text:
                             højesterets dom
                         afsagt mandag den 7. oktober 2013
sag 274/2011
(1. afdeling)
hk danmark som mandatar for a
(advokat peter breum)
mod
dio ii ved di som mandatar for bms a/s
(advokat morten eisensee)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i glostrup den 27. september 2010 og af østre
landsrets 8. afdeling den 26. maj 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, poul søgaard, thomas rørdam, hen-
rik waaben og oliver talevski.
påstande
appellanten, hk danmark som mandatar for a, har gentaget påstanden om, at bms a/s skal
betale 263.342,70 kr., subsidiært et mindre beløb, med procesrente fra sagens anlæg.
indstævnte, dio ii ved di som mandatar for bms a/s, har påstået stadfæstelse.
anbringender
hk danmark som mandatar for a har anført, at afskedigelsen af netop a skyldtes, at bms
anså hende for mindre fleksibel med hensyn til arbejdstid i de uger, hvor hun havde børn. af-
skedigelse af en kvinde på grund af hendes status som enlig mor, men ingen mand i tilsva-
rende situation, udgør direkte forskelsbehandling på grund af køn.
                                                  - 2 -
der foreligger i øvrigt indirekte forskelsbehandling på grund af køn, idet anvendelsen af kri-
teriet ”fleksibilitet” forstået som lønmodtagerens evne til at tilpasse sig skiftende arbejdstider
er til ugunst for kvindelige lønmodtagere. der er ikke godtgjort noget sagligt formål med an-
vendelsen af fleksibilitetskriteriet, og midlet til at opfylde formålet – opsigelsen – er hverken
hensigtsmæssigt eller nødvendigt.
dio ii ved di som mandatar for bms a/s har anført, at valget af a som den medarbejder,
der skulle afskediges, blev truffet ud fra en samlet vurdering af, hvem der bedst kunne undvæ-
res, og hvem der havde de bedste kvalifikationer til at varetage flest mulige funktioner i den
fremtidige drift. fleksibilitet i relation til arbejdstid er ikke indgået i beslutningen og er i øv-
rigt et sagligt, nødvendigt og hensigtsmæssigt driftshensyn.
hertil kommer, at den 50/50 deleordning, som a og hendes tidligere ægtefælle havde med
hensyn til børnene, i sagens natur ikke har en kønsskæv effekt.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af per christoffersen. der er end-
videre afgivet forklaring af anders gøthe.
per christoffersen har forklaret, at a blev meget stødt over opsigelsen. han var bekendt med
relationen mellem anders og a, hvorfor han bad anders om at tale med hende. under selve
opsigelsessamtalen blev a både vred og ked af det, og det virkede, som om hendes liv var
brudt sammen. a græd under samtalen. han tilbød hende en samtale med hr-afdelingen, men
dette ønskede hun ikke. hun ønskede blot at tage hjem.
han kontaktede anders og fortalte, at a var blevet opsagt og var meget ked af det. anders var
bekendt med situationen i virksomheden, herunder at der skulle ske en del afskedigelser. han
talte ikke med anders om årsagen til opsigelsen af a. de talte om a generelt, herunder om at
a altid gerne ville have noget ud af alting, og de kendte begge forskellige eksempler herpå.
de talte ikke om, at a i perioder var "alenemor" med sine børn. han bad anders tage kontakt
til a og trøste hende. han kendte ikke andre i as omgangskreds, som han kunne bede om at
hjælpe a. han ønskede, at der var nogen, som kunne støtte hende.
                                                 - 3 -
anders og han talte om, at det på et ledelsesmøde kort forinden as opsigelse var blevet drøf-
tet, at det blev nødvendigt med afskedigelser, og at en del maskiner også skulle sættes til salg.
han drøftede ikke med anders i den forbindelse, efter hvilke kriterier opsigelserne skulle ske.
anders nævnte, at det var trist, at a var blevet ramt af en opsigelse, og lovede, at han ville
tale med hende.
i e-mailen af 25. august 2008 afsendt kl. 19.50 uddybede han baggrunden for opsigelsen som
et svar på as e-mail.
der havde hidtil været en opdeling af arbejdsopgaverne i call-centret og logistikafdelingen, og
det var fremover nødvendigt at blande arbejdsopgaverne, hvilket indebar, at medarbejderne
skulle være i stand til at bestride alle slags opgaver. nogle medarbejdere i udlejningsafdelin-
gen skulle ligeledes udføre opgaver i logistikafdelingen. fleksibilitet var nødvendig i løbet af
arbejdsdagen, således at medarbejderne kunne begynde i logistikafdeling først på dagen og
senere på dagen udføre opgaver i de øvrige afdelinger. denne fleksibilitet var a ikke klædt på
til. fleksibiliteten krævede, at medarbejderne kunne tage eget initiativ og udføre mange for-
skellige opgaver. jo bedre medarbejderne var funderet, jo bedre var de i stand til at klare de
forskelligartede opgaver. han kiggede på, hvilke opgaver de forskellige medarbejdere ville
være i stand til at løse.
da a på ny sendte en e-mail til ham, besvarede han denne i en e-mail afsendt samme dag kl.
20.00. han fandt, at det ville være bedst, hvis a og han førte en samtale ansigt til ansigt, da
han generelt mener, at mange ting kan misforstås, når de omtales i e-mails. han fandt, at a
havde krav på en meget god forklaring på opsigelsen, og derfor ønskede han også at give
hende en sådan under en personlig samtale. han kommenterede derfor ikke det, a nævnte i e-
mailen om sine børn. han følte også på grund af indholdet af as mail, at "det hele bare løb
derud af".
han modtog på ny en e-mail fra a afsendt samme dag kl. 20.04, hvilken han besvarede i e-
mail afsendt den næste dag, den 26. august 2008, kl. 08.29. a havde selv skrevet, at hun var
mindre fleksibel med hensyn til tid, og dette forholdt han sig derfor til i sit svar.
                                               - 4 -
i e-mailen af 26. august 2008 afsendt kl. 15.59 fortsatte han den retning, som a havde valgt.
da han besvarede mailen, tænkte han, at as fleksibilitet med hensyn til mødetid muligt også
kunne være et problem. han havde samtidig et ønske om at afslutte e-mailkorrespondancen,
da den efterhånden førte et helt forkert sted hen. hver gang han besvarede en e-mail fra a,
sendte hun en e-mail med et nyt spørgsmål. han havde foretrukket, at de havde gennemført en
personlig samtale i stedet. hans overvejelser om as tidsmæssige fleksibilitet opstod først, da
a selv skrev om det i sin e-mail. disse overvejelser var ikke en del af grundlaget for hans be-
slutning om at opsige a. hvis a havde været den medarbejder, som han havde valgt at satse
på fremover, ville spørgsmålet om mødetider kunne løses, eventuelt i lighed med den ordning,
a hidtil havde haft med hensyn til mødetider.
efter korrespondancen følte han sig noget manipuleret. han følte, at as spørgsmål drejede
korrespondancen i en anden retning, end der havde været hans udgangspunkt for opsigelsen.
han havde således ingen overvejelse om as mødefleksibilitet, inden beslutningen om opsi-
gelse af hende blev truffet. han følte, at a i sine spørgsmål havde peget på et bestemt punkt,
som han så havde forholdt sig til. a havde i sin mail af 25. august 2008 afsendt kl. 20.04 di-
rekte skrevet, at hun ikke var så fleksibel med hensyn til tiden, og dette havde han forholdt sig
til. a havde under sin ansættelse haft et ønske om skiftende arbejdstider, hvilket ønske var
efterkommet. han har ikke ført statistik over, om a var mere fleksibel med hensyn til ar-
bejdstider end de andre medarbejdere. han har endvidere ikke kendskab til omfanget af as
sygedage.
han nævnte ikke under samtalen med anders, at årsagen til, at a var blevet opsagt, var, at
hun var ufleksibel hver anden uge med hensyn til overarbejde. han mener slet ikke, at han
under samtalen nævnte noget om årsagen til hendes opsigelse.
anders gøthe har forklaret, at han har været ansat hos bms a/s som driftsleder i værkstedet i
3 år frem til marts 2009. han lærte a at kende i virksomheden. de så også hinanden privat. på
et tidspunkt blev de kærester. i august 2008 var de ikke længere kærester, og de havde ikke
længere nogen tæt kommunikation. ledelsen og de øvrige medarbejdere i bms a/s var be-
kendt med kæresterelationen mellem a og ham.
det er korrekt, at han førte en samtale med per christoffersen vedrørende opsigelsen af a.
han hørte første gang om as opsigelse samme dag, som hun blev opsagt, idet han fik en be-
                                                - 5 -
sked herom via det interne mailsystem fra a. han blev meget overrasket over hendes afskedi-
gelse. efterfølgende samme dag blev han kontaktet af per, som fortalte ham, at a var blevet
opsagt. per fortalte, at a havde taget det meget tungt og var ked af det. per var ikke bekendt
med, at a var i en økonomisk klemt situation, og han havde derfor ikke forudset, at hun ville
tage opsigelsen så tungt. per oplyste, at han havde valgt at afskedige a, fordi hun var ufleksi-
bel hver anden uge for så vidt angik overarbejde. per nævnte ikke andre grunde til opsigelsen.
per bad ham tage kontakt til a og sikre, at hun var okay.
efterfølgende samme dag ringede han til a, som han fortalte, at per havde bedt ham ringe til
hende. han oplyste overfor a, at per ikke vidste, at hun var trængt på grund af sin økonomisk
hårde situation. han oplyste endvidere, hvad per havde nævnt om baggrunden for hendes op-
sigelse. han havde ikke efterfølgende nogen tæt kontakt til a, bortset fra almindelige sms-
beskeder og beskeder over facebook.
da per under samtalen nævnte, at årsagen til opsigelsen af a var hendes ufleksibilitet, spurgte
han ikke nærmere ind til dette. grunden til, at han i dag husker, at per oplyste om baggrunden
for opsigelsen, er, at han umiddelbart efter talte med a om dette. a blev overrasket over at
høre, at årsagen var hendes tidsmæssige ufleksibilitet, og hun sagde, at det var en dårlig
grund. a fandt, at hun altid havde været pligtopfyldende og havde udført sine arbejdsopgaver
på en god måde. han var også selv overrasket over, at valget var faldet på a, da han havde
samarbejdet både med hende og to andre medarbejdere i udlejningsafdelingen, nemlig mette
og jesper. i den forbindelse havde samarbejdet med mette været vanskeligt, og havde han
vidst, at der skulle afskediges en fra udlejningsafdelingen, havde han forventet, at valget var
faldet på mette.
han kommenterede ikke pers afgørelse om, hvem der skulle afskediges, idet han ikke var en
del af ledelsen og ikke var berettiget til at blande sig i dette spørgsmål. samtalen med per
christoffersen varede cirka 15 minutter. han mener, at per under samtalen ligeledes nævnte,
at per havde fået en ny kæreste.
han oplevede, at per kontaktede ham, fordi han tidligere havde været kæreste med a og
kendte hende godt. han husker ikke, at de under samtalen skulle have talt om situationer, de
                                                - 6 -
hver havde oplevet sammen med a. det emne kom først frem under en samtale, han førte
med per på et langt senere tidspunkt.
han husker ikke i dag nøjagtig ordlyden af samtalen, men han er sikker på, at per nævnte, at
årsagen til afskedigelsen var as ufleksibilitet hver anden uge med hensyn til overarbejde. han
husker, at per indledte samtalen med at oplyse, at a var blevet opsagt, og at hun havde taget
det meget tungt, og derefter nævnte han årsagen til opsigelsen. han er ikke i dag i tvivl om
indholdet af samtalen, men han husker ikke efter 4 år de nøjagtige ord, der blev benyttet under
samtalen.
højesterets begrundelse og resultat
sagens problemstilling
a blev den 1. februar 2007 ansat som udlejningskoordinator hos bms a/s. den 25. august
2008 blev hun opsagt med virkning fra den 30. november 2008. sagens hovedspørgsmål er,
om opsigelsen udgør forskelsbehandling på grund af køn i strid med loven om ligebehandling
af mænd og kvinder med hensyn til beskæftigelse mv. (ligebehandlingsloven).
ligebehandlingsloven
en arbejdsgiver, der beskæftiger mænd og kvinder, skal behandle dem lige, også ved afskedi-
gelse, jf. ligebehandlingslovens § 4.
ved ligebehandling af mænd og kvinder forstås, at der ikke finder forskelsbehandling sted på
grund af køn, jf. § 1, stk. 1. dette gælder både direkte forskelsbehandling og indirekte for-
skelsbehandling, navnlig under henvisning til graviditet eller til ægteskabelig eller familie-
mæssig stilling.
direkte forskelsbehandling foreligger, når en person på grund af køn behandles ringere, end
en anden person bliver, er blevet eller vil blive behandlet i en tilsvarende situation, jf. lovens
§ 1, stk. 2. indirekte forskelsbehandling foreligger, når en bestemmelse, et kriterium eller en
praksis, der tilsyneladende er neutral, vil stille personer af det ene køn ringere end personer af
det andet køn, medmindre den pågældende bestemmelse, betingelse eller praksis er objektivt
begrundet i et sagligt formål, og midlerne til at opfylde det er hensigtsmæssige og nødvendi-
ge, jf. lovens § 1, stk. 3.
                                                 - 7 -
hvis en person, der anser sig for krænket, jf. bl.a. § 4, påviser faktiske omstændigheder, som
giver anledning til at formode, at der er udøvet direkte eller indirekte forskelsbehandling, på-
hviler det arbejdsgiveren at bevise, at ligebehandlingsprincippet ikke er blevet krænket, jf. §
16 a.
den konkrete sag
som følge af ordrenedgang og nedgang i omsætning fandt bms det nødvendigt at reducere
antallet af medarbejdere i bl.a. det call-center, som a arbejdede i. a blev valgt som den med-
arbejder i call-centret, der skulle opsiges.
a var fraskilt og havde med sin tidligere ægtefælle en 50/50 deleordning for så vidt angik
deres to børn på 6 og 8 år. det er hendes opfattelse, at bms af den grund anså hende for min-
dre fleksibel i relation til arbejdstid i de uger, hvor børnene var hos hende, og derfor valgte at
afskedige hende i stedet for en af de andre udlejningskoordinatorer.
fleksibilitet i henseende til arbejdstid må anses for et i sig selv kønsneutralt kriterium. en
opsigelse begrundet i dette forhold udgør derfor ikke direkte forskelsbehandling på grund af
køn. kan en anvendelse af kriteriet imidlertid have en kønsskæv effekt, kan der foreligge indi-
rekte forskelsbehandling, jf. § 1, stk. 3, og lovens forarbejder (folketingstidende 2000-2001,
tillæg a, s. 1993, og folketingstidende 2005-2006, tillæg a, s. 303).
den sidste e-mail af 26. august 2008 fra per christoffersen til a og forklaringerne afgivet af
a og anders gøthe tyder på, at virksomheden har anset a for mindre fleksibel i relation til
arbejdstid i de uger, hvor hun havde børnene, og har ladet dette indgå i bedømmelsen af,
hvem af udlejningskoordinatorerne virksomheden bedst kunne undvære. efter en samlet be-
dømmelse af bevisførelsen, herunder per christoffersens forklaringer og svaret i hans første
e-mail af 25. august 2008, må det imidlertid lægges til grund, at det afgørende for valget har
været at sikre den sammensætning af medarbejdergruppen, som bedst ville kunne varetage de
funktioner, som medarbejdergruppen fremover skulle bestride. højesteret tiltræder derfor, at
opsigelsen af a ikke har indebåret en forskelsbehandling i strid med ligebehandlingslovens §
4.
                                               - 8 -
konklusion
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal hk danmark som mandatar for a betale 50.000 kr. til
dio ii ved di som mandatar for bms a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
b3941009 - b
                                             udskrift
                                                 af
                                 østre landsrets dombog
                                           ____________
                                                dom
afsagt den 15. januar 2014 af østre landsrets 20. afdeling
(landsdommerne henrik gam, b. tegldal og katrine bork (kst.)).
20. afd. nr. b-3941-12:
a
(advokat thomas birch)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten v/advokat søren horsbøl jensen)
denne sag, der er anlagt den 7. juni 2012 ved retten på frederiksberg, er ved rettens kendelse
af 6. november 2012 henvist til behandling ved østre landsret i medfør af retsplejelovens §
226, stk. 1.
sagsøgeren, a, har nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgeren ikke
er rette sikringspligtige arbejdsgiver i forhold til b i forbindelse med dennes arbejdsskadesag
anmeldt den 18. september 2008. subsidiært, at sagsøgte skal anerkende, at sagsøgeren skal
fritages helt eller delvist for at refundere ethvert beløb, der er kommet og måtte komme til
udbetaling til b i forbindelse med dennes arbejdsskadesag anmeldt den 18. september 2008.
ankestyrelsen har påstået frifindelse.
                                              - 2 -
sagsfremstilling
den 12. september 2001 indgik bokser b og manager a en bokser/manager-kontrakt med føl-
gende indhold:
     ”mellem undertegnede bokser: b, cpr nr. …
     boende: ….
     herefter kaldet bokseren, på den ene side, og undertegnede,
     a, …, på den anden side, herefter kaldet manageren, er dags dato, indgået
     følgende, for begge parter fuld forpligtende aftale :
                                               § 1.
     i en periode der løber mindst 5 år fra dags dato, forpligter bokseren sig til udeluk-
     kende at benytte a som ene-manager overalt hvor manageren måtte ønske at gen-
     nemføre nogen boksekamp, eller noget arrangement i øvrigt, af enhver art, i hele
     verden.
                                               § 2.
     efter fradrag af alle transport-, trænings- og opholdsudgifter, modtager manageren
     1/3 af ethvert beløb bokseren indtjener, således at bokseren selv oppebærer de re-
     sterende 2/3 af beløbet.
                                               § 3.
     manageren forpligter sig til at gøre sit yderste for at sikre bokseren deltagelse i så
     indbringende kampe, konkurrencer, opvisninger og andre arrangementer i øvrigt,
     af enhver art, som muligt.
                                               § 4.
     bokseren er pligtig at opfylde enhver kontrakt, som manageren herefter er be-
     myndiget til at indgå som befuldmægtiget for bokseren.
                                               § 5.
     sålænge denne kontrakt er i kraft, må bokseren ikke deltage i nogen anden form
     for kampe, konkurrencer, opvisninger, sponsorships eller arrangementer i øvrigt,
     end de, manageren tillader. endvidere er det bokseren forbudt, på nogen måde, at
     lade sit navn udnytte kommercielt, uden managerens skriftlige tilladelse foreligger
     i hvert enkelt tilfælde.
                                               § 6.
                                                - 3 -
      bokseren må ej heller deltage i andet træningsprogram, benytte anden træner,
      træningsfaciliteter, tøj eller bokseudstyr, af enhver art, med eller uden reklamer, i
      såvel træningslokaler, boksering under kamp, ved pressemøder og al offentlig
      fremvisning i øvrigt, end det manageren finder rigtigst og nødvendigt.
                                                  § 7.
      parterne er enige om, at de ydelser enhver skal bringe, i henhold til denne kon-
      trakt, skal ligge på et højt sportsligt og økonomisk muligt niveau. bokseren lover,
      i hvert enkelt tilfælde, at yde en ekstraordinær præstation.
                                                  § 8.
      denne kontrakt gælder for enhver optræden og enhver ydelse overalt i verden.
      …
                                                 § 10.
      parterne er enige om, at denne kontrakt automatisk prolongeres med to år ad gan-
      gen dersom bokseren, ved kontraktens udløb, er placeret på en verdens- eller eu-
      roparangliste, eller er indehaver af een af boksesportens mesterskabstitler, uanset
      art.
                                                 § 11.
      manageren har ret til, helt eller delvist, at overdrage/sælge kontrakten til anden
      side uden at der i denne anledning kan rejses krav af nogen art fra bokseren.
                                                 § 12.
      denne kontrakt underskriver vi i tre enslydende eksemplarer, hvoraf hver får et
      eksemplar. yderligere underskrives kontrakten af dpbf/u, og om det ønskes, for
      notarius publicus, men vi bemærker, at vore underskrifter er fuldt forpligtende,
      selv om der ikke er bekræftet som anført.”
samme dag indgik bokser b og promotor a en bokser/promotor- kontrakt. kontrakten var
sålydende:
     ”
     …
                                                  § 1.
                                           - 4 -
   i en periode der løber i to år (26 kalendermåneder) fra b’s debutkamp, forplig-
ter a sig til at beskæftige b i minimum 12 professionelle boksekampe, ligesom b
forpligter sig til at bokse 12 professionelle boksekampe i ovennævnte tidsrum.
   a forpligter sig til at betale b i alt kr. 240.000 – som udbetales med kr. 20.000,-
skriver: tyve tusinde kroner per bokset kamp.
   b skal, uanset om a ikke har opfyldt aftalen om de 12 kampe i overnævnte pe-
riode, have udbetalt sit fulde honorar minus de allerede erlagte honorarer for gen-
nemførte kampe, dog forudsat denne kan opfylde sine ovennævnte forpligtelser.
   b forpligter sig til, i hele kontraktperioden, ikke at deltage i nogen boksekampe,
opvisninger, sponsorships eller andre arrangementer i øvrigt – af enhver art – som
ikke afholdes af a, dennes partner(e) eller dennes selskab(er) uden forudgående
skriftlig accept.
                                             § 2.
   i tilfælde af at b bliver ko-besejret, er han berettiget til at hæve nærværende
kontrakt, uden at nogen af parterne i den anledning kan rejse noget erstatnings-
krav mod den anden. det samme gælder såfremt b skulle miste lysten til at bokse
kampe.
   skulle ovennævnte i § 2 blive tilfældet, kan b naturligvis ikke bokse for andre
før denne kontrakts aftaler er opfyldt fuldt ud ved udløb.
   b har også ret til at melde afbud på grund af sygdom, dog kun mod forevisning
af behørig lægeattest udstedt af en af dpbf/u autoriseret læge.
                                             § 3.
   a skal senest 14 dage før hver kamp give b meddelelse om stævnets afholdelse.
a afholder rejseudgifter fra bopæl til kampsted, samt evt. hotelophold og diæter i
forbindelse med hver enkelt kamp.
   b samt dennes hjælpere, må alene under træning, kamp og pressemøder samt
anden offentlig fremtræden i øvrigt, benytte tøj og bokseudstyr med reklamer, af
enhver art, der på forhånd er godkendt af a. disse reklameindtægter deles ligeligt
(50/50) parterne imellem.
                                             § 4.
   a bestemmer alene hvilke modstandere b skal møde ved samtlige b’s oven-
nævnte kampe.
   kampene må dog højest være på 8 omgange a 3 minutters varighed, idet de 3
første kampe dog alene må være på 4 x 3 eller 6 x 2 minutters varighed.
                                             § 5.
   b er forpligtet til at opretholde en sådan fysisk træningstilstand, at han altid er i
kampform til at kunne opfylde sine forpligtelser i henhold til denne kontrakts ind-
hold.
                                             § 6.
                                                   - 5 -
          i forbindelse med nærværende aftale, oprettes samtidig en bok-
       ser/manager kontrakt i 3 (tre) kopier – på dansk såvel som engelsk.
                                                    § 7.
          a har ret til, helt eller delvist, at overdrage/sælge kontrakten til anden side uden
       at der i denne anledning kan rejses krav af nogen art fra bokseren.
                                                    § 8.
          denne kontrakt underskriver vi i 3 (tre) eksemplarer, hvoraf hver får et eksem-
       plar. yderligere underskrives kontrakten af dpbf/u, og om det ønskes, for nota-
       rius publicus, men vi bemærker at vore underskrifter er fuldt forpligtende, selvom
       der ikke er bekræftet som anført.”
begge kontrakter var underskrevet af de to parter samt af bs træner og svigerfar c og en re-
præsentant for dansk professionelt bokse-forbund (dpbf/u). bokser/promotor-kontrakten
løb i to år (26 kalendermåneder) og blev ikke forlænget. bokser/manager-kontrakten løb i fem
år og blev forlænget i yderligere to år.
i en e-mail af 24. maj 2007 fra ”teame” til b meddelte a, at et påtænkt stævne i juni måned
måtte udsættes på grund af hendes fars sygdom. b besvarede mailen to dage senere.
ifølge oplysninger fra det centrale virksomhedsregister er fa. a med cvr-nr. … registreret
med startdato den 1. april 2008 og ophørsdato den 27. maj 2009. som branche er anført ”an-
dre sportsaktiviteter”.
den 4. september 2008 indgav bs advokat en anmeldelse af en arbejdsulykke, nærmere be-
skrevet som en hjerneskade. som arbejdsgiver var anført team e ved a med angivelse af
cvr-nr. … svarende til fa. a. ca. 14 dage senere indgav bs advokat endvidere en anmel-
delse om en arbejdsbetinget lidelse ligeledes beskrevet som en hjerneskade og med angivelse
af samme arbejdsgiver. de erstatnings- og godtgørelsesbeløb, som b er blevet tillagt, og som
denne sag vedrører, knytter sig til den sidstnævnte anmeldelse.
i et brev modtaget i arbejdsskadestyrelsen den 10. november 2009 oplyste a følgende:
       ”b har i alt bokset 26 kampe med mig som hans manager.
                                              - 6 -
      heraf er 23 vundet, 2 er endt uafgjort og 1 er tabt.
      han blev …..
      jeg har intet med selve træningen at gøre, det er alene bokseren og hans træner der
      i fællesskab tilrettelægger den daglige træning.
      i de fleste af bs kampe er han blevet trænet i horsens af sin svigerfar, c, men i de
      to sidstnævnte var træneren d, som også er træner og instruktør i et fitnessdk
      center her i københavn, hvor træningen foregik.
      ifølge mine undersøgelser har træningen fundet sted på sædvanlig vis, ingen,
      hverken b eller hans træner har i hvert fald ulejliget sig med at meddele mig eller
      forbundets læge at b skulle have været utilpas inden kampen, så vi havde kunnet
      få ham undersøgt på ny og udskudt eller aflyst kampen.”
under arbejdsskadestyrelsens behandling af sagen indsendte as daværende advokat, advokat
niels wegener, et brev fra as revisor til a. af brevet fremgår blandt andet:
      ”på foranledning skal jeg oplyse, at de manageraftaler du har tegnet med diverse
      boksere, ikke er omfattet af et ansættelsesforhold med din virksomhed som ar-
      bejdsgiver.
      manageraftalen gør, at du ( din virksomhed ) er hyret af bokserne som manager
      for hvilket du modtager en provisionsindtægt.
      din virksomhed udbetaler ikke løn, provision eller lignende til bokserne.
      du skal således ikke foretage nogen løn indberetninger til skat.”
den 6. december 2011 traf ankestyrelsen to afgørelser vedrørende bs arbejdsskade, og i
begge tilfælde nåede ankestyrelsen til samme resultat, som arbejdsskadestyrelsen tidligere
var nået til. i den ene afgørelse blev bs sygdom anerkendt som en arbejdsskade efter arbejds-
skadeloven, og der blev fastsat godtgørelse for varigt mén og erstatning for tab af erhvervs-
evne som følge af hans arbejde som professionel bokser.
i den anden afgørelse, som denne sag vedrører, blev b fundet omfattet af den sikrede person-
kreds, og a blev betragtet som rette sikringspligtige arbejdsgiver. begrundelsen for denne
afgørelse var sålydende:
      ”vi vurderer, at du var omfattet af den sikrede personkreds under dit arbejde som
      professionel bokser.
                                               - 7 -
    vi vurderer endvidere, at a må betragtes som rette sikringspligtige arbejdsgiver i
    denne periode.
    personer, der ansættes til at udføre arbejde her i landet for en arbejdsgiver, er be-
    rettigede efter arbejdsskadesikringsloven, jf. § 2. arbejdet kan være lønnet eller
    ulønnet og kan være varigt, midlertidigt eller forbigående. der stilles ikke form-
    krav til aftalen om udførelse af arbejdet.
    for at være omfattet af loven kræves et antagelsesforhold. et antagelsesforhold
    forudsætter, at der foreligger en form for aftale mellem den, der udfører, og den,
    der får udført arbejdet. et antagelsesforhold indebærer normalt også, at den, der
    får udført arbejdet, er den, der tilrettelægger arbejdet.
    en professionel idrætsudøver er omfattet af loven, når han af en arbejdsgiver er
    antaget til mod løn og i arbejdsgiverens interesse at udøve sin idræt efter arbejds-
    giverens nærmere instruktion. arbejdsgiveren skal således have en økonomisk er-
    hvervsmæssig interesse i udøverens idrætsudfoldelse, jf. arbejdsskadesikringslo-
    ven, den 5. kommenterede udgave, side 86 ff.
    enhver arbejdsgiver, som i sin tjeneste beskæftiger personer som nævnt i § 2, har
    sikringspligt efter loven for disse personer, jf. § 48.
    sikringspligtig arbejdsgiver for tilskadekomne og frivilligt sikrede, der har pådra-
    get sig en erhvervssygdom, er arbejdsgiveren i den virksomhed, hvor tilskade-
    komne senest før sygdommens påvisning har været udsat for skadelige påvirknin-
    ger, der antages at have medført den pågældende sygdom, jf. § 49.
    har en sikringspligtig arbejdsgiver undladt at tegne lovpligtig arbejdsskadeforsik-
    ring, skal arbejdsgiveren refundere udgifterne i forbindelse med sagens behand-
    ling og eventuelt erstatning til arbejdsskadestyrelsen. arbejdsgiveren kan fritages
    helt eller delvist for udgifterne, hvis arbejdsskadestyrelsen skønner, at der har fo-
    religget undskyldende omstændigheder for arbejdsgiveren, jf. § 57.”
om selve begrundelsen anførte ankestyrelsen blandt andet:
    ”vi vurderer, at du var omfattet af den sikrede personkreds under dit arbejde som
    professionel bokser, idet der foreligger et antagelsesforhold mellem dig og a.
    vi vurderer også, at a må betragtes som rette sikringspligtig arbejdsgiver i denne
    periode.
    vi har i den forbindelse lagt vægt på, at du ifølge bokser/managerkontrakten
    udelukkende måtte benytte a som ene-manager. vi mener derfor, at a har haft en
    væsentlig økonomisk interesse i din karriere, da det ifølge advokat niels wegener
    ville være uhensigtsmæssigt for a, hvis du selv havde mulighed for at arrangere
    kampe, indgå sponsoraftaler mv. uden om hende.
                                               - 8 -
      vi har også lagt vægt på, at du ikke måtte deltage i andre kampe, konkurrencer,
      opvisninger mv. end dem, som a havde givet tilladelse til, ligesom du ikke måtte
      lade dit navn udnytte kommercielt uden forudgående skriftlig accept fra a. vi
      mener derfor, at a har haft en omfattende instruktionsbeføjelse i forhold til, hvilke
      arrangementer, du skulle stille op til.
      vi har endvidere lagt vægt på, at du ikke måtte deltage i andet træningsprogram,
      benytte anden træner, træningsfaciliteter, tøj eller bokseudstyr med eller uden re-
      klamer i træningslokaler, boksering under kamp, ved pressemøder og ved anden
      offentlig fremtræden, end det, som a fandt rigtigst og nødvendigt. vi mener der-
      for, at a også har haft en omfattende instruktionsbeføjelse i den henseende, idet
      hun har kunnet bestemme, hvordan og hvor din træning har skullet foregå, lige-
      som hun har kunnet bestemme, hvem der skulle træne dig, hvilket udstyr og træ-
      ningstøj du skulle anvende mv.
      samlet set har a haft så stor økonomisk erhvervsmæssig interesse i din karriere, at
      hun må betragtes som arbejdsgiver for dig.
      vi bemærker, at det ikke er afgørende for resultatet, at du skulle have 2/3 af ind-
      tægterne, mens a alene skulle have 1/3 samt, at a ikke står opført som udbetaler
      af din løn, idet der som nævnt ovenfor er tale om en meget omfattende instrukti-
      onsbeføjelse.
      …
      til det anførte om, at a alene har været manager for dig, og at bokser/promotor-
      kontrakten udløb i 2003, bemærker vi, at kontrakten rigtigt nok formelt udløb i
      2003, men i valgte reelt at fortsætte samarbejdet også herefter.
      som nævnt ovenfor har a ikke tegnet en arbejdsskadeforsikring, idet hun ikke har
      anset sig for at være arbejdsgiver i relation til dig.
      under henvisning til vores begrundelse ovenfor mener vi, at der ikke foreligger
      tvivl om, hvorvidt a må betragtes som arbejdsgiver. vi vurderer derfor, at der
      ikke foreligger undskyldende omstændigheder for, at hun ikke har tegnet en ar-
      bejdsskadeforsikring således, at hun ville kunne fritages for at dække udgifterne.
      a må dermed afholde udgifterne til sagens behandling.”
efter en henvendelse fra as advokat fastholdt ankestyrelsen den 5. marts 2012 den trufne
afgørelse om, at b var omfattet af den sikrede personkreds, og at a måtte betragtes som rette
sikringspligtige arbejdsgiver. ankestyrelsen anførte blandt andet:
      ”du anfører, at en manager ikke er arbejdsgiver for sin opdragsgiver. du henviser
      i den forbindelse til, at en manager antages af en opdragsgiver med henblik på at
      indgå aftaler på vegne af opdragsgiver.
                                          - 9 -
vi bemærker hertil, at vi er enige i, at en manager som udgangspunkt ikke er at
betragte som arbejdsgiver. i det konkrete tilfælde fraviges udgangspunktet imid-
lertid, idet a har haft en meget omfattende instruktionsbeføjelse over for b. dette
være sig både i relation til selve arrangementerne, som b skulle deltage i samt i
relation til selve træningen. a anses således de facto for at være arbejdsgiver. a
har desuden ifølge bokser/manager-kontrakten haft en eksklusivret, og hun har
haft en væsentlig økonomisk erhvervsmæssig interesse i bs karriere.
det faktum, at hun ifølge advokat niels wegener alene skulle have udbetalt 1/3 af
indtægterne fra stævnerne og aldrig har fået udbetalt beløbene samt det faktum, at
hun ifølge samme advokat ikke står opført som udbetaler af bs løn, har ikke selv-
stændig betydning for sagen, idet der som nævnt ovenfor er tale om en meget om-
fattende instruktionsbeføjelse.
du anfører også, at sagen ikke har været tilstrækkelig oplyst, da arbejdsskadesty-
relsen og ankestyrelsen traf afgørelse. du henviser i den forbindelse til, at der
ikke har været søgt indhentet oplysninger fra for eksempel dansk professionelt
bokse-forbund (dpbf). der er vedlagt kopi af dpbf’s love, licensregulativ samt
sportsregulativ.
vi bemærker hertil, at sagen ifølge vores vurdering har været tilstrækkelig belyst
på tidspunktet for vores afgørelse. vi har i den forbindelse lagt vægt på, at de
vedlagte akter fra dpbf ikke har afgørende betydning i den konkrete sag. ar-
bejdsskademyndighederne er ikke bundet af love og regulativer, som gælder in-
ternt i bokseforbundet.
…
vi vurderer, at de aftalte enerettigheder i bokser/manager-kontrakten har væsent-
lig betydning for besvarelsen af spørgsmålet om, hvorvidt a ikke skal anses for at
være arbejdsgiver. b er netop blevet låst fast og blevet underlagt en masse restrik-
tioner i kraft af, at han er bundet af ene-manager-kontrakten.
det er således uden betydning for sagen, hvilken stillingsbetegnelse a har haft, li-
gesom licensspørgsmålet i relation til dpbf’s regulativer ikke har betydning for
vores afgørelse, da der må lægges afgørende vægt på de faktiske omstændigheder,
herunder på den gældende bokser/manager-kontrakt. vi gør også opmærksom på,
at der i arbejdsskadelovgivningen opereres med et bredt arbejdsgi-
ver/arbejdstagerforhold.
du bemærker, at der foreligger undskyldende omstændigheder.
vi vurderer, at der uanset de anførte anbringender ikke foreligger undskyldende
omstændigheder. det er indgået i vores vurdering, at a har tegnet kontrakt med
bokseren b og derfor er at betragte som professionel erhvervsdrivende. ukend-
skab til reglerne i arbejdsskadelovgivningen er ikke en undskyldende omstændig-
hed for en professionel erhvervsdrivende, der indgår kontrakter.
…
                                              - 10 -
      du henviser endvidere til lempelsesreglen i erstatningsansvarslovens § 24.
      vi bemærker i den forbindelse, at vi alene har taget stilling til spørgsmål, der er
      reguleret i lov om arbejdsskadesikring. vi har ikke kompetence til at træffe afgø-
      relse efter lov om erstatningsansvar.
      erstatningsansvarsloven gælder i relation til civilretlige søgsmål, hvorfor loven
      ikke har betydning for denne arbejdsskadesag.
      vi fastholder derfor vores afgørelse og gør dermed ikke mere i anledning af dit
      brev.”
formanden for dansk professionelt bokse-forbund forespurgte den 18. april 2013 forsikring
& pension om, hvorvidt det er ”muligt at optage en forsikring, der dækker fysiske skader af
enhver art opstået under træning og/eller i kamp, herunder hjerneskader og/eller død som
følge af førnævnte. enten i form af en direkte forsikring for bokseren eller i form af en ar-
bejdsskadeforsikring tegnet af bokserens arbejdsgiver som oftest promotoren”. forsikring &
pension svarede den 23. april 2013, at ”det er helt generelt at man undtager farlig sport,
herunder boksning og diverse kampsportsgrene.” endvidere henviste forsikring og pension til
en forsikringsmæglervirksomhed, der eventuelt kunne hjælpe med forsikringsforholdene.
forklaringer
a har forklaret blandt andet, at hun i 1988 blev uddannet som rejsebureauekspeditør, hvoref-
ter hun arbejdede for forskellige luftfartsselskaber. da hendes far, e, omkring 1992-93 fik
helbredsproblemer, trådte hun ind i x aps. hun begyndte med at løse chaufføropgaver og
forskellige stik-i-rend opgaver. det udviklede sig til administrative opgaver som eksempelvis
at betale regninger og booke hotelværelser. det udviklede sig yderligere, således at hun udar-
bejdede kontrakter på baggrund af faderens standardkontrakter. hun har aldrig været medejer
af x aps, og hendes ansættelse ophørte omkring 2008. det sidste boksestævne, hun deltog i,
fandt således sted i juni 2008. omkring 2010 fik hun arbejde hos y, og i 2011 åbnede hun en
forretning med samme navn. hun købte ejeren ud. hun driver fortsat forretningen med en
enkelt ansat, men det er ikke særligt lukrativt.
hos x aps fik hun en fast løn på 35.000 kr. om måneden. hun fik ikke yderligere betaling,
og hun modtog ikke bonus eller lignende fra bokserne. x aps havde adresse hos hende alle-
                                              - 11 -
rede før, hun blev ansat. deres eneste computer stod hos hende, hvilket var naturligt, da hun
stod for betaling af regninger. lejligheden var oprindeligt i 1989 købt af x aps, men hun
overtog den siden hen. hendes far, skiftende pressemedarbejdere og f har været ansat i sel-
skabet, der fortsat har postadresse hos hende.
hendes fars virksomhed er gennem årene blevet kaldt ”team e”, og dette navn blev også
brugt til x aps’ hjemmeside, hvilket gjorde det nemmere for pressen og andre at finde den.
hun har aldrig markedsført sig selv under navnet ”team e”. ”fa. a” med cvr-.nr. … blev
stiftet den 1. april 2008 efter rådgivning fra revisor. hun har aldrig brugt cvr-nummeret til
noget, da hun ikke har drevet selvstændig virksomhed.
hun mødte b første gang til et møde den 12. september 2001. hun havde aldrig tidligere væ-
ret i kontakt med ham. mødet, der var aftalt med hendes far eller f eller dem begge, blev
holdt på café abc med deltagelse af b, dennes svigerfar og træner c, hendes far, f og hende
selv. hun husker ikke, om der var andre til stede. hun var forinden af sin far blevet bedt om at
udskrive kontrakterne, der lå på computeren. det var farens kontrakter, som han vist altid
havde brugt. hun havde indsat bs og sit eget navn i kontrakterne og havde ikke ændret tek-
sten i de enkelte bestemmelser. hun gennemgik ikke kontrakterne med b. de drøftede slet
ikke indholdet. hun tænkte ikke nærmere over, at x aps’ navn ikke fremgik af kontrakterne.
det var jo hendes fars kontrakter. baggrunden for ordlyden er blandt andet reglerne i
dpbf/u. bestemmelsen om, at bokseren ikke må have sponsorater, som ikke er godkendt af
hende, kan blandt andet skyldes forholdet til hovedsponsoren for et stævne. bestemmelsen var
kun medtaget for at sikre, at tingene blev gjort rigtigt, og således ikke for at stille hindringer i
vejen for bokseren.
i de følgende år var hun ikke i kontakt med b. de sås dog til stævner. det var først til sidst,
hvor hendes far blev meget syg, at hun havde lidt kontakt med ham. e-mailene af 24. og 26.
maj 2007 mellem dem er nok de eneste, der findes. h, der var bs arbejdsgiver, var også spon-
sor for ham. det var hun ikke involveret i, og hun har ikke godkendt det. b valgte også selv
træner.
bestemmelsen i bokser/managerkontrakten om, at hun som manager skulle have 1/3 af ethvert
beløb, b indtjente, er ikke blevet fulgt. hun har aldrig modtaget beløb hidrørende fra hans
                                              - 12 -
indtægter eller foretaget afregninger over for ham. de honorarer, b fik, var primært gennem x
aps. hun har hverken fra bokseforbundet eller fra andre fået at vide, at hun var arbejdsgiver
for b, og at hun skulle tegne forsikring m.v.
når hun i et brev til arbejdsskadestyrelsen i november 2010 har skrevet, at b har bokset 26
kampe med hende som manager, skal det klart forstås som i regi af x aps. hvis hun ikke
havde været ansat der, havde hun ikke været manager.
f har forklaret blandt andet, at han er uddannet børnehavepædagog og bankassistent. han har
været involveret i boksesporten, siden han var ni år. han har blandt meget andet været for-
mand i sjællands amatør bokse union samt medlem af dansk professionelt bokseforbunds
(dpbf) lovudvalg. i dag er han på efterløn, men han er stadig involveret i amatørboksning.
professionelle boksere har altid været selvstændige. dette forhold ændres ikke ved, at bok-
seren indgår en aftale med en manager eller promotor. da der ikke er tale om et ansættelses-
forhold, skal der efter hans opfattelse ikke tegnes en forsikring efter reglerne om arbejdsska-
desikring.
han blev i 1997 ansat i x aps, hvor e var eneejer. a blev også ansat, og senere blev der an-
sat en pressemedarbejder. de havde meget alsidige arbejdsopgaver. a tog sig af forefaldende
arbejde i selskabet. han var ikke bekendt med, om hun havde andet arbejde ved siden af. ar-
bejdet hos x aps var dog mere end et fuldtidsjob. han fratrådte i 2010, hvor han gik på ef-
terløn.
det var ham, der skabte kontakten mellem b og a, idet han ringede til bs svigerfar, c, og
fortalte, at han og e var interesserede i en aftale med b. der blev holdt et møde i september
2001 på en restaurant ved abc-teatret med deltagelse af b, c, e og vidnet. a var til stede i
lokalet, men hun deltog ikke i selve mødet. man skal ikke lægge for meget i, at hun skrev un-
der på kontrakterne. b burde ikke have været i tvivl om, at han indgik aftale med x aps. han
havde fortalt b, hvad der stod i kontrakterne, der var standardkontrakter hos x aps. der blev
stor set aldrig ændret i dem. den 2-årige bokser/promotor-
kontrakt blev aldrig forlænget.
                                               - 13 -
team e er ikke en juridisk person. navnet relaterer sig 100 procent til e. journalister kender
kun det navn og ikke navnet x aps.
bs kampe blev stort set altid tilrettelagt af e. vidnet stod dog for enkelte kampe. b tilrette-
lagde selv sin træning med sin svigerfar som træner. han havde sin arbejdsgiver, h, som
sponsor.
e har forklaret blandt andet, at han har været involveret i boksesporten siden 1957. x aps
stiftede han i 1962. han har stedse ejet selskabet alene. han har haft to eller tre ansatte i sel-
skabet. a blev ansat omkring 1995, måske tidligere. et par år senere blev f ansat. en periode
havde de en journalist ansat. x aps drev oprindeligt virksomhed fra … i …, hvor han boede.
fra 1989 drev de virksomheden fra lejligheden, hvor a bor. lejligheden var ejet af x aps. a
lærte spansk på et universitet i spanien, da det er et vigtigt sprog i boksesporten. hun rejste til
kongresser, hvor der blev talt spansk. hun deltog i alle arbejdsopgaver i selskabet, der drev
manager- og promotorvirksomhed for boksere. det arbejde udførte hun også. hun har altid
været lønnet, og hun har ikke drevet selvstændig virksomhed. hun fik ikke en stor gage. i
enkelte tilfælde fik hun vederlag for at deltage i kampe i udlandet. hun har aldrig fået veder-
lag for at deltage i stævner i danmark. han blev syg i 2007.
det var f, der havde kontakten med b. a havde aldrig haft kontakt med ham. der blev afholdt
et møde på en restaurant på frederiksberg allé med henblik på at indgå en aftale med b. i
mødet deltog b, hans træner, vidnet og f samt en person fra forbundet. a var der også. de
anvendte de standardkontrakter, som x aps altid havde brugt. kontrakterne tog højde for de
spørgsmål, der kunne opstå.
team e er ikke en juridisk størrelse, men derimod et navn opfundet af pressen. det er helt
almindeligt inden for boksesporten at bruge begrebet team i forbindelse med et navn. a un-
derskrev kontrakterne med b, men havde i øvrigt intet med ham at gøre. vidnet tilrettelagde
kampene. b tegnede selv sponsorater, herunder med h. de penge, der skulle afregnes til b i
henhold til kontrakterne, blev betalt af x aps. a foretog udbetalingerne på vegne af selska-
bet. det var nyt for b at komme ind i den professionelle verden.
                                               - 14 -
kontrakterne blev oprettet i as navn. hun var nødt til at have en managerlicens, når hun for-
handlede kontrakter i branchen, herunder i udlandet. det var en gimmick, at der var en kvinde
involveret, og det gav megen presseomtale. der var dog ikke journalister til stede ved mødet
på frederiksberg. det var helt naturligt for ham, at hans datter, der var ansat, underskrev. hun
underskrev også kontrakter vedrørende andre boksere som for eksempel g.
procedure
a har til støtte for den principale påstand gjort gældende, at en manager ikke er at betragte
som arbejdsgiver, hvilket ankestyrelsen i øvrigt har erklæret sig enig i i udgangspunktet, jf.
ankestyrelsens afgørelse af 5. marts 2012.
det kan lægges til grund, at b som professionel bokser i 2001 indgik dels en bok-
ser/promotor-kontrakt, der var tidsbegrænset til to år, dels en bokser/manager-kontrakt, der
var tidsbegrænset til fem år med mulighed for forlængelse for to år ad gangen. det følger di-
rekte af bokser/manager-kontrakten, at manageren bemyndiges af bokseren og virker som
bokserens befuldmægtigede. det påhviler ankestyrelsen at godtgøre, at der trods de nævnte
kontrakter foreligger eller har foreligget et ansættelsesforhold omfattet af arbejdsskadesik-
ringsloven mellem b og a. ankestyrelsen har ikke løftet denne bevisbyrde. ankestyrelsen er
ikke berettiget til alene eller i afgørende grad at lægge vægt på, hvad der efter styrelsens op-
fattelse direkte måtte følge af ordlyden af bokser/managerkontrakten, idet det i øvrigt bestri-
des, at ordlyden af kontrakten kan føre til, at a er at betragte som rette sikringspligtige ar-
bejdsgiver for b. der skal derimod lægges afgørende vægt på de faktiske omstændigheder i
sagen, hvilket ankestyrelsen i øvrigt har erklæret sig enig i, jf. afgørelsen af 5. marts 2012.
ikke desto mindre har ankestyrelsen valgt at se bort fra de faktiske omstændigheder af betyd-
ning for sagen, i hvilken forbindelse det bemærkes, at b i sin egenskab af professionel bokser
har virket som selvstændigt erhvervsdrivende, og at der ikke har bestået noget aftaleforhold
mellem b og a, idet a alene har virket som ansat og på vegne af selskabet x aps, med hvil-
ket selskab alle aftaler er indgået med b, der var bekendt hermed. endvidere er samtlige ho-
norarer udbetalt til b blevet udbetalt til denne som b-indkomst og af selskabet x aps.
a har ikke på noget tidspunkt af relevans for sagen drevet egen eller personlig virksomhed
som hverken manager eller promotor. fa. a, der af ankestyrelsen er identificeret som sik-
                                              - 15 -
ringspligtig arbejdsgiver for b, blev først oprettet den 1. april 2008. a har ikke på noget tids-
punkt i perioden fra og med 2001 og til den 1. april 2008 drevet egen eller selvstændig er-
hvervsmæssig virksomhed, og hun var forud for den 1. april 2008 ansat i x aps. det er såle-
des allerede af disse grunde forkert, at a er blevet udpeget som sikringspligtig arbejdsgiver i
forhold til b.
såfremt landsretten trods ovennævnte måtte finde, at de foreliggende manageraftaler m.v. er
indgået mellem b og a personligt, gøres det fortsat gældende, at en manager ikke er at be-
tragte som arbejdsgiver, at det følger direkte af bokser/manager-kontrakten, at manageren
bemyndiges af bokseren og virker som bokserens befuldmægtigede, at ankestyrelsen ikke har
løftet bevisbyrden for, at a kan betragtes som rette sikringspligtige arbejdsgiver for b, og at
der skal lægges afgørende vægt på de faktiske omstændigheder i sagen.
b har i sin egenskab af professionel bokser virket som selvstændigt erhvervsdrivende, lige-
som a i sin egenskab af boksemanager har virket som selvstændigt erhvervsdrivende. de har
begge har været underlagt dansk professionelt bokseforbunds love og regler, hvoraf også
følger, at bokser og manager er selvstændigt erhvervsdrivende inden for hver deres arbejds-
felt. b antog a som sin manager i henseende til fremme af sit virke som selvstændigt er-
hvervsdrivende. det er i denne forbindelse helt sædvanligt og i opdragsgiverens interesse, at
der overdrages en række beføjelser, herunder eksklusive rettigheder, til manageren med hen-
blik på, at denne kan varetage sin opdragsgivers interesser bedst muligt. der er ikke herved
opstået et arbejdsgiver-/arbejdstagerforhold mellem parterne, hvor opdragsgiver overgår fra at
være netop opdragsgiver til at være arbejdstager ansat af sin manager, og hvor opdragstager
overgår til at være arbejdsgiver for sin opdragsgiver. forholdene omkring vederlæggelse af a
og honorarudbetalinger til b i henhold til bokser/manager-kontrakten og i praksis taler også
imod, at a kan anses som sikringspligtig arbejdsgiver for b i henhold til arbejdsskadesik-
ringsloven.
det er i øvrigt ikke korrekt som antaget og lagt til grund af ankestyrelsen, at a i praksis har
haft nogen afgørende og bestemmende indflydelse på bs tilrettelæggelse af sin træning, valg
af træner, valg af sponsor m.v., ligesom hun ingen indflydelse har haft på hans arbejdstid,
arbejdssted, ferieafholdelse m.v. som ellers normalt i et sædvanligt ansættelsesforhold, jf.
f.eks. bs e-mail af 26. maj 2007 til a og as brev i november 2009 til arbejdsskadestyrelsen.
                                               - 16 -
det er således ikke godtgjort af ankestyrelsen, at der er grundlag for at fravige udgangs-
punktet, hvorefter en manager ikke er at betragte som arbejdsgiver.
også i en række andre relationer mellem professionelt virkende selvstændigt erhvervsdri-
vende indgås der aftaler om, at den ene antages af den anden til i visse henseender at fremme
den andens økonomiske interesser, og i den forbindelse overdrages visse eksklusive rettighe-
der fra den ene til den anden part, uden at opdragstager derved kan anses som sikringspligtig
arbejdsgiver for opdragsgiver i henhold til arbejdsskadesikringsloven. en helhedsvurdering af
sagen fører således til, at a ikke kan anses som sikringspligtig arbejdsgiver for b.
til støtte for den subsidiære påstand har a gjort gældende, at der foreligger undskyldende
omstændigheder, således at hun skal fritages helt eller delvist for at refundere arbejdsmarke-
dets erhvervssygdomssikring dens erstatningsudbetalinger til b. det skal herved tages i be-
tragtning, at det klare udgangspunkt er, at en manager ikke er at betragte som arbejdsgiver i
henhold til arbejdsskadesikringsloven.
det skal endvidere tages i betragtning, at a har skrevet under på de foreliggende manageraf-
taler m.v. som ansat i selskabet x aps. hun har ikke på noget tidspunkt af relevans for sagen
drevet egen eller personlig virksomhed som hverken manager eller promotor. fa. a, der af
ankestyrelsen er identificeret som sikringspligtig arbejdsgiver for b, blev først oprettet den 1.
april 2008. a har på intet tidspunkt udbetalt løn, vederlag eller lignende til b eller foretaget
lønindberetning til skat for ham, og hun har de facto haft meget begrænset indflydelse på
bs tilrettelæggelse af sit virke som professionel bokser. a har ikke haft nogen økonomisk
vinding i anledning af sagen, herunder af de i sagen omhandlede aftaler vedrørende bs virke
som professionel bokser. der er tale om en ”gråzone” i arbejdsskadesikringslovens forstand,
hvis det lægges til grund, at a er rette sikringspligtige arbejdsgiver.
det ville endvidere ikke kunne have ladet sig gøre for a at tegne lovpligtig arbejdsskadefor-
sikring eller tilslutte sig arbejdsmarkedets erhvervssygdomssikring som arbejdsgiver for b,
jf. e-mailkorrespondancen i april 2013 mellem formanden for dpbf og forsikring & pension
m.v.
                                               - 17 -
a har således har været i god tro. hun er da heller ikke blevet mødt med en bøde for den
overtrædelse af arbejdsskadesikringsloven, der ifølge ankestyrelsen er tale om. der er således
al mulig grund til at fritage a helt eller delvist for at refundere arbejdsmarkedets erhvervs-
sygdomssikring dens erstatningsudbetalinger til b, jf. arbejdsskadesikringslovens § 57, stk. 2-
3, jf. § 52, stk. 2-3, og under alle omstændigheder er der grundlag for at lade et erstatningsan-
svar bortfalde eller nedsætte i medfør af erstatningsansvarslovens § 24.
ankestyrelsen har til støtte for påstanden om frifindelse gjort gældende, at personer, der er
ansat til at udføre arbejde her i landet for en arbejdsgiver, er berettigede efter arbejdsskade-
sikringsloven, jf. lovens § 2, stk. 1. arbejdet kan ifølge bestemmelsens ordlyd være lønnet
eller ulønnet og kan være varigt, midlertidigt eller forbigående. afgørende for vurderingen af,
om en person er berettiget efter arbejdsskadesikringslovens § 2, stk. 1, og hvem der i givet
fald er sikringspligtig arbejdsgiver, er, om der foreligger et antagelsesforhold.
som nærmere begrundet af ankestyrelsen i afgørelserne af 6. december 2011 og 5. marts
2012 forelå der imellem a og b et antagelsesforhold som omhandlet i arbejdsskadesikrings-
lovens § 2, stk. 1. det er ubetænkeligt at lægge til grund, at a havde en væsentlig økonomisk
interesse i bokse/manager-kontrakten, da hun ikke havde og heller ikke har hævdet eksisten-
sen af nogen anden årsag til, at hun indgik aftalen.
hvor spørgsmålet er, om en aftale må anses for en aftale mellem to selvstændigt erhvervs-
drivende eller for en aftale om et antagelsesforhold i arbejdsskadesikringslovens § 2, stk. 1's
forstand, bliver det afgørende, om den ene af parterne har kunnet udøve instruktionsbeføjelser
over for den anden, hvilket er det centrale kendetegn for et antagelsesforhold. det er derimod
ikke udslagsgivende, om et eventuelt vederlag er blevet beskattet som a-indkomst eller b-
indkomst. begrebet antagelsesforhold i arbejdsskadesikringslovens § 2, stk. 1's forstand for-
tolkes nemlig autonomt og dermed også uafhængigt af skattelovningen. af samme grund kan
det heller ikke blive udslagsgivende for sagen, om dansk professionelt bokse-forbund be-
tragter boksere med licens under forbundet som "selvstændigt erhvervsdrivende". for be-
dømmelsen af, om en aftale indebærer et antagelsesforhold i arbejdsskadesikringslovens for-
stand er benævnelsen af aftalen endvidere uden selvstændig betydning. det afgørende er af-
talens indhold.
                                              - 18 -
uanset at a i bokser/manager-kontraktens § 4 nævnes som værende "befuldmægtiget for bok-
seren", var det hende, som i kraft af sin eneret og altomfattende instruktionsbeføjelser, jf. §§
1, 4, 5 og 6, havde nærmest hånds- og halsret over b. derfor må hun anses for sikringspligtig
arbejdsgiver som omhandlet i arbejdsskadesikringslovens § 48, stk. 1. det er for sagens afgø-
relse uden betydning, om a rent faktisk udnyttede de instruktionsbeføjelser, der tilkom hende,
og som hun – om hun ville – kunne have udøvet. det påhviler endvidere ikke ankestyrelsen
at godtgøre, at a og b faktisk efterlevede den indgåede bokser/manager-kontrakt i praksis.
der påhviler derimod a en streng bevisbyrde for, at hun skulle have været afskåret fra at ud-
øve de instruktionsbeføjelser, der i medfør af bokser/manager-kontrakten udtrykkeligt og ret-
ligt tilkom hende, og denne bevisbyrde har hun ikke løftet.
der er endvidere intet belæg for as påstand om, at hun skulle have indgået bokse/manager-
kontrakten på vegne af x aps. bokser/manager-kontrakten er efter sit indhold, herunder ho-
vedet og underskriftsfeltet, indgået imellem a og b. kontraktens brødtekst giver heller ingen
støtte for as påstand. b har i sin anmeldelse da heller ikke angivet x aps eller nogen anden
selvstændig juridisk person som arbejdsgiver. han angav derimod a som arbejdsgiver. hver-
ken det forhold, at a var ansat i x aps, eller det forhold, at selskabet måtte have udbetalt
penge til b, ændrer på, at a var part i bokser/mana- ger-kontrakten, og at b dermed stod i et
antagelsesforhold til hende og ikke til x aps.
endelig kan forholdene omkring vederlæggelse af a og honorarudbetalinger til b i henhold til
bokser/managerkontrakten ikke føre til, at b ikke anses for omfattet af den sikrede person-
kreds i arbejdsskadesikringsloven. faktum er, at a i medfør af den samtidigt indgåede bok-
ser/promotor-kontrakt var forpligtet til at aflønne b i 26 måneder. at bs kontraktsretlige krav
på aflønning antageligt ophørte med udløbet af bokser/promotor-kontrakten – på trods af a i
kraft af bokser/manager-kontrakten fortsat havde hånds- og halsret over b – har naturligvis
ikke som konsekvens, at b ikke længere var omfattet af den sikrede personkreds i arbejdsska-
desikringslovens § 2, stk. 1.
da a på den anførte baggrund ikke har tilvejebragt noget grundlag for en tilsidesættelse af
ankestyrelsens vurdering, må ankestyrelsen frifindes for hendes principale påstand.
                                                - 19 -
efter ordlyden af arbejdsskadesikringslovens § 57, stk. 2, beror det på arbejdsskademyndig-
hedernes skøn, om der foreligger sådanne undskyldende omstændigheder, at den sikringsplig-
tige helt eller delvist bør fritages for betaling. skønnet, som ankestyrelsen har udøvet, kan
alene tilsidesættes, hvis a godtgør, at skønnet er behæftet med en retlig mangel af væsentlig
karakter.
konsekvensen af en tilsidesættelse vil som udgangspunkt alene kunne føre til en annullation
af ankestyrelsens afgørelse på dette punkt. der kan således alene gives dom for hel eller del-
vis fritagelse for betalingspligten, hvis a godtgør, at den manglende fritagelse er i strid med
en fast administrativ praksis, som hun på grundlag af en forvaltningsretlig lighedsgrundsæt-
ning kan støtte ret på. a har ikke godtgjort en sådan fast administrativ praksis. det følger
derimod af ankestyrelsens praksis, at ukendskab til reglerne i arbejdsskadesikringslovgivnin-
gen ikke kan anses for en undskyldende omstændighed, jf. eksempelvis afgørelse u-31-01 af
8. august 2001. der er heller ikke en fast administrativ praksis, hvorefter en sikringspligtig
arbejdsgiver, der ikke måtte være blevet pålagt en bøde for manglende tilslutning til arbejds-
markedets erhvervssygdomssikring, helt eller delvist fritages for betaling. a har heller ikke i
øvrigt godtgjort, at det skøn, som ankestyrelsen har udøvet, skulle være behæftet med en væ-
sentlig retlig mangel.
endelig kan as udokumenterede påstand om, at det ikke skulle have været muligt for hende at
tegne forsikring og tilslutte sig arbejdsmarkedets erhvervssygdomsforsikring, ikke føre til
den konklusion, at hendes manglende tilslutning og dermed manglende betaling af bidrag må
anses for undskyldelig. der er nemlig tale om en kontrafaktisk efterrationalisering, for hendes
manglende tilslutning til arbejdsmarkedets erhvervssygdomsforsikring skyldtes jo ikke, at
hun havde fået afslag på en tilslutning, men derimod at hun slet ikke tog skridt til at tilslutte
sig. derudover påhviler det i øvrigt ikke ankestyrelsen at føre bevis imod en sådan efterratio-
nalisering. ankestyrelsen er ikke bekendt med noget tilfælde, hvor arbejdsmarkedets er-
hvervssygdomsforsikring skulle have afvist tilslutning af en bestemt branchegruppe, og a har
ikke ført bevis for, at en afvisning nogensinde skulle have fundet sted. ankestyrelsen bestri-
der derfor også hendes påstand som udokumenteret.
spørgsmålet om tegning af forsikring mod følgerne af arbejdsulykker er irrelevant for denne
sag, der drejer sig om tilslutning til arbejdsmarkedets erhvervssygdomsforsikring, men bort-
                                              - 20 -
set fra det godtgør e-mailen fra en medarbejder i forsikring og pension ikke, at det i et til-
fælde som det foreliggende skulle have været umuligt for den sikringspligtige arbejdsgiver at
tegne forsikring mod følgerne af arbejdsulykker.
lempelsesreglen i erstatningsansvarslovens § 24, som a påberåber sig, finder ikke anven-
delse.
landsrettens begrundelse og resultat
efter bevisførelsen, herunder især ordlyden af den mellem b og a indgåede bokser/manager-
kontrakt, lægger landsretten til grund, at aftalen er indgået med a personligt og ikke med x
aps, der var ejet af e. det bemærkes, at der under sagen ikke er fremkommet en rimelig for-
klaring på, hvorfor a er anført som aftalepart, hvis dette ikke var tilfældet.
bokser/manager-kontrakten tillagde a meget vidtgående instruktionsbeføjelser over for b,
ligesom kontrakten havde en betydelig økonomisk og erhvervsmæssig interesse for hende. på
denne baggrund finder landsretten, at der var tale om et antagelsesforhold omfattet af arbejds-
skadesikringslovens § 2, stk. 1, og at a var sikringspligtig arbejdsgiver, jf. lovens § 48. det
forhold, at kontraktens bestemmelser ikke på alle punkter blev efterlevet i praksis, kan ikke
føre til et andet resultat.
herefter frifindes ankestyrelsen for as principale påstand.
det følger af arbejdsskadesikringslovens § 57, stk. 2, at arbejdsgiveren skal refundere ar-
bejdsmarkedets erhvervssygdomssikring de til b udbetalte beløb, medmindre ankestyrelsen
skønner, at der har foreligget sådanne undskyldende omstændigheder, at den pågældende helt
eller delvist bør fritages for betaling. landsretten finder, at a ikke har godtgjort, at det af an-
kestyrelsen udøvede skøn er behæftet med en retlig mangel af væsentlig karakter. endvidere
har a ikke godtgjort, at den manglende fritagelse for betaling er i strid med en fast admini-
strativ praksis, som hun på grundlag af en forvaltningsretlig lighedsgrundsætning kan støtte
ret på. det forhold, at a ikke var bekendt med reglerne i arbejdsskadesikringslovgivningen,
og at hun ikke er blevet pålagt en bøde for manglende tilslutning til arbejdsmarkedets er-
hvervssygdomssikring, kan heller ikke føre til, at hun kan få medhold i sin subsidiære på-
                                               - 21 -
stand. endelig har a ikke godtgjort, at det ikke har været muligt for hende at tegne en lov-
pligtig arbejdsskadeforsikring eller at tilslutte sig arbejdsmarkedets erhvervssygdomssikring.
herefter og da erstatningsansvarslovens § 24 ikke finder anvendelse i en sag som denne, fri-
findes ankestyrelsen ligeledes for as subsidiære påstand.
a skal betale sagsomkostninger til ankestyrelsen med i alt 100.000 kr. til dækning af anke-
styrelsens udgifter til advokatbistand inkl. moms. ved fastsættelsen af beløbet er der ud over
sagens værdi taget hensyn til sagens omfang og varighed.
                                   thi kendes for ret:
ankestyrelsen frifindes.
i sagsomkostninger skal a inden 14 dage betale 100.000 kr. til ankestyrelsen.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                      højesterets kendelse
                          afsagt torsdag den 31. marts 2011
sag 143/2009
a og b
(advokat michael steffensen, beskikket)
mod
rigspolitichefen
(kammeradvokat k. hagel-sørensen)
i tidligere instanser er afsagt kendelser af københavns byret den 26. oktober 2008 og af østre
landsrets 11. afdeling den 13. marts 2009.
i påkendelsen har deltaget syv dommere: poul søgaard, niels grubbe, poul dahl jensen, jens
peter christensen, michael rekling, hanne schmidt og lars hjortnæs.
påstande
de kærende, a og b, har nedlagt påstand om stadfæstelse af byrettens kendelser.
indkærede, rigspolitichefen, har påstået stadfæstelse af landsrettens kendelse.
supplerende sagsfremstilling
af politirapport af 24. oktober 2008 fremgår, at politiet blev kaldt til en tøjbutik, hvor butiks-
ansatte tilbageholdt tre personer, herunder a og b. en butiksansat forklarede, at hun havde
stoppet b, da denne forlod butikken, idet alarmen var gået i gang, og hun kunne se, at b havde
en sort pels i tasken. det fremgår endvidere af rapporten, at der sås et tydeligt bidmærke på en
anden butiksansats skulder, og at denne forklarede, at hun, da hun forsøgte at blokere ud-
gangsdøren, blev bidt af b.
                                                 - 2 -
det fremgår af afhøringsrapporter af samme dag, at a og b begge under tilstedeværelse af
rumænsk tolk blev sigtet for tyveri efter straffelovens § 276, jf. § 287, stk. 1, ved i forening
med yderligere en medgerningsmand at have stjålet en pels til en værdi af 4.800 kr., og at de
erkendte forholdet. politiet udstedte samme dag bødeforelæg på 200 kr. til både a og b ved-
rørende tyveriforholdet og desuden et bødeforelæg på 372,50 kr. til b for overtrædelse af
straffelovens § 244 ved at have bidt en butiksansat i skulderen.
det fremgår af politiets forelæggelser den 24. oktober 2008 for udlændingeservice af sagerne
om administrativ udvisning, at a og b ifølge deres egne oplysninger var indrejst i schengen-
området (norge) den 22. oktober 2008.
i udlændingeservices afgørelser af 25. oktober 2008 om udvisning af a og b hedder det ens-
lydende bl.a.:
       ”udlændingeservice har besluttet, at du skal udvises af danmark med indrejseforbud i 1
       år, efter udlændingelovens § 25 a, stk.1, nr. 1, og § 32, stk. 4, 2. pkt.
       …
       vi har ikke fundet, at denne udvisning af dig med indrejseforbud i 1 år er uforenelig
       med ef-reglerne og dermed med ef-domstolens praksis vedrørende udvisning af ud-
       lændinge omfattet af ef-reglerne.
       …
       ved afgørelsen har vi lagt vægt på, at du har erkendt og vedtaget en bøde for at have
       begået butikstyveri til en værdi af 4800 kroner i forening med to medgerningsmænd.
       der foreligger ikke oplysninger om forhold som nævnt i udlændingelovens § 26, der
       kan føre til, at vi ikke træffer afgørelse om udvisning.”
a og b klagede over afgørelserne om udvisning til integrationsministeriet, der ved afgørelser
af 30. januar 2009 stadfæstede udlændingeservices afgørelser.
i integrationsministeriets afgørelse vedrørende a hedder det om grundlaget for afgørelsen:
       ”faktiske omstændigheder af betydning for afgørelsen
       det fremgår af sagens akter, at de ifølge egne oplysninger den 22. oktober 2008 indrej-
       ste i norge, og at de den 24. oktober 2008 blev anholdt i danmark i forbindelse med et
       butikstyveri.
                                                - 3 -
      det fremgår af københavns politis rapport af 24. oktober 2008, at de sammen med to
      andre gerningsmænd blev anholdt for butikstyveri, at de havde stjålet en pels til en
      værdi af kr. 4800,-, og at de har modtaget en udenretlig bøde på bøde på kr. 200,- for
      forholdet.
      det fremgår af sagens akter, at de tidligere har været i danmark, og at de er kendt i
      politiets kriminalregister, idet de den 12. april 2008 har vedtaget en udenretlig bøde på
      kr. 500,- for overtrædelse af straffelovens § 276.
      udlændingeservice udviste dem den 25. oktober 2008 af danmark med indrejseforbud
      gældende i et år fra udrejsetidspunktet. det fremgår af udlændingeservices afgørelse, at
      udvisningen er sket på grund af, at de har begået tyveri her i landet.
      vurdering
      på tidspunktet for udlændingeservices afgørelse havde de ikke haft lovligt ophold her i
      landet i længere tid end de sidste seks måneder.
      de har over for politiet erkendt at have overtrådt straffelovens § 276, ved den 24. okto-
      ber 2008 – i forening med to medgerningsmænd – at have stjålet en pels til en værdi af
      kr. 4.800,- i forretningen mcm.
      ministeriet finder således, at betingelserne for at kunne udvise dem med indrejseforbud
      i medfør af udlændingelovens § 25 a, stk. 1, nr. 1, er til stede.
      ministeriet finder, at der ikke foreligger sådanne omstændigheder, at udvisningen må
      antages at virke særligt belastende for dem, jf. udlændingelovens § 26, stk. 1.
      ministeriet finder ligeledes ikke, at en stadfæstelse af udlændingeservices afgørelse er
      uforenelig med eu-reglerne og ef-domstolens praksis på området.
      ministeriet har ved vurderingen heraf lagt vægt på, at de synes at være indrejst i dan-
      mark alene med det formål at begå kriminalitet, idet tyveriet er foregået umiddelbart
      efter deres indrejse i schengen.
      ministeriet skal hertil bemærke, at de blev anholdt for organiseret butikstyveri, at de
      også under et tidligere ophold i danmark har overtrådt straffeloven – ligeledes ved tyve-
      rier – og at dette forhold alene ligger et halvt år forud for deres seneste begåede krimi-
      nalitet i danmark.
      henset til, at de er udvist af landet med indrejseforbud, finder ministeriet, at udrejsefri-
      sten bør fastsættes til straks, jf. udlændingelovens § 33, stk. 2, 4. pkt.”
i integrationsministeriets afgørelse vedrørende b hedder det om grundlaget for afgørelsen:
      ”faktiske omstændigheder af betydning for afgørelsen
                                          - 4 -
det fremgår af sagens akter, at de ifølge egne oplysninger den 22. oktober 2008 indrej-
ste i norge, og at de den 24. oktober 2008 blev anholdt i danmark i forbindelse med et
butikstyveri.
det fremgår af københavns politis rapport af 24. oktober 2008, at de sammen med to
andre gerningsmænd blev anholdt for butikstyveri, idet de havde stjålet en pels til en
værdi af kr. 4800,-, at de har modtaget en udenretlig bøde på bøde på kr. 200,- for for-
holdet, og at de derudover blev anholdt for vold efter straffelovens § 244 ved at have
slået en ekspedient i den forretning, hvor tyveriet foregik.
det fremgår af byrettens kendelse af 26. oktober 2008, at de tidligere den 12. december
2007 har vedtaget en bøde på kr. 1000,- for overtrædelse af straffelovens § 276, og at
de ligeledes den 24. oktober 2008 har vedtaget en bøde på kr. 200,- for overtrædelse af
straffelovens § 276, samt vedtaget en bøde på kr. 372,50, for overtrædelse af straffelo-
vens § 244.
udlændingeservice udviste dem den 25. oktober 2008 af danmark med indrejseforbud
gældende i et år fra udrejsetidspunktet. det fremgår af udlændingeservices afgørelse, at
udvisningen er sket på grund af, at de har begået tyveri her i landet.
vurdering
de har over for politiet erkendt at have overtrådt straffelovens § 276, ved den 24. okto-
ber 2008 – i forening med to medgerningsmænd – at have stjålet en pels til en værdi af
kr. 4.800,- i forretningen mcm, samt erkendt en overtrædelse af straffelovens § 244 for
vold.
ministeriet finder således, at betingelserne for at kunne udvise dem med indrejseforbud
i medfør af udlændingelovens § 25 a, stk. 1, nr. 1, er til stede.
ministeriet finder, at der ikke foreligger sådanne omstændigheder, at udvisningen må
antages at virke særligt belastende for dem, jf. udlændingelovens § 26, stk. 1.
ministeriet finder ligeledes ikke, at en stadfæstelse af udlændingeservices afgørelse er
uforenelig med eu-reglerne og ef-domstolens praksis på området.
ministeriet har ved vurderingen heraf lagt vægt på, at de synes at være indrejst i dan-
mark alene med det formål at begå kriminalitet, idet tyveriet er foregået umiddelbart
efter deres indrejse i schengen.
ministeriet har endvidere lagt vægt på, at de begik vold i forbindelse med tyveriet, og at
de ligeledes senest i december 2007 har begået tyveri i danmark.
ministeriet skal hertil bemærke, at de blev anholdt for organiseret butikstyveri.
henset til, at de er udvist af landet med indrejseforbud, finder ministeriet, at udrejsefri-
sten bør fastsættes til straks, jf. udlændingelovens § 33, stk. 2, 4. pkt.”
                                                - 5 -
integrationsministeriets afgørelser er ikke indbragt for domstolene.
anbringender
a og b har anført bl.a., at det følger af udlændingelovens § 37 og bestemmelserne i den eu-
ropæiske menneskerettighedskonventions artikel 5, 6 og 13, at domstolsprøvelse af frihedsbe-
røvelse i medfør af udlændingelovens § 36 skal være af samme intensitet som domstolskon-
trol med administrativ frihedsberøvelse i henhold til grundlovens § 71, stk. 6, således at der
skal foretages en sådan prøvelse af grundlaget for frihedsberøvelsen, at domstolen kan tage
stilling til lovligheden heraf. dette følger endvidere af den europæiske unions charter om
grundlæggende rettigheder, idet domstolsprøvelse i henhold til grundlovens § 63 og udlæn-
dingelovens § 52 af en administrativ udvisningsafgørelse ikke kan anses for at være effektive
retsmidler som forudsat i charterets artikel 47, stk. 1, da en sådan prøvelse først finder sted
lang tid efter, at frihedsberøvelsen er iværksat.
er højesteret ikke enig i det anførte om domstolsprøvelsens intensitet, anmoder a og b om,
at eu-domstolen forelægges præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af charterets artikel
47, stk. 1.
frihedsberøvelsen af a og b er ikke lovlig, idet udvisning af dem er i strid med eu-opholds-
direktivets artikler 27 og 28, som disse bestemmelser er fortolket af eu-domstolen. den be-
gåede kriminalitet er af helt ubetydelig karakter, hvilket ses af de beløbsmæssigt meget små
bøder, som de har vedtaget, og som udlændingemyndighederne ud fra lighedshensyn er for-
valtningsretligt bundet af ved deres afgørelse. den begåede kriminalitet kan således ikke an-
ses som en adfærd, der udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører
en grundlæggende samfundsinteresse, jf. artikel 27. det vil endvidere være uproportionalt at
udvise a og b, når henses til den vurdering af strafværdigheden, der ligger i de udstedte bøde-
forelæg.
afgørelserne om administrativ udvisning er endvidere ikke i overensstemmelse med admini-
strativ praksis, som den er beskrevet i udlændingeservices vejledning af 28. juni 2010 med
bilag, og fravigelsen er ikke nærmere begrundet.
                                                - 6 -
rigspolitichefen har anført bl.a., at domstolsprøvelse af frihedsberøvelse efter udlændingelo-
vens § 36 ikke kan omfatte udlændingemyndighedernes skønsmæssige vurdering af, at as og
bs adfærd udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grund-
læggende samfundsinteresse. prøvelsen kan heller ikke omfatte eventuelle sagsbehandlings-
fejl ved de administrative afgørelser om udvisning. disse spørgsmål vil kunne prøves ved et
søgsmål mod udlændingemyndighederne efter grundlovens § 63.
rigspolitichefen har protesteret mod, at der forelægges præjudicielle spørgsmål om fortolk-
ningen af den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder artikel 47, stk. 1,
for eu-domstolen.
for det tilfælde, at der skal ske en prøvelse som anført af a og b, gøres det gældende, at ud-
visningsbeslutningerne er lovlige og gyldige.
det fremgår af udlændingelovens system, at de konkrete sanktioner ikke har betydning ved
afgørelser om administrativ udvisning.
det følger af opholdsdirektivets artikel 27, at der kan ske udvisning af en unionsborger, så-
fremt udlændingen udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en
grundlæggende samfundsinteresse, og det fremgår af eu-domstolens praksis, at medlems-
staterne har et betydeligt skøn med hensyn til, hvad hensynet til den offentlige orden i med-
lemsstaten tilsiger, og at dette skøn kan variere fra land til land og fra periode til periode. ved
udformningen af bestemmelsen i udlændingelovens § 25 a, stk. 1, nr. 1, har folketinget udpe-
get bestemmelser i straffeloven, der vedrører en grundlæggende samfundsinteresse. a og b er
kendt for tidligere kriminalitet her i landet, og det er en skærpende omstændighed, at krimi-
naliteten er begået i forening med andre eller har et vist erhvervsmæssigt tilsnit, og at den er
begået kort tid efter deres indrejse i danmark. desuden må det tillægges betydning, at a og b
ikke har været i besiddelse af midler, så de kunne forsørge sig selv uden at begå ny krimina-
litet, og de har ikke haft et dokumenterbart formål med deres ophold, der tyder på, at de vil
være erhvervsaktive i lovligt erhverv eller kommer som turister.
                                               - 7 -
det forhold, at a og b tidligere har begået kriminalitet i danmark uden at blive udvist, men
først udvises, når der på ny begås en straffelovsovertrædelse, viser, at der foretages en konkret
vurdering af, om udlændingen udgør en reel risiko. der er altså ikke nogen automatik.
udvisningerne er ikke uproportionale.
der er ikke af a og b påvist elementer i sagen, som er forbigået af domstolene, eller som
burde have ført til et andet resultat.
højesterets begrundelse og resultat
efter udlændingelovens § 25 a, stk. 1, nr. 1, kan en udlænding, som ikke har haft lovligt op-
hold her i landet i længere tid end de sidste 6 måneder, udvises, bl.a. hvis den pågældende er
dømt for overtrædelse af straffelovens § 276 (om tyveri) eller over for politiet har erkendt
overtrædelsen eller er pågrebet under eller i umiddelbar tilknytning til udøvelsen af det straf-
bare forhold. udvisning af udlændinge, der er omfattet af eu-reglerne, kan dog kun ske i det
omfang, det er foreneligt med disse regler, jf. udlændingelovens § 2, stk. 3. udlændingeser-
vices afgørelse om udvisning kan påklages til integrationsministeriet. ministeriets afgørelse
kan af udlændingen kræves indbragt for domstolene efter grundlovens § 63. der er fastsat
regler om en særlig procedure for indbringelsen for domstolene, jf. udlændingelovens § 52.
hvis det er nødvendigt for at sikre, at udvisning af en udlænding i medfør af udlændingelo-
vens § 25 a, stk. 1, nr. 1, kan gennemføres, kan politiet i medfør af § 36, stk. 1, frihedsberøve
udlændingen. i tilfælde af frihedsberøvelse skal udlændingen fremstilles for retten, der tager
stilling til frihedsberøvelsens lovlighed og fortsatte opretholdelse, jf. udlændingelovens § 37.
som anført i højesterets kendelse af 2. juli 2008 (ufr 2008.2394) er udlændingelovens § 37
baseret på den opfattelse, at personer, der underkastes frihedsberøvelse i henhold til udlæn-
dingeloven, med hensyn til domstolskontrol ikke bør være ringere beskyttet end personer, der
undergives anden administrativ frihedsberøvelse, og der er med bestemmelsen lagt op til en
domstolskontrol af samme intensitet som domstolskontrol i henhold til grundlovens § 71, stk.
6. det blev i kendelsen desuden fastslået, at selv om beslutningen om frihedsberøvelse sker
for at sikre gennemførelsen af udvisningsafgørelsen, og selv om gyldigheden af denne afgø-
relse ikke kan prøves under en sag om frihedsberøvelse i henhold til § 37, skal kontrol af fri-
hedsberøvelsens lovlighed indebære en vis prøvelse af grundlaget for afgørelsen. den kon-
                                               - 8 -
krete sag angik udvisning af hensyn til statens sikkerhed efter en farevurdering på grundlag af
fortrolige oplysninger, og der blev krævet en rimelig sandsynliggørelse af, at der havde været
et sådant faktuelt grundlag, at frihedsberøvelsen ikke kunne anses for uhjemlet eller ubegrun-
det.
højesteret finder, at prøvelsen efter § 37 skal omfatte en rimelig sandsynliggørelse af, at det
grundliggende faktum er fastslået med rette efter de foreliggende oplysninger. endvidere in-
debærer prøvelsen, at retten skal tage stilling til, om betingelserne for at udvise på dette
grundlag må anses for opfyldt, og herunder prøve den retlige subsumption og om udvisningen
er proportional.
domstolsprøvelsen af frihedsberøvelsens lovlighed vil således – på det foreliggende faktuelle
grundlag – indebære en stillingtagen til udvisningen, uanset at der består en særskilt adgang
til administrativ klage over og domstolsprøvelse af gyldigheden af udvisningen, og uanset om
der måtte versere en sådan sag. muligheden for en sådan prøvelse af udvisningen kan ikke
føre til en begrænsning af domstolenes prøvelse af frihedsberøvelsens lovlighed i et system,
der er tilrettelagt med henblik på en hurtig prøvelse efter de regler, der gælder for administra-
tivt bestemt frihedsberøvelse.
efter det anførte om prøvelsen finder højesteret, at de spørgsmål, som a og b ønsker stillet til
eu-domstolen, ikke vil have betydning for afgørelsen af sagen, og der er derfor ikke grund-
lag for at forelægge spørgsmål for eu-domstolen.
efter de foreliggende oplysninger kan det lægges til grund, at a over for politiet har erkendt
den 24. oktober 2008 at have begået butikstyveri af en pels til 4.800 kr. i forening med to
medgerningsmænd. tyveriet er begået kort tid efter hendes indrejse i danmark. hun har des-
uden den 12. april 2008 vedtaget en bøde på 500 kr. for tyveri. hun har ingen tilknytning til
danmark.
efter de foreliggende oplysninger kan det endvidere lægges til grund, at b over for politiet har
erkendt den 24. oktober 2008 at have begået butikstyveri af en pels til 4.800 kr. i forening
med to medgerningsmænd samt at have overtrådt straffelovens § 244 om vold. forholdene er
                                                  - 9 -
begået kort tid efter hendes indrejse i danmark. hun har desuden den 12. december 2007
vedtaget en bøde på 1.000 kr. for tyveri. hun har ingen tilknytning til danmark.
betingelserne efter udlændingelovens § 25 a, stk. 1, nr. 1, jf. § 26, stk. 1, for at udvise a og b
må herefter på det foreliggende grundlag anses for at være opfyldt.
as og bs adfærd må anses for at udgøre en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel,
der berører en grundlæggende samfundsinteresse, jf. artikel 27, stk. 2, 2. led., i direktiv
2004/38/ef af 29. april 2004 (opholdsdirektivet), og da de ikke har nogen tilknytning til
danmark, kan udvisning af dem endvidere ikke anses for stridende mod proportionalitetsprin-
cippet i direktivets artikel 27, stk. 2, 1. led, sammenholdt med artikel 28, stk. 1. opholds-
direktivet er således ikke til hinder for udvisning, jf. herved udlændingelovens § 2, stk. 3.
højesteret tiltræder, at frihedsberøvelse af a og b var nødvendig for at sikre muligheden for
udvisning, idet mindre indgribende foranstaltninger efter det oplyste om deres forhold ikke
var tilstrækkelige, jf. udlændingelovens § 36, stk. 1.
med denne begrundelse stadfæster højesteret landsrettens kendelse.
                                          thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.


text:
                                            udskrift
                                                  af
                                østre landsrets dombog
                                           ____________
                                                dom
afsagt den 3. maj 2018 af østre landsrets 11. afdeling
(landsdommerne birgitte grønborg juul, alex puggaard og kristian porsager seierøe (kst.)).
11. afd. nr. s-3337-17:
anklagemyndigheden
mod
k.w. bruun import a/s
tidl. citröen danmark a/s og citroën danmark aps
(cvr.nr.63557218)
(advokat jane frederikke land)
frederiksberg rets dom af 9. november 2017 (3404/2017) er anket af k.w. buun import a/s
med påstand om frifindelse og i øvrigt formildelse af straffen.
anklagemyndigheden har endeligt påstået domfældelse i overensstemmelse med den i
byretten rejste tiltale, dog således at ”klar, tydelig og” udgår af tiltalen i forhold 1 og 2, samt
skærpelse, således at bøden forhøjes til 220.000 kr. svarende til det dobbelte af de afholdte
markedsføringsomkostninger.
forklaringer
de i byretten af partsrepræsentant michael olafsson og af vidnerne christian brandt, kenneth
bejerholm madsen og gunni baagøe-mikkelsen afgivne forklaringer er dokumenteret i
medfør af retsplejelovens § 923.
landsrettens begrundelse og resultat
der er enighed om, at begge de omhandlede annoncer i forhold 1 og 2 er omfattet af
markedsføringslovens § 18, og at alle standardoplysninger, jf. § 18, stk. 1, er anført i begge
                                                  - 2 -
annoncer. der er endvidere enighed om, at begge annoncer opfylder betingelserne i § 18, stk.
2, om, at standardoplysningerne skal oplyses klart og kort.
spørgsmålet for landsretten er herefter, om standardoplysningerne opfylder betingelsen i § 18,
stk. 2, om, at standardoplysningerne skal oplyses på en fremtrædende måde.
efter en samlet vurdering af annoncernes visuelle udtryk, finder landsretten, at de
pligtmæssige finansieringsoplysninger ikke er oplyst på en fremtrædende måde. landsretten
har herved lagt vægt på, hvordan oplysningerne fremstår sammenholdt med annoncens øvrige
indhold i form af billeder og tekst, herunder at oplysningerne er skrevet med en markant
mindre tekststørrelse end størstedelen af den øvrige tekst i annoncen.
annoncerne er bestilt og bragt, efter tiltalte den 29. april 2015 havde vedtaget en bøde på
100.000 kr. for overtrædelse af markedsføringslovens § 30, stk. 3 og 6, jf. § 14 a, stk. 1, 2 og
4. baggrunden for den daværende anmeldelse var blandt andet, at kreditoplysningerne i den
omhandlede avisannonce stod allernederst i annoncen og sammenblandet med andre
oplysninger, og at oplysningerne var vist med en tekst, som var for lille og vanskelig at læse
set i forhold til reklamens budskab om ydelsen.
selvom tiltalte i de annoncer, der er omfattet af forhold 1 og 2, har flyttet kreditoplysningerne,
så de fremgår umiddelbart under annoncernes budskab om ydelsen, finder landsretten
herefter, at tiltalte må anses for at have handlet uagtsomt ved at have markedsført
kreditaftalerne som sket i forhold 1 og 2.
tiltalte er derfor skyldig i den rejste tiltale i forhold 1 og 2, som disse er berigtiget under
hovedforhandlingen for landsretten.
efter karakteren af overtrædelsen og den foreliggende retspraksis, jf. herved østre landsrets
dom af 2. november 2017, optrykt i ufr 2018, s. 1058, findes straffen, der fastsættes efter de
af byretten anførte bestemmelser, jf. den tidligere markedsføringslovs § 30, stk. 3 og 6, jf. §
14 a, stk. 2, jf. stk. 1, at burde nedsættes til en bøde på 50.000 kr., svarende til ca. halvdelen af
markedsføringsomkostningerne.
                                            - 3 -
landsretten nedsætter derfor bøden til 50.000 kr.
                                 thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod citroën danmark aps (nu k.w. bruun import a/s) ændres,
således at k.w. bruun import a/s straffes med bøde på 50.000 kr.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.