne havde 20 ubetalte fakturaer hos dan-bunkering, da de blev er-
klæret konkurs. i nærværende sag oplyste en lokal advokat i riga, at det var muligt at arre-
stere skibet dér. det er mange steder i verden normalt at arrestere skibe for sådanne krav.
       administrerende direktør v. k. malik fra pfs vedkendte telefonisk over for ham at ha-
ve fået leveret olie til skibet, og at pfs var villige til at indgå forlig, hvilket han efterfølgende
også bekræftede på mail. det blev på intet tidspunkt drøftet, om det var lovligt at foretage
arrest. de diskuterede kun, hvornår fakturaerne skulle betales.
       de modtog i første omgang forliget retur fra kaptajnen med en tilføjelse, som de ikke
ville ikke acceptere, idet forliget da var færdigforhandlet.
       han ringede derfor til v. k. malik, der henviste til narendran padmalayam, der er vice
president i pfs. kort efter samtalen med padmalayam modtog dan-bunkering en mail fra
pfs med et oplæg til forhandling af priserne i forliget. det var første gang, at prisen på bun-
kers blev diskuteret.
                                                  -7-
       pfs mente, at kravet kun burde være ca. 900.000 usd. herefter ringede han til pfs for
at sikre sig, at han havde forstået indsigelsen korrekt, hvilket blev bekræftet. på den bag-
grund aftalte de at tilføje det nye pkt. 2 til aftalen. diskussionen vedrørte således alene pri-
sen. han huskede ikke, om han selv nævnte muligheden for arrest på dette tidspunkt.
       dan-bunkering var bange for, at leverandørerne skulle trække deres kredit, hvis det
rygtedes i markedet, at dan-bunkering de havde mistet flere mio. kr. på britannia selskaber-
ne.
       normalt løslades et skib efter arrest inden for højest 24 timer. i amsterdam gik der un-
der et døgn, fra sikkerheden var stillet, til skibet forlod havnen.
       dan-bunkering tvang ikke pfs til at betale for noget, som pfs ikke skyldte. skibet hæf-
ter for den olie, som skibet har brugt.
       de får normalt ikke udleveret kopi af certepartier, når de laver aftaler med befragtere.
enkelte gange har redere på forhånd gjort dem opmærksomme på, at skibet ikke hæfter for
bunkers. i så fald har de valgt ikke at levere bunkers.
       sagen vedrørende abg makhaba vedrørte et græsk rederi, der ikke kunne betale for
bunkers til en værdi af 305.000 usd. der blev i sagen indgået forlig med pfs, som var reder.
       i dag stiller de over for nogle kunder krav om sikkerhedsstillelse inden levering, men
det gjorde de ikke dengang.
senior teamleder hos dan-bunkering jesper juhl har forklaret, at han blev involveret i sagen
med dan-bunkering den 28. november 2008. de tog kontakt til en advokat i riga få at få op-
lyst, om de kunne arrestere skibet dér, hvilket advokaten bekræftede. det er helt normalt, at
man kan arrestere skibe for leveringer til en befragter, idet rederen sædvanligvis hæfter for
bunkers bestilt af en befragter. dan-bunkering har adskillige gange foretaget arrest hos rede-
re for krav vedrørende bunkers leveret til deres befragtere.
       emnet for drøftelserne med pfs fredag den 28. november 2008 var, i hvilke rater der
skulle betales. de talte ikke om, at dan-bunkering ville foretage arrest, hvis der ikke blev
underskrevet, eller om pfs´s forpligtelse til at betale. de talte heller ikke om, hvorvidt en ar-
rest i riga ville være lovlig eller ulovlig. v. k. malik var af henrik ladekjær blevet gjort be-
kendt med, at dan-bunkering kunne foretage arrest i riga.
                                                  -8-
       han forhandlede forliget på plads fredag eftermiddag og sendte det på e-mail til pfs
fredag aften. lørdag morgen modtog han en e-mail fra pfs, hvorefter de kunne acceptere
forliget, men med små ændringer. pfs protesterede mod priserne, idet pfs havde indhentet
priser fra goa og syd afrika, der var billigere, end de priser, som dan-bunkering havde an-
givet i forliget. han blev overrasket over, at pfs havde underskrevet forliget ”under duress”,
idet forliget var færdigforhandlet fredag. priserne kunne ikke diskuteres, hvilket han med-
delte pfs. de aftalte herefter at indføje pkt. 2 til forliget, hvorved dan-bunkering påtog sig
ansvaret for at dokumentere, at priserne i forliget var som faktureret. denne dokumentation
er senere fremkommet. derefter fik de et underskrevet forlig retur fra pfs uden forbehold.
parternes synspunkter
dan-bunkering har gjort gældende, at forligsaftalen af 30. november 2008, som er indgået
mellem to professionelle internationale aktører under brug af rådgivere, er gyldig og bin-
dende.
       forliget kan ikke tilsidesættes efter aftalelovens § 29, idet forligets indgåelse ikke er re-
sultatet af nogen form for ulovlig tvang eller andet retsstridigt forhold. dan-bunkering hav-
de ret til at indgive begæring til en ret i en eu-medlemsstat om at foretage arrest i skibet, og
dan-bunkering havde derfor også ret til at bruge truslen herom som tvangsmiddel. arrest af
et skib er et lovligt retsmiddel til inddrivelse af søretlige krav. en meddelelse om, at man vil
søge at skaffe sig fyldestgørelse for sit krav, ved at gå til domstolene, kan ikke anses for rets-
stridig tvang.
       et modsat resultat ville få betydelige negative konsekvenser. bestilling af bunkers an-
ses for at udgå fra skibet, og kaptajnen kvitterer for leverancen, således at skibet hæfter her-
for på kontraktretligt grundlag. britannia bulk plc havde således bestilt bunkers ”for account
of m/v pfs narayana and/or master and/or owners and/or charterers and/or managers
and/or operators and/or britannia bulk plc”, og bestillingen var tilsvarende for så vidt angår
britannia bulkers a/s’ bestilling af bunkers i capetown. dette svarede endvidere til dan-
bunkerings leveringsbetingelser, hvor det også fremgår, at dan-bunkering kan foretage ar-
rest i skibet for bunkers.
                                                   -9-
       pfs havde mulighed for at beskytte sine interesser under en arrestsag ved de lettiske
domstole, herunder ved at stille sikkerhed for det rejste krav, hvorved skibet umiddelbart
ville blive frigivet. såfremt arresten senere viste sig ulovlig, ville pfs være berettiget til er-
statning.
       grunden til, at kaptajnen i første omgang underskrev ”under duress”, var ikke, at pfs
anså arresten for ulovlig, men alene at pfs ønskede den korrekte pris fastslået.
       der foreligger herefter hverken retsstridighed, ulovlig tvang eller ond tro, og forliget
kan hverken tilsidesættes efter aftalelovens § 29 eller dens § 36. forligsforløbet viser da også,
at der ikke har været tale om en situation, hvor den ene part har udnyttet den anden på util-
børlig vis, og der er under ingen omstændigheder tale om en situation, som falder under af-
talelovens § 36, jf. ufr 1999.1161 h.
       dan-bunkering har som følge af, at pfs ikke har overholdt de fastsatte betalingsdatoer
i forliget, lidt et tab, idet usd er faldet i kurs. forliget er et gældsbrev, hvorfor dan-
bunkering er berettiget til at kræve tabet dækket i medfør af gældsbrevslovens § 7, stk. 2.
       herudover gøres det gældende, at der kan beregnes renter fra dan-bunkerings ned-
læggelse af betalingspåstand for retten den 19. januar 2009, idet pfs ved sagens anlæg i de-
cember 2008 bestred forligets gyldighed, og der blev ikke foretaget rettidige betalinger iht.
forliget, hvorfor forligsbeløbet straks forfaldt i sin helhed.
       det bestrides, at dan-bunkering har pådraget sig erstatningsansvar for den arrest, der
blev foretaget i amsterdam. arresten var direkte hjemlet i forligsaftalen. desuden er pfs’
modkrav helt udokumenteret.
       pfs skal erstatte dan-bunkering det kurstab, som dan-bunkering har lidt ved, at der
ikke er sket rettidig betaling iht. forligsaftalen.
pfs har gjort gældende, at dan-bunkering under retsstridig trussel om arrest har formået
pfs til at forpligte sig til at betale for den konkursramte befragters gæld. aftalen skal derfor
tilsidesættes efter aftalelovens § 29 eller § 36.
       britannia bulker a/s var ikke berettiget til at bestilles bunkers på pfs`s regning, jf. til-
lægsklausul 63 i tidscertepartiet.
       pfs er heller ikke part i aftalerne om levering af bunkers mellem dan-bunkering og
britannia bulker a/s, hvorfor aftalernes indhold, herunder dan-bunkerings almindelige be-
                                                  - 10 -
tingelser for levering af bunkers ikke kan gøres gældende over for pfs. dan-bunkering har
endvidere hverken sendt kopi af faktura eller ordrebekræftelse til pfs, der derfor ikke har
haft mulighed for at protestere med henvisning til certepartiets tillægsklausul 63. det er
udokumenteret, at rederier i andre lande ville være forpligtet til at betale bunkers, som er be-
stilt af en befragter.
       dan-bunkering havde ikke hjemmel til at foretage arrest i skibet i riga, og tvangen er
således udøvet ved et retsstridigt tvangsmiddel, og aftalen skal tilsidesættes som ugyldig.
       aftalen af 30. november 2008 blev således alene indgået på grund af dan-bunkerings
trusler om at foretage arrest i skibet, hvilket fremgår af den fremlagte korrespondance og af
administrerende direktør virendra kumar maliks forklaring. foretagelse af arrest ville med-
føre uforholdsmæssigt store udgifter for pfs, idet skibet som følge af arresten ville blive lig-
gende i riga i lang tid. det var alene på den baggrund, at pfs valgte at underskrive aftalen
med dan-bunkering. aftalen er således indgået under trussel om brug af anden kompulsiv
tvang, hvilket støttes af, at forliget i første omgang blev underskrevet ”under duress”.
       dan-bunkering indså eller burde have indset, at aftalen retsstridigt var fremkaldt ved
tvang. desuden burde dan-bunkering være bekendt med, at det ikke er muligt at foretage
arrest for et krav hos en part, som vedkommende ikke hæfter for.
       det vil endvidere være urimeligt eller i strid med redelig handlemåde at gøre aftalen
gældende, hvorfor den skal tilsidesættes helt eller delvist i medfør af aftalelovens § 36.
       såfremt rederiet mod forventning anses bundet af forliget, gøres det gældende, at dan-
bunkering har udnyttet pfs`s umulige situation til at beregne sig en pris, der ubestridt er
319.153,88 usd højere end dagsprisen på spotmarkedet, hvorfor prisen under alle omstæn-
digheder må tilsidesættes i medfør af aftalelovens § 36.
       dan-bunkering er ikke berettiget til at kræve betaling i anden valuta end den, der er
faktureret og aftalt, nemlig usd.
sø- og handelsrettens afgørelse
pfs havde i certepartiet i forhold til britannia bulk plc betinget sig ikke at skulle hæfte for
britannia bulk plc´s bunkersforpligtelser, og dan-bunkering indgik aftalen om levering af
bunkers med britannia bulk plc uden at underrette pfs om og sikre sig pfs’ indforståelse
                                                 - 11 -
med, at pfs som reder ifølge dan-bunkerings almindelige betingelser for levering af bunkers
hæftede for betalingen af den bunkers, som britannia bulk plc bestilte. det lægges på denne
baggrund til grund, at pfs ikke var skyldner for bunkersgælden i forhold til dan-bunkering.
       uanset om spørgsmålet om hæftelsen blev bragt op under forhandlingerne om forligs-
aftalen, eller dette ikke var tilfældet, og uanset at forhandlingerne helt eller delvis drejede sig
om beløbets størrelse eller betalingsvilkårene herfor, må det ud fra indholdet af mailen af 28.
november 2008 fra v. k. malik lægges til grund, at pfs indgik forligsaftalen af 30. november
2008 med dan-bunkering vel vidende, at pfs ikke hæftede for gælden.
       muligheden for at gøre arrest i et skib for bunkers efter bruxelles-konventionen af 1952
med heraf følgende mulighed for at standse skibets sejlads er efter konventionens ordlyd ik-
ke betinget af, at rederen hæfter for det pågældende krav. bestemmelsen i sølovens § 93, stk.
4, hvorefter arrest ikke kan foretages i et skib, hvori der ikke ville kunne foretages udlæg for
kravet, betegner en særordning i forhold til de regler, som gælder for arrest i andre lande,
som har tiltrådt denne konvention, herunder letland og nederlandene. endvidere er der i
mange lande søpant for bunkerskrav, som kan gøres gældende i skibet, uanset om skibets
ejer hæfter for gælden.
       det lægges til grund, at pfs indgik forligsaftalen som følge af dan-bunkerings trussel
om at gennemføre arrestsag i riga med heraf følgende risiko for forsinkelse og risiko for op-
hør af det certeparti, som det var lykkedes pfs at indgå for skibet, efter at britannia bulkers
a/s var gået konkurs.
       riga er hovedstad i letland, som i forbindelse med sin indtræden i eu har tilpasset sit
retssystem i overensstemmelse med aquis communautaire, og som deltager direkte i sam-
arbejdet om anerkendelse og fuldbyrdelse af domme.
       der er på denne baggrund intet grundlag for at anse dan-bunkerings trussel om at
gennemføre arrestsag mod pfs med henblik på arrest af skibet ved en domstol i letland for
retsstridig, og pfs, der var fuldt ud bekendt med alle omstændigheder af betydning for afta-
lens gyldighed, er derfor bundet af den indgåede forligsaftale og herunder også aftalen om,
at dan-bunkering kunne lade foretage arrest, hvis forligsaftalen ikke blev overholdt.
       retsgrundlaget for dan-bunkerings krav under denne sag mod pfs er alene forligsaf-
talen.
                                                  - 12 -
      dan-bunkering har opfyldt kravet om at dokumentere kravets størrelse i forligsafta-
lens pkt. 2 ved at anmelde krav i de respektive konkursboer og ved at fremlægge kuratorer-
nes erklæringer om, at kravet svarer til dem, der er anmeldt i boerne, og som de har god-
kendt.
      forligsaftalen fastsætter, at forligsbeløbet på usd 1.221.681,79 skal betales i rater på
nærmere angivne datoer. idet pfs ikke betalte de to første rater, findes forligsbeløbet i sin
helhed at have været forfaldent til betaling den 19. januar 2009, da dan-bunkering nedlagde
sin betalingspåstand vedrørende hele forligsbeløbet over for retten, således at der skal beta-
les rente af forligsbeløbet fra denne dato, jf. rentelovens § 3, stk. 4.
      efter forligsaftalens pkt. 9 var dan-bunkering berettiget til som sket at begære arrest i
pfs narayana i amsterdam.
      herefter, og idet forligsaftalen lyder på betaling af et samlet beløb på 1.221.681,79 usd,
tages dan-bunkerings mere subsidiære påstand om betaling af 1.221.681,79 usd med rente
fra den 19. januar 2009 til følge.
      efter sagens resultat skal pfs endvidere betale 400.000 kr. i sagsomkostninger til dan-
bunkering, heraf 150.000 kr. til dækning af retsafgift.
                                   thi kendes for ret
pfs shipping india ltd. skal til a/s dan-bunkering a/s betale modværdien i danske kroner
på betalingstidspunktet af 1.221.681,79 usd med procesrente fra den 19. januar 2009 og i
sagsomkostninger 400.000 dkk. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
      jens boye                       michael b. elmer                    jens kiil naldal
                                       (retsformand)
                                               (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                         p.j.v. sø- og handelsretten, den 30. juni 2010


text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt torsdag den 22. juni 2017
sag 60/2017
a og b,
c
og
d
(advokat niels peter lindhard for alle)
mod
totalkredit a/s
(advokat per nykjær)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af fogedretten i holbæk den 29. november 2016 og af
østre landsrets 16. afdeling den 11. januar 2017.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jon stokholm, jens peter
christensen, lars hjortnæs og anne louise bormann.
påstande
de kærende, a og b, c og d har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse ophæves, og at
totalkredit a/s tilpligtes som rekvirent af tvangsauktionen over ejendommen at medtage le-
jernes krav på tilbagebetaling af forudbetalt leje og depositum på 90.000 kr. i salgsopstillin-
gen som et beløb, der udredes ud over budsummen.
indkærede, totalkredit a/s, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
ejendommen …vej 13, x-by, tilhører e. advokat per nykjær indgav den 26. juli 2016 for
totalkredit tvangsauktionsbegæring til fogedretten i holbæk over es ejendom.
                                             - 2 -
den 9. august 2016 underskrev a og b som lejere og e som udlejer en lejekontrakt vedrøren-
de ejendommen på …vej. i kontrakten hedder det bl.a.:
      ”§ 2. lejeforholdets begyndelse og ophør.
      begyndelse: lejeforholdet begynder den 1/10 – 2016 og fortsætter, indtil det opsiges.
      …
      § 4. depositum og forudbetalt leje.
      …
      indbetaling: senest den 15-8-2016 betaler lejeren i alt 30.000 kr., svarende til:
      …
      leje m.v. for perioden:
      1/10-2016 til 31/10-2016             7.500 kr.
      depositum                           22.500 kr.
      …
      i alt                               30.000 kr.”
samme dag underskrev d som lejer og e som udlejer en identisk lejekontrakt vedrørende
denne ejendom.
den 10. august 2016 underskrev c som lejer en identisk lejekontrakt vedrørende denne ejen-
dom. e underskrev lejekontrakten som udlejer den 17. august 2016.
a og b, c og d har for hver lejekontrakt indbetalt 30.000 kr. til e.
den 12. oktober 2016 afholdt fogedretten i holbæk forberedende retsmøde vedrørende
tvangsauktionen over ejendommen. det fremgår af retsbogen, at a og b, c og d var mødt og
gjorde gældende, at alle deposita og forudbetalte lejebetalinger skulle medtages under største-
beløbet. rekvirenten protesterede herimod, og kendelse blev afsagt den 29. november 2016.
fogedrettens kendelse er sålydende:
      ”…
      denne afgørelse vedrører spørgsmålet om, hvorvidt der i forbindelse med udarbejdelse
      af salgsopstilling i tvangsauktionssagen over ejendommen …vej 13, x-by, skal medta-
      ges et beløb under størstebeløbet om krav i henhold til lejelovgivningen, og i givet fald
      med hvilket beløb. ejendommen er lejet ud til flere personer på én gang. sagen er ind-
      bragt for politiet.
                                          - 3 -
parternes påstande:
rekvirenten har principalt nedlagt påstand om, at ingen af lejekontrakterne skal respek-
teres af en auktionskøber og ingen af de indbetalte deposita/forudbetalte lejebetalinger
skal medtages som lejekrav under størstebeløbet uden for budsummen.
advokat niels p. lindhard, der repræsenterer 3 lejere, har nedlagt påstand om at lejer-
nes indbetalte depositum og forudbetalt leje svarende til 6 måneder skal medtages med
30.000 kr. for hver, eller i alt 90.000 kr. i størstebeløbet uden for budsummen.
rekvirenten har blandt andet gjort gældende, at det i ll § 7, stk. 1, ikke kan indfortol-
kes, at en auktionsrekvirent/auktionskøber skal respektere et ukendt antal lejekontrakter
udfærdiget som følge af en potentiel bedragerisk handling foretaget af den tinglyste ejer.
til støtte for den subsidiære påstand er det gjort gældende, at der i ll § 7, ikke kan ind-
fortolkes, at en auktionskøber skal respektere mere end én samtidig lejeret over ejen-
dommen.
advokat lindhard har gjort gældende, at det ikke af ll § 7, fremgår, at lejemålet skal
være tiltrådt af lejer, for at de præceptive lejebeskyttelsesregler er effektive. det afgø-
rende er, at lejeaftalen er underskrevet af parterne og indbetalinger af depositum og for-
udbetalt leje er sket.
hvorvidt den ene kontraktspart i øvrigt måtte have handlet svigagtigt overfor den enkel-
te medkontrahent, bør ikke have negativ indflydelse over for den godtroende lejer. ll §
7, stk. 1, skal netop i denne usædvanlige situation vise sin styrke som præceptiv beskyt-
telsesregel.
fogedrettens bemærkninger og afgørelse:
fogedretten lægger til grund, at alle lejekontrakter vedrører den ejendom (villa) belig-
gende …vej 13, x-by, som totalkredit som auktionsrekvirent har begæret solgt på
tvangsauktion.
ifølge de 4 fremlagte lejekontrakter skal lejeforholdene alle påbegyndes 1/10 2016. le-
jekontrakterne er underskrevet af lejerne d. 9/8 og 10/8 2016, og en (f) er underskrevet
16/9 2016.
det er i alle lejekontrakter anført, at der er indbetalt depositum og forudbetalt leje med
et beløb på 30-35. 000 kr. pr. lejekontrakt, (6 måneder) hvilket i hvert fald 3 lejere har
bekræftet under det forberedende møde.
det fremgår af ll § 7, stk. 1, 2. pkt. jf. 1. pkt., at lejerens krav på forudbetalt leje, ind-
skud eller lign., der ikke overstiger 6 måneders leje ”er gyldige imod enhver uden ting-
lysning”.
                                          - 4 -
dette betyder i praksis, at disse beløb skal medtages i størstebeløbet uden for budsum-
men, jf. auktionsvilkårenes pkt. 6b j.
det fremgår af kommentaren til bestemmelsen, at i forbindelse med at den nye ejer
overtager forpligtelsen til at tilbagebetale evt. overskydende depositum mv, frigøres den
tidligere ejer som udgangspunkt, dog ikke hvis sidstnævnte har handlet culpøst.
der ses ikke at være taget stilling til, hvordan der skal forholdes i relation til en aukti-
onskøber i en situation, hvor udlejer/ejer har handlet culpøst. i nærværende sag er der
tale om en slags ”vanhjemmel”, idet det samme lejemål er udlejet til flere personer i
samme periode.
i fm 2014/78 har funktionschef hans engberg offentliggjort en større artikel om ”le-
jekrav mod udlejningsejendomme på tvangsauktion”, hvortil henvises bl.a. vedrørende
forarbejderne til ll § 7. der ses ikke at være taget direkte stilling til den situation, der
er aktuel i denne sag.
der ses ej heller at være trykt praksis svarende til en sådan situation, men følgende kan
være vejledende:
i u 1994/745 vld (der ikke vedrører en tvangsauktion) lægger retten til grund, at kra-
vet efter ll § 7, hæftede på ejendommen og dermed også på sælger, der havde hævet en
betinget handel pga. manglende betaling af den kontante købesum.
fm 2015.116 auktionskøber skulle betale depositum og sagsomkostninger til fraflyt-
tede lejere, der havde indgået retsforlig med den tidligere ejer.
fm 2009/202 fogedretten kan ikke under en tvangsauktion tage stilling til gyldigheden
af lejekontrakter (spørgsmål om selvkontrahering og uopsigelighed). der blev i stedet
anvendt alternativt opråb efter rpl. § 573, stk. 2.
i fm 2010/224 om tidsbegrænset lejemål efter tvangsauktion blev det fastslået, at
spørgsmålet skulle behandles af boligretten.
formålet med lejelovens § 7, er, at en lejer altid er beskyttet efter denne bestemmelse,
uanset om den ejendom man lejer, bliver solgt på tvangsauktion. kravet er således for-
bundet med selve lejemålet/ejendommen og kan derfor kun påberåbes af én lejer, idet
ejendommen de facto kun kan bebos af en lejer ad gangen. i dette tilfælde, hvor der fo-
refindes flere lejekontrakter på samme lejemål i samme periode, findes det derfor bedst
foreneligt med bestemmelsen alene at medtage lejekrav vedrørende én lejekontrakt som
en del af størstebeløbet uden for budsummen, jf. auktionsvilkårenes punkt 6b j. dette
resultat finder støtte i de ovenfor nævnte afgørelser u 1994/745 og fm 2015/116.
fogedretten kan derimod ikke tage stilling til, hvilket af de 4 (eller flere) lejekrav der
kan gøres gældende i relation til tvangsauktionen, idet dette gyldighedsspørgsmål hen-
hører under boligretten, jf. fm 2009/202 og fm 2010/224.
fogedretten tager herefter rekvirentens subsidiære påstand til følge.
                                                 - 5 -
      thi bestemmes:
      i salgsopstillingen vedrørende tvangsauktion over ejendommen …vej 13, x-by, skal der
      under størstebeløbet medtages lejekrav svarende til depositum og forudbetalt husleje i
      én lejekontrakt.”
det er oplyst, at e og en lejer, der ikke er part i denne sag, den 28. oktober 2016 underskrev
en lejekontrakt vedrørende ejendommen til begyndelse den 1. november 2016 med bestem-
melse om et depositum på 35.000 kr.
det er i totalkredits processkrift af 9. december 2016 oplyst, at ejendommen er beboet af en
anden lejer, der heller ikke er part i denne sag.
østre landsret stadfæstede den 11. januar 2017 fogedrettens kendelse. i landsrettens kendelse
hedder det:
      ”…
      de kærende har navnlig anført, at det må være ubestridt, at der er indgået gyldige lejeaf-
      taler mellem e og de tre lejere, som dermed er beskyttet af lejelovens præceptive regler.
      der er ikke noget grundlag for at fortolke lejelovens § 7 indskrænkende, og det resultat,
      som fogedretten er nået frem til, kan ikke udledes af bestemmelsen. der er således ikke
      hjemmel til at lade beskyttelsen i lejelovens § 7 være begrænset til alene et lejeforhold.
      totalkredit a/s har navnlig anført, at det ikke kan have været hensigten med beskyttel-
      sen i lejelovens § 7, at et større antal lejere, der har lejet det samme areal for den samme
      periode, alle skal nyde beskyttelse. det kan ikke indfortolkes i bestemmelsen, at en auk-
      tionskøber skal respektere mere end én samtidig lejeret over en ejendom. et sådant re-
      sultat ville bl.a. medføre, at en ejendom ville være meget vanskeligere at sælge på
      tvangsauktion.
      efter votering afsagdes følgende
                                               k e n d e l s e:
      de kærende har som anført af fogedretten alle indgået kontrakt om leje af ejendommen
      og har indbetalt depositum svarende til 3 måneders leje og forudbetalt leje vedrørende
      én måned, i alt 30.000 kr. pr. lejekontrakt. der foreligger efter det oplyste herudover
      mindst en yderligere lignende lejeaftale, hvor der også er betalt depositum mv. med et
      beløb på i alt 35.000 kr.
                                                 - 6 -
      efter lejelovens § 7, stk. 1, er lejers rettigheder efter loven gyldige mod enhver uden
      tinglysning, hvilket også gælder forudbetaling af leje, indskud, depositum el.lign., når
      disse beløb tilsammen ikke overstiger et halvt års leje.
      landsretten finder, at beskyttelsen efter lejelovens § 7, stk. 1, jf. retsplejelovens § 569,
      stk. 1, i tilfælde som det foreliggende, hvor der foreligger flere lejeaftaler om samme le-
      jemål på ejendommen, alene kan antages at gælde for den blandt de flere mulige lejere,
      hvis ret til lejemålet er tingligt beskyttet. det tiltrædes, at der som følge heraf som en
      del af størstebeløbet uden for budsummen skal medtages et beløb svarende til deposi-
      tum og forudbetalt leje for den af lejekontrakterne, der indeholder bestemmelse om det
      højeste forudbetalte beløb, som kan nyde beskyttelse efter lejelovens § 7, stk. 1, 2. pkt.
      spørgsmålet om, hvem blandt de personer der har indgået lejekontrakt og indbetalt de-
      positum mv., som har opnået ret til lejemålet og dermed beskyttelse efter lejelovens § 7,
      stk. 1, jf. retsplejelovens § 569, stk. 1, må afgøres ved særskilt civilt søgsmål.
      med denne begrundelse stadfæstes fogedrettens kendelse.
                                           t h i b e s t e m m e s:
      fogedrettens kendelse stadfæstes.
      de kærende skal inden 14 dage solidarisk betale kæremålsomkostninger til totalkredit
      a/s på 2.500 kr.
      ...”
i salgsopstilling af 17. januar 2017 til brug for tvangsauktion over ejendommen …vej 13, der
er udarbejdet af advokat nykjær, er under punkt b 8, størstebeløbet, der skal overtages ud
over auktionsbuddet, anført depositum og forudbetalt husleje med 35.000 kr.
fogedretten i holbæk har den 6. marts 2017 på rekvirentens begæring besluttet, at auktionen,
der var berammet til den 8. marts 2017, udsættes på højesterets afgørelse.
anbringender
parterne har gentaget deres anbringender.
højesterets begrundelse og resultat
efter lejelovens § 7, stk. 1, 1. pkt., er lejeres rettigheder efter reglerne i lejeloven gyldige mod
enhver uden tinglysning. det samme gælder efter 2. pkt. for aftaler om forudbetaling af leje,
indskud, depositum el.lign., når disse beløb tilsammen ikke overstiger et halvt års leje.
                                                  - 7 -
højesteret finder, at lejelovens § 7, stk. 1, må forstås således, at det alene er rettighederne for
den lejer, der har eller har haft retten til lejemålet, der er gyldige mod enhver uden tinglys-
ning. som følge heraf er det alene depositum og forudbetalt leje vedrørende en lejeaftale for
en sådan lejer, som skal medtages under størstebeløbet ud over auktionsbuddet i salgsopstil-
lingen for en udlejet ejendom, som sælges på tvangsauktion.
højesteret har ikke herved taget stilling til, om fogedretten kan afgøre spørgsmålet om, hvem
af flere, der har en lejeaftale, der har retten til lejemålet.
                                          thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
ingen af parterne skal betale kæremålsomkostninger for højesteret til nogen anden part.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                         højesterets dom
                       afsagt tirsdag den 24. maj 2011
sagerne 149/2008 og 196/2008
(1. afdeling)
københavns kommune og frederiksberg kommune
(advokat jørgen vinding for begge)
mod
foa – fag og arbejde som mandatar for a
(advokat karen-margrethe schebye)
og
pensam liv forsikringsaktieselskab
(advokat mikael rosenmejer)
sag 150/2008
viborg kommune
(advokat jørgen vinding)
mod
foa – fag og arbejde som mandatar for b
(advokat karen-margrethe schebye)
og
pensam liv forsikringsaktieselskab
(advokat mikael rosenmejer)
og
sag 151/2008
københavns kommune
(advokat jørgen vinding)
mod
                                                - 2 -
foa – fag og arbejde som mandatar for c
(advokat karen-margrethe schebye)
og
pensam liv forsikringsaktieselskab
(advokat mikael rosenmejer)
biintervenient til støtte for appellanterne i alle sagerne:
kl
(advokat jørgen vinding)
i tidligere instans er afsagt domme af østre landsrets 11. afdeling den 7. april 2008.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: børge dahl, asbjørn jensen, jytte scharling, niels
grubbe, poul dahl jensen, vibeke rønne og lars hjortnæs.
påstande
sagerne 149/2008 og 196/2008
appellanterne, københavns kommune og frederiksberg kommune, har over for foa – fag
og arbejde som mandatar for a gentaget deres påstande.
over for pensam liv forsikringsaktieselskab har københavns kommune og frederiksberg
kommune principalt nedlagt påstand om, at selskabet skal anerkende at være forpligtet til at
optage a i den for hendes ansættelsesforhold gældende pensionsforsikringsordning på vilkår
svarende til, at optagelse var sket som foreskrevet i den kollektive overenskomst indgået
mellem foa og de kommunale arbejdsgiverparter, og som om der var sket rettidig
indbetaling. københavns kommune og frederiksberg kommune har gentaget deres
subsidiære påstande over for pensam liv forsikringsaktieselskab.
indstævnte foa – fag og arbejde som mandatar for a har nedlagt følgende påstande:
principalt:
1. københavn kommune og frederiksberg kommune skal anerkende, at kommunerne skal
holde a skadesløs i enhver henseende i anledning af, at københavns kommune og
frederiksberg kommune har forsømt med virkning fra den 1. februar 1995 og den 1. januar
1998 at oprette og fortsætte pensionsordning i pensionsordning af 1. april 1990 for a.
                                              - 3 -
2. københavns kommune og frederiksberg kommune skal til a udrede ved betaling eller ved
etablering af forsikring alle ydelser, som hun ved oprettelse af forsikring med virkning fra den
1. februar 1995 ville have fået og få udbetalt fra pensam liv forsikringsaktieselskab i
henhold til opgørelse fra pensam liv forsikringsaktieselskab med renter i henhold til forsik-
ringsaftaleloven.
subsidiært:
københavns kommune og frederiksberg kommune skal betale erstatning til a svarende til
den kapitaliserede værdi af alle de beløb, som hun ville have modtaget fra pensam liv
forsikringsaktieselskab med sædvanlig morarente af de enkelte beløb, der indgår i
kapitaliseringen, fra det tidspunkt det enkelte beløb forfaldt til betaling, mere subsidiært med
sædvanlig morarente af de enkelte beløb, der indgår i kapitaliseringen, fra den 29. april 2005.
mest subsidiært:
stadfæstelse.
indstævnte pensam liv forsikringsaktieselskab har påstået stadfæstelse.
sag 150/2008
appellanten, viborg kommune, har over for foa – fag og arbejde som mandatar for b
gentaget sine påstande.
over for pensam liv forsikringsaktieselskab har viborg kommune principalt nedlagt påstand
om, at selskabet skal anerkende at være forpligtet til at optage b i den for hendes
ansættelsesforhold gældende pensionsforsikringsordning på vilkår svarende til, at optagelse
var sket som foreskrevet i den kollektive overenskomst indgået mellem foa og de kommu-
nale arbejdsgiverparter, og som om der var sket rettidig indbetaling. viborg kommune har
gentaget sin subsidiære påstand over for pensam liv forsikringsaktieselskab.
indstævnte foa – fag og arbejde som mandatar for b har nedlagt følgende påstande:
principalt:
1. viborg kommune skal anerkende, at kommunen skal holde b skadesløs i enhver henseende
i anledning af, at viborg kommune har forsømt med virkning fra den 1. november 1997 at
                                              - 4 -
oprette den i overenskomsten mellem foa og kommunernes landsforening for social- og
sundhedsassistenter angivne pensionsordning for b.
2. viborg kommune skal til b udrede ved betaling eller ved etablering af forsikring alle
ydelser, som hun ved oprettelse af forsikring med virkning fra den 1. november 1997 ville
have fået og få udbetalt fra pensam liv forsikringsaktieselskab i henhold til opgørelse fra
pensam liv forsikringsaktieselskab med renter i henhold til forsikringsaftaleloven.
subsidiært:
viborg kommune skal betale erstatning til b svarende til den kapitaliserede værdi af alle de
beløb, som hun ville have modtaget fra pensam liv forsikringsaktieselskab med sædvanlig
morarente af de enkelte beløb, der indgår i kapitaliseringen, fra det tidspunkt det enkelte beløb
forfaldt til betaling, mere subsidiært med sædvanlig morarente af de enkelte beløb, der indgår
i kapitaliseringen, fra den 22. december 2004.
mest subsidiært:
stadfæstelse.
indstævnte pensam liv forsikringsaktieselskab har påstået stadfæstelse.
sag 151/2008
appellanten, københavns kommune, har over for foa – fag og arbejde som mandatar for c
gentaget sine påstande.
over for pensam liv forsikringsaktieselskab har københavns kommune principalt nedlagt
påstand om, at selskabet skal anerkende at være forpligtet til at optage c i den for hendes
ansættelsesforhold gældende pensionsforsikringsordning på vilkår svarende til, at optagelse
var sket som foreskrevet i den kollektive overenskomst indgået mellem foa og de
kommunale arbejdsgiverparter, og som om der var sket rettidig indbetaling. københavns
kommune har gentaget sin subsidiære påstand over for pensam liv forsikringsaktieselskab.
indstævnte foa – fag og arbejde som mandatar for c har nedlagt følgende påstande:
principalt:
                                               - 5 -
1. københavns kommune skal anerkende, at kommunen skal holde c skadesløs i enhver hen-
seende i anledning af, at københavns kommune har forsømt med virkning fra den 1. februar
1995 at oprette den i overenskomsten mellem foa og kommunernes landsforening for den
pædagogiske sektor angivne pensionsordning for c.
2. københavns kommune skal til c udrede ved betaling eller ved etablering af forsikring alle
ydelser, som hun ved oprettelse af forsikring med virkning fra den 1. februar 1995 ville have
fået og få udbetalt fra pensam liv forsikringsaktieselskab i henhold til opgørelse fra pensam
liv forsikringsaktieselskab med renter i henhold til forsikringsaftaleloven.
subsidiært:
københavns kommune skal betale erstatning til c svarende til den kapitaliserede værdi af
alle de beløb, som hun ville have modtaget fra pensam liv forsikringsaktieselskab med
sædvanlig morarente af de enkelte beløb, der indgår i kapitaliseringen, fra det tidspunkt det
enkelte beløb forfaldt til betaling, mere subsidiært med sædvanlig morarente af de enkelte
beløb, der indgår i kapitaliseringen, fra den 3. juni 2005.
mest subsidiært:
stadfæstelse.
indstævnte pensam liv forsikringsaktieselskab har påstået stadfæstelse.
anbringender
parterne er enige om, at der i alle sagerne efter overenskomsten skulle have været indbetalt
pensionsbidrag for den pågældende medarbejder, at det er den pågældende kommune, der
som arbejdsgiver skulle indbetale pensionsbidrag til pensam liv forsikringsaktieselskab
(pensam liv), at indbetaling i alle sagerne ikke skete rettidigt, og at de pågældende medar-
bejdere ved rettidig indbetaling ville have været berettiget til visse ydelser fra pensam liv.
københavns kommune, frederiksberg kommune og viborg kommune har til støtte for på-
standene over for pensam liv supplerende anført bl.a., at pensam liv ikke havde hjemmel i
aftalegrundlaget til at afslå at lade a, b og c være omfattet af den obligatoriske invalidepen-
sionsdækning alene med den begrundelse, at indbetalingerne af pensionsbidrag var sket for
sent. kl og foa har i generelle pensionsaftaler med pensam livs tiltrædelse fastsat, at alle
medarbejdere har ret og pligt til optagelse i pensionsforsikringsordningen – og dermed til
                                                - 6 -
dækning – når nogle grundkrav om alder, anciennitet og timetal er opfyldt, og pensam liv er
således forpligtet til at yde dækning, hvis en medarbejder opfylder disse grundkrav.
pensionsaftalerne er indgået som led i de kollektive overenskomstforhandlinger på det
kommunale arbejdsmarked og skal ses i sammenhæng med fagoverenskomsterne. det
fremgår af aftalegrundlaget, at pensionsforsikringsordningens obligatoriske del omfatter
løbende alders- og invalidepension, og hverken pensam liv, kommunen eller medarbejderen
har mulighed for at opdele ydelserne inden for den obligatoriske del. det fremgår endvidere,
at ordningen etableres på kollektivt grundlag og uden helbredsbedømmelse, og at
forsikringsvilkår for de forsikringer, der skulle tilknyttes den kommunale ar-
bejdsmarkedspensionsordning, skulle fastlægges inden for pensionsaftalens rammer.
forsikringsvilkårenes regler fastsætter ikke, at dækningen først træder i kraft, når præmien
faktisk modtages.
foa – fag og arbejde som mandatar for a, b og c har gentaget sine anbringender om
skadesløsholdelse og erstatning fra kommunerne. hvis foa ikke får medhold i sine påstande
herom, kan foa tilslutte sig de anbringender, som kommunerne har gjort gældende til støtte
for deres påstande over for pensam liv.
pensam liv forsikringsaktieselskab har navnlig anført, at medarbejderne kun bliver omfattet
af pensionsordningen, når arbejdsgiveren opfylder sin overenskomstmæssige forpligtelse til at
tilmelde den ansatte til pensionsordningen og indbetale pensionsbidraget rettidigt. pensam
liv har yderligere anført bl.a., at det følger af overenskomstparternes pensionsaftaler, at pen-
sam liv kan træffe beslutning om, hvornår en forsikring skal træde i kraft i tilfælde som de
foreliggende, hvor den første præmie ikke indbetales rettidigt. pensam liv har i overens-
stemmelse med forsikringsbetingelsernes § 2 og § 3 – hvorefter selskabet bl.a. fastsætter de
nærmere vilkår for forsikringens ikrafttræden, hvis arbejdsgiveren forsømmer at indbetale den
første præmie – fastsat, at for sent indbetalte pensionsbidrag bruges som indskud på alders-
delen af pensionsordningen på indbetalingstidspunktet, og at der ikke etableres risikodækning
med tilbagevirkende kraft. dette var også pensam livs praksis, før pensionsaftalerne blev
indgået, og kommunerne fik blot indskærpet denne praksis ved pensam livs brev af 26. sep-
tember 2000. pensam liv har på denne baggrund været berettiget til at afvise at yde forsik-
ringsdækning til a, b og c, idet deres invaliditet var indtrådt, da pensionsbidragene blev
indbetalt. en sådan dækning ville også være i strid med selve begrebet forsikringsvirksomhed,
som indebærer, at man mod vederlag overtager en økonomisk risiko for fremtidige uvisse
begivenheders indtræden. der er ikke hjemmel til at lade de øvrige medlemmer af
                                                - 7 -
pensionsordningen betale for kommunernes eventuelle erstatningsansvar for ikke at have
overholdt deres pligt til at sikre, at pensionsbidragene blev indbetalt rettidigt.
supplerende sagsfremstilling
det er under sagen oplyst, at de omhandlede pensionsforsikringsordninger, der er aftalt som
led i kollektive overenskomster på det offentlige arbejdsmarked, på arbejdsgiversiden omfat-
ter samtlige kommuner, og at der i kommunerne årligt ansættes ca. 48.000 personer på foa –
fag og arbejdes område.
det er endvidere oplyst, at den sædvanlige procedure ved optagelse af nye forsikrede i pen-
sam liv er, at arbejdsgiveren indbetaler bidrag første gang ved udgangen af den måned, hvor
medarbejderen omfattes af ordningen, med henblik på dækning fra denne måneds begyndelse.
aftale om pension vedrørende sygehusportører og for sygehjælpere, beskæftigelsesvejledere
m.fl. blev indgået i maj 1991 mellem amtsrådsforeningen, kl, københavns kommune, fre-
deriksberg kommune og dansk kommunal arbejderforbund (nu foa – fag og arbejde).
aftale om pension for pensionsordningen af 01.04.90 blev indgået mellem de samme parter
samt foreningen af kommuner i københavns amt og husligt arbejder forbund (nu foa –
fag og arbejde). det fremgår af aftalerne, at de er tiltrådt af pensam liv ved en påtegning,
hvorefter forsikringsaktieselskabet tiltræder aftalens bestemmelse om, at forsikringsvilkår for
de forsikringer, som er omfattet af aftalen, fastlægges inden for aftalens rammer.
pensam liv har oplyst, at man til nye forsikrede udsendte en pjece (”din arbejdsmarkedspen-
sionsordning”). i pjecen er om pensam livs forsikringsbetingelser bl.a. anført:
       ”din optagelse i pensionsordningen
       det er fastsat gennem overenskomst mellem din arbejdsgiver og forbundet af offentligt
       ansatte (foa), at du skal være omfattet af pensionsordningen.
       når du er blevet ansat i pensionsgivende stilling, skal din arbejdsgiver sørge for indbe-
       taling til pensionsordningen samtidig med lønudbetalingen.
       af lønsedlen vil det fremgå, hvilket beløb din arbejdsgiver har trukket af din løn til pen-
       sion. det drejer sig om 1/3 af pensionsbidraget. det samlede bidrag indbetales af ar-
       bejdsgiveren samtidig med lønudbetalingen. det fremgår af side 19, hvordan pensions-
       bidraget anvendes.
       i de fleste tilfælde sker tilmelding og indberetning af pensionsbidrag via edb. enkelte
       arbejdsgivere, som ikke benytter sig af edb-centraler, sørger for tilmelding og indberet-
                                               - 8 -
      ning manuelt. registrering af tilmeldingen vil normalt først ske i løbet af den 2. måned
      efter ansættelsen, hvis du er bagudlønnet.
      uanset hvornår tilmeldingen er registreret, er du omfattet af retten til pensionsordning
      fra kl. 00.00 den dato, hvor du er tiltrådt den pensionsgivende stilling – dog forudsat, at
      din arbejdsgiver indbetaler pensionsbidrag.
      derfor er det vigtigt, at du er opmærksom på, om det fremgår af din lønseddel, at der
      fratrækkes pensionsbidrag.
      …
      forsikringsbetingelser m.v.
      …
      ordforklaring
      …
      optagelse
      du regnes som optaget i pensionsordningen fra kl. 00.00 den dato, du bliver ansat i pen-
      sionsgivende stilling, dog forudsat, at arbejdsgiveren indbetaler pensionsbidrag for dig.”
pensam liv har senere udsendt en ændret udgave af forsikringsbetingelserne (”betingelser
for fleksion 01.01.2010”), hvori det hedder bl.a.:
      ”1.4.    bidraget
      1.4.1. arbejdsgiverbetalte pensionsbidrag
      arbejdsgiver betaler det pensionsbidrag til pensam, som er aftalt i overenskomster og
      aftaler. bidraget forfalder samtidig med medlemmets løn. hvis arbejdsgiver ikke betaler
      bidrag som aftalt, kan dækning og opsparing blive mindre, anderledes eller helt bort-
      falde. hvis arbejdsgiver betaler bidraget for sent, kan pensam også kræve, at arbejdsgi-
      veren betaler rente af bidraget.
      når pensam har modtaget pensionsbidraget, fradrager pensam omkostninger og even-
      tuelt arbejdsmarkedsbidrag m.v. og fordeler resten til medlemmets obligatoriske dæk-
      ning og opsparing (2.2.) samt dækninger og opsparing, som medlemmet kan have valgt
      (2.2.).
      …
      2.1.     optagelse i pensionsordningen
      arbejdstagere, som efter overenskomst eller lignende aftale er berettiget til en pen-
      sionsordning i pensam, bliver omfattet af pensionsordningen, når pensam første gang
      modtager bidrag fra en arbejdsgiver sammen med de nødvendige oplysninger.
      når pensam har modtaget arbejdsgivers bidrag sammen med de oplysninger, som er
      nødvendige for, at pensam kan tilbyde den rigtige pensionsordning, oplyser pensam
      medlemmet om, hvilke produkter og hvilken dækning medlemmet har ret til ved opta-
      gelsen. medlemmet får samtidig at vide, om medlemmet har adgang til at vælge (2.2.)
      anden dækning eller opsparing.
                                                   - 9 -
       hvis arbejdsgiver betaler første bidrag som aftalt, træder den forsikringsdækning, som
       første bidrag giver ret til, i kraft kl. 00.00 den dag, hvor arbejdstageren efter sin
       overenskomst m.v. har ret til pensionsordning.
       hvis arbejdsgiveren indbetaler første bidrag senere, træder den forsikringsdækning, som
       første bidrag giver ret til, i kraft kl. 00.00 den dag, hvor pensam modtager første bidrag
       fra arbejdsgiveren.”
der er fremlagt yderligere materiale om efterfølgende drøftelser bl.a. mellem kl og amts-
rådsforeningen og pensam liv efter pensam livs brev af 26. september 2000 til alle kom-
munale arbejdsgivere bl.a. om praksis ved for sene indbetalinger af pensionsbidrag.
pensam liv har til brug for sagen beregnet tilbagekøbsværdien af de respektive pensionsfor-
sikringsordninger opgjort pr. den dato, hvor førtidspension blev tilkendt. værdien er for a
beregnet til 547.250 kr., for b til 1.116.577 kr. og for c til 392.667 kr.
højesterets begrundelse og resultat
sagerne angår dækning under nogle pensionsforsikringsordninger, der er aftalt som led i kol-
lektive overenskomster på det offentlige arbejdsmarked. på arbejdsgiversiden omfatter ord-
ningerne samtlige kommuner, hvor der årligt ansættes ca. 48.000 personer på foa – fag og
arbejdes overenskomstområde. overenskomstparterne har forpligtet sig til at lade alle an-
satte, der er omfattet af overenskomsterne, være forsikret i pensam liv forsikringsaktiesel-
skab. de offentlige arbejdsgivere er ifølge overenskomsterne forpligtede til at indbetale de
fastsatte pensionsbidrag. pensam liv har i dag omkring 300.000 forsikrede og modtager på
årsbasis 3,5 mia. kr. i bidrag fra arbejdsgiverne.
pensionsforsikringsordningerne omfatter bl.a. en invalideforsikring, der er etableret som en
obligatorisk del af de pågældende ordninger på kollektivt grundlag og uden helbredsbedøm-
melse, og som skal dække, når erhvervsevnen før det 65. år nedsættes med mindst 2/3. i de
foreliggende sager har de pågældende medarbejdere mistet 2/3 af deres erhvervsevne, efter at
de opfyldte overenskomstens kriterier for at være omfattet af pensionsforsikringsordningen.
ved en fejl har kommunerne imidlertid ikke fået indbetalt pensionsbidrag og dermed fået dem
tilmeldt på det tidspunkt, hvor de opfyldte kriterierne for at være omfattet af ordningen, men
først efter, at de havde mistet 2/3 af deres erhvervsevne.
                                              - 10 -
hovedspørgsmålet i de foreliggende sager er, om de pågældende medarbejdere er omfattet af
den nævnte invalidepensionsdækning fra det tidspunkt, hvor overenskomstens kriterier for at
være omfattet af forsikringen var opfyldt, eller om dækning først kan indtræde, når den en-
kelte medarbejder er tilmeldt ordningen ved, at første pensionsbidrag indbetales.
der findes ikke en særlig lovregulering af arbejdsmarkedspensionsordninger. afgørende er,
hvad der er aftalt.
aftalegrundlaget er overenskomsterne, overenskomstparternes aftaler om pension (rammeaf-
taler) og pensam livs forsikringsbetingelser.
efter de overenskomster, som var gældende for as, bs og c´ ansættelsesforhold, skal de være
omfattet af pensionsforsikringsordningerne, når de opfylder betingelserne vedrørende alder,
anciennitet og gennemsnitlig ugentlig arbejdstid. efter overenskomsterne oprettes
pensionsforsikringsordningerne i pensam liv med virkning fra den 1. i den måned, hvor de
nævnte betingelser er opfyldt. både arbejdsgiverens og den ansattes egen del af pensi-
onsbidraget skal indbetales til pensam liv af arbejdsgiveren.
det fremgår af rammeaftalerne bl.a., at de er udarbejdet i overensstemmelse med den pågæl-
dende overenskomst, at medarbejdere, som tilhører de omfattede personalegrupper, er beretti-
gede og forpligtede til pensionsordning i medfør af overenskomsten, at undtagelse herfra kan
gøres efter generelle kriterier, som ikke giver anledning til spekulation mod pensionsordnin-
gen, at pensionsforsikringsordningerne har til formål at sikre medarbejderne mod indtægtstab
som følge af alder, invaliditet og død, at ordningen for den enkelte medarbejder skal inde-
holde en obligatorisk del med løbende alderspension og invalidepension, og at denne obliga-
toriske del skal etableres på kollektivt grundlag og uden helbredsbedømmelse, men med mu-
lighed for, at pensionsforsikringsselskabet kan fastsætte vilkår om karenstid eller om, at be-
stående alvorligere sygdom i en periode undtages fra risikodækning. efter rammeaftalen skal
øvrige vilkår fastsættes i overensstemmelse med pensam livs almindelige forsikringsbetin-
gelser og forsikringsvilkår for den respektive ordning, og disse forsikringsvilkår skal fastlæg-
ges inden for den pågældende aftales rammer.
det fremgår af rammeaftalerne, at pensam liv har tiltrådt den nævnte bestemmelse om, at
selskabets forsikringsvilkår for de omfattede forsikringer skal fastlægges inden for aftalens
rammer.
                                              - 11 -
i pensam livs dagældende forsikringsvilkår for de pensionsforsikringsordninger, som de tre
ansatte ifølge overenskomsterne skulle være omfattet af, er der bl.a. bestemmelser om ordnin-
gens ikrafttræden for de forsikrede og om præmiebetaling. for alle tre ordninger er det bl.a.
fastsat, at forsikringen tegnes som led i en aftale om pension med en arbejdsgiver i medfør af
overenskomster, aftaler eller lignende indgået af fagforbundet, som foreskriver ret og pligt for
den ansatte til som arbejdstager at være forsikret og ejer af forsikringen, mens arbejdsgiver er
forsikringstager (§ 1). for de ordninger, som b og c skulle være omfattet af, er det fastsat (§
2), at ikrafttrædelsestidspunktet ”regnes fra kl. 00.00 den dato, på hvilken forsikrede er tiltrådt
den ansættelse, som medfører ret og pligt til tegning af forsikringen, dog tidligst fra den dato
pligtmæssig præmiebetaling til forsikringen omfatter.” den ordning, som a skulle være
omfattet af, videreførte en tidligere ordning, og det er om ikrafttrædelse fastsat (§ 2): for
”forsikrede, der er omfattet af pligtmæssig præmiebetaling den 01.10.1997, træder
forsikringen i kraft kl. 00.00 denne dato … for andre forsikrede træder forsikringen i kraft kl.
00.00 på den senere dato, hvor pligtmæssig præmiebetaling genoptages, eller på hvilken
forsikrede er tiltrådt den ansættelse, som medfører ret og pligt til tegning af forsikringen, dog
tidligst fra den dato pligtmæssig præmiebetaling til forsikringen omfatter.” for alle tre
ordninger er det om præmiebetaling bl.a. fastsat (§ 3), at præmiens størrelse fastsættes i
overensstemmelse med reglerne i de pågældende overenskomster og ansættelsesvilkår. endvi-
dere er det fastsat: ”præmien indbetales af arbejdsgiveren, så længe forsikrede er ansat i den
pensionsgivende stilling. præmien forfalder månedsvis på lønudbetalingstidspunktet…” den
sædvanlige procedure er, at arbejdsgiveren indbetaler bidrag første gang ved udgangen af den
måned, hvor medarbejderen bliver omfattet af ordningen med henblik på dækning fra denne
måneds begyndelse. det fremgår yderligere af bestemmelsen: ”ved for sen indbetaling af de
enkelte præmier kan selskabet kræve en morarente, hvis størrelse fastsættes af selskabet. ved
manglende indbetaling af første præmie fastsætter selskabet de nærmere vilkår for forsik-
ringens ikrafttræden. ved manglende indbetaling af senere præmier kan selskabets ansvar
bortfalde, når der er forløbet mere end 6 måneder fra forfaldsdagen, og selskabet har afgivet
skriftligt påkrav med oplysning herom og med 14 dages frist for indbetaling.”
efter det, der er kommet frem under sagen, må det lægges til grund, at der forsikringsmæssigt
ikke er noget til hinder for uanset enkeltstående tilfælde af for sen indbetaling og tilmelding at
afdække risikoen for invaliditet i den gruppe, som ifølge den pågældende overenskomst er
omfattet af pensionsordningens obligatoriske invalideforsikringsdel.
                                             - 12 -
efter formuleringen af forsikringsvilkårenes bestemmelser om ordningernes ikrafttræden for
de forsikrede og om præmiebetaling og efter bestemmelsernes sammenhæng med rammeaf-
taler og overenskomster og formålet med ordningen må bestemmelserne efter højesterets
opfattelse mest nærliggende forstås sådan, at rettidig indbetaling af første pensionsbidrag for
en medarbejder, der opfylder de fastsatte kriterier for at være omfattet af ordningen, ikke er en
betingelse for, at den obligatoriske invalideforsikringsdel træder i kraft for medarbejderen på
det tidspunkt, hvor medarbejderen opfyldte kriterierne, og indbetalingspligten for
arbejdsgiveren dermed blev udløst.
pensam liv var som følge heraf ikke efter forsikringsvilkårene berettiget til efter kommunens
indbetaling af pensionsbidrag som sket at nægte a, b og c dækning under de respektive pen-
sionsordningers obligatoriske invalideforsikring på de vilkår, som ville have været gældende,
hvis arbejdsgiveren havde påbegyndt indbetalingen af pensionsbidrag rettidigt.
det er derfor efter forsikringsbetingelserne uden betydning for retsstillingen, at a, b og c
havde mistet 2/3 af erhvervsevnen, før deres arbejdsgivere indbetalte de skyldige
pensionsbidrag til pensam liv.
pensam liv har gjort gældende, at forsikringsvilkårene har været forstået og praktiseret som
angivet i selskabets brev af 26. september 2000, hvorefter for sent indbetalte bidrag vil blive
anvendt som indskud med virkning fra modtagelsestidspunktet. en sådan praksis er ikke be-
vist, og en sådan forståelse ses ikke at være tiltrådt af overenskomstparterne.
da pensam liv således ikke var berettiget til at afvise at dække a, b og c under de
respektive pensionsforsikringsordningers obligatoriske invalideforsikring, har de pågældende
kommuners for sene indbetaling af pensionsbidragene ikke påført de tre tidligere
medarbejdere de påståede tab.
højesteret tager herefter kommunernes principale påstande over for de tidligere medarbejdere
og pensam liv til følge som nedenfor bestemt.
i forholdet mellem kommunerne og foa – fag og arbejde som mandatar for a, b og c skal
ingen af parterne betale sagsomkostninger for landsretten og højesteret til nogen anden part.
højesteret har herved lagt vægt på sagernes karakter og udfald sammenholdt med, at
kommunerne har indbetalt pensionsbidrag til pensam liv for sent.
                                              - 13 -
i forholdet mellem kommunerne og pensam liv skal pensam liv i sagsomkostninger for
landsret og højesteret til kommunerne betale 49.720 kr. til dækning af retsafgifter og 200.000
kr. til dækning af udgifter til advokatbistand.
                                     thi kendes for ret:
københavns kommune, frederiksberg kommune og viborg kommune frifindes for de på-
stande, der er nedlagt af foa – fag og arbejde som mandatar for a, b og c.
pensam liv forsikringsaktieselskab skal anerkende at være forpligtet til at yde dækning til a,
b og c under den obligatoriske invalideforsikring i den pensionsordning, som gælder for hver
deres ansættelsesforhold, på samme vilkår, som hvis der var sket rettidig indbetaling af
pensionsbidrag.
i forholdet mellem kommunerne og foa – fag og arbejde skal ingen af parterne betale sags-
omkostninger for landsret og højesteret til nogen anden part.
pensam liv forsikringsaktieselskab skal betale i alt 249.720 kr. i sagsomkostninger for lands-
ret og højesteret til københavns kommune, frederiksberg kommune og viborg kommune.
det idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms
afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                          afsagt mandag den 25. april 2016
sag 213/2014
(2. afdeling)
a
(advokat malou ehmer, beskikket)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat henrik nedergaard thomsen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 13. oktober 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, jens peter
christensen, oliver talevski og lars apostoli.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
i ankestyrelsens begrundelse for afgørelsen af 9. august 2013 i arbejdsskadesagen om er-
hvervsevnetabserstatning hedder det bl.a.:
       ”begrundelsen for vores nye afgørelse om erstatning for tab af erhvervsevne på 35 pro-
       cent
       du er tilkendt førtidspension både på grund af følgerne af arbejdsskaden og på grund af
       følgerne af dine psykiske gener, som med overvejende sandsynlighed ikke har sammen-
       hæng med arbejdsskaden.
       vi skønner, at din erhvervsevne er nedsat med i alt cirka 2/3 i forbindelse med din over-
       gang til førtidspension, hvilket svarer til et samlet tab af erhvervsevne på 65 procent.
                                         - 2 -
vi vurderer imidlertid, at cirka halvdelen af dit samlede tab af erhvervsevne med over-
vejende sandsynlighed ikke er en følge af arbejdsskaden, men skyldes de erhvervsevne-
nedsættende funktionsbegrænsninger, der er en følge af dine psykiske gener, som ikke
har sammenhæng med arbejdsskaden.
vi har derfor skønsmæssigt fastsat dit tab af erhvervsevne som følge af arbejdsskaden
til 35 procent.
vi har lagt til grund, at du den 15. september 1986 under udstationering som soldat på
cypern kom til skade ved et trafikuheld, hvor en ambulance, som du befandt dig i, kørte
galt. ulykkestilfældet er anerkendt som en arbejdsskade.
vi har også lagt til grund, at du ifølge anmeldelsen og lægeerklæring i brækkede næsen,
fik en 3 cm lang flænge i hovedbunden og overfladiske hudlæsioner på knæ og albuer.
vi har desuden lagt til grund, at dit varige mén som følge af arbejdsskaden er vurderet
til skønsmæssigt 15 procent for nakkesmerter med udstråling, kronisk spændingshoved-
pine og nedsat luftgennemstrømning i næsen.
…
det fremgår bl.a. af de kommunale akter, at du fra 1985/1986 til 1991 var tilknyttet hæ-
ren, først som værnepligtig og senere som konstabel og overkonstabel. herefter arbej-
dede du fra 1991 til 1995 som skolebetjent, tog eksamen i dansk på vuc og arbejdede
som landmålerassistent og som chauffør i kortere perioder. fra 1995 til 2003 var du dels
arbejdsløs, dels sygemeldt. du startede på programmøruddannelsen og var i 7 måneder i
arbejdsprøvning som pædagogmedhjælper. fra 2003 til 2005 arbejdede du i callcen-
ter/kundeservice, hvor du havde en del sygefravær. i 2005 var du i afprøv-
ning/virksomhedspraktik hos bl.a. park og vej som gartnermedhjælper.
du var herefter i arbejdsprøvning og virksomhedsrevalidering hos hjemmeværnet som
viceværtmedhjælper fra den 24. april 2006. du uddelte post, bookede, vaskede og ved-
ligeholdt biler og vedligeholdt ejendom og udendørs arealer. det er oplyst, at forløbet
var ustabilt og præget af meget sygdom på grund af hovedpiner, angst og føleforstyrrel-
ser i bryst, arm og ben. du havde 35-40 procent fravær. i slutningen af forløbet arbej-
dede du 3 timer 4 dage om ugen med meget fravær.
…
ved vurderingen af årsagerne til dit tab af erhvervsevne som følge af overgangen til
førtidspension har vi lagt vægt på, at dine psykiske symptomer med overvejende sand-
synlighed ikke er udløst af arbejdsskaden den 15. september 1986, hvor du under et bil-
uheld fik et hovedtraume.
den betydelige nedsættelse af din funktionsevne og det heraf følgende tab af erhvervs-
evne, som disse psykiske symptomer medfører, er derfor med overvejende sandsynlig-
hed heller ikke en følge af arbejdsskaden.
i denne vurdering er indgået, at der er beskrevet behandlingskrævende psykiske symp-
tomer debuterende i 16-års alderen i form af fluktuerende (svingende) angstsymptomer,
og at der i samme periode er begyndt et vekslende misbrug af alkohol og euforiserende
stoffer. du har således haft en selvstændig psykisk lidelse med behandlingskrævende
symptomer siden din ungdom.
                                          - 3 -
det er også indgået, at der over årene er fortsatte uspecifikke psykiske symptomer som
blandt andet angst, irritabilitet, vrede og nedsat søvn. de senere beskrevne psykiske
symptomer betragtes som en fortsættelse af de symptomer, der allerede debuterede i 16-
års alderen, og misbruget ses som en forværrende faktor.
vi bemærker i den forbindelse, at det er velkendt, at misbrug kan udløse eller medføre
en forværring af allerede eksisterende psykiske symptomer. således er både angst,
vrede, irritabilitet og nedsat nattesøvn symptomer, der hyppigt ses i forbindelse med
misbrug. det er vores opfattelse, at dit beskrevne misbrug har udløst/forværret dine alle-
rede eksisterende psykiske symptomer.
vi bemærker desuden, at beskrivelsen af dine psykiske problemer med nedsat impuls-
kontrol, tidvis aggressivitet, nedsat frustrationstærskel, tendens til ansvarsfralæggelse
(ansvaret placeres hos skolelæreren, faderen, arbejdsgiver, kommunens sagsbehandler
mm.), nedsat social kompetence og irritabelt humør giver en mistanke om en mere
grundlæggende karakterologisk lidelse som en personlighedsforstyrrelse af emotionel
ustabil, impulsiv type.
en sådan personlighedsforstyrrelse er med overvejende sandsynlighed ikke en følge af
arbejdsskaden, idet karakterologiske træk bliver grundlagt i barne- og ungdomsårene og
fortsætter livet igennem.
heraf følger, at de funktionsbegrænsninger, som denne personlighedsforstyrrelse med-
fører, med overvejende sandsynlighed ikke har sammenhæng med arbejdsskaden.
…
ved vurderingen af dit tab af erhvervsevne på grund af dine psykiske gener har vi lagt
vægt på, at det fremgår af akterne i din ressourceprofil, at arbejdsprøvningen og virk-
somhedsrevalideringen hos hjemmeværnet havde et ustabilt forløb, som var præget af
meget sygdom, ikke bare på grund af hovedpine, men også på grund af angst/psykiske
symptomer. det fremgår af de kommunale akter, at du samlet havde cirka 35-40 procent
fravær.
vi har også lagt vægt på, at de psykiske problemer, som vi har beskrevet ovenfor (bl.a.
nedsat impulskontrol, tidvis aggressivitet, nedsat frustrationstærskel og irritabelt humør)
generelt nedsætter din evne til at bestride et arbejde.
som anført ovenfor vurderer vi, at funktionsbegrænsningerne som følge af dine fysiske
gener efter arbejdsskaden kan forklare cirka halvdelen af dit samlede tab af erhvervs-
evne, medens de funktionsbegrænsninger, der skyldes dine psykiske gener, forklarer re-
sten af dit samlede tab.
du har derfor ikke ret til yderligere erstatning for tab af erhvervsevne end de 35 pro-
cent, som du allerede har fået.”
                                              - 4 -
retslægerådet har den 4. marts 2016 besvaret en række spørgsmål om as psykiske tilstand
forud for og efter arbejdsskaden den 15. september 1986. af retslægerådets besvarelse
fremgår bl.a.:
      ”spørgsmål 1:
      retslægerådet bedes beskrive as psykiske gener/lidelser.
      retslægerådet bedes om muligt angive en eller flere diagnoser.
      i journal fra amtssygehuset fjorden ses i 1997 stillet diagnoserne panikangst og skade-
      ligt brug af alkohol. angsten skulle være debuteret, da sagsøger var omkring 16 år
      gammel. i journalen er oplysninger om episodisk misbrug af hash og centralstimule-
      rende stoffer. i 2005 fandtes sagsøger – jævnfør fjordens udskrivningsepikrise af
      09.03.05 – lidende af panikangst og somatoforme (det vil sige ikke fysiske velforkla-
      rede) smerter.
      i psykiatrisk speciallægeerklæring af 21.12.10 stilledes diagnosen neurasteni (det vil
      sige en længerevarende tilstand præget af øget fysisk og/eller psykisk trætbarhed).
      der er efterfølgende ingen oplysninger om den psykiske tilstand, udover at det af egen
      læges journal den 17.11.11 fremgår, at sagsøger behandledes hos en psykolog, og ikke
      var interesseret i psykofarmakologisk behandling. i lægens journal findes oplysninger
      om undersøgelsesresultater forenelige med alkoholmisbrug – notater af 22.04.10 og
      09.03.12.
      samlet findes en vis mulighed for, at sagsøger siden den tidligere ungdom og igennem
      en årrække har haft en angstlidelse. dertil er der holdepunkter for episodisk stofmisbrug
      og alkoholoverforbrug. der foreligger ingen beskrivelse af hans psykiske tilstand efter
      2010.
      spørgsmål 2:
      retslægerådet bedes beskrive, hvorvidt as psykiske gener/lidelser har ændret sig/er
      blevet forværrede efter ulykken i 1986.
      af journal fra amtssygehuset fjorden fremgår, at sagsøger i februar 1997 oplyste, at
      hans psykiske gener startede med anfaldsvis angst, da han var omkring 16 år. samme år
      blev han behandlet hos praktiserende psykiater med antidepressiv og angstdæmpende
      medicin. ifølge psykiatrisk speciallægeepikrise af 24.11.00 havde han søgt praktise-
      rende psykiater, da han var cirka 18 år gammel, det vil sige cirka 1982, og igen i 1990
      og 1993. han var i årene 1997 til 2008 periodisk i behandling ved fjorden.
      ved den psykiatriske undersøgelse i 2010 vurderedes, at sagsøger efter ulykken i 1986
      havde udviklet fysisk svækkelse. hans psykiske lidelse kunne dog ikke beskrives som
      direkte forårsaget af ulykken i 1986.
      samlet finder retslægerådet ikke holdepunkter for, at sagsøgers psykiske tilstand skulle
      have ændret sig væsentligt i tilslutning til ulykken i 1986.
                                        - 5 -
spørgsmål 3:
retslægerådet bedes oplyse, om as fysiske/kroniske gener i form af gener i nakken,
kronisk spændingshovedpine samt nedsat luftgennemstrømning (jf. bl.a. sagens bilag
14) helt eller delvist kan have været medvirkende årsag til udviklingen af as psykiske
gener/lidelser.
idet der henvises til besvarelsen af spørgsmål 2, hvorefter de psykiske gener synes at
have forudgået de fysiske, kan de fysiske gener ikke være medvirkende årsag til udvik-
lingen af de psykiske gener.
spørgsmål 4:
retslægerådet bedes vurdere, hvorvidt udviklingen af as psykiske gener/lidelser –
herunder en eventuel forandring/forværring – helt eller delvist kan henføres til:
•       selve ulykken, og/eller et hovedtraume i forbindelse hermed
•       udvikling af kroniske smerter
•       andre forhold (som i givet fald bedes beskrevet)
retslægerådet bedes om muligt angive graden af sandsynlighed alternativt oplyse, om
der er tvivl om svaret, hvad der taler for og imod en årsagsforbindelse og med hvilken
vægt de enkelte faktorer påvirker bedømmelsen.
retslægerådet har ikke kendskab til årsagen til sagsøgers psykiske gener.
spørgsmål 5:
skønner retslægerådet, at a var særlig disponeret for udvikling af en psykisk lidelse?
generelt kan udtales, at en angstlidelse ofte er medforårsaget af en særlig disposition.
imidlertid har retslægerådet ikke kendskab til sagsøgers konkrete disposition.
spørgsmål 6:
retslægerådet bedes oplyse, om man sædvanligvis med de eventuelle psykiske ge-
ner/lidelser, der ses beskrevet hos a før 1986, ville have udviklet de psykiske
gener/lidelser, der i dag ses hos a og i givet fald inden for samme tidshorisont.
retslægerådet bedes om muligt angive graden af sandsynlighed alternativt oplyse, om
der er tvivl om svaret, hvad der taler for og imod en årsagsforbindelse og med hvilken
vægt de enkelte faktorer påvirker bedømmelsen.
idet der henvises til besvarelsen af spørgsmål 1, hvorefter retslægerådet ikke kan udtale
sig om den aktuelle psykiske tilstand, kan spørgsmålet ikke besvares.
spørgsmål 7:
under henvisning til de i akterne beskrevne psykiske forhold, og til at a var beskæftiget
i hæren frem til 1991 og siden med kortvarige ansættelser på det øvrige arbejdsmarked,
bedes retslægerådet oplyse, om a med overvejende sandsynlighed ville have udviklet
gener/lidelser, jf. besvarelsen spørgsmål 1 og 2 – uafhængig af, at a i 1986 havde været
udsat for den indtrufne ulykke.
spørgsmålet er hypotetisk og kan ikke besvares.
                                               - 6 -
      spørgsmål 8:
      a har i landsretten oplyst (dommens side 17), at han har røget hash én gang, at han har
      taget speed én gang, og at han har taget kokain én gang. såfremt dette lægges til grund,
      bedes retslægerådet oplyse, om dette er årsagen til udviklingen af as gener/lidelser.
      retslægerådet bedes om muligt angive graden af sandsynlighed alternativt oplyse, om
      der er tvivl om svaret, hvad der taler for og imod en årsagsforbindelse og med hvilken
      vægt de enkelte faktorer påvirker bedømmelsen.
      retslægerådet har ikke kendskab til årsagen til sagsøgers psykiske lidelse.
      spørgsmål 9:
      a har i landsretten oplyst (dommens side 17), at han i perioden fra han var 16 år til han
      blev hjemsendt i militæret ikke var i kontakt med det psykiatriske system og ikke indtog
      medicin.
      såfremt dette lægges til grund, bedes retslægerådet oplyse, om dette giver anledning til
      en ændret opfattelse af retslægerådets vurdering, jf. spørgsmålene ovenfor.
      idet der henvises til første del af besvarelsen af spørgsmål 2 skal retslægerådet udtale,
      at det ikke ændrer retslægerådets opfattelse.
      …
      spørgsmål a:
      retslægerådet bedes oplyse, om appellanten havde en psykisk lidelse og/eller psykiske
      symptomer før ulykken den 15. december 1986, og hvordan denne psykiske lidelse bedst
      muligt kan betegnes, og om den har indflydelse på hans psykiske sygdom og/eller psyki-
      ske symptomer efter ulykken den 15. september 1986.
      idet der henvises til besvarelsen af spørgsmål 1 og 2 skal retslægerådet udtale, at sag-
      søger må antages at have haft en angstlidelse før ulykken den 15.09.86. lidelsen synes
      at have givet sig udslag fra cirka 1982 og frem til i al fald cirka 2007.”
supplerende retsgrundlag om forældelse
i arbejdsskadesikringslovens § 85 og § 85 a hedder det bl.a.:
      ”§ 85. loven træder i kraft den 1. januar 2004, …
      stk. 3. loven anvendes på
         1) arbejdsulykker, der indtræder den 1. januar 2004 eller senere, og
         2) erhvervssygdomme, der anmeldes den 1. januar 2004 eller senere …
      § 85 a. lov om sikring mod følger af arbejdsskade, jf. lovbekendtgørelse nr. 943 af 16.
      oktober 2000, ophæves med virkning fra den 1. januar 2004.
      stk. 2. lov om sikring mod følger af arbejdsskade anvendes fortsat på
                                                 - 7 -
           1)   ulykkestilfælde, pludselige løfteskader og kortvarige skadelige påvirkninger, der
                er indtruffet før den 1. januar 2004, og
           2)   erhvervssygdomme anmeldt før den 1. januar 2004.”
i § 70 og § 71 i lov om sikring mod følger af arbejdsskade (lovbekendtgørelse nr. 943 af 16.
oktober 2000) hedder det bl.a.:
       ”§ 70. loven træder i kraft den 1. januar 1993.
       stk. 2. loven anvendes på
           1) arbejdsulykker og kortvarige skadelige påvirkninger, der indtræder på
                ikrafttrædelsesdatoen eller senere, og
           2) erhvervssygdomme, der anmeldes på ikrafttrædelsesdatoen eller senere.
       § 71. samtidig ophæves lov om arbejdsskadeforsikring, jf. lovbekendtgørelse nr. 450 af
       25. juni 1987 med senere ændringer.
       stk. 2. lov om arbejdsskadeforsikring anvendes dog fortsat på
           1) arbejdsulykker og kortvarige skadelige påvirkninger, der er indtruffet før denne
       lovs ikrafttræden, og
           2) erhvervssygdomme m.v., der er anmeldt før denne lovs ikrafttræden.”
i lov nr. 523 af 6. juni 2007 om ændring af forskellige lovbestemmelser om forældelse af for-
dringer m.v. hedder det bl.a.:
       ”§ 21
       i lov om arbejdsskadesikring, jf. lovbekendtgørelse nr. 154 af 7. marts 2006, som æn-
       dret senest ved § 5 i lov nr. 397 af 30. april 2007, foretages følgende ændringer:
       1. overskriften til kapitel 7 affattes således:
                               ”anmeldelse, sagsbehandling og forældelse”.
       2. § 36, stk. 2, affattes således:
       ”stk. 2. krav efter loven eller mod arbejdsgiveren på erstatning eller godtgørelse i an-
       ledning af en arbejdsskade, jf. § 5, forældes efter reglerne i forældelsesloven, jf. dog stk.
       3-5.”
       3. i § 36 indsættes som stk. 3-5:
       ”stk. 3. fristen efter forældelseslovens § 3, stk. 1, er 5 år for krav som nævnt i stk. 2.
       denne forældelsesfrist regnes først fra den dag, da fordringshaveren blev bekendt med
       fordringen og skyldneren, eller fra den dag, da fordringshaverens manglende kendskab
       kan tilregnes denne som groft uagtsomt.
                                                - 8 -
        stk. 4. er en arbejdsskade anmeldt inden forældelsesfristens udløb, indtræder foræl-
      delse af krav efter loven tidligst 3 år efter, at arbejdsskadestyrelsen … træffer afgørelse
      … indbringes sagen for ankestyrelsen …, regnes fristen på 3 år fra meddelelsen om
      ankestyrelsens afgørelse.
      …
      § 47
      loven træder i kraft den 1. januar 2008.
      § 48
      stk. 1. loven finder anvendelse også på tidligere stiftede fordringer, som ikke inden
      ikrafttrædelsesdagen er forældet efter de hidtil gældende regler. forældelse indtræder
      dog tidligst den 1. januar 2011, medmindre fordringen inden dette tidspunkt ville være
      forældet såvel efter de hidtil gældende bestemmelser som efter de bestemmelser, der
      gælder efter lovens ikrafttræden, jf. dog stk. 7. i det sidstnævnte tilfælde anvendes det
      seneste tidspunkt for forældelsens indtræden.
      stk. 2. afbrydelse af forældelse, der har fundet sted før lovens ikrafttræden, har fortsat
      virkning som afbrydelse, selv om den ikke er sket på den efter lovens ikrafttræden fore-
      skrevne måde.”
bemærkningerne til lovforslaget vedrørende reglerne i arbejdsskadesikringslovens § 36, stk.
2-5, som delvis er citeret i landsrettens dom, findes i retsudvalgets tillægsbetænkning af 31.
maj 2007 til lovforslag nr. l 166 (folketingstidende 2006-07, tillæg b, s. 1705-1707). af be-
mærkningerne til lovforslaget fremgår yderligere bl.a.:
      ”ved nyaffattelsen af § 36, stk. 2, foreslås det præciseret i arbejdsskadesikringsloven, at
      den foreslåede forældelseslov som udgangspunkt vil finde anvendelse på arbejdsskade-
      krav. det foreslås samtidig, at dette udgangspunkt fraviges på visse punkter, jf. forslaget
      til § 36, stk. 3-5.
      henset til arbejdsskadeområdets særlige karakter foreslås i stk. 3 og 4 dels en særlig
      lang forældelsesfrist for krav på erstatning eller godtgørelse i anledning af arbejdsska-
      der, dels en ændret udformning af den såkaldte suspensionsregel i forældelseslovens §
      3, stk. 2, dels en særlig lang tillægsfrist for så vidt angår krav efter arbejdsskadesik-
      ringsloven, når en sag har været behandlet af arbejdsskademyndighederne.”
højesterets begrundelse og resultat
a kom til skade ved et færdselsuheld på cypern den 15. september 1986. han var
udstationeret som fn-soldat, og der er enighed om, at der er tale om en arbejdsulykke, som
berettiger ham til godtgørelse for varigt mén og erstatning for erhvervsevnetab.
                                                - 9 -
den 10. september 2010 stadfæstede ankestyrelsen arbejdsskadestyrelsens afgørelse om, at
det samlede varige mén som følge af arbejdsulykken kunne fastsættes til 15 %, og a har
modtaget godtgørelse for varigt mén i overensstemmelse hermed. ankestyrelsen har
endvidere senest ved sin afgørelse af 9. august 2013 stadfæstet arbejdsskadestyrelsens
afgørelse af 28. juni 2011 om, at as samlede erhvervsevnetab udgør 65 %, men at kun 35 %
skyldes arbejdsulykken i 1986. a har modtaget erstatning for erhvervsevnetab i
overensstemmelse hermed.
sagen angår, om et eventuelt krav på yderligere godtgørelse for varigt mén er forældet, og om
der efter bevisførelsen er grundlag for at anerkende as krav på yderligere godtgørelse for
varigt mén og yderligere erstatning for erhvervsevnetab.
forældelse
lov nr. 523 af 6. juni 2007 om forældelse af fordringer (forældelsesloven), hvori der indføres
en almindelig forældelsesfrist på 3 år, gælder også for krav i anledning af en arbejdsskade.
forældelsesloven trådte i kraft den 1. januar 2008 og finder også anvendelse på tidligere stif-
tede fordringer, som ikke inden ikrafttrædelsesdagen er forældet efter de hidtil gældende reg-
ler, jf. lovens § 29 og § 30, stk. 1. inden forældelseslovens ikrafttræden var krav i anledning
af arbejdsskade omfattet af den 20-årige forældelsesfrist i danske lovs 5-14-4.
i tilknytning til forældelsesloven fra 2007 blev lov nr. 523 af 6. juni 2007 om ændring af for-
skellige bestemmelser om forældelse af fordringer mv. (følgeloven) gennemført. i lighed med
forældelsesloven trådte denne lov i kraft den 1. januar 2008 og finder også anvendelse på tid-
ligere stiftede fordringer, som ikke inden ikrafttrædelsesdagen er forældet efter de hidtil gæl-
dende regler, jf. følgelovens § 47 sammenholdt med § 48, stk. 1.
følgelovens § 21 indebærer bl.a. en ændring af arbejdsskadesikringslovens § 36, således at
forældelsesfristen er 5 år i stedet for 3 år for de krav, der er omfattet af bestemmelsen (§ 36,
stk. 3).
parterne er enige om, at as eventuelle krav på yderligere godtgørelse for varigt mén ikke var
forældet, da forældelsesloven og følgeloven trådte i kraft den 1. januar 2008, fordi forældelse
efter den hidtil gældende bestemmelse i danske lovs 5-14-4 var blevet afbrudt.
                                               - 10 -
parterne er endvidere enige om, at der er indtrådt forældelse, hvis det nævnte krav på yderli-
gere godtgørelse for varigt mén er omfattet af forældelseslovens tre-årige forældelsesfrist,
men at kravet ikke vil være forældet, hvis det er omfattet af den fem-årige forældelsesfrist i
arbejdsskadesikringslovens § 36 som ændret ved § 21 i følgeloven.
det fremgår af arbejdsskadesikringslovens § 36, stk. 2, at de forlængede forældelsesfrister
angår ”krav efter loven eller mod arbejdsgiveren på erstatning eller godtgørelse i anledning af
en arbejdsskade, jf. § 5”. højesteret finder, at denne ordlyd ikke er til hinder for, at bestem-
melsen tillige finder anvendelse på krav efter den tidligere gældende arbejdsskadesikringslov
eller arbejdsskadeforsikringslov. det er da også i kraft af den nugældende arbejdsskadesik-
ringslovs overgangsbestemmelser, at de tidligere gældende love (lovbekendtgørelse nr. 943 af
16. oktober 2000 og lovbekendtgørelse nr. 450 af 25. juni 1987) er opretholdt for arbejds-
ulykker mv., der er indtruffet før ikrafttrædelsestidspunktet for den nugældende lov, jf. § 85 a,
stk. 2, i den gældende lov og § 71, stk. 2, i lovbekendtgørelse nr. 943 af 16. oktober 2000.
af bemærkningerne til lovforslaget fremgår, at de forlængede frister i § 36 har sammenhæng
med ”arbejdsskadeområdets særlige karakter” og indebærer en fravigelse af udgangspunktet
ifølge § 36, stk. 2, hvorefter den nye forældelseslov ”vil finde anvendelse på arbejdsskade-
krav”. det fremgår ikke af bemærkningerne, at rækkevidden af den nye regel i § 36 – og de
heraf følgende forlængede forældelsesfrister – forudsættes at være begrænset til krav, som
vedrører arbejdsulykker, der er indtrådt efter den 1. januar 2004, hvor den nugældende ar-
bejdsskadesikringslov trådte i kraft. tværtimod fremgår det af beskrivelsen af de hensyn, som
begrunder de forlængede forældelsesfrister, at der ikke er anledning til at sondre mellem krav
vedrørende arbejdsulykker før og efter den 1. januar 2004.
højesteret finder herefter, at hverken ordlyden af eller forarbejderne til § 36 i arbejdsskade-
sikringsloven, jf. følgelovens § 21, giver grundlag for at anse rækkevidden af de særlige for-
ældelsesregler i § 36 for begrænset til krav, som vedrører arbejdsulykker, der er indtrådt efter
den 1. januar 2004.
                                             - 11 -
højesteret tiltræder på den anførte baggrund, at forældelsesreglerne i arbejdsskadesikringslo-
vens § 36 finder anvendelse, og at as eventuelle krav på yderligere godtgørelse for varigt mén
ikke er forældet.
årsagsforbindelse
af de grunde, som landsretten har anført, og som er bestyrket ved retslægerådets erklæring,
tiltræder højesteret, at a ikke har krav på yderligere godtgørelse eller erstatning.
konklusion
højesteret stadfæster dommen.
under hensyn til sagens udfald og til, at en væsentlig del af sagen har drejet sig om det prin-
cipielle spørgsmål om forældelse, som ankestyrelsen ikke har fået medhold i, skal ingen af
parterne betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part eller til statskassen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part eller til stats-
kassen.