text:
                             højesterets dom
                            afsagt tirsdag den 20. maj 2014
sag 249/2012
(1. afdeling)
sr-design a/s under konkurs
(advokat andreas kærsgaard mylin)
mod
a
og
b
(advokat helge s. poulsen for begge)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i næstved den 30. september 2010 og af østre
landsrets 3. afdeling den 23. februar 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jytte scharling, michael rekling,
lars hjortnæs og jan schans christensen.
påstande
appellanten, sr-design a/s under konkurs, har påstået a og b tilpligtet solidarisk at betale
368.252,50 kr. med procesrente fra sagens anlæg, subsidiært ophævelse af landsrettens dom
og hjemvisning til fornyet behandling ved landsretten.
de indstævnte, a og b, har påstået stadfæstelse, subsidiært frifindelse og mere subsidiært
ophævelse af landsrettens dom og hjemvisning af sagen til fornyet behandling ved landsret-
ten.
                                              - 2 -
supplerende sagsfremstilling
a og b som bygherrer og sr-design a/s som entreprenør indgik i 2007 en entrepriseaftale
vedrørende en ombygning af ejendommen c-vej 3 i næstved. i den skriftlige aftale er anført
bl.a., at entreprisesummen er 1.112.550 kr. ekskl. moms.
parterne er for højesteret enige om, at det var aftalt, at entreprisesummen delvist skulle be-
rigtiges ved kontantbetaling og på en sådan måde, at kontantbetalingen ikke blev bragt til det
offentliges kendskab. der er enighed om, at a og b har betalt tre fakturaer på i alt 562.500 kr.
inkl. moms til sr-design a/s, og at den resterende del af entreprisesummen skulle betales
uden moms.
sr-design a/s under konkurs’ betalingspåstand er opgjort som entreprisesummen på
1.112.550 kr. ekskl. moms med tillæg af aftalte merarbejder og erstatning for tabt avance på
visse aftalte mindrearbejder samt med fradrag af de betalte fakturaer, de kontantindbetalinger,
som konkursboet anerkender, at a og b har foretaget, samt et modregningskrav, som kon-
kursboet anerkender, at a og b har. konkursboet har ved opgørelsen af sin påstand tillagt den
aftalte entreprisesum moms og herefter opgjort denne til 1.337.102,50 kr. inkl. moms.
der er tvist om størrelsen af det beløb, som a og b har indbetalt kontant til sr-design a/s. a
og b mener, at beløbet udgør 575.000 kr., mens konkursboet mener, at beløbet udgør 367.500
kr. der er endvidere tvist om størrelsen af as og bs modregningskrav.
arbejdet i henhold til entrepriseaftalen blev udført i perioden fra august 2007 til april 2008,
og der opstod herefter tvist om det økonomiske opgør vedrørende ombygningen. sr-design
a/s gik konkurs i august 2009.
anbringender
sr-design a/s under konkurs har anført bl.a., at der ikke er grundlag for at afvise sagen, da
der ikke er tale om en påstand, der vil medføre en ulovlig handling, endsige en handling, der
strider mod danske lov 5-1-2. der er derimod tale om en almindelig betalingspåstand. kon-
kursboet var ikke part i entrepriseaftalen, og højesteret skal derfor også af den grund tage
sagen under pådømmelse i realiteten. entrepriseaftalen indeholder ikke bestemmelser, der
strider mod hverken lov eller ærbarhed, jf. danske lov 5-1-2. det forhold, at parterne indgik
                                               - 3 -
en tillægsaftale om, at en del af betalingen af entreprisesummen ikke skulle bringes til det
offentliges kendskab, medfører ikke, at entrepriseaftalen må anses for ugyldig. allerede som
følge heraf er konkursboet berettiget til betaling i overensstemmelse med entrepriseaftalen,
idet det bemærkes, at konkursboet netop ønsker dom for betalingskravet inkl. moms. der er
ikke noget beskyttelseshensyn at tage til a og b, idet de har modtaget den fulde ombygning
og renovering af deres ejendom, ligesom de ubestridt var klar over, at hele entreprisesummen
efter loven skulle tillægges moms. hvis højesteret måtte nå frem til, at entrepriseaftalen er
bortfaldet, støtter konkursboet sin betalingspåstand på et restitutionskrav, og der henvises i
relation hertil til købelovens § 72. sr-design a/s leverede den fulde aftalte realydelse til a
og b, og de er forpligtede til at betale herfor. a og b har ikke bestridt, at den leverede entre-
prise værdimæssigt svarer til den aftalte entreprisesum.
a og b har ikke løftet bevisbyrden for, at der er sket kontantbetalinger ud over de betalinger
på 367.500 kr., som konkursboet har anerkendt.
a og b har til støtte for påstanden om stadfæstelse anført bl.a., at da de har betalt samtlige
momsbelagte fakturaer fra sr-design a/s, må det lægges til grund, at konkursboets krav i det
hele vedrører den kontante betaling, der skulle holdes uden for det offentliges kendskab.
domstolene imødekommer ikke påstande, der ikke kan antages at forfølge et fornuftigt og
rimeligt formål, og det er hverken et fornuftigt eller rimeligt formål at bistå med at inddrive et
påstået tilgodehavende opnået som led i den strafbare virksomhed. konkursboet kan ikke i
denne sammenhæng påberåbe sig en bedre retsstilling end sr-design a/s.
til støtte for påstanden om frifindelse har a og b anført bl.a., at den omstændighed, at entre-
priseaftalen er i strid med bestemmelser i skatte- og momslovgivningen, ikke i sig selv med-
fører, at aftalen er ugyldig. danske lov 5-1-2 og de retsgrundsætninger, der knyttes til denne
bestemmelse, indebærer, at konkursboet ikke kan få dom for et tilgodehavende, selv om kon-
kursboets ydelse er erlagt. det samme må gælde for et krav støttet på et anbringende om beri-
gelse. aftalelovens § 33 kan ikke anvendes i videre omfang end til at fastslå, at konkursboet
ikke kan gøre kravet om betaling af de kontante midler, der skulle holdes uden for myndighe-
dernes kendskab, gældende mod de indstævnte, da dette strider imod almindelig hæderlighed.
hvis højesteret finder, at sagen kan behandles af domstolene, og at aftalen ikke er ugyldig,
gøres det gældende, at entreprisesummen med undtagelse af 1.332 kr. er betalt. parternes
                                                - 4 -
mellemværende må i så fald opgøres således, at de kontante betalinger indeholdt moms. der
er ikke adgang til at ændre aftalen efter aftalelovens § 36 eller andre bestemmelser, og dom-
stolene har ikke adgang til ved aftalefortolkning eller aftaleudfyldning at bortse fra de straf-
belagte dele af aftalen. hvis højesteret finder, at hele entreprisesummen skal tillægges moms,
har konkursboet alene et tilgodehavende på 142.002,50 kr. det må på baggrund af bs forkla-
ring, kontoudskrifter for bs og as bankkonti samt sammentællingen af kontanthævninger fra
deres bankkonti anses for godtgjort, at de har betalt 575.000 kr. kontant til sr-design a/s.
højesterets begrundelse og resultat
sr-design a/s under konkurs har nedlagt påstand om, at a og b skal betale 368.252,50 kr.
som restvederlag for udført entreprisearbejde. højesteret finder ikke grundlag for at afvise en
sag om et betalingskrav af denne karakter.
det må efter de afgivne forklaringer og parternes tilkendegivelser lægges til grund, at sr-de-
sign a/s ved entrepriseaftalens indgåelse aftalte med a og b, at en væsentlig del af entrepri-
sesummen skulle betales uden tillæg af moms. denne del af entreprisesummen skulle betales
kontant og på en sådan måde, at beløbet ikke kom til det offentliges kendskab, hvorved sel-
skabet kunne unddrage statskassen moms og skat i forbindelse med entreprisen.
efter danske lov 5-1-2 kan en aftale efter omstændighederne være ugyldig, når den strider
mod almindelig moralopfattelse, uanset om andre retsnormer er blevet overtrådt. højesteret
finder, at bestemmelsen i danske lov 5-1-2 kan bringes i anvendelse, når aftalen krænker en
tredjemands eller en samfundsmæssig interesse, selv om ingen af parterne ønsker aftalen til-
sidesat.
efter karakteren af den indgåede aftale finder højesteret, at aftalen er ugyldig, jf. danske lov
5-1-2. sr-design a/s under konkurs kan derfor ikke støtte et krav mod a og b på aftalen.
det kan ikke føre til et andet resultat, at konkursboet har opgjort sit krav med tillæg af moms.
det, som konkursboet har anført om, at boet ikke var part i entrepriseaftalen, og om at boet
har et restitutionskrav, kan heller ikke føre til andet resultat.
højesteret frifinder herefter a og b.
                                               - 5 -
under hensyn til sagens karakter skal ingen af parterne betale sagsomkostninger for byret,
landsret eller højesteret til den anden part.
                                     thi kendes for ret:
a og b frifindes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for byret, landsret eller højesteret til den an-
den part.


text:
                      højesterets kendelse
                          afsagt tirsdag den 13. august 2013
sag 3/2013
a
(advokat mogens olesen)
mod
b
(advokat bjarne henriksen)
dlr kredit a/s
(advokat mogens hebbelstrup)
vestjysk bank a/s
(advokat bjarne henriksen)
de danske mejeriers mælkeudvalg
(advokat jan bech)
i tidligere instanser er afsagt kendelser af fogedretten i aalborg den 13. januar 2012 og af
vestre landsrets 13. afdeling den 1. august 2012.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, jon stokholm, michael rekling og jens kruse mikkelsen.
påstande
kærende, a, har nedlagt følgende påstande:
1. det af fogedretten den 6. maj 2010 efter begæring af a hos b foretagne udlæg i mælke-
kvote stadfæstes.
2. det af fogedretten den 6. maj 2010 foretagne udlæg i den b tilhørende mælkekvote frem-
mes til tvangsrealisation i overensstemmelse med rekvirentens anmodning af 17. marts 2011
                                              - 2 -
enten ved tvangsauktion eller ved salg på mælkebørsen alt efter fogedrettens nærmere be-
stemmelse.
de indkærede, b, dlr kredit a/s, vestjysk bank a/s og de danske mejeriers mælkeudvalg
(mælkeudvalget), har over for påstand 1 nedlagt påstand om stadfæstelse og over for påstand
2 nedlagt påstand om principalt afvisning, subsidiært hjemvisning.
supplerende sagsfremstilling
af retsbogen fra fogedretten i aalborg for tvangsauktionen den xx.xx 2011 over ejendommen
beliggende z-vej 29 i mariager fremgår bl.a.:
       ”mælkekvoten følger med ejendommen på auktion, men der verserer en tvist om et i
       2010 af a foretaget udlæg heri samt i leveringsrettigheder. tvisten udskydes til efter
       auktionen, idet bemærkes, at der er indgivet tvangsrealisationsbegæring vedrørende
       begge dele. leveringsrettigheder medfølger ikke ejendommen på auktionen.”
umiddelbart efter tvangsauktionen den xx.xx 2011 købte bs ægtefælle c ejendommen af
hadsten bank (nu vestjysk bank), der som ufyldestgjort panthaver havde overtaget ejen-
dommen på tvangsauktionen.
c ansøgte den 29. april 2011 mælkeudvalget om godkendelse af overdragelse af den om-
handlede mælkekvote pr. 31. marts 2011 til sig. ansøgningen blev godkendt af mælkeudval-
get den 25. maj 2011 med følgende bemærkning:
       ”med henvisning til udskrift af retsbogen fra retten i aalborg er overdragelsen sket
       med forbehold. det er oplyst, at der verserer en tvist om et i 2010 foretaget udlæg af a.”
anbringender
a har navnlig anført, at han som kreditor ikke kan nægtes udlæg i et formueaktiv, som b som
skyldner selv kan disponere over i fri handel og tjene betydelige beløb på. det gælder, uanset
om aktivet kan tvangsrealiseres særskilt eller ej. de begrænsninger med hensyn til tvangsrea-
lisation, der følger af mælkekvotebekendtgørelsen, savner i øvrigt lovhjemmel. ved den gen-
nemførte tvangsauktion er aarhus lokalbank (nu vestjysk bank) reelt blevet begunstiget med
                                                - 3 -
værdien af mælkekvoten, selv om kvoten ikke er omfattet af bankens pant, hverken efter
tinglysningslovens § 37 eller § 38. mælkekvoten har ikke karakter af en fremtidig erhver-
velse, blot fordi den først bliver omsat til et pengebeløb ved et senere salg. landsretspraksis
fra 1992, der nægter udlæg i mælkekvoter, er ikke længere relevant, fordi der dengang ikke
var adgang til frit at sælge kvoten til tredjemand uden medfølgende jord, herunder på den så-
kaldte kvotebørs.
a har ikke for højesteret gentaget sine anbringender om manglende retlig interesse og mang-
lende grundlag for at genoptage fogedsagen.
mælkeudvalget har navnlig anført, at en mælkekvote ikke er et selvstændigt formueaktiv for
skyldneren, men en offentligretlig begrænsning af landbrugsbedriftens mælkeproduktion.
mælkekvoten kan også betegnes som en særegen immateriel ejendomsbestanddel, jf. tinglys-
ningslovens § 38. hvis mælkekvoten anses som et selvstændigt formueaktiv, må den anses
som en fremtidig erhvervelse, der ikke kan foretages udlæg i efter retsplejelovens § 508, idet
det efter mælkekvotebekendtgørelsen alene tilkommer ejeren af landbrugsbedriften at træffe
beslutning om salg af mælkekvoten. efter mælkekvotebekendtgørelsen kan der endvidere i
praksis ikke ske tvangsrealisation, idet det ville kræve samtykke fra samtlige panthavere i
landbrugsejendommen. selv om der siden 1992 er sket en liberalisering i adgangen til at
overdrage mælkekvoter, var der også før indførelsen af kvotebørsen i 1998 adgang til at sælge
mælkekvoter særskilt. det skete blot til mælkeudvalget til en politisk fastsat pris.
mælkeudvalget har endvidere anført, at kærendes påstand 2 skal afvises, fordi den er for
uspecifik og ikke kan tvangsfuldbyrdes, subsidiært skal den hjemvises til fogedretten, idet
hverken fogedretten eller landsretten har behandlet påstanden.
b, dlr kredit og vestjysk bank har tilsluttet sig mælkeudvalgets anbringender.
højesterets begrundelse og resultat
sagens hovedspørgsmål er, om der kan foretages udlæg i en mælkekvote.
på tidspunktet for foretagelsen af udlægget i maj 2010 kunne b under iagttagelse af reglerne i
den dagældende mælkekvotebekendtgørelse (bekendtgørelse nr. 203 af 26. marts 2008 om
                                              - 4 -
mælkekvoter) overdrage mælkekvoten til en anden bedrift uden samtidig overdragelse af et
landbrugsareal, ligesom den efter reglerne i bekendtgørelsens kapitel 4 kunne sælges på kvo-
tebørsen.
på denne baggrund – og da en mælkekvote ikke kan anses for omfattet af tinglysningslovens
§ 38 – finder højesteret, at mælkekvoten må anses for at være et formueaktiv, der kan foreta-
ges udlæg i.
fogedrettens udlæg af 6. maj 2010 er derfor foretaget med rette, og højesteret tager as på-
stand 1 til følge.
a har herefter krav på behandling af sin anmodning af 17. marts 2011 om tvangsrealisation på
grundlag af udlægget i mælkekvoten, herunder en stillingtagen til om dette indebærer et krav
på andel i provenuet på tvangsauktionen den 31. marts 2011, på afholdelse af tvangsauktion
over den mælkekvote, som c overtog i forlængelse af tvangsauktionen, eller på tvangssalg af
denne på kvotebørsen.
sagen hjemvises derfor til fogedretten til fortsat behandling af as anmodning af 17. marts
2011.
afgørelse om sagsomkostninger ved dette kæremål træffes i forbindelse med sagens fortsatte
behandling ved fogedretten.
                                       thi bestemmes:
det udlæg i en mælkekvote, som fogedretten har foretaget den 6. maj 2010 hos b efter an-
modning fra a, stadfæstes.
sagen hjemvises til fogedretten til fortsat behandling af as anmodning af 17. marts 2011 om
tvangsrealisation på grundlag af udlægget i mælkekvoten.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
v000500j - has
                                     udskrift
                                          af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                   ____________
                             afsagt den 9. september 2004
sag v 5/03                  the north face inc. usa
                            (advokat jan grønlund)
                             mod
                            dantunnel s.m.b.a
                            (advokat ole linnemann-schmidt)
                                      dom:
sagen drejer sig om, hvorvidt dantunnel s.m.b.a. (i det følgende: dantunnel) skal
betale erstatning og vederlag til the north face inc. (i det følgende: north face) for
import af varemærkeforfalskede varer fra kina til danmark.
påstande
north face har nedlagt påstand om, at dantunnel skal betale 60.000 kr. med tillæg af
procesrente fra sagens anlæg den 13. januar 2003i erstatning og vederlag for kræn-
kelse af north face’s varemærkerettigheder.
dantunnel har påstået frifindelse, subsidiært mod betaling af et mindre beløb.
                                           - 2 -
sagsfremstilling
den 31. august 1984 fik north face sit ordmærke ”the north face” registreret i pa-
tent- og varemærkestyrelsen for bl.a. klasse 25: herunder udendørsbeklædning i
form af frakker, jakker, veste, parca-coats, regntøj, anorakker mv. registreringen er
fornyet til den 31. august 2004.
       den 6. januar 2003 modtog north face et brev fra toldskat københavn med
besked om, at toldskat tilbageholdte 50 jakker med mærket ”the north face”, der
var varemærkeforfalskede. jakkerne var kommet fra kina i 8 pakker og var adresse-
ret til bodil johannessen. bodil johannesen bor sammen med claus nielsen, der er
dantunnels formand, og dantunnel har registreret adresse hos parret.
forklaringer
claus nielsen har forklaret, at han er formand for dantunnel, der er en forening af
venner, som arbejder på tunnelprojekter. foreningen skaffer arbejde til sine med-
lemmer og har 25 medlemmer i arbejde på nuværende tidspunkt. foreningen blev
stiftet i 2000 og har siden fordoblet sit medlemstal.
       de havde i foreningen talt om, at det ville være en god ide at markedsføre for-
eningen ved blandt andet at have ens arbejdstøj.
       han har arbejdet på tunnelprojekter i kina fra 2001 til 2003, med en kort peri-
ode i singapore og hong kong. mens han opholdte sig i kina, holdt han ferie i ma-
laysia, thailand og indonesien. han er ikke kommet steder i asien, hvor der har væ-
ret handlet med kopivarer.
       på tidspunktet, hvor han købte jakkerne, arbejdede han i kina i en by ca. 3 ti-
mers togkørsel fra shanghai. han tog til shanghai for at besøge en af sine venner, der
arbejdede på en fabrik i byen. jakkerne købte han i en forretning, som lå i en gade
med små butikker med faste adresser. han aftalte med indehaveren, hvordan jakker-
ne skulle se ud. blandt andet aftalte de, at north face mærket på højre front skulle
skiftes ud med et dantunnel-mærke. det var vigtigt, at der stod dantunnel på jakker-
ne – ikke at det var en north face jakke.
       han vidste godt, at der var et mærke, der hed the north face, men han troede
ikke, at jakker fra north face var særlig dyre. han gav 130-140 dkk pr. jakke inkl.
broderiet med dantunnel. han havde ikke på tidspunktet for købet overvejet, hvorle-
des jakkernes skulle fordeles blandt medlemmerne.
                                         - 3 -
parternes synspunkter
north face’s advokat har gjort gældende, at dantunnel har krænket north face’s
varemærkeret i danmark ved at have forsøgt at få jakkerne indført i landet. dantun-
nels formand, claus nielsen, vidste, at jakkerne var varemærkeforfalskede, da han
købte jakkerne. han havde holdt ferie og arbejdet i denne del af verden i mange år.
han var bekendt med omfanget af kopiprodukter og måtte forstå betydningen af den
store prisforskel på jakkerne i kina og i danmark. dantunnel skal derfor betale en
rimelig erstatning og vederlag til north face, jf. varemærkelovens § 43, stk.1.
      der bør ved udmålingen tages hensyn til, hvad dantunnel kunne have tjent,
hvis ikke tolden havde konfiskeret jakkerne. da en falsk north face jakke normalt
sælges for omkring 1.200 kr. pr. stk., bør erstatningen derfor fastsættes til 60.000 kr.
dantunnels advokat har gjort gældende, at claus nielsen ikke vidste, at north face
var et internationalt beskyttet varemærke, idet varemærket ikke springer i øjnene.
north face har ikke bevist, at claus nielsen vidste, at butikkerne i shanghai var
oversvømmet med kopiprodukter. claus nielsen var ikke klar over, at der var tale om
forfalskede jakker. han havde købt jakkerne i en butik, hvor han fik skiftet et af
north face broderierne ud med dantunnel, og jakkerne måtte sprættes op, førend det
kunne konstateres, at de var forfalskede.
      north face har i øvrigt ikke dokumenteret at have lidt noget tab. jakkerne blev
taget i tolden og kunne derfor ikke eksponeres. der har således ikke været nogen
markedsforstyrrelse. derudover blev jakkerne ikke sendt til danmark i kommercielt
øjemed af dantunnel, og der er ikke grundlag for at antage, at medlemmerne skulle
betale for jakkerne.
sø- og handelsrettens afgørelse
det er ubestridt, at de 50 jakker, som blev forsøgt indført i danmark af dantunnel, er
varemærkeforfalskede. dantunnel har således krænket north face’s varemærkeret.
      retten finder ikke, at claus nielsens forklaring, om at han på trods af sit man-
geårige ophold i østen ikke havde kendskab til, at der fandtes kopiprodukter i kina,
kan lægges til grund. både prisen og det, at han kunne bede den butik, hvor jakkerne
blev anskaffet, om at få et north face mærke fjernet og erstattet med dantunnels
                                         - 4 -
navn, må have fået claus nielsen til at indse, at de jakker, han var i færd med at kø-
be, var kopiprodukter. dantunnel har dermed i hvert fald handlet groft uagtsomt.
      under hensyn hertil og til antallet af forsøgt indførte jakker tilkendes der i hen-
hold til varemærkelovens § 43, stk. 1 et samlet beløb i vederlag og erstatning på
60.000 kr.
                      thi kendes for ret
dantunnel s.m.b.a. skal inden 14 dage fra denne doms afsigelse betale 60.000 kr.
med tillæg af procesrente fra sagens anlæg den 13. januar 2003 i erstatning og veder-
lag og 12.000 kr. i sagsomkostninger til north face inc.
        ole marker                       elmer.                        ole jahn
                                        (sign.)
                                     ___ ___ ___
                          udskriftens rigtighed bekræftes
                          p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
dom
afsagt den 2. juli 2012 i sag nr. bs 18a-1282/2011:
jørgen rønne
mod
skatteministeriet
nicolai eigtvedsgade 28
1402 københavn k
sagens baggrund og parternes påstande
sagen vedrører spørgsmålet om, hvorvidt et tilkendt nedslag i sagsøgers ejendomsværdi skal
fratrækkes i den samlede ejendomsvurdering eller i grundværdien alene samt om sagsøger
skal fritages for betaling af ejendomsskat.
sagsøgerens påstande i sagen er, at sagsøgte skal tilpligtes at anerkende, at det tilkendte
nedslag på kr. 250.000 i ejendomsværdien ved vurderingen pr. 1. oktober 2007 i ejendommen
matr. nr. 22 bg, sæby by, sæby, beliggende strandagervænge 18, 4070 kirke hyllinge, skal
fratrækkes i grundværdien samt at sagsøgte skal tilpligtes at anerkende, at sagsøger fritages
for betaling af ejendomsskat for ejendommen.
sagsøgtes påstande i sagen er principialt frifindelse, subsidiært, at ansættelsen af grundværdien
ved vurderingen pr. 1. oktober 2007 af ejendommen hjemvises til fornyet behandling ved
vurderingsmyndighederne.
oplysningerne i sagen
ved skrivelse (telefax) af 29. juni 2008 klagede sagsøgeren til skattecenter ballerup over
ejendomsvurderingen pr. 1. oktober 2007 for ejendommen beliggende strandagervænge 18,
lejre kommune. følgende fremgår af skrivelsen:
"...
jeg ønsker hermed at klage over ansættelsen af grundværdi.
på det fremsendte ejendomsskema 2007 foretager skat først en såkaldt standardberegning,
og den herved fremkomne grundværdi på 336.700 kr. og bygningsværdi på 891.000 kr.
adderes, givende en beregnet ejendomsværdi på 1.227.700 kr.
herefter konstateres det under "særlige forhold", at handelspriserne i lokalområdet er lavere
end standardberegningen giver udtryk for - og med denne begrundelse fratrækker skat så
uden yderligere specifikation 250.000 kr. fra den beregnede ejendomsværdi, givende en
korrigeret (og dernæst afrundet) ejendomsværdi på 970.000 kr.
med en således nedsat ejendomsværdi må den i ejendomsværdi-summen indgående
grundværdi jo også skulle nedsættes, for at regnestykket kan gå op. men det står der ikke
yderligere om ejendomsskemaet.
i skat´s pjece "ejendomsvurdering" (for 2007-vurderingen) står der i underkapitlet
grundværdien: "grundværdien er med andre ord først og fremmest et udtryk for værdien af
                                               - 2 -
ejendommens beliggnhed. .... den forskel, der er i priserne på fast ejendom rundt om i landet,
er først og fremmest udtryk for, at grundværdierne er forskellige."
da skat´s begrundelse for nedsættelsen udelukkende knytter sig til mit lokalområde (og
altså ikke til bygningen), må det jvf. skat´s 2007-pjece betyde, at deter grundværdien, som
er blevet beregnet 250.000 kr. for højt ved skat´s standardberegning. den korrigerede
grundværdi må altså være: 336.700 kr. - 250.000 kr. = 86.700 kr.
at skat´s drastiske forøgelse af grundværdierne (startende med 2005-vurderingen) er
politisk dikteret synes således igen afsløret via den åbenlyse uoverensstemmelse disse
forøgelser har med ordlyden i skat´s pjece om ejendomsvurdering (for 2005-vurderingen
passede grundværdistigningerne ikke me dpjecens daværende inflationsforklaring - denne
forklaring samt det tilhørende taleksempel er nu blevet fjernet helt fra kaptlet
"grundværdien" i den nye version af pjecen).
disse uoverensstemmelser mellem ord og handling efterlader desværre indtrykket af en
myndighed, som føjer sig for politisk ønsketænkning snarere end for et fastlagt regelsæt.
dette indgyder ikke nogen større grad af tillid til, at myndighedens afgørelser er korrekte.
...."
vurderingsankenævnet for nordsjælland fremkom 22. september 2009 med et forslag til
afgørelse, hvor den udmeldte fordeling af den nedsatte ejendomsværdi blev fastholdt.
sagsøger fremkom med sine bemærkninger hertil i skrivelse af 19. maj 2010 og den 7.
oktober 2010 traf vurderingsnævnet herefter afgørelse, i overensstemmelse med sit udkast.
denne afgørelse blev af sagsøger indbragt for landsskatteretten, der i afgørelse af 10. februar
2011 fremkom med følgende afgørelse:
afgørelse
de har klaget over vurderingsankenævn nordsjællands afgørelse af 7. oktober 2010, ejd-nr.
350-0003466. landsskatteretten har nu truffet afgørelse i sagen. kopi af afgørelsen
vedlægges.
....
klagen vedrører vurderingen pr. 1. oktober 2007.
ejendommen er ved vurderingen pr. 1. oktober 2007 af vurderingsanke-nævn nordsjælland
ansat til:
ejendomsværdi                              970.000 kr.
grundværdi                   336.700 kr.
landsskatterettens afgørelse
landsskatteretten stadfæster grundværdien.
sagens oplysninger
ejendommen er et sommerhus, opført i 1970. det bebyggede areal udgør 72 m2 og grunden
er på 1.205 m2. ejendommen er beliggende i 2. række til roskilde fjord.
skat har fastsat grundværdien således:
1 byggeret(1200 m2x280/2)                  168.000 kr.
                                                - 3 -
m2-pris 1205m2 a 140 kr 168.700 kr.
beregnet grundværdi                                                                    336.700 kr.
skat har beregnet ejendomsværdien til 1.227.700 kr., heraf bygningsværdi 891.000 kr. og
grundværdi 336.700 kr. skat har i beregningen givet et nedslag på 250.000 kr. begrundet
med, at handelspriserne i lokalområdet er lavere end standardberegningen for den type
ejendom giver udtryk for. ejendomsværdien udgør herefter 977.700 kr.
vurderingsankenævnets afgørelse
vurderingsankenævnet fastholder en grundværdi på 336.700 kr.
vedrørende klage til vurderingsankenævnet:
klager nævner, at han har klaget til skat, som gav op uden at svare, og som derfor har
videresendt klagen til nævnet.
vurderingsankenævnet henleder i den forbindelse til skatteforvaitningslovens § 38, stk. 2,
hvoraf fremgår, at en klage skal indgives til skat. det fremgår videre af § 38, stk. 3, at skat
kan genoptage afgørelsen hvis skat finder grundlag herfor, og såfremt klager er enig heri. i
tilfælde som dette, hvor skat ikke har fundet grundlag for at genoptage afgørelsen,
videresender skat klagen til vurderingsankenævnet sammen med en udtalelse om klagen.
dette er baggrunden for, at vurderingsankenævnet på sædvanlig vis har modtaget klagen fra
skat.
vedrørende klage over grundværdien:
ved grundværdien forstås værdien afgrunden i ubebygget stand under hensyn til beskaffenhed
og beliggenhed og til en i økonomisk henseende god anvendelse, jf. vurderingslovens § 13.
der tages endvidere hensyn til rettigheder og byrder af offentlig karakter. grundværdien
ansættes til det beløb, som efter gældende handelspriser antages at kunne opnås for den
pågældende ejendom i ubebygget stand ved salg til en efter samtlige forhold økonomisk god
anvendelse, jf. vurderingslovens § 16.
ved ansættelsen af grundværdien udøves der et skøn over værdien afgrunden i ubebygget
stand, dvs, at grundværdien skal ansættes til, hvad grunden er værd i ubebygget stand med de
faktisk foreliggende omgivelser, jf. vurderingslovens § 13.
ankenævnet kan oplyse, at ansættelsen af grundværdien er en selvstændig vurdering, og at
grundværdieme ved 2007-vurderingen er fastsat ved analyser af salg i området. klagers
grund er — og i øvrigt ansat som tilsvarende grunde i grundværdiområdet - til en område-
pris på 280 kr. grundværdianalysesystemet har således beregnet forslag til områdepris
(estimeret pris) på 280 kr. - i dette tilfælde beregnet ud fra 61 bebyggede salg.
grundværdiens beregningsmetode i den konkrete sag er i øvrigt sædvanlig. princippet går ud
på, at der ansættes en pris for retten til at ra lov til at opføre et hus (byggeret) samt en areal
pris.
grundværdiniveauet fraviges kun i de tilfælde, hvor forhold på og i forbindelse med grunden
gør, at den fastsatte grundværdi ikke svarer til den handelspris, der skønnes at kunne opnås
                                              - 4 -
ved salg afgrunden i ubebygget stand. klager har ikke anført forhold omkring den konkrete
ejendom, der kan begrunde et nedslag i grundværdien.
ejerens påstand og argumenter
ejeren har fremsat påstand om at grundværdien nedsættes til 86.700 kr.
ejeren har anført følgende:
ved min ejendomsvurdering 2007 foretog skat først en tilsyneladende sædvanlig
standardberegning af grundværdi (336.700 kr.) og af bygningsværdi (891.000 kr.) og lagde
disse to tal sammen til en ejendomsværdi på 1.227.700 kr.
dernæst konstaterede skat under “særlige forhold”, at “handelspriserne i lokalområdet er
lavere end standardberegningen for denne type ejendomme giver udtryk for” — og skat
fratrak derefter et ikke yderligere dokumenteret beløb på 250.000 kr.b. fra ovennævnte
ejendomsværdi.
herefter var — ifølge vurderingen — “korrigeret ejendomsværdi” 977.700 1cr., som sluttelig
afrundedes til en ejendomsværdi på 970.000 kr.
selv om det først beregnede resultat på 1.227.700 kr. nu var blevet nedsat til 970.000 kr.
indikerede ejendomsskemaet ikke spor om korrektion af de to i ejendomsværdien først
beregnede de1-komponenter, grund værdi og bygningsværdi, således at regnestykket
grundværdi + bygningsværdi = ejendomsværdi stadig ville gå op efter nedsættelsen af
ejendomsværdien.
min klage over min 2007-vurdering omhandler i al væsentlighed spørgsmålet, om skat skal
overholde sine egne publicerede regler og beregningsmetoder for ejendomsvurdering — eller
om skat ad hoc kan opfinde fravigelser fra de publicerede regler.
hvis skat ad hoc kan ændre reglerne, har jeg jo faktisk ingen retssikkerhed overhovedet.
begrundelsen for manglende retssikkerhed er som følger: vurderingsvej ledningen er en af
skats såkaldte ‘juridiske vejledninger” og har som sådan status som et cirkulære, ifølge min
advokat. i “om skats juridiske vejledninger” står, at disse vej ledninger angiver gældende
ret, regler og praksis, at de skal være en håndbog for skats medarbejdere i deres daglige
arbejde, at de er bindende for skatteforvaitningens medarbejdere, og at de skal sikre korrekte
afgørelser og dermed borgernes retssikkerhed.
i min klage har jeg anvendt skats publicerede regler (i vurderings vejledning 2008-1 og i
pjecen ejendomsvurdering) til at påvise, at nedsættelsen af min ejendomsværdi med 250.000
kr. med den givne begrundelse om lokalområdets lavere handelspriser helt faktuelt og i fuld
overensstemmelse med skats regler må være en samtidig nedsættelse af min først beregnede
grundværdi med de samme 250.000 kr. de vægtigste argumenter for dette fremførte jeg i mit
brev af 19. maj 2010 til vurderingsankenævnet.
hvor nævnet i afgørelsen har valgt at citere fra mine første 2 klageskrivelser (mit fax af 29.
juni 2008 og mit fax af 31. august 2009), har nævnet helt udeladt at citere de mere vægtige
punkter i mit brev af 19. maj 2010. nævnet har i stedet blot henvist til, at brevet er vedlagt
som bilag. på denne måde mener nævnet tilsyneladende, at det i afgørelsen helt kan undlade
at komme ind på mine konkrete påvisninger af, hvorfor jeg har ret. dette er også en bænkelse
                                              - 5 -
af min retssikkerhed.
af hensyn til overskueligheden vil jeg fremføre mine argumenter på punktform:
1) alle de fine ord i vurderingslovens § 13 og § 6 om, at grundværdien er værdien af grunden
i ubebygget stand, og at grundværdien skal ansættes til kontantværdien i fri handel, er
hensigtserklæringer, der ikke kan bruges til at ansætte grund værdier i grundværdiområder,
hvor der ikke har været nogle rene grundsalg. for i sådanne områder uden grundsalg ved
ingen — heller ikke skat — hvad en køber vil betale for en grund.
her træder så den i vurderingsvej ledningen anførte indirekte metode til beregning af
grundværdi ind, hvor salgspriser fra områder uden rene grundsalg sammenlignes med
salgspriser fra andre områder, hvor grundpriserne kan fastlægges ud fra grundsalg (c.2,
grundpris-analysesystemet).
for at beregne grundværdier for områder uden rene grundsalg kræves altså salgspriser
(både bebyggede og ubebyggede salg) for andre områder, hvor grundsalg har fundet sted.
uden dette kan den indirekte metode ikke anvendes.
2) da standardberegningen af ejendomsværdi så tydeligt har regnet for højt i forhold til
salgspriserne i mit lokalområde, må der jo i standardberegningen have indgået andre
områders salgspriser, der er væsentligt højere end mit områdes priser.
jeg har ved fax af 21. juli 2009 til skatteministeriet (vedlagt) forespurgt om sammenhængen
mellem lovgivningen og teksten i skats pjece ejendomsvurdering.
skatteministeriets svar af 7. august 2009 og skats svar af 25. august 2009 vedlægges.
desuden står der i c. 1, beliggenheden: “beliggenheden er den vigtigste prisdannende
enkeltfaktor. opdeling af landet i såkaldte grundværdiområder afspejler dette forhold.” når
der er forskel mellem mit lokalområdes ejendomsprisniveau og de andre i standard-
beregningen indgående områders prisniveau, må det (både ifølge pjecen ejendomsvurdering,
ifølge skats ovennævnte svar, som henviser til vurderingsloven, og ifølge c. 1) være “først og
fremmest” min grundværdi, der er forskellig fra de andre områders.
altså, af de 250.000 kr., som min ejendomsværdi er blevet nedsat, må det “først og fremmest”
være min grundværdi, der er beregnet for højt i standardberegningen, og som derfor skal
nedsættes for at være korrekt i forhold til mit lokalområdes handelspriser.
3) selv om nedslaget på 250.000 kr. i ejendomsværdi står anført under “særlige forhold” på
ejendomsskemaet (se b. 1.1.5), er det ikke et individuelt nedslag kun til min ejendom. alle
ejendomme i mit grundværdiområde (dvs, mindst ca. 120 ejendomme) har faet et sådant
nedslag begrundet med lokalområdets lavere handelspriser i forhold til standard-
beregningen.
i b. 1.2 står: “har skat konstateret større afvigelser mellem salgspriser og vurdering, bør
skat søge klarlagt, om afvigelsen skyldes, at det seneste vurderingsniveau har været
forkert”. ved vurderingsniveau forstås som bekendt prisen for i m2 standard- bygning i
lokalområdet, jvf. b. 1.1.3.
især fordi jeg har klaget, og skat derfor har måttet tage min vurdering op til fornyet
overvejelse, har skat foretaget en sådan klarlæggelse af, om afvigelsen mellem det først
beregnede vurderingsforslag på 1.227.700 kr. og salgspriserne skyldes, at det anvendte
                                              - 6 -
vurderingsniveau (givende bygningsværdien på 891.000 kr.) har været forkert. ved denne
klarlæggelse har skat bibeholdt vurderingsniveauet. skats udtalelse til nævnet siger direkte,
at man ‘finder, at der er god overensstemmelse mellem handelsprisniveauet i 2. halvår 2007
og vurderingsniveauet.”
da skat hemed siger, at bygningsværdien på 891.000 kr. er korrekt, er dette det samme som
at sige, at det alene er grundværdien, der er blevet sat for højt i første vurderingsforslag. men
skat har “glemt” at nedsætte den.
den ved standardberegningen fundne ejendomsværdi på 1.227.700 kr. er på
ejendomsskemaet blevet korrigeret til lokalområdets handelspriser ved at få fratrukket
250.000 kr. den ved standardberegningen fundne bygningsværdi på 891.000 b. er faktisk
også allerede blevet korrigeret til lokalområdets handelspriser, idet skat ved selve standard-
beregningen har foretaget lokalkorrektion jvf b. 1.1.3 ved at ændre det generelle normtal på
11.300 kr. (pris for i m2 standard-sommerhusbygning i hele landet) til et lokalt normtal på
12.650 kr. (pris pr. 1 m2 standard-sommerhusbygning i lokal, området).
i b. 1. 1.3 står: “den endelige beregning af vurderingsforslaget, som gennemføres ved, at
bygningsværdien beregnes og lægges sammen med grundværdien, sker først efter, at der er
truffet endelig beslutning om vurderingsniveauet, dvs, om fastlæggelsen af det lokale
nonntal.”
altså har skat ved vurderingen af min ejendom endeligt tilpasset bygningsværdien til
bkalområdets handelspriser. og skat har bekræftet dette ved sin udtalelse til nævnet.
når skat så nedsætter den ved standardberegningen fundne ejendomsværdi, fordi den er
beregnet for højt i forhold til lokalområdets handelspriser, er der kun én post tilbage, som
kan være årsag til den for højt beregnede ejendomsværdi, og denne post er grundværdien på
336.700 kr. grundværdien er den eneste post fra standard- beregningen, der ikke er blevet
korrigeret til lokalområdets handelspriser, så det kan kun være den, der er blevet beregnet
250.000 kr. for høj i standardberegningen.
ifølge b. 1.1.3 udføres lokalkorrektionen for at lade bygningsværdien opfange noget af den
beliggenhedsbetingede forskel i ejendomsværdien. dette er altså udført ved min vurdering.
tilbage står så at lade grundværdien opfange den resterende del af den
beliggenhedsbetingede forskel i ejendomsværdien, jvf, første sætning i b. 1.1.3. dette vil først
være gjort, når det fulde nedslag på 250.000 kr. (begrundet med mit lokalområdes lavere
handelspriser) er blevet fratrukket den ved standardberegningen fundne for høje grund- værdi
på 336.700 kr. standardberegningen er nemlig forkert, siden den giver et 250.000 kr. for højt
resultat, og fejlen kan ifølge skats egne beregningsregler og udtalelser kun ligge i
grundværdien.
når nedslaget i ejendomsværdien ikke er et individuelt nedslag, men er givet til alle i mit
grundværdiområde, kan skat ikke fastholde, at nedslaget kun gives i ejendomsværdien. der er
nemlig tale om, at skats beregningsmetode har regnet forkert grund- værdi udfor hele mit
grundværdiområde, siden nedslag har måttet gives til alle i grundværdiområdet. (at
bygningsværdierne i mit grundværdiområde er korrekte, har skat jo bekræftet ved sin
udtalelse om vurderingsniveau til nævnet.)
                                              - 7 -
der er faktisk ingen beskrivelse givet i vurderingsvej ledningen for et sådant generelt nedslag
til alle i et grundværdiområde, så anførslen af nedslaget under “særlige forhold” på
ejendomsskemaet må siges at være en ad hoc metode opfundet af skat til lejligheden, måske
med det formål at holde grundværdien høj på kunstig vis, idet grundskylden jo ikke er fuldt
omfattet af skattestoppet.
uanset formålet kan den anvendte, men ubeskrevne ad hoc metode siges at være en krænkelse
af den retssikkerhed, som vurderingsvejledningenjo ellers skulle tilsikre. det anføres, at
kurven er “baseret på en dokumenterbar sammenhæng mellem niveauet for ubebyggede og
bebyggede salg”.
det ses af kurven, at til en højere ejendomsværdi hører der en højere grundværdi, og til en
lavere ejendomsværdi hører der en lavere grund værdi.
et tilhørende taleksempel — som står fej lplaceret i c.2. 1.1, små grunde (fra tabellen og
resten af afsnittet) — viser samme sammenhæng mellem ejendomsværdi og grundværdi. hvis
der til en ejendomsværdi på 1.227.700 kr. hører en grundværdi på 336.700 kr. ud fra en
sådan grundværdikurve, så er det ikke muligt, at der til en helt anden ejendomsværdi på blot
970.000 kr. skulle kunne høre den samme grundværdi på 336.700 kr. ud fra kurven. der er
altså ikke sammenhæng mellem en grund værdi på 336.700 kr. og en ejendomsværdi på
970.000 kr.
at min grundværdi imidlertid ikke skal nedsættes, når min ejendomsværdi er blevet nedsat
med den givne begrundelse, strider altså også mod dette punkt i skats egne beregningsregler
for grundværdi (og dermed mod skats såkaldt dokumenterbare sammenhæng mellem
ejendomsværdi og grundværdi).
igen, hvor er min retssikkerhed?
min klage har lige siden min første klageskrivelse af 29. juni 2008 handlet om et regne-
stykke (grundværdi + bygningsværdi = ejendomsværdi), som ikke længere går op efter skats
nedsættelse med 250.000 kr. af den først beregnede ejendomsværdi, samt at grund- værdien
derfor må nedsættes, således at regnestykket går op!
skat har aldrig svaret mig direkte. jeg har kun skats udtalelse til nævnet, og i den kommer
skat hverken ind på grundværdi eller regnestykket. (skat omtaler kun vurderingsniveau (
bygningsværdi) og salgspris for bebyggede salg.)
nævnets forslag til afgørelse nævnte heller ikke spor om regnestykke, og grundværdi indgik
kun på den måde, at man konkluderede, at fordi ejendomsværdien efter nedsætte!se var
korrekt, så var grund værdien før nedsættelse også korrekt.
da jeg i mine kommentarer til nævnets forslag pillede den argumentation fra hinanden, har
nævnet i afgørelsen ændret argumentationen til, at jeg ikke har anført forhold om den
konkrete ejendom, der kan begrunde nedslag i grundværdien.
til trods for, at nævnet ved ændringen af forslaget til at blive til selve afgørelsen har indsat —
med fede typer — i pkt. 1, at klagen omhandler et regnestykke (med den meget tendentiøse og
helt unødvendige tilføjelse” — efter klagers opfattelse — “), kommer nævnet i afgørelsen
overhovedet ikke ind på, om regnestykket behøver at gå op eller ej. efter at man altså har
klargjort, hvad klagen handler om, undlader man at komme bare i nærheden af det egentlige
                                              - 8 -
klageproblem. dette endda til trods for min kvalificerende argumentation fra mit brev af 19.
maj 2010 om, at statsskattedirektoratet traf beslutning om, at vurderingsforslagene skulle
kunne beregnes ved hjælp af de fire regnearter (brevets pkt. 13).
jeg må opfatte det som et ganske alvorligt retssikkerhedsproblem, at jeg ikke kan få et direkte
svar på, om skat og nævn er enig eller uenig i, om regnestykket skal gå op også efter
nedsættelsen af ejendomsværdien. især fordi jeg påviser mange steder i
vurderingsvejledningen, hvor man kan finde støtte for mit synspunkt.
hvis jeg tog fejl kunne skat og nævn da bare fremkomme med modargumenter om hvad jeg
måtte have overset i vurderingsvejledningen(eller andre steder). helt at undlade at komme
ind på regnestykkeproblemet kommer let til at fremstå som et forsøg på at omgå sandheden
om reglerne jeg må derfor anmode landsskatteretten om at tage stilling til, om nævnte
regnestykke skal gå op også efter nedsættelsen af ejendomsværdi begrundet med
lokalområdets lavere handelspriser.
herunder må landsskatteretten have for øje dels ovennævnte pkt. 13 fra mit brev af 19. maj
2010, dels at der ikke er tale om et individuelt nedslag kun givet til min ejendom, men om et
nedslag givet til alle ejendomme i grundværdiområdet, og dels at politikerne tilsyneladende
ønsker, at borgerne skal kunne forstå og acceptere grundværdiansættelsen (ved lov nr. 292 af
15. maj 2002 blev der indsat en ny § 168 i vurderingsloven, som sikrer, at ejere, som tidligere
havde svært ved at forstå, at en ejendom kunne være ansat
med 2 byggeretter, selvom der ikke kunne gives tilladelse til udstykning, nu kun fr sådanne
ejendomme ansat med i byggeret).
desuden må landsskatteretten have for øje pkt. 4 fra mit brev af 19. maj 2010 om, at hvis
ikke dette regnestykke skal gå op, hvorfor skal noget regnestykke i forbindelse med
skatteberegning da overhovedet behøve at gå op? og hvem træffer i givet fald beslutning om,
hvilke regnestykker der ikke behøver gå op, og hvornår de ikke behøver gå op?
endelig må landsskatteretten have øje for det rent ud sagt bedrageriske element, der ligger i,
at skat først foregiver, at ejendomsværdien fremkommer ved et regnestykke baseret på
faktiske saigstal, for så — når noget er gået galt i regnestykket — blot at præsentere borgeren
for en udokumenteret tilretning af slutresultatet uden at resten af regnestykket skal tilrettes
(se pkt. 9 i mit brev af 19. maj 2010).
det er i allerhøjeste grad borgerens retssikkerhed, der ofres, når noget sådant kan finde sted.
og retssikkerheden er yderligere blevet ofret, når konklusionen for enhver pris fastholdes,
mens argumentationen til stadighed ændres i takt med, at gammel argumentation bliver påvist
uholdbar ved hjælp af vurderingsvejledningens regler.
jeg kommer derfor til at anmode om et klart og begrundet svar på mit klagepunkt:
skal regnestykket i den konkrete situation gå op eller skal det ikke?
den eneste beskrivelse i vurderingsvejledningen af, hvad der i vurderingsmeddelelsen kan
påføres under punktet “særlige forhold”, finder man i b. 1.1.5. disse særlige forhold er alle
individuelle og dermed kun gældende for en enkelt ejendom, ikke for alle ejendomme i et
grundværdiområde.
ved at påføre min nedsættelse af ejendomsværdi (som gjaldt for hele mit grundværdiområde)
under punktet “særlige forhold” har skat indført en ad hoc ændring af vurderingsvej
ledningens bestemmelser.
                                               - 9 -
herved er min retssikkerhed forsvundet.
9) i nævnets forslag til afgørelse var dets argumentation, at fordi ejendomsværdien efter
nedsættelse var korrekt, så var grundværdien for nedsættelse også korrekt.
i nævnets afgørelse er dets argumentation imidlertid ændret til, at jeg ikke har anført forhold,
der kan begrunde individuelt nedslag i grundværdien.
problemet med denne argumentation er, at jeg ikke har udbedt mig noget nedslag i grund
værdien. når jeg siger, at min grundværdi skal være 250.000 kr. lavere end de anførte
336.700 kr., er det ikke som et nedslag, men som en konsekvens af fejl i beregningsmetoden
sammenholdt med vurderingsvejledningens bestemmelser. den fejlagtige standard beregning
må — når bygningsværdien er korrekt, som skat jo har udtalt — alt andet lige have beregnet
grund værdien 250.000 kr. for højt, og jeg forlanger så blot beregningen korrigeret.
10) i nævnets afgørelse omtales først, at der i mit grundværdiområde i 2007 er solgt 9
ejendomme ved frie salg. formodentlig er alle disse 9 salg bebyggede salg, hvorfor
grundværdi for mit område ikke kan udledes ud fra disse 9 salg.
senere i afgørelsen står, at grundværdianalysesystemet har beregnet min områdepris til 280
kr.b. ud fra 61 bebyggede salg.
ud fra beskrivelsen i c.2, grundpris-anaiysesystemet er det klart, at man overhovedet ikke
kan beregne grundværdi alene ud fra bebyggede salg, så hvad nævnet skriver, er noget
gedigent vrøvl.
at finde grundpriser alene udfra bebyggede ejendomme kræver, at man er i stand til at
opsplitte den faktiske salgspris for en faktisk ejendom i en grund-del og en bygningsdel.
dette vil svare til at løse én ligning med to ubekendte. det vil sige, at løse en ligning af
typen: 10 = x + y
hvis x er l, er y 9.
hvis x er 2, er y 8.
hvis x er l,5,er y 8,5.
og så videre, og så videre.
en sådan ligning har nemlig uendelig mange løsninger.
så ud fra bebyggede salg alene kan man finde næsten hvilken grundværdi, man ønsker.
men beregning er der ikke tale om — kun gæt.
nævnets påstand om beregning af min grundværdi strider altså imod vurderingsvej led
ningen.
11) i nævnets afgørelse står, at grund værdiens beregningsmetode i den konkrete sag er
sædvanlig.
det kan den jo dog ikke have været, for så skulle det jo ikke have været nødvendigt at give
250.000 kr. nedslag i min ejendomsværdi og tilsvarende nedslag til alle andre ejendomme i
mit grundværdiområde (ihukommende at bygningsværdien ifølge skats undersøgelse
afvurderingsniveauet er ansat korrekt i grundværdiområdet).
ligeledes skriver nævnet, at min grund er ansat som tilsvarende grunde i grundværdiområdet.
heller ikke denne udtalelse borger for korrektheden af ansættelsen, idet det jo var nødvendigt
at give nedslag i ejendomsværdi til alle ejendomme i grundværdiområdet. at jeg muligvis er
den eneste i grundværdiområdet, der har klaget, kan på ingen måde tages til indtægt for, at
                                              - 10 -
skat har ret, og jeg har uret.
12) at realkreditrådets kvadratmeterpriser overhovedet nævnes i en klagesag, som
omhandler grundværdi og sommerhuse, er faktisk meget flovt og afslører manglende viden.
på realkreditrådets hjemmeside — som nævnet gudhjælpemig henviser til i afgørelsen — kan
findes følgende oplysninger om realkreditrådets ejendomsprisstatistik:
dels omfatter realkreditrådets tal kun handler finansieret med realkreditlån, og dermed for
sommerhuse kun 50-55 % af alle handler.
dels tager realkreditrådets tal overhovedet ikke hensyn til grundværdi. på deres hjemmeside
siges det direkte: “vi har desværre ikke mulighed for at skille grund- og bygningspriseme
ad.”
dels er realkreditrådets mindste områdeinddeling postnumre, og et postnummer- område
indeholder mange forskellige af skats grundværdiområder.
dels bruger realkreditrådet et vægtet boligareal, der er forskelligt fra skats. rådet bruger
andre %-satser, og derfor kan nævnet ikke, som gjort, bruge skats 72 m2 vægtet areal for min
ejendom sammen med realkreditrådets kvadratmeterpriser, idet rådets vægtning giver et
større areal for min ejendom.
og dels tager realkreditrådets tal slet ikke hensyn til grundareal, så deres kvadratmeterpris
udtrykkes kun pr. kvadratmeter bygning (vægtet areal).
17)1 c.2, grundværdikurver står, at formålet “er at finde frem til, hvor meget af de
beliggenhedsbetingede variationer i huspriserne, som skal henføres til grundværdiniveau, og
hvor meget der skal henføres til beliggenhedsforskelle i bygningsværdier”. nedsættelsen af
min ejendomsværdi med 250.000 kr. med den givne begrundelse er en beliggenhedsbetinget
variation i husprisen. da min bygningsværdi på 891.000 kr. er blevet lokalkorrigeret jvf. b.
1.1.3, og da skat i sin udtalelse til nævnet har bekræftet, at bygningsværdien er blevet korrekt
lokalkorrigeret, er den beliggenhedsbetingede variation allerede ind regnet i den ansatte
bygningsværdi.
der udestår så blot at henføre resten af den beliggenhedsbetingede variation (her lig med alle
250.000 kr) til grundværdien, ifølge vurderingsvejledningens ganske klare beskrivelse.
14)det bør måske ikke være nødvendigt at sige det, men landsskatteretten må jo være
opmærksom på, at en nedsat grundværdi jo ikke yderligere vil sænke ejendomsværdien på
970.000 kr. — den vil blot i stedet få regnestykket grundværdi + bygningsværdi =
ejendomsværdi til at gå op.
i andre skatte- og afgiftssituationer indgår der også additions-regnestykker af ganske
tilsvarende karakter som regnestykket grundværdi + bygningsværdi = ejendomsværdi. en
butik, som f.eks. sælger en tv-fladskærm, anvender regnestykket:
pris + moms = salgspris.
før udsalg ser regnestykket f.eks. således ud:
4.800 + 1.200 = 6.000 kr.
så nedsættes salgsprisen på udsalg til kun at være 4.000 kr., i stedet for de 6.000 kr. (dette
svarer til nedsættelsen af min ejendomsværdi).
men i den situation forlanger skat ikke momsbetaling af den oprindelige pris på 4.800 kr. i
stedet tilpasses hele regnestykket, så der kun skal betales moms af den korrigerede, lavere
pris (som svarer til det nye slutresultat):
                                               - 11 -
3.200 + 800 = 4.000 kr.
hvorfor i alverden skal jeg så betale ejendomsskat, grundskyld, af en ikke-nedsat grund-
værdi, selv om slutresultatet af beregningen er blevet nedsat?
16) i a. 1 systemets opbygning og anvendelse står “at der tages udgangspunkt i
grundværdien,når forslaget til ejendomsværdi beregnes” med udgangspunkt i en grundværdi
på 336.700 kr.b. er forslaget til ejendomsværdi blevet beregnet til 1.227.700 kr.altså hører
disse 2 al sammen.
dette må jo så også betyde, at hvis den ejendomsværdi, man således når frem til, er for høj i
forhold til områdets salgspriser, så må start-grund værdien jo også have været for høj.
altså må der også i henhold til dette punkt i vurderingsvej ledningen gælde, at en nedsat
ejendomsværdi hører der en nedsat grundværdi.
17)1 c.2, grundpris-analysesystemet og grundværdikurver anføres hovedprincipperne den
indirekte metode at finde grundværdi på for områder uden rene grundsalg. denne metode har
imidlertid et indbygget problem, som gør metoden komplet umulig at udføre (også maskinelt).
først skal faktiske salgstal for faktiske ejendomme opsplittes i en grund-del og en bygnings-
del. men at foretage denne opsplitning på entydig måde er umulig, jvf, pkt. 10 ovenfor. ordet
»gæt» dækker nok bedre denne opsplitning, end ordet »beregning”. vurderingsvejledningen
er ikke engang enig med sig selv om, hvorledes denne opsplitning af faktisk salgspris skal
foretages.
først beskrives det, hvordan “salgspriseme for bebyggede ejendomme kan omregnes priser
for standardhuset”: “den foreløbige forslagsmodel må udarbejdes på den måde, at der først
findes et foreløbigt grundværdiniveau ud fra de ubebyggede salg opgjort større områder.
dette niveau fratrækkes salgspriserne for de bebyggede salg, og det den forskeisværdi, der
fremkommer herved, som nu bruges i foreløbige forslagsanalyser.”
men umiddelbart efter denne beskrivelse henvises til et eksempel, som imidlertid viser sig at
stå fejlplaceret i c.2. 1.1, små grunde (alt fra tabellen til slut afc.2. 1.1). her står et til at
begynde med enslydende afsnit om, hvordan “salgspriserne for bebyggede ejendomme kan
omregnes til priser for standardhuset”, men fortsættelsen er ganske anderledes: “den
foreløbige forslagsmodel udarbejdes ved at de ved den foregående vurdering ansatte
grundværdier fratrækkes salgspriseme for de bebyggede salg, og er den forskelsværdi, der
fremkommer herved, som nu bruges i foreløbige forslagsanalyser.
(også b. 1. 1, beregningsmodeller siger, at “salgssummen reduceres med ejendommens
senest ansatte grundværdi”.)
selv om opsplitningen af salgspris i en grund-del og en bygnings-del altså på ingen måde er
entydig (og samtidig kun er foreløbig, jvf, ovenstående), er det ikke opsplitningen, der udgør
den egentlige umulighed, for skat gætter sikkert bare nogle tal for grund-delene.
det er i den fortsatte beskrivelse i c.2, grundværdikurver, at en umulig beregning påstås
udført.
bygningsdelen af den faktiske salgspris skal nu standardiseres til hvad den ville svare til, hvis
sommerhuset var et standardhus. men da et sommerstandardhus er defineret som havende et
bygningsareal på6o- 120 m2, kan denne standardisering ikke finde sted.
                                               - 12 -
for f.eks. et sommerhus på 50 m2 skal bygningsdelen ag salgsprisen først divideres med 50
for at finde prisen pr. kvadartmeter. men for at regne dette mellemresultat videre til et
satndard-sommerhus på 60-120 m2, hvad skal man så gange med?60 eller 120?
hvis man ganger med 120, far man jo en dobbelt så høj pris for en
standardsommerhusbygning, som hvis man gangede med 60.
og skal prisen for bygninger mellem 60 og 120 m2 omregnes, eller er de allerede
standardiserede? hvis det sidste, kommer man jo til at sammenligne salgstal for huse på 60
m2, som om de skulle koste det samme som huse på 120 m2. herved falder et af
forslagsmodellens væsentligste principper sammen (at større bygninger har større
bygningsværdi).
så de tal, vurderingsvej ledningen hævder skal beregnes og afsættes som x-værdier i
grundværdikurverne i figur i og figur 2, kan det faktisk ikke lade sig gøre at beregne. (figur
1 og figur 2 er faktisk identiske. det fremgår klarest af figur 2, hvad x-aksen er:
“standardejendomsværdi” som er “værdien af et standardhus på en standardgrund”.)
da salgstallene således ikke kan omregnes til at svare til et standardhus, fordi en
standardsommerhusbygnings areal er defineret som et interval i stedet for som et fast antal
kvadratmeter, kan grundværdikurveme ikke udarbejdes, og grundværdier kan ikke beregnes
for områder uden tilstrækkeligt mange grundsalg (herunder mit grundværdiområde.
med dette in mente må man jo sige, at skat i hvert fald ikke overholder
vurderingsvejledningens bestemmelser, når man ansætter grundværdi, og hvor er så
borgerens sikkerhed mod arbitrære afgørelser?
i øvrigt står der heller intet anført i vurderingsvej ledningen om, hvorledes alle disse
ovenstående foreløbige beregninger (baseret på en foreløbig forslagsmodel og en foreløbig
grundværdi, ifølge vejledningen) bliver gjort endelige. en sådan proces rummer jo ellers
muligheder for at fifle med tallene, så denne mangel i vurderingsvej ledningen udgør også et
retssikkerhedsmæssigt problem.
med hovedsagelig vurderingsvejledningens bestemmelser som baggrund har jeg ovenfor
begrundet, hvorfor min grundværdi i 2007-vurderingen korrekt skal være 336.700— 250.000
= 86.700 kr.
jeg har også redegjort for adskillige problemstillinger i forbindelse med min 2007-
vurdering, hvor min retssikkerhed synes ikke-eksisterende, fordi skat ikke følger reglerne.
i forbindelse med sagens behandling indtil nu, må jeg desværre også fremhæve følgende:
at undlade at besvare en borgers velbegrundede spørgsmål — hvis det forekommer
ubehageligt for det siddende regime — synes at være blevet en naturlig del af den danske
offentlige administration i de senere år. man kan jo ikke undgå at stille sig selv spørgsmålet,
om dette beror på en eller anden form for forholdsordre udstedt af regimet.
hvis dette sidste ikke skulle være tilfældet, fr landsskatteretten nu mulighed for at rette op på
en indtil nu ganske mangelfuld sagsbehandling.
                                              - 13 -
landsskatterettens bemærkninger og begrundelse
ved de almindelige vurderinger er vurderingsterminen den 1. oktober i det år, hvori
vurderingen foretages. ejendommens tilstand og prisforholdene pr. vedkommende 1. oktober
lægges til grund ved ansættelsen, jf. vurderingslovens § 2.
vurderingen foretages på grundlag af værdien i handel og vandel, såfremt købesummen
skulle erlægges kontant, jf. nærmere bestemmelserne herom i vurderingslovens afsnit b og c.
ved ejendomsværdien forstås værdien af den faste ejendom i dens helhed, jf. vurderingslovens
§§ 6 og 9.
ved grundværdien forstås værdien af grunden med grundforbedringer, i ubebygget stand
under hensyn til beskaffenhed og til en i økonomisk henseende god anvendelse, jf.
vurderingslovens § 13, stk. 1.
hver vurderingskreds inddeles i grundværdiområder, idet den geografiske beliggenhed er
meget afgørende for prisdannelsen på en ejendom. hvert grundværdiområde må kun omfatte
ejendomme med ensartede prisforhold for grundene og med en forventet ensartet
prisudvikling i fremtiden.
efter det oplyste, herunder om sommerhusets alder og størrelse, finder landsskatteretten at
det er med rette, at nedslaget på 250.000 kr. alene er indrømmet i ejendomsværdien.
der er ikke i det fra klagerens side anførte grundlag for at tilsidesætte grundværdien der er
ansat som tilsvarende grunde i området.
landsskatteretten stadfæster således vurderingsankenævnets afgørelse.
....".
sagsøger har tillige klaget over de tidligere års ejendomsvurderinger (2005 - 2006) samt de
efterfølgende.
i forbindelse med klage over vurderingen pr. 1. oktober 2009 modtog sagsøgeren svar fra
skat, midt- og sydsjælland ejendomsvurderings-kontor i skrivelse af 29. oktober 2010,
hvoraf følgende fremgår:
".....
svar på generelle spørgsmål i forbindelse med klage over vurderingen pr. 1. oktober 2009.
under henvisning til kvittering af 9. august 2010 for telefax af 30. juni 2010 stilet til
skattecenter ballerup er her svaret på dine spørgsmål og kritikpunkter af mere generel
karakter.
som nævnt i brevet af 9. august bliver den konkrete klage over grundværdien ved 2009-
vurderingen behandlet i den normale instarisfølge, ejendomsvurdering ballerup,
vurderingsankenævn og eventuelt herefter landsskatteretten. nærværende brev behandler
udelukkende dine spørgsmål og kritikpunkter.
i brevet til dig af 25. august 2009 —j.nr. 09-141412 — var konklusionen følgende: “så den
beskrivelse af grundværdi og ejendomsværdi, der står i vejledningen, er ikke ren digt.
                                                - 14 -
beskrivelsen tager udgangspunkt i de bestemmelser om værdifastsættelse af grundværdi og
ejendomsværdi, som står i vurderingsloven. og beskrivelsen understøttes af de salgspriser,
som forekommer.”
din nye henvendelse vil jeg tillade mig at inddele i følgende hovedpunkter:
1. grundværdierne i det område, hvor din ejendom ligger, er i virkeligheden
det rene gæt, som er styret af hensynet til, at grundskylden ikke er fuldt
omfattet af skattestoppet. du mener, at grundværdien er politisk dikteret
og dermed ikke begrundet i fastlagte beregningsmetoder.
2. vurderingsvej ledningen indeholder selvmodsigelser.
3. det er faktisk ikke muligt at lave en omregning til standardhus for sommerhuse, da et
standardsommerhus kan være alt fra 60 m2 til 120 m2
sammenholdt med, at man ikke har fastlagt en eksakt størrelse for standardsommerhuset.
“herved falder et af forslagsmodellens væsentligste
principper sammen (at større bygninger har større bygningsværdi”).
først nogle generelle bemærkninger om vurderingsvej ledningen. den tjener flere formål,
blandt andet følgende:
- overfor offentligheden at dokumentere og forklarer de principper, som
anvendes i forbindelse med de almindelige vurderinger. eksempelvis
hvordan vi vurderer grundene for parcelhuse med byggeretsprincippet, og hele proceduren
omkring forslagssystemet.
- som vejledning og opslagsværk for medarbejderne i skat, der varetager opgaven med
værdiansættelse af fast ejendom.
vurderingsvejledningens beskrivelse af de analyser og statistiske beregninger, som foregår i
forbindelse med tilvejebringelse af ejerboligernes forslagsværdier, giver ikke et fuldstændig
dækkende billede hvert enkelt element i den komplicerede proces, som forslagsmodellen
består af. det er da også klart tilkendegivet i vurderingsvej ledningen. i relation til dine
kritikpunkter kan jeg således henvise til afsnit c.2, grundværdiberegningen, hvor det i
underafsnittet grundprisanalysesystemet er anført: “som følge afkompleksiteten vil analyser
og beregninger ikke her blive beskrevet i alle detaljer”, hvorefter det nævnes, at det kun er
hovedprincippet der gennemgås.
vejledningen er med hensyn til forslagsejendommene ikke en minutiøs brugsvejledning, men
tjener til at give et indtryk af det arbejde, der går forud for de endelige ansættelser.
eksempelvis er det ikke nødvendigt at forklare detaljer omkring begrebet “multipel
regressionsanalyse”, men tilstrækkeligt at oplyse, at det er den teknik der anvendes. for
medarbejderne i skat er der behov for, at de overordnet forstår processen i forslagssystemet
og dermed hvorledes det materiale, de skal tage stilling til i vurderingsforløbet, er
tilvejebragt. det behov tilfredsstiller vurderingsvej ledningen.
at det ikke er en minutiøs beskrivelse kan ikke tages son. udtryk for, at der foregår noget
suspekt, således som du i realiteten gør, når du hævder, at det er umuligt at gennemføre de
beregninger, som er beskrevet i vurderingsvej- ledningen.
                                              - 15 -
til dine bemærkninger om tidspunkter for vurderingsvejledningens forskellige versioner kan
jeg oplyse, at medarbejderne har alle relevante oplysninger, når arbejdet med vurderingerne
pågår, og at oversigten over de forskellige versioner angiver udgivelsesdato for hver version.
version 2010-1 forelå således inden resultaterne af vurderingen pr. 1. oktober 2009 blev
offentliggjort.
ad 1. umuligt at ansætte grundværdier ifølge din beskrivelse.
du starter med udsagnet om, at der har “i flere år ikke været tilstrækkelig mange rene
grundsalg i mit område til at give statistisk baggrund for at udtale sig om grundværdien i mit
område”. det er korrekt, at der er mange områder, hvor salgene af ubebyggede grunde i det
konkrete område ikke er så stort, at man på dette grundlag med tilstrækkelig sikkerhed kan
fastlægge grundværdien. men det er jo netop en hel central pointe i forslagssystemet at
“skabe statistisk baggrund” for værdiansættelser i områder, hvor der ikke i området selv er
tilstrækkelig mange salg af ubebyggede grunde. dette fremgår også klart af
vurderingsvejledningen.
du refererer en medarbejder for at have udtalt, at de i forbindelse med ej endomsvurderingen
pr. 1. oktober 2005 var blevet bedt om at hæve grundværdierne, og dette udsagn relaterer du
så til skatteministeren og reglen om, at der ikke er absolut stop for hævning af grundskylden.
jeg kan oplyse, at der dels i forbindelse med en vurdering kan ske en opretning af tidligere
for lave eller høje niveauer, dels at der foretages nogle prøvekørsler af vurderingen, hvor
hver af de 8 vurderingscentre med kompetencecenter ej endomsvurdering drøfter resultatet
afprøvekørsleme. herunder kommer kompetencecentret med sine betragtninger, men dette
sker udelukkende ud fra talmaterialet, som er funderet i fastlagte beregningsmetoder.
ad 2: selvmodsigelser ifølge din beskrivelse.
første selvmodsigelse: du refererer til 2 udsagn fra henholdsvis afsnit a. 1 og b. 1.3, uden at
sætningerne sættes ind i deres rette sammenhæng.
i din første henvisning er der tale om en historisk redegørelse, hvor opbygningen af
forslagssystemet beskrives, og i den forbindelse an.føres det, som du rigtigt refererer:
“derfor blev systemet indrettet således, at der tages udgangspunkt i grundværdien, når
forslaget til ejendomsværdi beregnes”. det tilføjes, at andre udgangspunkter kunne være
valgt, som f.eks. bygningsforhold, men at dette antages at føre til mindre sikre forslag.
i din anden henvisning er der tale om en beskrivelse af selve den konkrete statistiske analyse
ved hver enkelt vurdering, hvor skat ser på konstaterede salgs- priser ved starten af en
analyse.
der er tale om 2 forskellige situationer, og skat mener ikke, at der er nogen selvmodsigelse i
de 2 udsagn.
anden selvmodsigelse: du refererer til 2 udsagn i vurderingsvejledningen, henholdsvis afsnit
c.2, grundværdiberegningen, underafsnit “grundprisanalysesystemet” og afsnit c.2. 1.1
byggeretsværdiprincippet, underafsnit “små grunde”. i c.2 står anført, at der først findes et
foreløbigt grundværdiniveau ud fra de ubebyggede salg, mens der i c.2. 1.1. står, at det sker
                                               - 16 -
ud fra de ved den foregående vurdering ansatte grundværdier.
jeg er enig i, at eksemplet, der refereres til i vurderingsvej ledningen 2010-1, afsnit c.2,
underafsnit “grundværdikurven” var fej lplaceret i c.2. 1.1. i underafsnit “små grunde”. i
20 10-2 versionen er det da også flyttet om under c.2. i underafsnit
“grundprisanalysesystemet”, og henvisningen i underafsnit “grundværdikurven” er justeret,
så der nu henvises til eksempel c.2.a.
så du har ret i, at der ikke var sammenhæng mellem de 2 udsagn i 20 10-1 versionen
afvurderingsvejledningen. i 20 10-2 versionen er det korrekt beskrevet under c.2. i
underafsnit “grundprisanalysesystemet”, nemlig at der i grundværdianalysen først findes et
foreløbigt grundværdiiveau ud fra de ubebyggede salg opgjort for større områder. og i 20
10-2 versionen er ovennævnte eksempel og den efterfølgende tekst slettet i afsnit c.2. 1.1
byggeretsværdiprincippet, underafsnit “små grunde”.
jeg kan tilføje, at de ansatte grundværdier ved den foregående vurdering anvendes i
forbindelse med ejendomsværdiansættelsen. således er det i afsnit b.1.1 under
beregningsmodeller — “forslagsmodellerne” anført: “analyserne tager udgangspunkt i de
solgte ejendommes bygningsværdi, idet salgssummen reduceres med ejendommens senest
ansatte grundværdi. bygningsværdien sammenholdes med bbr’s oplysninger om
ejendommen. ved hjælp af en metode, der kaldes multipel regressionsanalyse, findes det
forhold, hvori beliggenheden og bygningernes opførelsesår, størrelse og indretning påvirker
salgsprisen”.
ad 3: ifølge din beskrivelse kan der ikke laves en omregning til standardsommerhus, da dette
er angivet med en intervalstørrelse og ikke med en eksakt kvadratmeterstørrelse.
hertil er blot at sige, at det forhold, at der ved den endelige værdiansættelse af den enkelte
ejendom opereres med et standardhus med et interval, er udtryk for, at der for huse, hvor det
bebyggede areal ligger i dette interval, ikice gives fradrag eller tillæg i det generelle normtal,
når det bebyggede areal ligger inden for dette interval. i de beregninger, som anvendes ved
fastlæggelse af grundværdierne, indsættes et fast kvadratmeterantal.
ved analysen er der ved vurderingerne i 2007 og 2009 for sommerhuse anvendt 72 m2
sammenvejet etageareal, mens der i 2005 blev anvendt 63 m2 sammenvejet etageareal. for
parcelhuse blev der ved vurderingerne i 2007 og 2009 anvendt 130 m2 sanirnenvejet
etageareal, mens der i 2005 blev anvendt 133 m2 sammenvej et etageareal. for
grundarealeme anvendes 800 m2 for parcelhuse og 1.200 m2 for sommerhuse.
hvis vi ikke indlagde en sådan “konstant” i modellen, ville du have ret i, at det ikke var
muligt at gennemføre beregningerne.
konstanterne er ikke oplyst i vurderingsvejledningen, hvilket er et eksempel på det forhold,
jeg beskrev under omtalen af vejledningens formål, nemlig at den ikke er en minutiøs
brugsvejledning, men tjener til at give et indtryk af det arbejde, der går forud for de endelige
ansættelser.
jeg skal til slut oplyse, at vii forbindelse med hver ny version afvurderingsvejledningen
overvejer, hvorvidt der er behov for forbedring af enkelte tekstafsnit. så når du mener, at det
er komplet umuligt at forstå, hvad skat rent faktisk foretager sig for at ansætte grundværdi,
                                               - 17 -
er det et synspunkt som vil indgå i forbindelse med arbejdet med næste version
afvurderingsvejledningen.
....".
forklaringer
jørgen rønne har forklaret bl.a., at efter at landsskatteretten havde truffet afgørelse,
anmodede han om at få tilsendt alle sagens akter og bilag f indgik heri. afstandsprocenten i
bilaget mangler på nogle af ejendommene, og ingen af de 4 ejendomme, hvor afstandsprocent
er beregnet, er sommerhusejendomme. efter han modtog afgørelsen, læste han den pjece om
ejendomsvurdering, som foreligger fra skat. han havde ikke læst denne tidligere. han
tilskrev skattemyndighederne for at få yderligere oplysninger, og han fik svar. der gik dog
nogen tid. de sendte forkert materiale, og noget af materialet var mangelfuldt. han har ikke
adgang til internettet, og han var på daværende tidspunkt begrænset skattepligtig udenlandsk
dansker, og derfor var det svært for ham med kontakten. han mener, at den beregnede
grundværdi er forkert. det nedslag på 250.000,00 kr., som er givet i den samlede
ejendomsværdi, skulle være givet alene i grundværdi. regnestykket går således ikke op.
myndighederne har beregnet en grundværdi og en bygningsværdi og har lavet en
sammentælling af disse tal. det giver den samlede ejendomsværdi. der er givet et samlet
afslag på de 250.000,00 kr., men dette bliver trukket fra det samlede beløb og ikke fra
grundværdien alene. bygningsværdien er beregnet på grundlag af en standardpris for området,
der er oplyst til at være 12.650,00 kr. sagsøger henviste til vurderingsvejledningens
beregningsmetode for grundværdiberegning og byggeretsprincippet. standardprisen beskrives
i vurderingsvejledningen som det lokale normtal. der er endvidere et generelt normtal, som er
beregnet samme år til 11.300,00 kr. der er således foretaget en lokal korrektion for de
ejendomme, der er beliggende i hans vurderingsområde. det er hans opfattelse, at
bygningsværdien, hvilken fremgår af ejendomsskemaet for 2007, således allerede er reguleret
via denne fastsættelse af standardpris for området. der er således sket en konkret regulering af
beløbet for bygningsværdi. der er angivet et samlet nedslag på 250.000,00 kr., men det
eneste, der ikke er blevet reguleret, det er grundværdien. det er ikke angivet, hvordan
nedslaget på de 250.000,00 kr. er beregnet, og der må være tale om et skøn. tallet er
imidlertid forkert, og det påvirker hele regnestykket. regnestykket går ikke op. hvad var
årsagen til, at man første beregnede ejendomsværdien for højt? ifølge hans opfattelse er det, at
grundværdien hele tiden har været for høj. det er afgørende for regnestykket, hvilken
rækkefølge af skøn man anvender, og hvorledes disse bliver lagt til grund. beløbet på
250.000,00 kr. er som nævnt fuldstændig udokumenteret i beregning. det er givet til alle
ejendomme i området, og der er ikke sammenfald mellem de pågældende bygningers størrelse
eller alder og overhovedet. sagsøger henviste til vurderingsvejledningens afsnit c2 og afsnit
1,1.3, hvoraf det fremgår, at det er beliggenheden af ejendommen, der påvirker grundværdien,
og derved har betydning for fordelingen. han kan imidlertid ikke i sin ejendomsvurdering
overhovedet se dette. der er ifølge hans opfattelse ikke sket nogen fordeling. sagsøger har
under hovedforhandlingen fremlagt og gennemgået bilag 20.han har henvist til, at den
metode, som skat anvender, ikke er anvendelig i og med, at grundværdien ikke kan
beregnes på den skitserede måde, da faktoren for grundværdien indgår som en del af begrebet
standardejendomsværdi, og grundværdien afhænger således af sig selv. skat har hele vejen
igennem ændret forklaringer omkring, hvorfor der ikke skal ske regulering af grundværdien
for hans ejendom. han har fået 5 forskellige forklaringer på, hvorfor den fastsatte fordeling er
korrekt. han er således meget forbløffet over skattemyndighedernes håndtering af sagen og
mener, at det krænker hans retssikkerhed. det er ikke pengene som sådan, der er afgørende,
men det faktum, at skat ikke overholder grundlæggende logiske krav i forbindelse med
                                               - 18 -
deres behandling af hans sag, og han mener, at matematikken helt mangler i den
beregningsmetode, der anvendes. det er således ikke muligt for skat ud fra den opstillede
beregningsmåde at beregne værdien af x-aksen. den matematiske logik i modellen mangler.
parternes synspunkter
sagsøgeren har i påstandsdokument af 21. maj 2012 samt under hovedforhandlingen gjort
gældende, vedrørende påstand 1),
at sagsøger ikke har anfægtet sagsøgtes skøn, men alene hvordan det skønnede nedslag skal
tildeles ejendommen,
at samtlige ejendomme i sagsøgers grundværdiområde ubestridt har fået samme nedslag,
at både standardberegningens ejendomsværdi og bygningsværdi ved ansættelsen er blevet
korrigeret til lokalområdets handelspriser,
at såfremt et skøn er udøvet ved ansættelsen af grundværdien, er skønnet ikke ændret det
mindste i forhold til den standardberegnede grundværdi, hvorfor den standard beregnede
grundværdi må anses at være det reelle grundlag for ansættelsen,
at bygningerne i grundværdiområdet ikke er identiske, hverken i stand, materialer, størrelse
eller alder,
at det eneste fælles for disse ejendomme er deres beliggenhed i det pågældende
grundværdiområde.
at det alene er ejendommenes beliggenhed, der må antages at være afgørende for det af
sagsøgte ansatte nedslag og ikke bygningens alder, stand eller indretning, størrelse mv..
at når bygningsværdien ikke giver anledning til korrektioner som følge af stand, indretning,
alder, størrelse eller lignende, så skal det af skat skønnede standardnedslag på kr. 250.000
gives i grundværdien og ikke i ejendomsværdien,
at når det af landsskatteretten påståede individuelle nedslag vedrørende bygningsværdien
forsvinder ved ejendomsvurderingen pr. 1. oktober 2009 (bilag 13), uden at bygningen på
nogen måde har undergået fysiske ændringer, og uden at denne type bygning er blevet særligt
eftertragtet i et ejendomsmarked med markant faldende huspriser, så beviser det, at nedslaget
alene har vedrørt grundværdien og ikke bygningsværdien, der som bekendt er indeholdt i
ejendomsværdien,
 at skats nedsættelse af ejendomsværdien reelt er en kamufleret nedsættelse af
grundværdien, som grundet en undtagelse fra skattestoppet er en væsentlig indtægtskilde for
landets kommuner, hvorfor nedslaget ikke retmæssigt er tilkendt i grundværdien,
at grundværdien for sagsøgers ejendom pr. 1. oktober 2007 skal nedsættes med det af skat
fastsatte nedslag på 250.000 kr. for ejendomme beliggende i sagsøgers grundværdiområd,.
at den af sagsøgte henviste retspraksis ikke vedrører samme problemstilling og således ikke
er relevant for nærværende sag, idet der ikke er sat spørgsmålstegn ved anvendelse af
byggeretsprincippet,
at der er foretaget et lovligt skøn for så vidt angår hvor stort et nedslag som der betinges af
ejendommens beliggenhed, og at der er tale om et generelt, og fast nedslag for alle
grundværdiområdets værdiansatte ejendomme,
at skat allerede har taget stilling til nedslagets størrelse, så der ikke er behov for et nyt
skøn, og at retten kan tage stilling til den juridiske problemstilling i sagen uden at hjemvise
sagen til fornyet behandling ved skat.
ad. påstand nr. 2.
nærværende påstand vedrører det forhold, at der bliver opkrævet ejendomsskatter på
baggrund af en af skat ansat grundværdi som er fastsat på baggrund af en elektronisk
                                             - 19 -
beregning (vurderingsteknisk) som ikke kan efterprøves og ikke er i overensstemmelse med
den i vurderingsvejledningen anførte beregningsmetode, som i sig selv er uladsiggørlig.
det gøres, som anført i replikken, gældende,
at grundværdien må antages at være beregnet iht. skats beregningsmetoder som beskrevet i
afsnit c.2. i vurderingsvejledningen,
at den i vurderingsvejledningen fremlagte grundværdikurve ikke kan anvendes på den i
vurderingsvejledningen tiltænkte måde, idet der indgår ubekendte faktorer,
at den anførte grundværdikurve hverken kan udarbejdes eller anvendes på den måde som
anført i vurderingsvejledningens afsnit c.2, idet man for at kunne beregne den vandrette akses
indgangsværdier af standardejendomsværdien, skal have forhåndskendskab til den eller de
normalgrundværdier, der først efterfølgende kan aflæses på kurven,
at når grundværdien ikke med sikkerhed kan beregnes på baggrund af den i
vurderingsvejledningen anførte metode er der ikke tilstrækkelig sikkerhed for at
grundværdien er korrekt beregnet og således ikke et grundlag at kunne beregne
ejendomsskatter af, hvorfor ejendommen skal fritages for betaling af ejendomsskatter,
at sagsøger i retten nærmere vil redegøre for hvorfor det ikke lader sig gøre, at udarbejde en
grundværdikurve som den i vurderingsvejledningen anførte i afsnit c.2, med udgangspunkt i
den figur som fremgår af replikkens s. 19,
at når det ikke er muligt at lave den anførte grundværdikurve, så er det heller ikke muligt at
beregne grundværdien og således udøve et skøn ved hjælp af vurderingstekniske hjælpemidler
idet processen ikke kan beskrives,
at det grundlag som skal anvendes til beregning af grundværdien er angivet i
vurderingsvejledningens afsnit c.2, og når det ikke er muligt for skat at følge den i
vurderingsvejledningen anførte beregningsmetode, er det heller ikke muligt at fastsætte
grundværdien,
at grundværdifastsættelsen ikke lovligt kan baseres på en vilkårlig og udokumenterbar
fastsættelse, men naturligvis må fastsættes på den måde som er foreskrevet i
vurderingsvejledningen som er de retningslinjer som vurderingsmyndigheden er underlagt,
at den af sagsøgte henviste retspraksis ikke vedrører samme problemstilling og således ikke
er relevant for nærværende sag, idet der ikke er sat spørgsmålstegn ved byggeretsprincippet,
som i øvrigt står korrekt beskrevet i vurderingsvejledningen, mens grundværdikurve-
princippet ikke står korrekt og anvendeligt beskrevet sammes sted.
sagsøgte har i påstandsdokument af 21. maj 2012 og ved hovedforhandlingen til støtte for
den nedlagte frifindelsespåstand gjort gældende, at betingelserne for at tilsidesætte det af
vurderingsmyndighederne udøvede skøn over grundens værdi ikke er opfyldt.
om foretagelse af vurderingen fastslås følgende i vurderingslovens § 6:
"vurderingen foretages på grundlag af værdien i handel og vandel, såfremt købesummen
skulle erlægges kontant, jf. nærmere bestemmelserne i afsnit b og c. for ejerboliger, jf. § 1,
2. pkt., fastlægges vurderingen med udgangspunkt i den gennemsnitlige handelspris for
ejendomme af samme størrelse, alder, stand og beliggenhed i et sammenligneligt område."
om fastsættelse af ejendomsværdien fastslås følgende i vurderingslovens § 9, stk. 1 (afsnit
b):
"ved ejendomsværdien forstås værdien af den faste ejendom i dens helhed."
                                                 - 20 -
om fastsættelse af grundværdien fastslås følgende i vurderingslovens § 13, stk. 1 (afsnit c):
"ved grundværdien forstås værdien af grunden (med grundforbedringer) i ubebygget stand
under hensyn til beskaffenhed og beliggenhed og til en i økonomisk henseende god
anvendelse."
ansættelsen af grundværdien, jf. vurderingslovens § 13, stk. 1, beror på et skøn over værdien
af grunden i ubebygget stand, dvs. at grundværdien skal ansættes til det beløb, som efter de
gældende handelspriser antages at kunne opnås for den pågældende ejendom i ubebygget
stand ved salg til en efter samtlige forhold økonomisk god anvendelse, jf. vurderingslovens §
16.
det påhviler efter fast retspraksis sagsøgeren at godtgøre, at skønnet er udøvet på et forkert
grundlag, eller at myndighederne er gået uden for rammerne af det skøn, som tilkommer
vurderingsmyndighederne i sager af den foreliggende karakter, jf. f.eks. u.1999.1178h og
tfs 2010, 238 vl. herunder må sagsøgeren godtgøre, at den ansatte grundværdi overstiger
den kontante handelsværdi, jf. u.2009.749h. sagsøgeren har ikke løftet bevisbyrden herfor.
det gøres gældende, at grundværdien (og ejendomsværdien) er fastsat i overensstemmelse
med principperne i vurderingslovens § 6, og § 13, hvorefter ejendomsvurderingen skal
afspejle værdien i handel og vandel. grundlaget for vurderingen er både retligt og faktisk
korrekt.
for bebyggede ejendommes vedkommende er grundværdien en fiktiv værdi, fordi grunden
ikke uden videre lader sig sælge i ubebygget stand. ved udøvelsen af skønnet anvendes der
derfor vurderingstekniske hjælpemidler til beregning af grundværdien.
ved ansættelsen af grundværdien anvendes byggeretsprincippet, jf. vurderingsvejledningen
2012-1 pkt. c.2.1.1., hvorved grundværdien beregnes som summen af en byggeretsværdi og
en arealværdi. dette fremgår af vurderingsmeddelelsen for sagsøgerens ejendom (bilag b, s.
2), hvor byggeretsværdien er opgjort til kr. 168.000,- og arealværdien er opgjort til kr.
168.700,-, i alt kr. 336.700,-.
højesteret har fastslået, at anvendelsen af byggeretsprincippet som et vurderingsteknisk
hjælpemiddel ikke er i strid med vurderingslovens forudsætning om, at der skal udøves et
skøn over grundværdien, jf. u.2005.1164h. det bestrides således, at
grundværdiberegningsmetoden er uanvendelig, som det er gjort gældende af sagsøgeren til
støtte for påstand nr. 2 i processkrift i, s. 4.
til brug for fastsættelsen af såvel ejendoms- som grundværdi for langt de fleste ejendomme,
herunder sagsøgerens, anvender vurderingsmyndighederne et såkaldt "forslagssystem", der
har hjemmel i vurderingslovens § 39, stk. 1. "forslagssystemet" beregner et forslag til
ejendomsværdi og grundværdi (standardberegning) for alle "forslagsejendomme".
i denne sag afveg "standardberegningen" af sagsøgerens ejendom fra de faktisk konstaterede
handelspriser i området. vurderingsmyndigheden skønnede på den baggrund, at der var behov
for at tildele et nedslag på kr. 250.000,- i den samlede ejendomsværdi for sagsøgerens
ejendom, således at denne stemte bedre overens med det aktuelle handelsniveau.
                                                - 21 -
for god ordens skyld bemærkes, at det er udokumenteret, at nedslaget for de øvrige
ejendomme i lokalområdet skulle være af samme størrelse, således som anført af sagsøgeren.
det bestrides allerede på den baggrund, at der er tale om udøvelse af skøn under regel.
sagsøgeren har ikke godtgjort, at den foretagne grundværdiansættelse falder uden for
rammerne af det skøn, der tilkommer vurderingsmyndighederne. det er således ikke påvist, at
grundværdien på kr. 140 pr. m2 for sagsøgerens ejendom overstiger handelsværdien.
der foreligger ingen oplysninger om, at der omkring vurderingstidspunktet er handlet
ubebyggede grunde i grundværdiområdet til under vurderingen, og bevisbyrden påhviler
sagsøgeren, uanset om der ikke måtte være ubebyggede grunde at sammenligne med, jf.
u.2000.1071h og tfs 2004, 12 v.
at grundværdiansættelsen derimod er rimelig understøttes af, at de øvrige grunde i
grundværdiområdet fastsat i et tilsvarende niveau. det understøttes videre af, at grundværdien
på kr. 140,- pr. m2 i sagsøgerens ejendoms grundværdiområde (2. række til roskilde fjord) er
væsentligt lavere end grundværdien i nabogrundværdiområdet (1. række til roskilde fjord),
der er kr. 250 pr. m2. og det understøttes endeligt af, at den gennemsnitlige handelspris for
ubebyggede grunde i den kommune, sagsøgerens ejendom er beliggende i, gennemsnitligt var
ca. 71 pct. højere vurderingsmyndighedernes grundværdiansættelser i det omtvistede
vurderingsår (bilag f, s. 2), hvilket tilsiger, at grundværdiansættelserne i kommunen, herunder
sagsøgerens ejendom generelt var lempelige for skatteyderne i det omtvistede vurderingsår.
konsekvensen af sagsøgerens påstand er derimod, at udviklingen af grundværdien skulle være
gået fra kr. 240.500,- (2005), til kr. 276.600,- (2006) og til kr. 86.700,- (2007), hvilket
fremstår helt uden sammenhæng med stigningen i det generelle prisniveau for de pågældende
år. dette harmonorer også ringe med det faktum, at de tidligere grundværdiansættelser fra
2005 og 2006, der er endeligt fastslået af henholdsvis landsskatteretten og skat (bilag 16
og 8), dermed ville være langt højere.
såfremt retten måtte finde, at betingelserne for at tilsidesætte det udøvede skøn er opfyldt,
gøres det gældende, at vurderingen i overensstemmelse med fast retspraksis må hjemvises i
overensstemmelse med sagsøgtes subsidiære påstand.
rettens begrundelse og afgørelse
det påhviler sagsøgeren at godtgøre, at vurderingsmyndighedernes fordeling af det meddelte
nedslag i ejendomsværdien for året 2007 og derved fastsættelsen af hans grundværdi, er
foretaget ukorrekt og således udøvet på et forkert grundlag.
ifølge § 16 i vurderingsloven ansættes grundværdien for et sommerhus til det beløb, som efter
de gældende handelspriser antages at kunne opnås for den pågældende ejendom i ubebygget
stand ved salg til en efter samtlige forhold økonomisk god anvendelse, i hvilken henseende
hensyn må tages såvel til ejendommens form og størrelse som til udstyknings- og
omlægningsmuligheder.
som også oplyst af landsskatteretten, udøves der et skøn over værdien af grunden i
ubebygget stand, dvs. at grundværdien skal ansættes til, hvad grunden er værd i ubebygget
stand med de faktisk foreliggende omgivelser, jf. vurderingslovens § 13.
                                               - 22 -
efter bevisførelsen må det lægges til grund, at ejendomsværdien for sagsøgers ejendom for
året 2007 er fastlagt på grundlag af vurderingslovens bestemmelser med tilhørende
vurderingsvejledning, og at der ikke er anvendt andre regler eller beregningsmåder for
sagsøgerens ejendom end for de øvrige ejendomme i samme vurderingsområde, jf.
landsskatterettens angivelse af, at ”grundværdiens beregningsmetode i den konkrete sag er i
øvrigt sædvanligt. princippet går ud på, at der ansættes en pris for retten til at få lov til at
opføre et hus (byggeret) samt en areal pris. grundværdiniveauet fraviges kun i de tilfælde,
hvor forhold på og i forbindelse med grunden gør, at den fastsatte grundværdi ikke svarer til
den handelspris, der skønnes at kunne opnås ved salg af grunden i ubebygget stand”. sagsøger
har ikke ført bevis for, at der foreligger konkrete oplysninger vedrørende hans ejendom som
medfører, at den meddelte grundværdi kan anses at være for høj sat.
det faktum, at vurderingsmyndighederne ved meddelelse af nedslag i ejendomsværdien for
2007 har fratrukket nedslaget på 250.000,- kr. i den samlede ejendomsværdi og ikke har
foretaget en opdeling af beløbet til særskilt fradrag i respektive grundværdi og bygningsværdi,
kan ikke føre til et andet resultat, idet nedslaget er givet som kompensation for, at
handelspriserne i lokalområdet er lavere end standardberegningen for typen af ejendomme
giver. det er ikke ved nedslaget angivet, at alene grundværdien er for højt beregnet og der
foreligger ikke lovregler der forpligter vurderingsmyndighederne til at foretage en opdeling i
grundværdi og bygningsværdi af et samlet nedslag.
det lægges endvidere til grund, at sagsøger – som oplyst i skattemyndighedernes skrivelse af
29. oktober 2010 - ikke alene på grundlag af de skitserede beregningsregler i
vurderingsvejledningens beskrivelse af de analyser og statistiske beregninger, der foregår hos
skattemyndighederne i forbindelse med tilvejebringelse af ejerboligers forslagsværdier,
herunder grundprisanalysesystemet, kan foretage en beregning af grundværdien. som anført
af skattemyndighederne fremgår det af vurderingsvejledningen, afsnit c.2, at ”som følge af
kompleksiteten vil analyser og beregninger ikke her blive beskrevet i alle detaljer”. det er i
skrivelsen nævnt, at skattemyndighederne ved fastsættelse af vurderingen for 2007 for
sommerhuse har anvendt en ”konstant”-værdi på 72 kvm for sommerhuse og på 1.200 kvm.
for sommerhusgrunde. disse konstanter er ikke oplyst i vurderingsvejledningen, men er en
nødvendig forudsætning for at kunne foretage en beregning af vurderingen. denne manglende
beregningsmulighed er ikke tilstrækkelig til, at det kan lægges til grund, at grundværdien er
forkert beregnet og derfor skal nedjusteres.
sagsøgeren har således ikke løftet bevisbyrden for, at fastsættelsen af hans grundværdi, er
foretaget ukorrekt eller i øvrigt er beregnet på et forkert grundlag. sagsøger har endvidere
ikke dokumenteret, at vurderingsmyndighederne i forbindelse med deres sagsbehandling har
foretaget sådanne sagsbehandlingsfejl eller i øvrigt taget usaglige hensyn, der ville kunne
medføre, at der er grundlag for at tilsidesætte det af myndighederne udøvede skøn i
forbindelse med fastsættelsen af ejendommens grundværdi. sagsøgte frifindes derfor i sin
helhed.
ved fastsættelse af sagens omkostninger er det lagt til grund, at der er tale om en sag, anlagt
som anerkendelsessøgsmål, hvor værdien ikke overstiger 50.000,- kr. der er udarbejdet
processkrifter i sædvanligt omfang og sagen har været hovedforhandlet over 1/2 dag. det
idømte omkostningsbeløb skal dække sædvanlige advokatomkostninger idet det bemærkes, at
beløbet i henhold til landsretternes notat om afgørelser om sagsomkostninger i civile sager
omfatter udgiften til udarbejdelse af materialesamling.
                                             - 23 -
thi kendes for ret:
sagsøgte skatteministeriet frifindes i sin helhed.
inden 14 dage fra dato skal sagsøger, jørgen rønne, betale sagens omkostninger til sagsøgte
med 12.000,- kr. med tillæg af moms. beløbet forrentes i medfør af rentelovens § 8a.