text:
                             højesterets dom
                            afsagt fredag den 15. juni 2012
sag 88/2010
(2. afdeling)
montaneisen gmbh
(advokat peter stig jakobsen)
mod
kystdirektoratet
(kammeradvokaten ved advokat kasper mortensen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 3. afdeling den 3. februar 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, per walsøe, jytte scharling, thomas
rørdam og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, montaneisen gmbh, har gentaget sin anerkendelsespåstand og har herudover
nedlagt påstand om, at indstævnte, kystdirektoratet, som har opfyldt landsrettens dom, til
montaneisen skal betale yderligere 6.342.652,01 kr. eller et mindre beløb med procesrente fra
sagens anlæg.
kystdirektoratet har principalt nedlagt påstand om frifindelse og om, at montaneisen til kyst-
direktoratet skal betale 651.205,55 kr., subsidiært et mindre beløb, med procesrente fra den 5.
maj 2010. kystdirektoratet har mere subsidiært påstået stadfæstelse.
montaneisen har over for kystdirektoratets betalingspåstand påstået frifindelse.
beløbet på 651.205,55 kr. er betalt i henhold til landsrettens dom og består af domsbeløbet på
500.000 kr., renter med 71.205,55 kr. og sagsomkostninger med 80.000 kr.
                                               - 2 -
anbringender
montaneisen gmbh har supplerende anført, at minegruppens tilbud indeholdt i hvert fald
følgende tre grundlæggende forbehold, som hver især medførte pligt for kystdirektoratet til at
afvise tilbuddet som ikke konditionsmæssigt. for det første gik tilbuddet ikke ud på at indgå
en resultatkontrakt, idet den tilbudte pris var betinget af, at materiel og metode fungerede som
forudsat i tilbudsmaterialet. for det andet var der i tilbuddet angivet et anderledes dokument-
hierarki end i udbudsmaterialet. for det tredje var der i tilbuddet beskrevet en afleveringsplan
med successiv aflevering af delområder, som afveg fra udbudsmaterialet og bl.a. indebar, at
kystdirektoratet skulle bære risikoen for genforurening af de afleverede delområder.
efter den yderligere bevisførelse for højesteret må det lægges til grund, at kystdirektoratet,
da kontrakten med minegruppen blev indgået, var klar over, at minegruppens tilbud indeholdt
grundlæggende forbehold. det må efter bevisførelsen, herunder bestemmelserne i udbudsma-
terialets ”instructions to tenderers” og bekendtgørelsen af kontrakttildelingen, lægges til
grund, at kystdirektoratets endelige beslutning om at tildele minegruppen opgaven først blev
truffet den 27. marts 2007. kystdirektoratet var imidlertid allerede forud for den 9. marts
2007, hvor man pr. mail orienterede de øvrige budgivere om, at minegruppens tilbud var ble-
vet evalueret som det mest fordelagtige, bekendt med forbeholdene eller burde have været det,
eftersom de kunne udledes af tilbuddet. mailen af 9. marts 2007 frigjorde ikke montaneisen
fra sit tilbud, idet der i udbudsmaterialet var krav om, at tilbud skulle være bindende i 3 må-
neder efter tilbudsfristens udløb.
kystdirektoratet har handlet ansvarspådragende over for montaneisen ved ikke at afvise mi-
negruppens tilbud på grund af de grundlæggende forbehold.
montaneisen har krav på erstatning for positiv opfyldelsesinteresse, idet montaneisens tilbud
ubestridt var det bedste af de konditionsmæssige tilbud, og idet det må antages, at montanei-
sens tilbud ville være blevet antaget, hvis kystdirektoratet havde overholdt sin pligt til at af-
vise minegruppens tilbud. det gøres ikke gældende, at montaneisen ville have vundet et
eventuelt genudbud, men kystdirektoratets indsigelse om, at man som alternativ til at indgå
kontrakt med minegruppen ville have annulleret udbuddet, er af hypotetisk karakter. det er
ikke sandsynligt, at kystdirektoratet ville have annulleret udbuddet og startet forfra. der var
                                               - 3 -
et pres for hurtigt at få færdiggjort den samlede minerydningsopgave, og man kunne have
nået at løse det bevillingsmæssige problem ved at antage montaneisens tilbud, men gjorde
ikke noget forsøg herpå. der var heller ikke udsigt til, at et genudbud ville nytte, eftersom det
på grund af opgavens karakter ikke var realistisk at få lavere bud, der opfyldte udbudsbetin-
gelserne, end dem, man havde fået i første omgang. ”contingencies”, der var anført som et
særskilt beløb i montaneisens tilbud, vedrørte uforudsete udgifter, som forudsatte nærmere af-
tale under kontraktforløbet, og var derfor med rette ikke medregnet i det anførte kontrakt-
beløb.
kravet på erstatning for positiv opfyldelsesinteresse er opgjort som 8 % af de direkte omkost-
ninger og ”overheads” mv., som indgik i tilbuddet. i dette var der regnet med en avance på
12,5 %.
hvis højesteret ikke finder grundlag for at tilkende positiv opfyldelsesinteresse, er i hvert fald
betingelserne for tilkendelse af negativ kontraktsinteresse opfyldt. montaneisens tilbud var
nytteløst, idet kystdirektoratet i strid med udbudsreglerne antog et ikke konditionsmæssigt
tilbud og efter kontraktindgåelsen frafaldt kravet om, at zz-42-tænderne skulle fjernes. mon-
taneisen ville ikke have brugt ressourcer på at afgive tilbud, hvis man havde vidst, at kystdi-
rektoratet ville overtræde udbudsreglerne, idet man så ikke kunne vide, hvilke konkurrence-
mæssige vilkår man afgav tilbud på.
opgørelsen af kravet på erstatning for negativ kontraktsinteresse er baseret på, at det på grund
af tidsrammerne i udbudsbetingelserne var nødvendigt at fastholde de relevante medarbejdere
frem til midten af april 2007.
kystdirektoratet har til støtte for de nedlagte påstande supplerende anført, at direktoratet ikke
har handlet ansvarspådragende over for montaneisen. den konkurrence, som montaneisen
deltog i med sit tilbud, sluttede den 9. marts 2007, hvor kystdirektoratet som ordregiver med-
delte, at man ikke havde valgt montaneisens tilbud, og dermed aftaleretligt frigjorde montan-
eisen fra tilbuddet. mailen af 9. marts 2007 må anses som en indirekte tildeling af opgaven til
minegruppen. på dette tidspunkt var udbudsreglerne blevet overholdt fuldt ud, idet mine-
gruppens tilbud var det mest fordelagtige og ikke indeholdt formuleringer, som burde have
været opfattet som grundlæggende forbehold.
                                               - 4 -
i forløbet efter den 9. marts 2007, dvs. under møderne med minegruppen den 14. og 23. marts
2007 og efterfølgende, overtrådte kystdirektoratet udbudsreglerne ved bl.a. at strække sig for
langt for at imødekomme minegruppens udlægning af forudsætningerne i det afgivne tilbud
og acceptere ændringer af de udbudte vilkår. dette havde imidlertid ikke betydning for mon-
taneisens retsstilling.
overtrædelserne af udbudsreglerne, der bl.a. medførte justeringer af prisen, har på grund af
den store forskel på mere end 60 mio. kr. mellem minegruppens og montaneisens tilbud un-
der alle omstændigheder ikke medført nogen konkurrencemæssig forrykkelse.
betingelserne for erstatning for positiv opfyldelsesinteresse er ikke opfyldt, idet montaneisen
ikke har godtgjort, at man ville have fået ordren, hvis udbudsreglerne var blevet overholdt.
det mest sandsynlige alternative hændelsesforløb, hvis kystdirektoratet havde afvist mine-
gruppens tilbud, er, at udbuddet var blevet annulleret, fordi der ikke var nogen af de kondi-
tionsmæssige tilbud, som kystdirektoratet havde bevillingsmæssig hjemmel til at acceptere.
der er således ingen årsagsforbindelse mellem kystdirektoratets efterfølgende overtrædelse af
udbudsreglerne og det forhold, at montaneisen ikke fik kontrakten. det ville have krævet fol-
ketingets finansudvalgs samtykke at få forhøjet bevillingen, og det kan ikke lægges til grund
for afgørelsen, at et sådant samtykke ville være blevet givet.
endvidere var montaneisens eget tilbud ikke konditionsmæssigt, idet det indeholdt en uklar-
hed derved, at et beløb til visse uforudsete udgifter (”contingencies”) ikke indgik i den anførte
kontraktpris, men var anført særskilt.
montaneisens opgørelse af kravet om positiv opfyldelsesinteresse bygger ikke på nogen nær-
mere dokumentation, hverken for de forventede omkostninger eller for den forudsatte avance
på 8 %. avancen er f.eks. ikke blevet sammenholdt med den tilsvarende fra fase 1 af mine-
rydningen. en eventuel erstatning bør derfor fastsættes skønsmæssigt til et mindre beløb.
betingelserne for erstatning for negativ kontraktsinteresse er ikke opfyldt, idet montaneisens
tilbud ikke er spildt, men er blevet vurderet i overensstemmelse med udbudsreglerne, blot
                                                - 5 -
uden at vinde. der er ikke årsagssammenhæng mellem afgivelsen af tilbuddet og kystdirekto-
ratets efterfølgende overtrædelse af udbudsreglerne.
montaneisens opgørelse af kravet om negativ kontraktsinteresse er heller ikke tilstrækkeligt
underbygget. det må antages, at der har været et betydeligt genbrug af tilbudsmateriale fra
fase 1, og det er ikke godtgjort eller sandsynligt, at de anførte kapacitetsomkostninger alene
kan henføres til denne tilbudsafgivelse. en eventuel erstatning bør derfor fastsættes skøns-
mæssigt til et mindre beløb.
supplerende sagsfremstilling
i et notat af 8. oktober 2006 udarbejdet af kystdirektoratet om ”minerydning skallingen,
projektstatus og økonomi” hedder det:
       ”notat: minerydning skallingen, projektstatus og økonomi
       indledning
       danmarks ratificerede i 1999 ottawa-konventionen, som pålægger de af fn’s med-
       lemslande, der har ratificeret konventionen, at rydde alle antipersonel minefelter i løbet
       af en 10-årig periode. danmark blev hermed internationalt forpligtet til at rydde mine-
       feltet på skallingen, som stammer helt tilbage fra 2. verdenskrig.
       i forbindelse med beslutningsprocessen frem mod ratificeringen af ottawa-konventio-
       nen gjorde forsvarsministeriet i et notat opmærksom på, at ”rydningen af skallingen på
       grund af områdets karakter vil være vanskelig og kræve et ikke ubetydeligt ressource-
       forbrug”.
       ved finanslovsforliget for 2006 blev det økonomiske grundlag for rydningen af mine-
       felterne på skallingen skabt. der blev, på baggrund af forsvarsministeriets vurdering af
       mineforekomsten i området og forsvarets vurderinger af omkostningerne til selve ryd-
       ningen, bevilget 86 mio. kr. over 3 år heraf 6 mio. kr. i lønsum til kystdirektoratet, som
       fik opgaven med dele af rydningen. hverken kystdirektoratet eller transport- og ener-
       giministeriet havde på daværende tidspunkt den faglige indsigt til at vurdere projekt-
       økonomien.
       kystdirektoratet fik overdraget opgaven med rydning af de dele af minefeltet, der ligger
       på land, mens søværnet fik ansvaret for rydning til havs.
       …
       forsvaret har vurderet, at der i området ligger op mod 7000 gamle miner, hvoraf ca. 5 %
       vurderes at være farlige. i forsvarets oprindelige kalkulationer er det forudsat, at mi-
       nerne ligger i området i en dybde fra 0 – 5 meter, men der foreligger ikke en nærmere
       analyse af fordelingen over arealet af den dybde, minerne forventes at ligge i.
                                           - 6 -
…
projektets økonomi
den oprindelige bevilling på finansloven for 2006 udgør, på baggrund af forsvarets vur-
dering, 86 mio. kr. heraf 6 mio. i lønsum til kystdirektoratet. bevillingen er fordelt med
28 mio. kr. i 2006 og 29 mio. kr. i 2007 og 2008 heraf 2 mio. kr. i lønsum hvert af
årene.
licitationen i foråret viste, at det ville være nødvendigt at øge forbruget på projektet i
2006, idet licitations buddene lå fra 25,7 til 63.5 mio. kr. drøftelser med bl.a. finansmi-
nisteriet endte med, at kontrakten med entreprenøren blev indgået med en forventning
om en merudgift på 8,5 mio. kr. i 2006, som kunne mellemfinansieres af kystdirekto-
ratets rådighedspulje idet beløbet kunne holdes inden for projektets totalbevilling. der
blev indgået kontrakt med els på beløbet 28,8 mio. kr. på nuværende tidspunkt for-
ventes et samlet forbrug for 2006 på 32,3 mio. kr.
kystdirektoratet har ultimo september analyseret hele projektøkonomien for projektets
fase 1 og fase 2 inden udbud og igangsættelse af fase 2. dermed har en væsentlig del af
de i 2006 indhøstede projekterfaringer danne baggrund for et revideret budget.
kystdirektoratet har, på baggrund af det betydelige analysearbejde forud for udbud af
fase 1, tilbuddene i fase 1 fra en række kvalificerede entreprenører, erfaringerne fra
selve rydningsarbejdet indhøstet indtil nu under fase 1 samt kendskabet til de områder,
der skal ryddes i fase 2, foretaget en kalkule på hele projektøkonomien. en væsentlig
forudsætning er endvidere viden om udgifter til udbud, afspærring og naturgenopret-
ning, som ikke er indeholdt i forsvarsministeriets overslag, der dannede grundlag for
bevillingen på finansloven for 2006. endelig er det en forudsætning for de efterfølgende
kalkulationer, at kystdirektoratet rydder alle arealer over kote 0 dvr 90 – altså hele
strandarealet.
i vedlagte bilag 1 ”vurdering af omkostninger til udførelse af fase 2 af minerydningen
på skallingen”, er udgifterne til entreprenørydelser for projektets fase 2 vurderet.
i vurderingen indgår alle de ovenfor nævnte forudsætninger, og af vurderingen i bilag 1
fremgår det bl.a. at følgende faktorer påvirker prisoverslaget:
faktorer som påvirker prisdannelsen:
fase 2 har lavere gennemsnitlig søgedybde end fase 1                           lavere pris
fase 2 har gennemsnitlig mere klitvolumen end fase 1                           lavere pris
fase 2 har større områder som kan ryddes ad gangen                             lavere pris
der er større procentvis genplantning og klit reetablering i fase 2            højere pris
reduktion af søgedybde på den våde del af stranden                             lavere pris
adgangen til dele af fase to er mere utilgængelig og afstanden større          højere pris
erfaring fra fase 1 viser at det er svært at grave i den våde del af stranden  højere pris
der er vurderet på to scenarier for entreprenørydelserne for fase 2, dels en pris 1 på i alt
65,6 mio. kr. og en pris 2 på 113,2 mio. kr. (se bilag 1 side 7). en efterfølgende teknisk
og minefaglig vurdering betyder, at pris 1 vurderes at være den realistiske entreprenør-
udgift til gennemførelse af fase 2.
…
                                                 - 7 -
       alt i alt betyder ovenstående, at den oprindelige projektbevilling på i alt 86 mio. kr.
       (pristalsreguleret til 86,4 mio. kr. i 2007 niveau) ikke er tilstrækkelig til gennemførelse
       af hele projektet.
       for at gennemføre projektet er det behov for en merbevilling på i alt 32,0 mio. kr., heraf
       1,0 mio. kr. i lønsum fordelt over årene 2007 og 2008.”
det fremgår af et bilag til notatet, at der til entreprenørydelser i fase 2 var afsat 67,1 mio. kr.
i minegruppens fremsendelsesbrev (”covering letter”) af 1. marts 2007 til kystdirektoratet
hedder det bl.a.:
       ”our tender consists of the following documents:
              1. this converting letter
              2. form of tender
              3. joint venture agreeement
              4. power of attorney
              5. enclosure a: contractors proposal
              6. enclosure b: contractors key personnel
              7. enclosure c: contractors schedule of prices
       the above mentioned documents are an integrated part of our tender. please refer to the
       attached list of content for detailed information of the content (attached to the present
       letter).
       i. scope of tender
       we have prepared a proposal which to the highest extent fulfils the requirements, tech-
       nical as well as commercial, in the tender documents. please refer to enclosure a:
       contractors proposal, chapter a2.
       the methods, technology and work plan described in enclosure a: contractors pro-
       posal, chapter a2 are an integrated part of our tender.”
i det nævnte ”enclosure a: contractors proposal” hedder det bl.a.:
       ”a.1 the method and technology used for mine detection and
       mine clearance.
       …
       a.1.3.14.3 hand over documentation.
                                                - 8 -
       a specific handover procedure will be followed in accordance with agreement with
       kdi.
       minegruppen intends to divide areas into smaller areas (sub-areas), and these areas
       will be handed over when they have been cleared.
       handover documents are expected to be signed by kdi, minegruppen, the internal
       qa manager and the external qa manager.
       …
       a.2 equipment and plant to be embloyed
       …
       a.2.2 mine detection and clearance equipment and plant
       wads.
       …
       recent tests have shown that wads is capable of detecting the zz-42 at a depth of ap-
       prox. 1,5m in the dry zone and 0,75m in the wet zone. the test report is in annex 1.
       …
       the quality criteria according to sow state the zz 42 as the smallest target for detec-
       tion, and we have evaluated and tested the performance of this detector system and
       found it very suitable for this project. it performs very good in the present environmen-
       tal conditions. the förster ds detector has shown, in the recent test, that it can detect
       the zz 42 to a depth of approx. 150 cm depending on the degree of contamination in the
       specific area.”
i en e-mail af 9. marts 2007 fra kystdirektoratets rådgiver, bascon a/s ved torben sigurds-
son, til tilbudsgiverne, bortset fra minegruppen, hedder det bl.a.:
       ”dear tenderer
       kystdirektoratet has received 5 tenders submitted by uploading.
       one tender was not uploaded in due time and is therefore nonconformity.
       the tender committe has carefully examined and evaluated the received tenders.
       the conclusion is that minegruppen - a joint venture led by per aarsleff a/s - has sub-
       mitted the economically most advantageous tender. the evaluation has been carried out
       in accordance with the instruction to tenderes, clause 21.2: method of evaluation.
       we thank you for the trouble you have taken to elaborate the comprehensive tender and
       present your proposal in lemvig.”
                                                  - 9 -
i referat af et møde den 14. marts 2007 mellem bl.a. direktoratet og minegruppen hedder det
bl.a.:
       ”2                       mgrp forudsætninger for tilbud
       jkj oplyser at mgrp forudsætning er at det der står i tilbudet leveres, mens der ikke
       leveres noget, som ikke står i tilbudet.. det betyder at det materiel og den metode, der er
       foreslået i tilbudet, ligger til grund for prisen.
       bbb pointerer at kdi kun kan indgå i forhandling hvis forudsætningerne er konkrete og
       kan kapitaliseres.
       jkj og bwj mener at alle forudsætninger kan konkretiseres og kapitaliseres. mgrp in-
       formerer derefter om de konkrete forudsætninger:
                a. at materiellet i tilbudet kan bruges som forudsat (afsnit a2 i mgrp tilbud),
                både som individuelle genstande og som pakke.
                b. at mgrp kan aflevere delområdet løbende og at dette, set i sammenhæng
                med tidsplanen, ikke inkluderer foranstaltninger mod genforurening af ryddede
                områder.
                c. at mgrp foranstaltninger mod sandtab, såvel på strand som i klit, godtages.
                d. at opgaven kan løses ved anvendelse af den i tilbudet skitserede arbejdsplan
                og procedure (afsnit a3 i mgrp tilbud).
                e. at opgaven kan løses som beskrevet i mgrp tidsplan (afsnit a4 i mgrp til-
                bud).
                f. at det i tilbudet skitserede kvalitetsstyringssystem, risikostyrings og arbejds-
                pladssikkerhedssystem samt miljøstyringssystem kan accepteres af kdi (afsnit
                a6-a8 i mgrp tilbud).
       de enkelte punkter blev derefter gennemgået:
       ad a (materiel)
       jkj og bwj præciserer materielforudsætningen til spørgsmålet om kapacitet på detek-
       tionsudstyret. mgrp tilbud bygger på at wads- og förstermateriellet hver især kan
       godkendes i en kapacitetstest til at kunne finde zz-42 tænder i 75 cm eller dybere. hvis
       wads ikke opnår denne dybde, mens förster gør, vil detektion kunne gennemføres
       med förster uden andre ændringer i arbejdsprocedurer, men det vil tage længere tid (og
       dermed blive dyrere). alternativt kan der detekteres hurtigere men i lavere dybde med
       wads, hvilket giver mere gravearbejde. hvis ingen detektionsinstrumenter opnår god-
       kendelse for dybde på 75 cm eller dybere, vil det betyde mere detektionsarbejde samt
       mere gravearbejde.
       jkj, bwj og hef præciserer at materielforudsætningen kun går på detektionsudstyr og
       kun på udstyrets detektionsevne, men ikke dets anvendelighed og operationalitet i øv-
       rigt. gravekapacitet vil kunne scaleres op eller ned. bortset fra gravearbejde affødt af
       bristede forudsætninger på detektionsudstyret, afholder mgrp selv udgifterne til even-
       tuel forøgelse af gravekapacitet for at kunne overholde tidsplanen.”
                                               - 10 -
i referat af et møde den 23. marts 2007 mellem direktoratet og minegruppen hedder det bl.a.:
       ”3.1 tender submissions documents, enclosure a, contractor’s proposal, chapter
              a.2.2, mine detection and clearance equipment and plant.
              extra costs of earth work and other derived costs caused by lower detection depth
              of detection equipment than stipulated in minegruppen’s tender document will
              be considered as extra work.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af bo benemann bischoff samt
forklaring af jesper høj jensen.
bo benemann bischoff har forklaret, at han var projektchef for rydningen af skallingen både
i fase 1 og i fase 2. det vil sige, at han havde det samlede ansvar for projektet bortset fra de
politiske spørgsmål. det var første og anden gang, at han lavede et eu-udbud.
en kapacitetstest er en test, hvor man skal finde grænsen for udstyrets detektionsevne, det vil
sige, hvor dybt udstyret formår at detektere.
kystdirektoratet talte med et kvalitetssikringsbureau, men ikke om kvalitetskriteriet. kvali-
tetssikringsbureauet skulle forestå kvalitetssikringen og den efterfølgende kontrol af ryd-
ningsarbejdet, mens kvalitetskriteriet blev fastsat af kystdirektoratet. kvalitetskriteriet angi-
ver kvaliteten af rydningen, det vil sige, hvilke genstande der skal fjernes, og hvilken risiko
der herefter er tilbage. med andre ord: hvor god rydningen skulle være, og hvilken risiko der
efterfølgende ville være ved anvendelsen af området. zz-42-tænderne var bundgrænsen for
kvalitetskravene for fase 1 og for fase 2 forstået på den måde, at det var den mindste genstand,
der skulle findes under rydningen.
kystdirektoratet havde en forventning om, at rydningen kunne gennemføres inden for budget-
rammen. kontrakten, der skulle indgås med rydderen, var en resultatkontrakt. det vil sige, at
der var tale om en totalentreprise, hvor ansvaret for rydningen skulle være entreprenørens, og
hvor risikoen for, at målet blev nået, også var entreprenørens. det var entreprenøren, der
havde den faglige ekspertise.
                                              - 11 -
for så vidt angår fase 1 havde kystdirektoratet ikke haft tilsvarende opgaver før. opgaven var
vanskelig, og der var en løbende faglig dialog mellem kystdirektoratet og els (nu montanei-
sen). dialogen mundede bl.a. ud i, at rydningen blev reduceret for et område, men udvidet for
et andet. els fik bl.a. dagbøder, fordi de ikke havde overholdt tidsfristen. kystdirektoratet
forventede en tilsvarende dialog for så vidt angik fase 2 med et ugentligt byggemøde med
entreprenøren og med alle former for løbende justeringer.
også fase 2 blev udbudt som en resultatkontrakt. det lå i udbudsmaterialet og designet heraf.
hvis ikke det var en resultatkontrakt, ville kontrakten omfatte en betaling pr. ryddet m2. han
kan ikke vurdere, om kontrakten med minegruppen blev håndhævet som en resultatkontrakt.
han var på det tidspunkt fratrådt.
allerede under forhandlingerne (før kontraktindgåelsen) havde minegruppen et forbehold, der
gik ud på, at prisen fulgte tilbuddet. det betød, at hvis forudsætningerne i den tekniske plan,
herunder tidsplanen eller udstyret, blev ændret, så ville prisen også blive ændret. risikoen
blev derved sendt tilbage til kystdirektoratet.
kystdirektoratet var bevidst om, at els var kommet med det teknisk bedste tilbud. dette til-
bud hang sammen. de var skeptiske over for minegruppens tilbud, der ikke hang sammen
teknisk. prisen var lav, og kystdirektoratet frygtede, at minegruppens tilbud ville medføre
ekstraregninger.
da minegruppen ville rydde i tidevandsvinduerne, ville de aflevere dagligt til kystdirektoratet
og således aflevere afgrænsede mindre områder successivt. der var med sådan en aflevering
risiko for genforurening, dels fra havet og dels fra de nærliggende områder, og denne risiko
ville blive overført til kystdirektoratet. kystdirektoratet ville således acceptere en større risiko
ved en sådan successiv aflevering.
minegruppens operative plan hang ikke sammen. der var mange svagheder. dels var der den
successive aflevering, dels var der anvendelsen af wads, der var en relativt ny detektions-
teknologi, dels ville minegruppen fremføre detektionen på tværs af klitten, hvilket efter hans
opfattelse ville være vanskeligt. der var en bred bekymring i projektorganisationen, der be-
                                              - 12 -
stod af 8-12 personer, og også i kystdirektoratets ledelse. bekymringen blev bekræftet under
et møde af flere timers varighed, hvor kystdirektoratet stillede spørgsmål til minegruppen om
uklarheder og svagheder i minegruppens tilbud.
wads-systemet var som sagt et nyt teknologisk system, der var testet af folkekirkens nød-
hjælp i angora. han havde kendskab til systemet, da en af hans nærmeste medarbejdere
havde været med til at udføre denne test. de øvrige konkurrenter brugte et andet system, the
förster ds detector. han var derfor skeptisk over for, om wads kunne detektere på de dyb-
der, som minegruppen havde skrevet i sit tilbud. minegruppen anvendte ud over wads
samme udstyr som els, men minegruppen angav med samme udstyr at kunne detektere til
dobbelt dybde, nemlig 1,5 m. hermed kunne de undgå at skulle grave flere gange, hvilket
kystdirektoratet var skeptisk over for.
en dygtig operatør kan med det samme udstyr se dybere, end en mindre dygtig operatør kan.
udstyret sætter en grænse for, hvor dybt der kan detekteres, og så er der et spænd, som kan
være erfaringsbestemt.
med minegruppens forbehold om, at pris fulgte tilbuddet, lå risikoen for arbejdets gennemfø-
relse til den anførte pris hos kystdirektoratet og ikke hos minegruppen. kystdirektoratet
kendte til minegruppens forbehold, da de gennemførte de tekniske samtaler, og forbeholdene
var stærkt bekymrende. da de senere skulle gennemføre kapacitetstestene, viste det sig, at
minegruppen ikke kunne detektere som angivet. minegruppen kunne slet ikke detektere zz-
42, hvilket var bekymrende. han var på det tidspunkt sygemeldt, men var i daglig telefonisk
kontakt med erik willadsen, som havde overtaget roret. han fik at vide, at minegruppen ikke
kunne detektere zz-42, og sagde herefter til erik willadsen, at de så måtte finde ud af, hvad
minegruppen kunne. der var et vist tidspres på processen.
efter tilbudsafgivelsen blev der afholdt fire dagslange møder med fire tilbudsgivere, hvor de
tekniske spørgsmål skulle afklares. der var efterfølgende kontraktforhandlinger med mine-
gruppen, og der var tale om tre dagslange møder.
ud over ham selv deltog følgende under kontraktforhandlingerne: minegruppens projektchef
og kontraktchef, erik willadsen fra direktoratet og torben sigurdsson fra bascon.
                                               - 13 -
kystdirektoratet var klar over, at minegruppen havde forbehold. under forhandlingerne var
det ham, der sad for bordenden. bascon forestod ikke forhandlingerne, men hjalp til med den
udbudstekniske del og var også rådgiver i udbudsprocessen. derudover var der et personligt
kendskab hos minegruppen. han bad bascon om at afklare minegruppens 360o forbehold.
han havde under kontraktforhandlingerne en løbende dialog om forløbet med ledelsen. bl.a.
blev forbeholdet diskuteret med ledelsen. jan korsgaard, der var afdelingschef i kystdirekto-
ratets anlægsafdeling, torben sigurdsson og han var af den opfattelse, at minegruppens tilbud
omfattede et globalt forbehold. det blev aldrig formuleret så åbent, men han havde under
forhandlingerne udtalt, at kystdirektoratet opfattede det som et globalt forbehold, og hvis det
var det, så ville de være nødt til at afbryde forhandlingerne. dette medførte dog ikke, at
minegruppen ændrede sit tilbud. minegruppen fastholdt derimod, at prisen fulgte tilbuddet.
minegruppens forbehold fremgår af tilbuddet af 1. marts 2007, side 2 under afsnittet om
”scope of tender”, sidste afsnit, når dette sammenholdes med ”tender”, side 10/30, a.2 og
side 11/30, a.2.2, afsnittet ”wads” sidste afsnit og afsnittet ”deep search survey, ferro
magnetometers from förster”, 2. afsnit, sidste pkt.
det, der fremgår af tender, side 10 og 11/30, er ikke en ændring i forhold til udbudsmateria-
let, men han forventede, at det ikke kunne holde. den eneste ændring i forhold til udbuds-
materialet er den successive aflevering. kontraktforhandlingerne førte ikke til, at der blev
ændret noget i minegruppens tilbud eller i udbudsmaterialet.
det var svært at kapitalisere forbeholdet, da der var så mange aspekter, der kunne gå galt, bl.a.
hvis der ikke kunne detekteres ned til 1,5 m dybde. de vurderede, at meromkostningerne ved
forbeholdet ville udgøre 6-8 mio. kr. kapitaliseringen blev udført af en medarbejder i kyst-
direktoratet.
han kan ikke umiddelbart vurdere, om minegruppens tilbud var konditionsmæssigt. mine-
gruppens tilbud var ikke det, de havde forventet at få, da risikoen ville være kystdirektoratets,
hvis teknikken ikke virkede.
                                               - 14 -
de intense drøftelser, der er omtalt i landsrettens gengivelse af hans forklaring, var interne
drøftelser i kystdirektoratet.
det var efter hans opfattelse en direktionsbeslutning, at man skulle antage minegruppens til-
bud. han mente, at tilbuddet var meget bekymrende. der var dog tale om en ubekvem situa-
tion, da minegruppens tilbud var det billigste med en forskel på 60 mio. kr., og det ville være
ubekvemt at skulle række hånden frem igen, når man en gang havde fået en forhøjelse af sin
bevilling.
hvis kystdirektoratet havde afvist minegruppens tilbud, kan han forestille sig, at der ville ske
et genudbud, eller også ville kystdirektoratet have antaget en af de andre bydende. det ville
have været indlysende at antage els, og han kan forestille sig, at der forinden ville have væ-
ret kontraktforhandlinger med els.
tidspresset på forløbet skyldtes, at der var afgivet et ministerløfte om, at dele af stranden ville
være ryddet i sommeren 2006. tidspresset er også illustreret af selve forløbet: fase 1 var fær-
diggjort den 22. december 2006, der var gennemført et eu-udbud vedrørende fase 2 allerede
den 1. marts 2007, og der var ni dage senere gennemført nogle vanskelige kontraktforhandlin-
ger og antaget et tilbud. fase 1 var 2006 og fase 2 var 2007 og 2008. processen var således så
komprimeret, at der ikke var noget råderum for at annullere udbud.
han er bekendt med, at minegruppen fik en ekstra betaling, men han var fratrådt på det tids-
punkt. detektionen af zz-42-tænderne var en væsentlig del af den udbudte opgave. da kyst-
direktoratet frafaldt kravet om, at zz-42-tænderne skulle fjernes, ville rydningsarbejdet blive
nemmere, hvilket umiddelbart burde føre til en prisreduktion.
jesper høj jensen har forklaret, at han som direktør i kystdirektoratet var den øverst ansvar-
lige. baggrunden for udbuddet var, at der i danmark er nogle minefelter fra 2. verdenskrig, og
kystdirektoratet var forpligtet til at rydde skallingen, da de er ejer af området. fase 1 var i
forhold til fase 2 mere kritisk, da der var et væsentligt politisk pres for at få stranden frigivet i
2006. det betød, at der ikke var det samme politiske pres på fase 2. hvis minegruppens tilbud
blev anset som ikke-konditionsmæssigt, havde kystdirektoratet ikke bevilling til at indgå
                                              - 15 -
kontrakt med nr. 2, hvilket ville betyde, at der skulle ske et genudbud, og at de ville skulle
annullere den gennemførte udbudsforretning.
kystdirektoratet kunne ikke umiddelbart få ekstra bevillinger, da de allerede havde fået en
ekstra bevilling i forbindelse med fase 2.
kystdirektoratet havde ikke forud for denne rydningsopgave erfaring med rydning af miner.
der var ingen i organisationen, der havde prøvet det før, og derfor engagerede kystdirektora-
tet bo bischoff.
den kontrakt, der blev udbudt i forbindelse med fase 2, var en resultatkontrakt, hvilket som
udgangspunkt betyder, at det er entreprenørens risiko, hvis udstyret ikke virker, f.eks. hvis
wads kun kunne detektere til 10 cm dybde.
han blev involveret i bekymringerne om forhandlingerne.
efter tilbudspræsentationen kom jan korsgaard til ham for at drøfte enkelte ting, der gav an-
ledning til overvejelser. jan korsgaard nævnte, at de var overraskede over, at minegruppen
kunne detektere til den angivne dybde. endvidere nævnte han, at minegruppen havde udtalt,
at metoden var en del af tilbuddet. det var endvidere jan korsgaards anlægstekniske erfaring,
at der formentlig ville komme en diskussion om ekstra regninger under kontraktforløbet,
hvorfor han valgte at prissætte disse for at have afdækket dette. han spurgte jan korsgaard,
om der var forbehold i tilbuddet, hvortil jan korsgaard svarede, at det var der ikke. han
erindrer ikke, at jan korsgaard forelagde den successive aflevering.
kapitalisering af minegruppens forbehold var udtryk for projektgruppens usikkerheder. han
har ikke sonderet i, om der var tale om kommercielle eller tekniske usikkerheder.
han accepterede minegruppens tilbud efter oplæg fra projektgruppen. han pålagde ikke, at
der skulle indgås kontrakt med minegruppen. han blev ikke delagtiggjort i detaljer i bo
bischoffs bekymringer i forbindelse med beslutningen. hvis projektgruppen havde indstillet
els, ville konsekvensen have været, at kystdirektoratet skulle annullere udbuddet og fore-
tage et nyt udbud. det var ikke et tema at indgå forhandlinger med els.
                                               - 16 -
kystdirektoratet spurgte ikke, om de kunne få en yderligere ekstra bevilling ud over de 32
mio. kr., de havde fået bevilliget.
i begyndelsen af forløbet opstod der et problem med at detektere zz-42. der blev derfor fo-
retaget en undersøgelse med henblik på en risikovurdering, herunder zz-42-tændernes til-
stand efter at have ligget i stranden. konklusionen var, at tænderne ikke længere udgjorde et
risikomoment, og zz-42 blev derfor udtaget af detektionskravet for så vidt angår stranden.
han har aldrig oplevet, at der ikke har været diskussioner løbende under projektadministratio-
nen i de projekter, han har været involveret i.
minegruppen var forpligtet til at finde zz-42 i klitterne.
der blev betalt 27,7 mio. kr. for ekstra arbejder efter et forlig. indeholdt i de 27,7 mio. kr. var
bl.a. en udvidelse af området og omfanget af sand, der skulle sigtes samt en ekstra detektion
af det nederste lag, der var udgravet. heroverfor stod frafaldet af at detektere zz-42-tæn-
derne, hvilket ville bevirke en reduktion. kystdirektoratet og minegruppen var ikke enige om
omfanget af ekstraarbejde, og de 27,7 mio. kr. var et kompromis.
han kan henholde sig til kystdirektoratets brev af 28. maj 2008 til klagenævnet for udbud.
kystdirektoratet forlangte en anden metode, fordi det var vigtigt at sikre sig, at alt i klitterne
blev ryddet. de var langt henne i projektet, og der var derfor ikke nogen alternativer. det af-
gørende var med andre ord at få ryddet klitterne for zz-42. grunden til, at de stillede krav til
sigtningen var, at de ikke var sikre på, at minegruppen fandt alle zz-42-tænderne i klitterne.
han er enig i, at det hverken fremgår af notat vedrørende minerydning på skallingen fase 2
af 30. april 2008 eller af kystdirektoratets brev af 28. maj 2008 til klagenævnet for udbud, at
frafald af kravet om at detekteret zz-42-tænderne indgår i beregningen af de 27,7 mio. kr.
han erindrer ikke, at han har fået information om, at frafald af zz-42 var væsentligt. han har
accepteret kompromiset, men har ikke været med til forhandlingerne herom. det er hans op-
fattelse, at et krav om ekstra betaling er en del af kontraktadministrationen. der var tale om en
høj ekstrabetaling, og det var et væsentligt beløb, men hans erfaringer fra anlægsarbejder er,
                                              - 17 -
at der ikke har været et projekt, der ikke har indeholdt ekstra betalinger. selv om man tager
ekstrabetalingen i betragtning, var den samlede kontraktbetaling stadig billigere end de øvrige
tilbudsgivere.
højesterets begrundelse og resultat
parterne er enige om, at fase 2 af minerydningen på skallingen blev udbudt som en resultat-
kontrakt, således at tilbudsgiveren selv skulle bære risikoen for valg af materiel og metode.
det må lægges til grund, at kystdirektoratet senest på møderne med minegruppen den 14. og
23. marts 2007 blev klar over, at minegruppens tilbud indeholdt et forbehold om, at detek-
tionsudstyret kunne spore de eftersøgte genstande, herunder zz-42-tænderne, i den dybde, der
var forudsat i tilbuddet. dette forbehold, som overvæltede risikoen for detektionsudstyrets an-
vendelighed og effektivitet på kystdirektoratet, var i strid med et grundlæggende element i
udbudsbetingelserne.
kystdirektoratet var derfor i medfør af artikel 2 i udbudsdirektivet forpligtet til at se bort fra
minegruppens tilbud. dette gælder, selv om direktoratet ved e-mail af 9. marts 2007 havde
meddelt de øvrige tilbudsgivere, at minegruppen havde vundet udbudsforretningen.
det er herefter unødvendigt at tage stilling til betydningen af de øvrige forbehold, som var
indeholdt i minegruppens tilbud.
hvis kystdirektoratet i overensstemmelse med udbudsreglerne havde afvist minegruppens
tilbud, ville montaneisens tilbud have været det mest fordelagtige blandt de tilbageværende
tilbud. kystdirektoratet har imidlertid gjort gældende, at direktoratet ikke ville have indgået
kontrakt med montaneisen, fordi prisen ifølge montaneisens tilbud var så høj, at der ikke var
bevillingsmæssig hjemmel til at acceptere dette tilbud.
højesteret finder, at det må påhvile kystdirektoratet, som har overtrådt udbudsreglerne ved
ikke at afvise minegruppens tilbud, at sandsynliggøre, at man, hvis minegruppens tilbud var
blevet afvist, ikke ville have antaget montaneisens tilbud, men ville have annulleret udbuddet.
                                              - 18 -
ved vurderingen af dette spørgsmål må der lægges vægt på, at danmark var internationalt
forpligtet til at gennemføre minerydningen, og at kystdirektoratet var underlagt et vist tids-
pres. der må endvidere lægges vægt på, at det på grund af opgavens særlige karakter ikke
kunne forventes, at der ved et genudbud ville fremkomme flere eller væsentligt ændrede til-
bud. det må tillige tages i betragtning, at spørgsmålet om at frafalde rydning af zz-42-tæn-
dere i stranden ikke var fremme på det tidspunkt, hvor kystdirektoratet skulle tage stilling til
de afgivne tilbud. endelig må der lægges vægt på, at der ikke foreligger konkrete holdepunk-
ter for at antage, at kystdirektoratet ikke kunne have fået den nødvendige merbevilling.
højesteret finder, at kystdirektoratet på denne baggrund ikke har sandsynliggjort, at en afvis-
ning af minegruppens tilbud ville have ført til, at udbuddet blev annulleret. det må herefter
lægges til grund, at montaneisens tilbud ville være blevet antaget. montaneisen har derfor
krav på erstatning for det tab, selskabet har lidt ved, at dette ikke skete.
ved fastsættelsen af erstatningens størrelse må der bl.a. henses til usikkerheden med hensyn
til, om montaneisen faktisk kunne have realiseret et dækningsbidrag på 8 %. erstatningen
fastsættes herefter skønsmæssigt til i alt 4 mio. kr., således at påstanden for højesteret tages
til følge med 3,5 mio. kr.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal kystdirektoratet til dækning af advokatud-
gifter betale i alt 400.000 kr. desuden skal der betales i alt 8.500 kr. til dækning af retsafgift.
herfra skal trækkes de 80.000 kr., som i henhold til landsrettens dom er betalt i sagsomkost-
ninger for landsretten. der skal herefter yderligere betales 328.500 kr. i sagsomkostninger.
                                      thi kendes for ret:
kystdirektoratet skal anerkende at have handlet i strid med artikel 2 i europa-parlamentets og
rådets direktiv nr. 2004/18/ef af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved
indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offent-
lige bygge- og anlægskontrakter ved ikke at afvise tilbuddet fra konsortiet minegruppen
vedrørende fase 2 af minerydningen på skallingen, selv om dette tilbud indeholdt et eller flere
grundlæggende forbehold.
                                            - 19 -
kystdirektoratet skal til montaneisen gmbh yderligere betale 3.500.000 kr. med procesrente
fra den 5. september 2008.
montaneisen gmbh frifindes for kystdirektoratets betalingspåstand.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal kystdirektoratet til montaneisen gmbh
yderligere betale 328.500 kr.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
 -
                                   udskrift
                                        af
                      sø- og handelsrettens dombog
                                   ──────────
den 11. april 2000 har retten i sag
v-0060-98
dks ejendomsservice a/s
(advokat jakob vinding)
   mod
claus corell
(advokat margrete steen)
afsagt følgende
                                     d o m:
denne sag drejer sig om, hvorvidt sagsøgte, claus corell, der var ansat hos sagsøgeren, dks
ejendomsservice a/s, som vinduespudser, har handlet i strid med markedsføringslovens § 1 og
§ 10, stk. 1 og 2, i forbindelse med, at han blev opsagt af sagsøgeren og derefter påbegyndte
egen virksomhed som vinduespudser, hvor nogle af sagsøgerens kunder blev kunder hos ham.
                                               - 2 -
sagsfremstilling
den 1. februar 1996 blev sagsøgte ansat som vinduespudser hos sagsøgeren, der foretager
forskellige former for indvendige og udvendige vedligeholdelsesarbejder på ejendomme. der er
ikke aftalt nogen konkurrenceklausul.
    sagsøgte fik af sagsøgeren udleveret ugentlige arbejdsplaner, der indeholdt oplysninger om
kundernes navne og adresser, de aftalte tidspunkter for arbejdets udførelse, en kort beskri-
velse af det arbejde, der skulle udføres, hvor ofte kunden fik pudset vinduer, og - i tilfælde,
hvor kunden skulle betale kontant eller have udleveret girokort, tillige prisen for arbejdet.
    den 1. april 1997 opsagde sagsøgeren sagsøgte. han blev ikke straks fritstillet, idet
fratræden efter opsigelsen skulle ske den 8. april 1997. i tiden omkring sagsøgtes fratræden
modtog sagsøgeren et efter sagsøgerens opfattelse usædvanligt stort antal skriftlige og
mundtlige opsigelser fra kunder, som sagsøgeren havde betjent med vinduespudsning.
sagsøgeren har fremlagt en liste over de kundeaftaler om vinduespudsning, der blev opsagt i
april og maj 1997. ifølge listen er der tale om 40 kundeengagementer. sagsøgeren har
udregnet den årlige omsætning på disse kunder til i alt 152.039 kr. inkl. moms.
    sagsøgte begyndte selvstændig virksomhed som vinduespudser den 9. april 1997 efter at
være blevet momsregistreret. sagsøgte har fremlagt en liste over tidligere kunder hos sag-
søgeren, som han har eller haft haft som kunder i sin egen virksomhed. det drejer sig om i alt
21 kunder svarende til en årlig omsætning hos sagsøgeren på 100.510,17 kr. inkl. moms.
forklaringer
direktør ivan svendsen har forklaret, at han stiftede dks ejendomsservice a/s i 1993. han
ejer alle aktierne. i starten var han eneste ansatte. i dag har virksomheden 27 ansatte. virk-
somhedens kunder er stat, amt, kommune, private virksomheder og private, dog primært
private virksomheder. virksomheden indgår som regel faste, skriftlige aftaler med kunderne. i
starten skaffede han kunder bl.a. ved at stemme dørklokker. han har siden skaffet kunder ved
opkøb af vinduespudserfirmaer og gennem kunderne i virksomhedens andre afdelinger.
    virksomheden har kun aftalt konkonkurrenceklausuler med funktionærerne. han var ikke
selv omfattet af nogen konkurrenceklausul, da han arbejdede for et rengøringsfirma i
københavn.
    virksomheden har oprettet elektroniske datalister, der indeholder en kundeoversigt, hvori
der for hver enkelt kunde er registreret oplysninger om navn, adresse og telefonnummer på
                                                 - 3 -
kunden, hvornår aftalen er oprettet, hvornår og hvor ofte behandlingen skal foretages, en
nærmere beskrivelse af arbejdet, pris pr. måned og pr. år samt moms. kundeoversigten er et
internt bilag, som ingen andre end han selv og kontoransat inge sewohl har adgang til. inden
for branchen konkurrerer virksomhederne primært på prisen og dernæst på kvaliteten. han
betragter kundeoversigten som en forretningshemmelighed.
     virksomheden fastsætter tilbud på vinduespudsning efter skønnet tid. antallet og
karakteren af vinduerne, herunder om der skal anvendes stige, har betydning. der skønnes
over, hvor hurtigt en mand kan udføre arbejdet. virksomheden opererer med en
beregningsmodel, der fremkommer som lønomkostning gange 2,4. lønomkostningen udgør
typisk 130 kr. til 135 kr. med tillæg af moms.
     sagsøgte blev opsagt, fordi indtjeningen på vinduespudsning haltede. virksomheden har
aldrig modtaget klager over sagsøgte. kort før opsigelsen havde han og sagsøgte en diskussion
om, hvorfor indtjeningen haltede. under samtalen udleverede han i fortrolighed kundelisten til
sagsøgte for at vise ham økonomien bag forretningen. han fik ikke kvittering fra sagsøgte for
modtagelsen af dokumentet. da firmaet efter opsigelsen fik udleveret den bil, som sagsøgte
havde fået stillet til rådighed, lå enkelte blade fra kundeoversigten i bilen.
     normalt modtager firmaet højst 10 opsigelser om året og primært fra private kunder. kort
tid før sagsøgtes fratræden og et stykke tid efter oplevede virksomheden usædvanligt mange
opsigelser fra kunderne. begrundelserne for opsigelserne var forskellige. nogle angav at have
fundet familiemedlemmer til opgaverne, mens andre meddelte, at de ikke havde råd. ingen af
kunderne henviste til, at de havde antaget sagsøgte. inge sewohl udarbejdede en oversigt
over de kunder, der opsagde aftalerne. han opdagede, at sagsøgte havde indgået aftale med
tårnkroen, som hidtil havde været kunde hos ham.
claus corell har forklaret, at han er uddannet som butiksslagter. han havde pudset vinduer for
et rengøringsfirma i københavn i halvandet år, før han blev ansat hos sagsøgeren. en typisk
arbejdsdag hos sagsøgeren startede med, at han mødte på kontoret, hvor han talte med kon-
torpersonalet og med ivan svendsen i de tilfælde, hvor han skulle udføre specialopgaver som
f.eks. trappevask. han fik hver morgen udleveret en dagsliste, som var udfyldt af den til
enhver tid værende kontormedarbejder. han tog listen med og kørte ud til kunderne. han var
jævnligt i forbindelse med kontoret, typisk hvis der var ændringer i forhold til dagslisten. han
havde ikke noget at gøre med prisfastsættelsen. prisen for arbejdet var skrevet på dagslisten.
han kørte sammen med en kollega. på et tidspunkt fik han kopi af dagslisterne, fordi han skulle
skrive tider på listerne. han blev senere klar over, at ivan svendsen skulle bruge tiderne for at
tilrettelægge arbejdet med vinduespudsningen som akkordarbejde.
                                               - 4 -
    han ved ikke, hvorfor han blev fyret. han fik ikke nogen skriftlig opsigelse. han fik den
begrundelse af ivan svendsen, at virksomheden havde økonomiske vanskeligheder, og at han
ikke kunne enes med inge sewohl. ivan svendsen oplyste endvidere, at der skulle ansættes
personale på akkordløn til vinduespudsning.
    han har aldrig fået andet materiale end dagslisterne. inge sewohl udleverede dog løbende
nogle lister, der indeholdt adresser og telefonnumre på kunderne, for at han og kollegaen ikke
skulle forstyrre kontoret for meget. han begyndte med at få disse lister ca. 1 år før opsigelsen.
han fik ikke listerne i tiden umiddelbart op til afskedigelsen. han betragtede ikke listerne som
hemmelige. han afleverede listerne sammen med bilen. de sad i det ringbind, han havde fået
udleveret fra firmaet. ringbindet var et arbejdsredskab.
    han arbejdede i opsigelsesperioden. han snakkede med kunderne om, at han ikke kom
mere, fordi han var blevet fyret, og sagde pænt farvel. nogle af kunderne spurgte ham om
begrundelsen for fyringen. han gav ikke udtryk for utilfredshed med sagsøgeren over for
kunderne. kunderne sagde til ham, at de var tilfredse med ham. der har aldrig været klaget
over ham. da han blev fyret, vidste han ikke, hvad han så skulle foretage sig. han valgte at
blive selvstændig, fordi han fik gode tilkendegivelser fra kunderne. han har ikke sagt til
kunderne, at han begyndte for sig selv, og at de skulle komme over til ham. nogle af kunderne
spurgte ham ligefrem om, hvorfor han ikke startede for sig selv. dette afstedkom naturligvis
overvejelserne om at blive selvstændig.
    han fik tårnkroen som kunde, efter at han havde tilbudt ejeren at arbejde for hende, i
forbindelse med at han oplyste, at han var blevet afskediget. ellers skaffede han kunder ved
opsøgende arbejde. han gik ikke efter bestemte kunder eller kvarterer. han stemte dørklokker
overalt, hovedsagligt hos private firmaer, hvor han talte med direktørerne. han overtog nogle
af de kunder, han havde serviceret under sin ansættelse hos sagsøgeren. nogle af kunderne
har han ikke mere. i starten havde han flere af sagsøgerens kunder end nu. han var ikke
bekendt med, om sagsøgeren havde kontrakt med kunderne. han har ikke selv kontrakt med
kunderne. kunderne kommer og går.
    han har ikke faste priser. prisfastsættelsen sker ud fra en vurdering af, hvor meget han vil
tjene. han vurderer omfanget af arbejdet ud fra bygningens udseende. hans timepris varierer
fra 100 kr. - 300 kr. han har ikke nogen "faktor" ved udregningen af prisen. han ved ikke, om
han pudser vinduer hos tårnkroen til samme pris, som sagsøgeren gjorde det. han har ikke
fjernet noget materiale eller andet fra det sagsøgende selskab. han har ikke fået udleveret
nogen forretningshemmeligheder. han kendte ikke andet til sagsøgerens priser end det, der
fremgik af dagslisterne og de specielle bilag, han fik af inge sewohl. han fik via sit arbejde en
fornemmelse af hyppigheden af arbejdet hos kunderne. han har ikke haft lejlighed til at
                                               - 5 -
kopiere bilag fra det sagsøgende selskab. han ønsker ikke at udlevere sine kundelister under
sagen, da han ikke er interesseret i, at andre skal have indsigt i, hvem der er hans kunder.
inge sewohl har forklaret, at hun blev ansat hos sagsøgeren den 9. april 1996 som
kontorassistent og oldfrue. hun modtog bestillinger og organiserede arbejdsdagen for
vinduespudserne. sagsøgeren havde faste aftaler med kunderne. aftalerne blev skrevet ind i
computerens kundekartotek. firmaet har både faste kunder og kunder, der alene har fået
pudset vinduer én gang. hun noterede også bestillingerne i halv- og helårs kalendere.
     hver mandag fik sagsøgte kopi af kalenderbogen for én uge ad gangen. han afleverede
kopien til hende, når ugen var gået. han havde da afkrydset de kunder, som han havde
behandlet. hun ajourførte derefter den elektroniske kundeliste.
     hun udleverede nogle gange kopier af udskrifter af computerens kundekartotek til
sagsøgte. hun gjorde dette ved specielle kunder, hvor det var svært at holde rede på, hvad der
skulle udføres af arbejde, fordi arbejdet varierede efter et særligt mønster. det var lettest, at
sagsøgte fik oplysningerne direkte fra kartoteket. hun husker ikke hvor mange udskrifter eller,
hvornår hun udleverede udskrifterne til sagsøgte. sagsøgte har ikke tilbageleveret udskrifterne
til hende. ingen andre end ivan svendsen og hun har haft adgang til oplysningerne i
computerens kundekartotek.
     sagsøgte holdt op hos sagsøgeren, fordi indtjeningen på vinduespudsningen ikke var god
nok. der var ikke nok at lave. firmaet ansatte en ny vinduespudser kort efter, at han var
ophørt.
     i den sidste uge, inden sagsøgte holdt op, og i tiden efter, at han var ophørt, begyndte
nogle af kunderne at ringe og opsige aftalerne. det drejede sig om 3 til 5 kunder om dagen.
hun undrede sig og orienterede ivan svendsen. i starten spurgte hun ikke kunden om
baggrunden, men gjorde det senere. hun fik bl.a. forklaret, at barnebarnet skulle udføre
arbejdet, at kunden selv ville udføre arbejdet, og at kunden ville spare udgiften. en kunde
fortalte, at sagsøgte skulle begynde hos dem. kunderne gav ikke udtryk for utilfredshed.
normalt modtager sagsøgeren 1 til 2 opsigelser om måneden. hun havde aldrig oplevet noget
lignende. hun begyndte at notere opsigelserne skriftligt. de modtog i alt ca. 20 opsigelser i den
periode, hvilket svarer til ca. 25 % af kunderne. kunden gerd agger opsagde aftalen den 18.
april 1997.
gerd agger har forklaret, at hun driver en frisørforretning i helsingør. hun var kunde hos
sagsøgeren, der i 1996 og 1997 sendte sagsøgte som vinduespudser. indtil da var
vinduespudsernes fremmøde noget uregelmæssige. sagsøgte mødte derimod fast hver mandag
                                                - 6 -
morgen. på et tidspunkt fortalte sagsøgte, at han stoppede hos sagsøgeren. hun spurgte om
baggrunden. sagsøgte oplyste, at han var blevet fyret, og at han troede, at han ville blive
selvstændig. hun sagde til ham, at hun gerne ville gå over til ham. han fortalte hende, at hun i
givet fald skulle opsige aftalen med sagsøgeren, hvilket hun gjorde. hun har i dag en mundtlig
aftale med sagsøgte. hun valgte selv, at sagsøgte skulle pudse vinduer i forretningen fast hver
mandag morgen.
hans jørgen elving har forklaret, at han driver en bedemandsforretning i helsingør. han har
været kunde hos sagsøgeren. han havde en mundtlig aftale med sagsøgeren, hvorefter han fik
pudset vinduer i forretningen fast en gang om ugen. han følte sig ikke bundet af aftalen. sag-
søgte pudsede vinduer hos ham, mens han var kunde hos sagsøgeren. han var godt tilfreds
med sagsøgtes arbejde. på et tidspunkt sendte sagsøgeren to andre vinduespudsere, som
kunderne følte sig generet af. de kom hos ham to gange efter den 9. april 1997, hvor han
opsagde aftalen med sagsøgeren. sagsøgte pudsede ikke vinduer hos ham lige op til, at han
ophørte hos sagsøgeren. han rettede selv henvendelse til sagsøgte og bad om dennes
assistance. sagsøgte begyndte hos ham måneden efter, at han havde opsagt aftalen. han er
fortsat kunde hos sagsøgte.
lillian martens har forklaret, at hun driver forretningen tante 1 og tante 2 i helsingør.
sagsøgte pudsede vinduer i forretningen, og han har også pudset vinduer for hende privat,
efter at han blev selvstændig. på et tidspunkt meddelte sagsøgte, at han holdt op hos sagsø-
geren. hun spurgte ham om baggrunden. han forklarede, at han var blevet fyret. hun spurgte
ham, hvad han havde tænkt sig. han svarede, at han ikke vidste det, men at han måske ville
starte for sig selv. hun sagde til ham, at hun i givet fald ønskede at være kunde hos ham, hvil-
ket hun blev. hun husker ikke hvornår. de talte om, at han skulle fortsætte på samme måde
som tidligere. han kommer en gang om ugen, og hun er meget tilfreds med hans arbejde. hun
giver nu 225 kr. incl. moms pr. måned.
margit lindberg har forklaret, at hun overtog tårnkroen den 1. december 1996. sagsøgte
pudsede vinduer hos hende, mens han var ansat hos sagsøgeren. hun var tilfreds med hans
arbejde. en formiddag kom han ind i kroen og spurgte hende, om hun var tilfreds med hans
arbejde, hvilket hun bekræftede. han spurgte herefter, om han måtte fortsætte hos hende.
han oplyste, at han var blevet fyret på betingelser, der var uretfærdige, og at han ville starte
for sig selv. hun sagde ja på betingelse af, at det ikke blev dyrere. hun husker ikke, om de tal-
te om prisen. men han fortsatte til den samme pris. på et tidspunkt blev hun ringet op af
                                              - 7 -
sagsøgeren. hun oplyste, at hun fortsatte med sagsøgte, og at han var blevet selvstændig.
jens krogh har forklaret, at han har været bestyrer af en der forretning i helsingør siden den
1. december 1996. han blev kontaktet i forretningen af sagsøgte nogle dage før den 10. april
1997, hvor han opsagde vinduespudseraftalen med sagsøgeren. sagsøgte sagde, at han var
blevet selvstændig vinduespudser, og han tilbød sin ydelse. han ved ikke, om sagsøgte i
forvejen kendte prisen hos sagsøgeren. han oplyste intet om, at han var blevet afskediget. da
sagsøgeren er en stor kunde hos der, og da samarbejdet med sagsøgeren voksede i efter-
året/vinteren 1999, opsagde han på et tidspunkt aftalen med sagsøgte.
påstande
sagsøgeren har nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale 100.000 kr., subsidiært et
efter rettens skøns mindre beløb, med tillæg af procesrente fra sagens anlæg den 22. maj
1998, til betaling sker, samt at ophøre med at servicere de kunder, som er nævnt i sagens
bilag b.
sagsøgte har påstået frifindelse.
anbringender
sagsøgerens advokat har gjort gældende, at sagsøgte har handlet i strid med god
markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1, ved at rette henvendelse til sagsøgerens
kunder med opfordring til at antage ham til at udføre arbejdet. selv om sagsøgte ikke er
bundet af en konkurrenceklausul, står det ham ikke frit for at rette direkte henvendelse til
sagsøgerens kunder for at få dem til at skifte til ham.
    sagsøgte har endvidere under ansættelsen hos sagsøgeren på utilbørlig måde skaffet sig
kendskab til sagsøgerens erhvervshemmeligheder ved at kopiere og/eller bortfjerne
sagsøgerens fortrolige materiale, jf. markedsføringslovens § 10, stk. 1. sagsøgte har ligeledes
ubeføjet benyttet sagsøgerens erhvervshemmeligheder i strid med markedsføringslovens § 10,
stk. 2, idet sagsøgte har rettet henvendelse til sagsøgerens kunder med opfordring til at
antage sagsøgte under anvendelse af kendskabet til sagsøgerens kundekreds, ydelser, priser
og lignende. det gøres gældende, at sagsøgte har haft kendskab til sagsøgerens datalister, der
må betragtes som indeholdende erhvervshemmeligheder. såvel direktør ivan svendsen som
vidnet inge sewohl har forklaret, at sagsøgte har set og fået udleveret disse lister, hvilket til
                                                - 8 -
dels bestyrkes at sagsøgtes egen forklaring. oplysningerne i datalisterne om sagsøgerens
kunder, priser m.v. er økonomisk relevante og egnede til at påvirke konkurrenceevnen.
datalisterne er selve konkurrencepa- rametret inden for branchen, hvor det primære forhold er
prisen for arbejdet. datalisterne er endvidere ikke offentligt tilgængelige. sagsøgte har ud-
nyttet oplysningerne i datalisterne.
     sagsøgte kan derfor efter markedsføringslovens § 13 forbydes at foretage servicering af de
kunder, som er opregnet i sagens bilag b. betingelserne i markedsføringslovens § 13, stk. 1,
for at pålægge sagsøgte at betale erstatning til sagsøgeren er endvidere opfyldt. er stat-
ningsbeløbet bør skønsmæssigt fastsættes til 100.000 kr. eller et mindre beløb efter rettens
skøn. det bør tillægges processuel skadevirkning, at sagsøgte trods opfordring dertil ikke har
fremlagt sine kundelister.
sagsøgtes advokat har gjort gældende, at sagsøgte ikke har overtrådt markedsføringslovens §
1 i sin henvendelse til sagsøgerens kunder. det afgørende for vurderingen af, om
markedsføringslovens § 1 er overtrådt, er den måde, som henvendelsen til kunderne er sket
på. sagsøgte har ikke direkte opfordret sagsøgerens kunder til at antage ham. det er kun ét
vidne, der har forklaret, at sagsøgte direkte opfordrede ham til at antage ham. i de øvrige
tilfælde har kunderne selv sagt, at de ville skifte til ham. der er endvidere ikke tale om, at sag-
søgte kun har rettet henvendelse til sagsøgerens kunder, og sagsøgte ikke har miskrediteret
sagsøgerens virksomhed.
     hverken markedsføringslovens § 10, stk. 1, eller stk. 2, er overtrådt. de oplysninger om
kunder, adresser og priser m.v., som sagsøgte har været i besiddelse af, har alle været
nødvendige for, at sagsøgte kunne udføre sit arbejdet. dette var da også efter vidnet inge se-
wohls egen forklaring baggrunden for, at hun udleverede oplysninger fra datalisterne til
sagsøgte. ingen af disse oplysninger kan betegnes som erhvervshemmeligheder. der er ikke
tale om en situation, hvor sagsøgeren driver et erhverv, hvor antallet af kunder er begrænset
og udenforstående ikke er i stand til at afgøre priserne. der foreligger ingen særlig indsats fra
sagsøgerens side i relation til oparbejdelse af kundekredsen og fastsættelse af prisen. inden for
branchen vil alle være i stand til at finde frem til kunder, og prisniveauet må nødvendigvis
lægge sig op ad det alment kendte.
     det bestrides subsidiært, at sagsøgte ubeføjet har benyttet sagsøgerens
erhvervshemmeligheder. det bestrides yderligere, at sagsøgte under sin ansættelse på nogen
måde har skaffet sig kendskab til sagsøgerens erhvervshemmeligheder, idet sagsøgte ikke har
kopieret og eller bortfjernet sagsøgerens fortrolige materiale.
     det gøres endvidere gældende, at sagsøgeren ikke på nogen måde har dokumenteret sit
                                               - 9 -
påståede tab.
sø- og handelsrettens afgørelse:
sagsøgte har uden forudgående uddannelse under sin ansættelse hos sagsøgeren hovedsagelig
udført arbejde med vinduespudsning. gennem sin ansættelse har sagsøgte erhvervet en viden
om navn og adresse på kunderne, hvor ofte arbejdet skulle udføres og i en del situationer
tillige prisen for arbejdet for enten at kunne opkræve betalingen eller aflevere girokort. retten
finder, at denne viden har været nødvendig for, at sagsøgte har kunnet udføre sit arbejde.
     det foreligger ikke oplysninger om, at sagsøgeren har anvendt eksempelvis en hemmelig
metode eller en hemmelig opskrift på sæben til brug for vinduespudsningen, ligesom der ikke
er tale om nogen speciel kundekreds. derimod er hele det pågældende geografiske område
potentielle kunder for sagsøgerens virksomhed. retten finder endvidere, at prisfastsættelsen
inden for branchen ikke kræver specialviden, men i sagens natur afhænger af, hvor mange og
hvor store vinduer der skal pudses, og hvor de er placeret i bygningen, herunder om der skal
anvendes stige eller mere avancerede redskaber for at udføre arbejdet. man kan ikke undgå at
få viden om priserne og deres beregning, når man arbejder i branchen.
     de af sagsøgeren påberåbte datalister er ikke fremlagt. retten kan dog på grundlag af
vidnet inge sewohls forklaring konkludere, at oplysningerne i datalisterne var nødvendige for,
at sagsøgte kunne udføre sit arbejde ude hos kunden. at sagsøgte ikke vil oplyse hvem der er
hans kunder, er uden betydning for dette forhold.
     på denne baggrund finder retten ikke, at sagsøgte gennem sin ansættelse hos sagsøgeren
er kommet i besiddelse af oplysninger, der kan betegnes som erhvervshemmeligheder, jf.
markedsføringslovens § 10, stk. 1 og 2.
sagsøgeren havde ikke fritstillet sagsøgte, der ikke var bundet af en konkurrenceklausul, i
opsigelsesperioden fra den 1. april 1997 til den 8. april 1997, og sagsøgeren må derfor selv
bære risikoen ved, at sagsøgte i denne periode havde kontakt med kunderne og benyttede
denne til at sige farvel til disse.
     efter bevisførelsen synes der at være en vis uklarhed om, hvor langt sagsøgte er gået i sine
afsluttende henvendelser til sagsøgerens kunder, og efter vidnet margit lindbergs forklaring
kan det vel ikke udelukkes, at sagsøgte i forhold til hende er gået noget videre end blot at tage
afsked. efter bevisførelsen finder retten det imidlertid ikke godtgjort, at sagsøgte har handlet i
strid med markedsføringslovens § 1.
                                              - 10 -
herefter frifindes sagsøgte for sagsøgerens påstande.
efter omstændighederne findes sagens omkostninger at kunne ophæves.
                       thi kendes for ret:
sagsøgte, claus corell, frifindes.
hver part bærer egne sagsomkostninger.
arne erling reisfelt   elmer.      bent kierkegaard
                                      (sign.)
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                        p. j. v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                              højesterets dom
                         afsagt torsdag den 30. august 2018
sag 163/2017
(1. afdeling)
a
(advokat martin bekker henrichsen)
mod
skatteministeriet
(advokat steffen sværke)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 6. afdeling den 13. juli 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jon stokholm, jens peter christensen, jan schans
christensen, jens kruse mikkelsen og kristian korfits nielsen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
anbringender
a har supplerende anført, at fristen på 6 måneder i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, efter
sin ordlyd begynder at løbe på det tidspunkt, hvor skattemyndighederne har fået kundskab om
det forhold, der begrunder fravigelsen af de ordinære frister i § 26. kundskabstidspunktet er
det tidspunkt, hvor skattemyndighederne er i besiddelse af oplysninger, der efter
skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, begrunder fravigelse af de ordinære frister i § 26.
kundskab må indtræde på dette tidspunkt, uanset hvordan skattemyndighederne modtager
oplysningerne, og det er således uden betydning, om oplysningerne modtages mundtligt,
skriftligt eller elektronisk. det er ikke en fristudskydende omstændighed, at skattemyndighe-
derne modtager mange oplysninger på en gang eller ikke har ressourcer til at gennemgå de
                                                - 2 -
indkomne oplysninger. når skattemyndighederne modtager oplysninger om, at en skatteyder
har modtaget en pengeoverførsel fra udlandet, og det ved at sammenholde en sådan oplysning
med den foretagne skatteansættelse uden videre fremgår, at det modtagne beløb ikke kan være
selvangivet, må fristen løbe fra skattemyndighedernes modtagelse af oplysningen om penge-
overførslen.
den 7. december 2010 havde skat alle de oplysninger, som afgørelsen om forhøjelse af
indkomsten reelt blev truffet på baggrund af. oplysningerne var på det tidspunkt klargjort i et
læsbart format og tilgængelige for skat, der også havde adgang til de øvrige skattemæssige
oplysninger om ham. skat har i det hele tilsidesat de oplysninger, som a fremsendte. da det
ikke er de tilsidesatte oplysninger, der begrunder fravigelsen af de ordinære ansættelsesfrister
i skatteforvaltningslovens § 26, skal de heller ikke tillægges nogen betydning for fristens
begyndelsestidspunkt. varslingsfristen i § 27, stk. 2, er derfor overskredet.
skatteministeriet har supplerende anført, at varslingsfristen i skatteforvaltningslovens § 27,
stk. 2, som anført af landsretten må regnes fra det tidspunkt, hvor skat er kommet i besid-
delse af det fornødne grundlag for at varsle en korrekt afgørelse om ansættelsen (en agterskri-
velse). skats kundskab retter sig efter ordlyden af § 27, stk. 2, mod det forhold, der begrun-
der fravigelsen af de ordinære frister. det vil sige, at skat skal have kundskab om, at skatte-
ansættelsen er foretaget på et urigtigt eller ufuldstændigt grundlag, og at den skattepligtige har
handlet i hvert fald groft uagtsomt. først når skat har kundskab om begge disse forhold,
begynder fristen på 6 måneder at løbe. det følger derfor af § 27, stk. 2, at det afgørende tids-
punkt – kundskabstidspunktet – er, hvornår skat kunne udarbejde en agterskrivelse. denne
forståelse understøttes af forarbejderne til den tidligere skattestyrelseslovs § 35, stk. 3, der er
videreført i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, og af retspraksis. hvis fristen på 6 måneder
begynder at løbe fra et tidligere tidspunkt, vil konsekvensen være, at skat – i de sager, hvor
skat i løbet af de seks måneder ikke har været i stand til at komme i besiddelse af tilstræk-
kelige oplysninger til at kunne udarbejde en agterskrivelse – vil være afskåret fra at foretage
en forhøjelse af ansættelsen, uanset at betingelserne i stk. 1, nr. 5, er opfyldt.
skat havde den 7. december 2010 ikke kundskab om, at pengeoverførslerne var skattepligtig
indkomst, og heller ikke om, at det var forsætligt eller groft uagtsomt, at a ikke havde
selvangivet indtægterne. fristen i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, begyndte derfor ikke
                                                   - 3 -
at løbe på dette tidspunkt. det var tidligst ved modtagelsen af as brev af 23. marts 2011, at
skat eventuelt havde tilstrækkelige oplysninger til at varsle forhøjelsen af skatteansættelsen
i henhold til skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 5. skats agterskrivelse af 13. juli 2011
er således rettidig, jf. § 27, stk. 2.
højesterets begrundelse og resultat
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at a ikke har godtgjort, at der
bestod et reelt gældsforhold mellem cayman islands-selskabet x og ham, og at de beløb på i
alt 2.491.705 kr., der blev overført fra selskabet til hans konto i danske bank, herefter må
anses for løn og dermed er skattepligtig indkomst for a.
højesteret finder på baggrund af de omstændigheder, der har ført til, at overførslerne er skat-
tepligtige, at a må anses for at have handlet i hvert fald groft uagtsomt ved ikke at have
selvangivet beløbene, og at betingelserne i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 5, for
ekstraordinær ansættelse vedrørende indkomståret 2005 således er opfyldt.
spørgsmålet er herefter, om fristen på 6 måneder i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, 1.
pkt., er overholdt.
efter denne bestemmelse kan en ekstraordinær ansættelse efter stk. 1 kun foretages, hvis den
varsles af skat senest 6 måneder efter, at skat er kommet til kundskab om det forhold, der
begrunder fravigelsen af fristerne i § 26.
det følger af § 27, stk. 2, 1. pkt., jf. stk. 1, nr. 5, at varslingsfristen på 6 måneder begynder at
løbe fra det tidspunkt, hvor skat er kommet til kundskab om, at en skatteansættelse er urig-
tig eller ufuldstændig, og at dette skyldes groft uagtsomt eller forsætligt forhold hos den skat-
tepligtige eller dennes repræsentant. højesteret finder herefter, at kundskabstidspunktet må
anses for at være det tidspunkt, hvor skat er kommet i besiddelse af tilstrækkelige oplys-
ninger til, at der forelå grundlag for ekstraordinær ansættelse efter § 27, stk. 1, nr. 5.
højesteret lægger efter bevisførelsen til grund, at skat den 7. december 2010, hvor de mod-
tagne oplysninger fra danske bank forelå i læsbar form, alene havde kundskab om, at a
havde fået indsat de omhandlede to beløb på sin konto, og at beløbene var betalt af selskabet
                                               - 4 -
x. disse oplysninger gav efter højesterets opfattelse ikke i sig selv skat kundskab om, at
der forelå grundlag for ekstraordinær ansættelse efter § 27, stk. 1, nr. 5. kundskab herom fik
skat først ved i forlængelse heraf at have indhentet yderligere oplysninger fra a og hans
ægtefælle i perioden fra marts til maj 2011. højesteret finder derfor, at varslingsfristen i § 27,
stk. 2, 1. pkt., ikke var overskredet, da skat sendte sin agterskrivelse af 13. juli 2011 til a.
højesteret tiltræder, at skatteministeriet ikke er bundet af skats tilkendegivelse under mødet
i landsskatteretten om, at fristen i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, ikke var overholdt, jf.
også højesterets dom af 16. august 2017 (ufr 2017.3366).
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 100.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsi-
gelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.