text:
                      højesterets kendelse
                        afsagt mandag den 22. oktober 2012
sag 234/2012
fagligt fælles forbund som mandatar for a
(advokat jesper schäfer munk)
mod
henry nielsen
(selv)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af fogedretten i viborg den 8. december 2011 og af
vestre landsrets 10. afdeling den 9. marts 2012. procesbevillingsnævnet har den 18. juni
2012 meddelt tilladelse til, at landsrettens kendelse indbringes for højesteret.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, jytte scharling og jens peter
christensen.
påstande
kærende, fagligt fælles forbund som mandatar for a, har nedlagt påstand om, at fagligt
fælles forbunds begæring af 6. juni 2011 skal fremmes.
indkærede, henry nielsen, har nedlagt påstand om stadfæstelse af vestre landsrets kendelse.
supplerende sagsfremstilling
spørgsmålet i sagen er, om et forlig indgået mellem fagligt fælles forbund på vegne af a og
dansk erhverv arbejdsgiver på vegne af henry nielsen er bindende for henry nielsen og
dermed kan tvangsfuldbyrdes ved fogedretten.
                                                - 2 -
som sagen foreligger oplyst, har den ansættelsesretlige tvist mellem a og henry nielsen givet
anledning til to forlig.
ved det første forlig af 27. maj 2010 blev det aftalt, at henry nielsen skulle betale 8.000 kr.
til fagligt fælles forbund. det er oplyst, at det første forlig angik selve opsigelsen af a. det
er ubestridt under sagen, at dette beløb er betalt. af forligsteksten fremgår, at ”sagen
forhandles til fuld og endelig afgørelse vedr. opsigelse af a”.
ved det andet forlig af 15. april 2011 blev det bestemt, at henry nielsen inden 14 dage skulle
betale 10.000 kr. til fagligt fælles forbund. det er oplyst, at det andet forlig angik et spørgs-
mål om anciennitetstillæg. det fremgår af forliget, at fagligt fælles forbund samtidig hævede
en ved arbejdsretten verserende sag. det fremgår endvidere af forligsteksten, at dette forlig
blev indgået ”til fuld og endelig afgørelse af ethvert mellemværende mellem parterne”.
fagligt fælles forbund har for vestre landsret fremlagt dansk erhverv arbejdsgivers ved-
tægter. fagligt fælles forbund har for højesteret endvidere fremlagt turistvognmændenes
arbejdsgiverforenings vedtægter. af sidstnævnte fremgår af vedtægternes § 16, at ethvert
medlem har pligt til at overholde de pågældende vedtægter og bestemmelser i enhver hen-
seende, herunder specielt: at overholde de af turistvognmændenes arbejdsgiverforening,
dansk erhverv arbejdsgiver og dansk arbejdsgiverforening indgåede kollektive overens-
komster og at overholde de aftaler og afgørelser, der måtte blive truffet af turistvognmænde-
nes arbejdsgiverforenings, dansk erhverv arbejdsgivers og dansk arbejdsgiverforenings
repræsentanter ved fagretlig behandling af opståede uoverensstemmelser.
anbringender
fagligt fælles forbund har anført, at det af dansk erhverv arbejdsgiver indgåede forlig af
15. april 2011 er bindende for henry nielsen, da det fremgår af vedtægterne for turistvogn-
mændenes arbejdsgiverforening, at foreningens medlemmer har pligt til at overholde de af-
taler og afgørelser, der måtte blive truffet af foreningens repræsentanter ved fagretlig behand-
ling af opståede uoverensstemmelser.
                                               - 3 -
det samme resultat følger desuden af princippet om organisationsfuldmagten, selv hvis det
ikke udtrykkeligt havde fremgået af organisationens vedtægter.
henry nielsen har anført, at det af dansk erhverv arbejdsgiver indgåede forlig af 15. april
2011 ikke er bindende for ham, da det første forlig af 27. maj 2010 blev indgået til fuld og
endelig afgørelse af ethvert mellemværende mellem parterne.
henry nielsen har endvidere anført, at dansk erhverv arbejdsgiver ikke havde fuldmagt til at
kunne binde ham ved det indgåede forlig af 15. april 2011.
højesterets begrundelse og resultat
det fremgår af ordlyden af forligsteksten til det første forlig af 27. maj 2010, at forliget vedrø-
rer opsigelsen af a. dette forlig må på det foreliggende grundlag forstås som begrænset til at
angå tvisten vedrørende netop opsigelsen af a.
det kan som ubestridt lægges til grund, at henry nielsen på tidspunktet for indgåelsen af for-
liget af 15. april 2011 var medlem enten direkte af dansk erhverv arbejdsgiver eller af tu-
ristvognmændenes arbejdsgiverforening, der som brancheorganisation er medlem af dansk
erhverv arbejdsgiver. som følge af medlemskabet repræsenterede dansk erhverv arbejdsgi-
ver henry nielsen under den sag for arbejdsretten om anciennitetstillæg, der blev afsluttet
ved forliget af 15. april 2011. det følger af det fast antagne kollektivarbejdsretlige princip om
arbejdsgiver- og lønmodtagerorganisationernes organisationsfuldmagt, at henry nielsen er
bundet af det forlig med fagligt fælles forbund, som på hans vegne blev indgået af dansk
erhverv arbejdsgiver.
højesteret tager herefter fagligt fælles forbunds påstand til følge, således at landsrettens
kendelse ophæves, og sagen hjemvises til fogedretten til fremme af forbundets begæring.
                                       thi bestemmes:
landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til fogedretten til fremme af fagligt
fælles forbunds begæring.
                                             - 4 -
kæreafgiften for landsret og højesteret tilbagebetales til fagligt fælles forbund.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part for fogedret, landsret eller
højesteret.


text:
                                           udskrift
                                                af
                                  højesterets dombog
                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 13. januar 2011
sag 225/2010
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat hans boserup, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i odenses 9. afdeling den 15. april 2010 og af
østre landsrets 4. afdeling den 27. maj 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, per walsøe, poul dahl jensen,
henrik waaben og hanne schmidt.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse for påstanden om udvisning.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse, subsidiært at der idømmes en ny betinget ud-
visning.
anbringender
t har anført, at det følger af højesterets praksis, at der ved afgørelsen om udvisning skal
foretages en grundig afvejning af hans personlige forhold på den ene side og den begåede
kriminalitet på den anden side. det følger også af praksis, at udvisning af personer med en
stærk tilknytning til danmark og med en ringe eller stort set ikke eksisterende tilknytning til
hjemlandet kun kan komme på tale, hvis den begåede kriminalitet er af en sådan grovhed, at
der idømmes en langvarig frihedsstraf eller flere gange idømmes frihedsstraf af betydelig
længde.
                                               - 2 -
han har en stærk tilknytning til danmark, hvor han har haft den væsentligste del af sin op-
vækst. derimod har han en nærmest ikke eksisterende tilknytning til irak, idet han er født i
saudi arabien og ikke har opholdt sig i irak bortset fra en enkelt rejse af kort varighed. han
har heller ikke kontakt med familie i irak og herunder gennem de seneste år heller ikke med
sin far, som han ikke ved, hvor opholder sig.
der er ikke tale om alvorlig kriminalitet. det nu foreliggende strafbare forhold ville næppe i
sig selv have medført en betinget udvisning, idet forholdet uden inddragelse af reststraffen på
184 dage og uden en strafskærpelse efter straffelovens § 247, stk. 1, formentlig ville have
medført fængsel i 60 dage ligesom for medtiltalte i sagen. hertil kommer, at han var under 18
år, både da forholdene omfattet af dommen af 11. januar 2008 blev begået, og da det nu fore-
liggende forhold blev begået.
anklagemyndigheden har henvist til, at volden er begået i prøvetiden for en betinget udvis-
ning i forbindelse med domfældelse for personfarlig kriminalitet. det fremgår af forarbej-
derne til lov nr. 429 af 10. maj 2006 om ændring af udlændingeloven, at hensigten med ad-
gangen til betinget udvisning er at skærpe udvisningsreglerne. konsekvensen af, at der er truf-
fet bestemmelse om betinget udvisning, er, at der ved pådømmelse af ny kriminalitet som ud-
gangspunkt skal ske udvisning.
det nu begåede strafbare forhold er et groft overfald begået i forening med en medgernings-
mand mod en sagesløs person. dette forhold kan henset til tiltaltes tilknytning til danmark
ikke i sig selv medføre udvisning, men ved vurderingen af, om den betingede udvisning skal
udløses, skal også den tidligere pådømte kriminalitet inddrages. en samlet vurdering fører til,
at der er tale om grov kriminalitet begået i forening med medgerningsmænd, og den samlede
frihedsstraf herfor udgør da også 1 år og 9 måneder.
tiltalte har tilknytning til danmark bl.a. ved hans herboende mor og søskende, men han har
ikke selv en tæt tilknytning til uddannelsessystemet eller arbejdsmarkedet, ligesom han ikke
selv har stiftet familie i danmark. han har også tilknytning til irak, idet han taler arabisk og
har familie i irak, ligesom hans far og storebror er udvist af danmark. desuden har tiltalte
efter indrejsen i danmark været på besøg i irak. efter en samlet vurdering er der ikke forhold
                                               - 3 -
som nævnt i udlændingelovens § 26, stk. 1, der taler afgørende imod udvisning, jf. udlændin-
gelovens § 26, stk. 2. en udvisning af tiltalte vil heller ikke udgøre en krænkelse af den eu-
ropæiske menneskerettighedskonvention.
supplerende sagsfremstilling
ved den tidligere dom afsagt af retten i odense den 11. januar 2008 blev t fundet skyldig i
følgende forhold:
                                                     ”2
      røveri efter straffelovens § 288, stk. 1, nr. 1,
      ved den 10. juli 2007 kl. 20.45 på seden skole, bullerupvej 30, 5240 odense nø, efter
      forudgående aftale med k at have sparket a og b af deres respektive knallerter og
      omkuld på jorden, hvorefter de stjal deres knallerter af mærket gilera henholdsvis pgo,
      …
                                                      5
      røveri efter straffelovens § 288, stk. 1, nr. 1, og ulovlig frihedsberøvelse efter § 261,
      ved den 20. juli 2007 ca. mellem kl. 04.00, at have skaffet sig adgang til lejligheden
      birkeparken 240, 4. tv. 5240 odense nø, hvor de under anvendelse af den i situationen
      liggende trussel om øjeblikkelig anvendelse af vold, spærrede c inde i lejlighedens
      toilet indtil omkring kl. 07.00, alt imens de stjal et fladskærms tv, et musikanlæg,
      pung, nøgler, udenlandsk valuta m.v.
      …
                                                      7
      røveri efter straffelovens § 288, stk. 1, nr. 1,
      ved den 24. juli 2007 omkring midnat, i lejligheden birkeparken 240, 4. tv., 5240
      odense nø, hvortil de skaffede sig adgang, ved opbrydning af et vindue, idet m holdt
      en kniv frem mod c og gjorde udfald mod denne, hvorved de truede ham ind i
      lejlighedens toilet, hvorefter de på ny stjal c´s fladskærmstv, musikanlæg,
      barbermaskine, m.v.,
                                                      8
      overtrædelse af straffelovens § 244,
      ved den 29. juli 2007 kl. 14.30 til den 29. juli 2007 kl. 14.50 i bussen, linie 51 mod
      agedrup, vestre stationsvej 5000 odense c, at have slået d i ansigtet med knyttet
      hånd,
                                                      9
      røveri efter straffelovens § 288, stk. 1, nr. 1,
      ved den 12. august 2007 kl. 04.54 i kongens have, 5000 odense c i forening med k,
      idet de greb e og væltede ham omkuld på jorden – bl.a. ved at m tildelte ham et
      knæspark i ansigtet, hvorefter de tildelte ham knytnæveslag og spark og stjal hans
      mobiltelefon,
                                                     10
      overtrædelse af straffelovens § 123,
                                                 - 4 -
      ved den 12. august 2007 omkring kl. 04.54 i kongens have, 5000 odense c, umiddel-
      bart efter det i forhold 9 anførte, at have overfaldet vidnet f med trussel om vold i
      anledning af dennes forventede forklaring til politiet og i retten i anledning af det i
      forhold 9 beskrevne, idet tiltalte overfor f truende udtalte: ”du har ikke set noget” eller
      lignende,
      …”
vedrørende forhold 5 bemærkes, at t blev frifundet for tiltalen vedrørende straffelovens §
261 (frihedsberøvelse), og der skete i forhold 7 frifindelse for anvendelse af kniv.
i dommen hedder det om straffastsættelsen og spørgsmålet om udvisning:
      ”straffen fastsættes for så vidt angår tiltalte t efter straffelovens § 123, § 244 og § 288,
      stk. 1, nr. 1, til fængsel i 1 år og 6 måneder.
      efter straffens karakter og længde findes tiltalte ikke at kunne idømmes ungdomssank-
      tion. ved straffens udmåling er der taget hensyn til grovheden og antallet af de nu på-
      dømte lovovertrædelser.
      under hensyn til den idømte straf for navnlig røveri findes for såvidt angår tiltalte t
      betingelserne for udvisning efter udlændingelovens § 23, nr. 1, jf. § 22, nr. 6, opfyldt.
      imidlertid findes tiltaltes alder og hans relativt begrænsede tilknytning til hans hjemland
      og hans væsentlige tilknytning til danmark at tale imod udvisning, jf. udlændingelovens
      § 26, stk. 2, jf. stk. 1, i en sådan grad, at der ikke er fuldt tilstrækkeligt grundlag for at
      udvise tiltalte efter udlændingelovens § 23, nr. 1, jf. § 22, nr. 6, da udvisning må antages
      at ville virke særligt belastende.
      på denne baggrund udvises tiltalte t betinget af danmark, som nedenfor bestemt, jf.
      udlændingelovens § 24 b.”
t var forud for dommen frihedsberøvet fra den 15. august 2007. han blev prøveløsladt den
15. august 2008 med en reststraf på fængsel i 184 dage.
det nu foreliggende forhold vedrørende overtrædelse af straffelovens § 244 er begået den 25.
januar 2010.
retsgrundlaget
efter udlændingelovens § 23, nr. 1, kan en udlænding, som har haft lovligt ophold her i landet
i mere end de sidste 5 år, udvises bl.a. af de grunde, der er nævnt i udlændingelovens § 22.
                                                - 5 -
ifølge udlændingelovens § 22, nr. 6, kan en udlænding, som har haft lovligt ophold her i lan-
det i mere end de sidste 9 år og en udlænding med opholdstilladelse efter § 7 eller § 8, stk. 1,
som har haft lovligt ophold her i landet i mere end de sidste 8 år, udvises, hvis han idømmes
en ubetinget frihedsstraf for overtrædelse af straffelovens § 244.
henvisningen i § 22, nr. 6, til straffelovens § 244 blev indsat i udlændingeloven ved lov nr.
486 af 12. juni 2009 om ændring af udlændingeloven (skærpelse af udvisningsreglerne og
reglerne om indrejseforbud, udelukkelse m.v. af udlændinge opført på fn’s og eu’s sank-
tionslister m.v.). i de almindelige bemærkninger i forslaget til denne lov (lovforslag nr. 174 af
25. marts 2009) hedder det bl.a.:
      ”1. lovforslagets baggrund og indhold
      lovforslaget har bl.a. til formål at gennemføre de dele i regeringens aftale af 22. sep-
      tember 2008 med dansk folkeparti, der vedrører udvisning af udlændinge.
      det indgår i aftalen, at adgangen til at udvise udlændinge, der er dømt for vold, skal ud-
      vides. det foreslås derfor, at udgangspunktet skal være, at der skal ske udvisning af en
      udlænding, der idømmes ubetinget frihedsstraf for overtrædelse af voldsbestemmelsen i
      straffelovens § 244. det gælder uanset frihedsstraffens længde og opholdets varighed.
      …
      2.3.2.2. udlændinge, der dømmes for vold
      …
      trappestigemodellen indebærer normalt, at udlændinge, der har opholdt sig lovligt i
      danmark i en længere årrække, og som overtræder straffelovens § 244, ikke kan udvi-
      ses.
      det foreslås derfor, at anvendelsesområdet for udlændingelovens § 22, nr. 6, udvides,
      således at bestemmelsen også kommer til at omfatte straffelovens § 244. det markeres
      herved, at også simpel vold kan indebære udvisning af danmark, selvom den pågæl-
      dende udlænding har opholdt sig lovligt i danmark i en længere periode. hensynene i
      udlændingelovens § 26, stk. 1, vil skulle tale afgørende imod udvisning, for at udvisning
      ikke skal finde sted, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2.
      i forbindelse med domstolenes vurdering af, om en overtrædelse af straffelovens § 244
      skal medføre udvisning efter § 22, nr. 6, skal indgå, om der er omstændigheder, der gør,
      at udvisning må anses for særlig påkrævet, jf. udlændingelovens § 24 a og afsnit 2.3.4.
      i domstolenes vurdering skal endvidere indgå hensynet til danmarks internationale for-
      pligtelser, herunder bl.a. artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention
      samt det almindelige proportionalitetsprincip.
      …”
i lovforslagets specielle bemærkninger hedder det om den foreslåede ændring:
      ”ligeledes indebærer den foreslåede indsættelse af straffelovens § 244 i § 22, nr. 6, at
      udlændinge, der idømmes ubetinget frihedsstraf efter straffelovens § 244 for vold, kan
                                                - 6 -
      udvises af danmark uanset længden af den idømte frihedsstraf og uanset varigheden af
      den pågældendes lovlige ophold i danmark.
      det følger af den gældende bestemmelse i udlændingelovens § 26, stk. 2, at hensynene,
      der er nævnt i udlændingelovens § 26, stk. 1, skal tale afgørende imod udvisning, for at
      udvisning ikke skal finde sted. dette vil være tilfældet, hvis udvisning strider mod in-
      ternationale forpligtelser, jf. bl.a. den europæiske menneskerettighedskonvention. end-
      videre finder det almindelige proportionalitetsprincip anvendelse.
      …”
ved den samme lovændring blev bestemmelsen i udlændingelovens § 24 a formuleret således:
      ”§ 24 a. ved afgørelse om udvisning ved dom, navnlig efter § 22, nr. 4-8, skal der læg-
      ges vægt på, om udvisning må anses for særlig påkrævet på grund af
      1) grovheden af den begåede kriminalitet,
      2) længden af den idømte frihedsstraf,
      3) den fare, skade eller krænkelse, der var forbundet med den begåede kriminalitet,
      4) tidligere domme for strafbart. forhold, eller
      5) at kriminaliteten er begået af flere i forening.”
det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen (lovforslag nr. 174 af 25. marts 2009), at for-
målet med indsættelsen af bestemmelsen var at tydeliggøre, at det skal anses som en skær-
pende omstændighed i forhold til udvisning, hvis kriminalitet er begået af flere i forening, idet
formålet bl.a. var at skærpe adgangen til udvisning i forbindelse med bandekriminalitet.
bestemmelsen om betinget udvisning i udlændingelovens § 24 b blev indført ved lov nr. 429
af 10. maj 2006 om ændring af udlændingeloven (betinget udvisning, skærpelse af udvis-
ningsreglerne og reglerne om indrejseforbud m.v.). bestemmelsen er sålydende:
      ”§ 24 b. en udlænding kan udvises betinget, hvis der ikke findes at være fuldt tilstræk-
      keligt grundlag for at udvise den pågældende efter §§ 22-24, fordi udvisning må antages
      at virke særlig belastende, jf. § 26, stk. 1.
      stk. 2. ved betinget udvisning skal der fastsættes en prøvetid. prøvetiden beregnes fra
      tidspunktet for endelig dom i sagen eller, hvis den pågældende ikke har været til stede
      ved domsafsigelsen, fra dommens forkyndelse og udløber 2 år efter tidspunktet for løs-
      ladelse eller udskrivning fra hospital eller forvaring eller fra ophør af ophold i en sikret
      afdeling på en døgninstitution for børn og unge. er betinget udvisning sket ved betinget
      dom om frihedsberøvelse eller dom til ambulant behandling med mulighed for friheds-
      berøvelse, udløber prøvetiden 2 år efter tidspunktet for endelig dom i sagen eller, hvis
      den pågældende ikke har været til stede ved domsafsigelsen, 2 år efter dommens for-
      kyndelse.
      stk. 3. en udlænding, der er idømt betinget udvisning efter stk. 1, kan udvises, hvis den
      pågældende i prøvetiden for den betingede udvisning begår nyt strafbart forhold, som
      kan give anledning til udvisning efter §§ 22-24, og der inden prøvetidens udløb foreta-
                                                 - 7 -
       ges rettergangsskridt, medmindre en afgørelse om udvisning må antages at virke særlig
       belastende, jf. § 26, stk. 1.
       stk. 4. udvises en udlænding betinget, skal retten i forbindelse med dommens afsigelse
       vejlede udlændingen om betydningen heraf.”
i forslaget til lov nr. 429 af 10. maj 2006 hedder det i de almindelige bemærkninger bl.a. (lov-
forslag nr. l 128, folketingstidende 2005-06, tillæg a, side 3797):
       ”3.1.1. anvendelsesområdet for betinget udvisning
       formålet med betinget udvisning er at give en klar advarsel til den kriminelle og samti-
       dig tjene som en alvorlig påmindelse til familien om, hvad konsekvensen af næste skridt
       ud på en kriminel løbebane vil være. en sådan advarsel skal øge familiens opmærksom-
       hed på problemet og hjælpe til at holde den dømte væk fra kriminalitet.
       …”
i lovforslagets specielle bemærkninger til § 24 b hedder det (folketingstidende 2005-06, til-
læg a, side 3806-08):
       ”…
       betinget udvisning skal anvendes, hvor en udlænding i forbindelse med dom for straf-
       bart forhold må antages at være tæt på at blive udvist. ved »tæt på« udvisning forstås, at
       udlændingen idømmes en straf, der kunne medføre udvisning af den pågældende efter
       reglerne i udlændingelovens §§ 22-24, men at hensynene, der taler imod udvisning, jf.
       udlændingelovens § 26, vejer så tungt, at der ikke aktuelt er fuldt tilstrækkeligt grundlag
       for en udvisning.
       betinget udvisning må aldrig erstatte udvisning. en udlænding må således ikke udvises
       betinget, hvis betingelserne for udvisning er til stede.
       betinget udvisning vil indebære, at udlændingen ved dom for ny kriminalitet af en af vis
       grovhed begået inden for en prøvetid som udgangspunkt udvises.
       hvis en udlænding, der tidligere er idømt betinget udvisning, dømmes for et nyt straf-
       bart forhold, der allerede efter de gældende udvisningsregler og praksis vil medføre ud-
       visning, skal udvisning fortsat finde sted. dette gælder eksempelvis tilfælde, hvor en
       udlænding har begået et strafbart forhold, der er af en sådan grovhed, at det i sig selv vil
       medføre udvisning, eller tilfælde, hvor det nye strafbare forhold sammenholdt med tid-
       ligere strafbare forhold fører til, at den pågældende udvises.
       en betinget udvisning vil skulle udløses i tilfælde, hvor det nye strafbare forhold ikke er
       af en sådan karakter, at det efter de gældende udvisningsregler og praksis i sig selv ville
       medføre udvisning, men hvor den betingede udvisning kombineret med ny kriminalitet
       af en vis grovhed begået inden for en prøvetid medfører udvisning. en betinget udvis-
       ning skal dog ikke udløses, hvis det nye strafbare forhold er af mindre alvorlig karakter,
       og alene takseres til en kortere frihedsstraf.
                                         - 8 -
retsvirkningen af betinget udvisning fremgår af den foreslåede § 24 b, stk. 3, hvorefter
en udlænding, der er idømt betinget udvisning efter stk. 1, kan udvises, hvis den pågæl-
dende i prøvetiden for den betingede udvisning begår nyt strafbart forhold, som kan
give anledning til udvisning efter §§ 22-24, og der inden prøvetidens udløb foretages
rettergangsskridt, medmindre en afgørelse om udvisning må antages at virke særlig be-
lastende, jf. § 26, stk. 1.
en ordning af denne karakter vil dermed udgøre en skærpelse af udvisningsområdet.
integrationsministeriet finder, at den foreslåede ordning kan illustreres ved nedenstå-
ende eksempler, idet ministeriet finder, at det kan give anledning til tvivl, om udlændin-
gen i de to nævnte eksempler i dag ville blive udvist ved den seneste dom:
en udlænding er kommet til danmark alene som 20-årig og er som 26-årig blevet gift
med en person fra sit oprindelsesland, som herefter er kommet her til landet som fami-
liesammenført. parret har sammen fået et barn. udlændingen har siden sin ankomst til
danmark haft en stabil tilknytning til arbejdsmarkedet. udlændingen taler og skriver
sproget i sit oprindelsesland, som udlændingen siden sin indrejse i danmark har besøgt i
ferier m.v. som 30-årig idømmes udlændingen, der ikke tidligere er straffet, 3 års fæng-
sel for røveri, men udvises som følge af en vurdering efter udlændingelovens § 26 ikke.
udlændingen idømmes i stedet en betinget udvisning. i prøvetiden for den betingede
udvisning idømmes udlændingen 2 års ubetinget fængsel i form af en fællesstraf for et
mindre alvorligt røveri. der er ikke sket væsentlige ændringer i udlændingens person-
lige forhold. som følge af den betingede udvisning sammenholdt med det nye strafbare
forhold bør udlændingen udvises.
en udlænding er kommet til danmark som 14-årig sammen med sin familie. udlændin-
gen er ikke gift og har ingen børn. udlændingens arbejdsmarkedstilknytning har været
beskeden. udlændingen behersker sproget i sit oprindelsesland, som han efter sin ind-
rejse i danmark har besøgt flere gange. som 33-årig idømmes udlændingen, der tidli-
gere er straffet flere gange for blandt andet røveri og mindre alvorlig narkotikakrimina-
litet, 4 måneders fængsel for narkotikakriminalitet, men udvises ikke som følge af en
vurdering efter udlændingelovens § 26. udlændingen idømmes i stedet en betinget ud-
visning. i prøvetiden for den betingede udvisning idømmes udlændingen 5 måneders
fængsel for narkotikakriminalitet. der er ikke sket væsentlige ændringer i udlændingens
forhold. som følge af den betingede udvisning sammenholdt med det nye strafbare for-
hold bør udlændingen udvises.
hvis en udlænding, der er idømt betinget udvisning, i prøvetiden begår nyt strafbart for-
hold, skal retten foretage en afvejning af forholdene, der taler imod udvisning, jf. ud-
lændingelovens § 26, stk. 1, over for den betingede udvisning sammenholdt med det
nye strafbare forhold og herved vurdere, om udlændingen skal udvises.
det er i den forbindelse hensigten, at en betinget udvisning i prøvetiden skal have den
virkning, at en udlænding som udgangspunkt ikke i løbet af prøvetiden for den betin-
gede udvisning kan skabe sig en bedre retsstilling i forhold til den vurdering af udlæn-
dingens personlige forhold, der skal foretages efter udlændingelovens § 26.
                                                 - 9 -
     hvis udlændingen efter en § 26-vurdering - trods den betingede udvisning - ikke udvi-
     ses, skal retten tage stilling til, om den betingede udvisning skal opretholdes, om den
     betingede udvisning skal ophæves, eller om der skal fastsættes en ny betinget udvisning.
     …
     for at en betinget udvisning kan få retsvirkning, skal der inden prøvetidens udløb være
     foretaget rettergangsskridt, hvorved udlændingen sigtes for et nyt strafbart forhold, der
     kan medføre udvisning efter udlændingelovens §§ 22-24, jf. herved den foreslåede be-
     stemmelse i § 24 b, stk. 3.
     findes en udlænding, som er udvist betinget, skyldig i et forhold begået inden denne
     dom, og bliver der tale om at idømme en tillægsstraf, jf. straffelovens § 89, kan den be-
     tingede udvisning vurderes på ny med den virkning, at den betingede udvisning opret-
     holdes, at udlændingen i stedet udvises, eller at der i stedet fastsættes en ny betinget
     udvisning.
     ved prøvetidens udløb bortfalder den betingede udvisning.
     det strafbare forhold, der ligger til grund for den betingede udvisning, kan dog også ef-
     ter prøvetidens udløb tillægges betydning. tidligere domme for strafbare forhold tillæg-
     ges således efter retspraksis betydning i forbindelse med proportionalitetsafvejningen i
     en senere udvisningssag.
     …”
udlændingelovens § 26 er sålydende:
     ”§ 26. ved afgørelsen om udvisning skal der tages hensyn til, om udvisningen må anta-
     ges at virke særlig belastende, navnlig på grund af
     1) udlændingens tilknytning til det danske samfund,
     2) udlændingens alder, helbredstilstand og andre personlige forhold,
     3) udlændingens tilknytning til herboende personer,
     4) udvisningens konsekvenser for udlændingens herboende nære familiemedlemmer,
          herunder i relation til hensynet til familiens enhed,
     5) udlændingens manglende eller ringe tilknytning til hjemlandet eller andre lande, hvor
         udlændingen kan ventes at tage ophold, og
     6) risikoen for, at udlændingen uden for de i § 7, stk. 1 og 2, eller § 8, stk. 1 og 2,
          nævnte tilfælde vil lide overlast i hjemlandet eller andre lande, hvor udlændingen kan
          ventes at tage ophold.
     stk. 2. en udlænding skal udvises efter § 22, nr. 4-8, og § 25, medmindre de i stk. 1
     nævnte forhold taler afgørende derimod.”
udlændingelovens § 26 blev ændret ved lov nr. 429 af 10. maj 2006, der i stk. 2 ændrede
”kan” til ”skal”. i forslaget til lovændringen hedder det i de specielle bemærkninger om denne
ændring:
                                                 - 10 -
       ”efter den foreslåede bestemmelse i § 26, stk. 2, skal en udlænding udvises efter § 22,
       nr. 4-7 og § 25, medmindre de i stk. 1 nævnte forhold taler afgørende derimod.
       med den foreslåede ændring fremhæves det, at der ved dom for kriminalitet omfattet af
       den særlige udvisningsadgang, jf. § 22, nr. 4-7, eller hvis en udlænding må anses for en
       fare for statens sikkerhed eller for en alvorlig trussel mod den offentlige orden, sikker-
       hed eller sundhed, jf. § 25, skal ske udvisning, medmindre de forhold, der taler imod
       udvisning, jf. § 26, stk. 1, taler afgørende derimod.
       …”
højesterets begrundelse og resultat
t er irakisk statsborger og indrejste til danmark som 7-årig i 2000.
han er for voldsforholdet begået den 25. januar 2010 som 17-årig idømt en ubetinget friheds-
straf efter straffelovens § 244, jf. § 247, stk. 1. på gerningstidspunktet havde han haft lovligt
ophold i danmark i knap 9 år. der er herefter for dette forhold hjemmel i udlændingelovens §
23, nr. 1, jf. § 22, nr. 6, til at træffe bestemmelse om udvisning. det følger af § 26, stk. 2, at
der skal træffes bestemmelse om udvisning, medmindre forhold, som efter § 26, stk. 1, må
antages at gøre udvisning særlig belastende, taler afgørende herimod.
han er tidligere ved retten i odenses dom af 11. januar 2008 betinget udvist. det nu pådømte
forhold er begået i prøvetiden. der er herefter hjemmel i udlændingelovens § 24 b, stk. 3, til
at træffe bestemmelse om udvisning, ”medmindre en afgørelse om udvisning må antages at
virke særlig belastende, jf. § 26, stk. 1”.
om udvisning herefter skal ske, beror på en proportionalitetsbedømmelse.
i denne indgår med betydelig vægt de samfundsmæssige behov for udvisning under hensyn til
en samlet bedømmelse af karakteren og alvoren af den tidligere og af den nu begåede krimi-
nalitet.
t blev ved dommen i 2008 idømt en straf på fængsel i 1 år og 6 måneder og prøveløsladt efter
et år og er nu idømt en straf på 9 måneders fængsel indeholdende de 6 måneder, han ikke
havde afsonet af 2008-dommen. de forhold, som han blev dømt for i 2008, omfattede en
række røverier og et overfald begået over en kort periode i fællesskab med andre. der var
grund til at befrygte, at t på det tidspunkt – som 15-årig – var på vej ud i vedvarende, alvorlig
                                              - 11 -
kriminel adfærd. det nu pådømte forhold er begået knap halvandet år efter prøveløsladelsen
og har en anden karakter. der er tale om et enkeltstående forhold opstået lidt tilfældigt uden
noget element af planlægning. der er ikke grundlag for at anse forholdet for en genoptagelse
af den tidligere kriminelle aktivitet.
ved proportionalitetsbedømmelsen må det endvidere tillægges betydelig vægt, at der er tale
om kriminalitet, som t begik, før han fyldte 18 år. der er et særligt hensyn at tage til sådanne
mindreåriges interesser og mulighed for integration.
i proportionalitetsbedømmelsen indgår desuden, hvor stor en del af livet t har opholdt sig i
danmark og styrken af de familiemæssige, sociale og kulturelle bånd til henholdsvis
danmark og irak.
t er nu fyldt 18 år, men kom som nævnt til danmark som 7-årig og har haft hele sin
skolegang her i landet. han tilbragte sine første leveår i saudi-arabien og iran. han har efter
at have fået ophold i danmark kun en enkelt gang været i irak på en kortvarig rejse. hans mor
og søskende opholder sig her i landet. uanset om hans far, der er udvist og udsendt af
danmark, opholder sig i irak, og om t måtte have fjernere slægtninge i irak, må han
familiemæssigt, socialt og kulturelt anses for forankret i danmark. han har ikke anden
tilknytning til irak end den, som naturligt følger af, at hans forældre kommer derfra. han taler
og skriver dansk, han taler noget arabisk, men kan ikke skrive det.
efter en samlet bedømmelse finder højesteret, at ts tilknytning til danmark er så stærk, at
udvisning på grund af hans hidtidige kriminalitet vil være særlig belastende, jf.
udlændingelovens § 26, stk. 1. der henvises herved tillige til den europæiske
menneskerettighedskonventions artikel 8 samt menneskerettighedsdomstolens dom af 23.
juni 2008 i sagen maslov mod østrig. t frifindes derfor for påstanden om udvisning.
det nu begåede forhold kan således hverken alene eller sammen med de tidligere pådømte
forhold udløse udvisning. det nu begåede forhold er imidlertid begået i prøvetiden for den
betingede udvisning, og der er tale om voldskriminalitet. der er derfor en sådan sammenhæng
mellem det nu begåede og de tidligere forhold, at t på ny bør idømmes betinget udvisning,
                                               - 12 -
således at han fortsat er advaret mod igen at komme ind på en kurs hen imod vedvarende
kriminel adfærd.
højesteret ændrer herefter landsrettens dom, således at t udvises betinget. prøvetiden udløber
2 år efter afsoningen af den fastsatte straf på fængsel i 9 måneder.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom ændres, således at t udvises af danmark betinget på vilkår, at han i en
prøvetid, der udløber 2 år efter løsladelse, ikke begår strafbart forhold, som kan give
anledning til udvisning efter udlændingelovens §§ 22-24.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.
                                             --oo0oo--
                               udskriftens rigtighed bekræftes.
                                højesteret, den 13. januar 2011

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark