text:
                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 23. januar 2014
sag 68/2012
(2. afdeling)
team ship a/s
(advokat henrik frandsen)
mod
holvrieka danmark a/s
(advokat philip graff)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 16. januar 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, poul søgaard, jon
stokholm, hanne schmidt og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, team ship a/s, har påstået frifindelse mod betaling af 65.082,94 euro, subsidi-
ært et højere beløb, som dog er mindre end 250.082,94 euro, forrentet med 5 % p.a. fra den
16. juli 2010.
indstævnte, holvrieka danmark a/s, har påstået stadfæstelse.
anbringender mv.
team ship har frafaldet sit anbringende om, at selskabet alene var formidler af transporten.
selskabet anerkender endvidere, at der foreligger forsinkelse, som det som fragtfører er an-
svarlig for efter cmr-loven, men bestrider fortsat, at der er udvist forsæt eller grov uagtsom-
hed, jf. cmr-lovens § 37. den principale påstand er baseret på, at fragtbeløbet for den anden
transport udgør 72.500 euro minus ubetalt fragt på 7.500 euro. der kan som følge heraf alene
godkendes et krav på 65.000 euro, jf. ansvarsbegrænsningsreglen i cmr-lovens § 32, tillagt
erstatningsposten på 82,94 euro for den første transport. renten skal efter cmr-lovens § 35
                                                - 2 -
beregnes med 5 % årligt fra den 16. juli 2010, hvor det samlede krav blev gjort gældende over
for team ship.
holvrieka har vedrørende erstatningsopgørelsen anerkendt, at erstatningsposten på 1.150 euro
skal nedsættes med 150 euro til afmontering af rør, og at der skal ske fradrag med 13.200 euro
i posten ”yderligere kompensation til montør” på 69.457 euro. påstanden om stadfæstelse
fastholdes dog, da de nævnte fradrag kan indeholdes i det beløb, som sø- og handelsretten
har reduceret erstatningen med under henvisning til, at en del af forsinkelsen kan skyldes de
ukorrekte tegninger. det anerkendes, at renten skal beregnes efter cmr-lovens § 35, hvis
erstatningsspørgsmålet udelukkende afgøres efter cmr-loven.
parterne har i øvrigt gentaget deres anbringender.
supplerende sagsfremstilling
erstatningsposten ”yderligere kompensation til montør” angår fire fakturaer. en faktura af 3.
marts 2010 fra det tyske firma carbon service på 13.200 euro til dækning af byggematerialer
og tre fakturaer fra samme firma pr. 1. april, 1. juni og 15. juni 2010 på henholdsvis 19.272
euro, 18.902 euro og 18.083 euro. i fakturaerne, der dækker perioderne 10.-31. marts, 1.-30.
april og 1.-31. maj 2010, er det angivet, at de angår ”additional works for the project in may-
kop, russia”.
højesterets begrundelse og resultat
da team ship a/s for højesteret har erkendt at være ansvarlig for forsinkelsen efter cmr-
lovens § 24, stk. 1, for et beløb svarende til fragtbeløbet, jf. cmr-lovens § 32, er sagens ho-
vedspørgsmål herefter, om team ship er afskåret fra at påberåbe sig ansvarsbegrænsningen i
cmr-lovens § 32 som følge af forsæt eller grov uagtsomhed udvist af team ship eller af en
undertransportør, jf. cmr-lovens § 37. hvis dette antages, angår sagen derudover, hvorledes
tabet skal opgøres.
ansvarsvurderingen
de 6 tanke, som den forsinkede transport omhandler, blev afhentet med ca. 1 uges forsinkelse,
uden at team ship har belyst nærmere, hvad der var årsagen hertil. team ship blev endvidere
kort tid før det aftalte leveringstidspunkt af sin undertransportør oplyst om, at alle tankene
                                               - 3 -
fortsat befandt sig i baltikum, samt at der på grund af ændrede regler vedrørende tilladelser til
landevejstransport måtte forventes forsinkelser på op til 5-6 uger, jf. gs mammuts brev af 29.
januar 2010 til team ship. holvrieka danmark a/s stillede sig i mail af 30. januar 2010 ufor-
stående over for, at der skulle være kommet nye regler, og opfordrede team ship til at kon-
takte undertransportøren, idet holvrieka samtidig oplyste om holvriekas forpligtelse til at
betale dagbøder i tilfælde af forsinket levering af tankene. team ship har ikke godtgjort, at
man foretog sig noget i den anledning. det er heller ikke godtgjort, at team ship har foretaget
sig noget i anledning af, at det adskillige gange viste sig, at de oplysninger, som fremkom fra
undertransportøren vedrørende tankenes forventede ankomst, ikke var korrekte, eller i anled-
ning af de oplysninger, som team ship modtog fra undertransportøren om manglende kør-
selstilladelser, manglende materiel til at gennemføre transporten på en hensigtsmæssig måde
og manglende betaling til den udførende transportør.
højesteret finder, at det beskrevne forløb viser, at der fra team ships side foreligger en så
graverende tilsidesættelse af de normer, som må gælde for en fragtfører, som overlader en
transport til en undertransportør, at team ship som fragtfører i medfør af cmr-lovens § 37
om skadesforvoldelse ved grov uagtsomhed er ansvarlig for det tab, som holvrieka har lidt
ved forsinkelsen.
tabsopgørelsen
holvrieka har erkendt, at der for tankene var en mindre fejl i de opgivne dimensioner, men
har bestridt, at dette forhold skulle have haft nogen nævneværdig indflydelse på den opståede
betydelige forsinkelse. det er under sagen uoplyst, hvilken betydning det pågældende forhold
har haft for forløbet. den bevistvivl, som foreligger herom, må komme team ship til skade,
jfr. cmr-lovens § 24, stk. 2, og højesteret finder derfor ikke grundlag for at nedsætte erstat-
ningen som følge af fejl eller forsømmelser fra holvriekas side.
i holvriekas erstatningsopgørelse indgår en post på 69.457 euro, som angives at vedrøre
”yderligere kompensation til montør”. holvrieka har heraf frafaldet et beløb på 13.200 euro,
som angår materialeindkøb. det resterende beløb angår diverse arbejder udført i maykop hen-
holdsvis i marts, april og maj 2010. det er imidlertid ikke godtgjort, at nogen af disse arbejder
er nødvendiggjort af forsinkelsen, og der kan derfor ikke gives holvrieka medhold i nogen del
af den nævnte erstatningspost.
                                                - 4 -
da holvrieka yderligere har frafaldet en post på 150 euro, og da højesteret kan tiltræde, at de
øvrige erstatningsposter er taget til følge, fastsættes holvriekas erstatningskrav til 224.332,90
euro.
erstatningskravet er afgjort efter cmr-loven, og beløbet skal derfor forrentes efter cmr-lo-
vens § 35 som anført af team ship.
med de ændringer, at erstatningen fastsættes til 224.332,90 euro, og at forrentningen sker ef-
ter cmr-lovens § 35, stadfæster højesteret herefter dommen.
                                      thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes med de ændringer, at erstatningen fastsættes til
224.332,90 euro, og at beløbet skal forrentes med 5 % årligt fra den 16. juli 2010.
i sagsomkostninger for højesteret skal team ship a/s betale 75.000 kr. til holvrieka dan-
mark a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                          afsagt torsdag den 25. marts 2010
sag 96/2006
(1. afdeling)
broadcom aps (tidligere bc drift aps)
og
broadcom bolignet aps
(advokat martin lavesen for begge)
mod
broadcom corporation
(advokat louise unmack)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 8. februar 2006.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, lene pagter kristensen, niels grubbe,
marianne højgaard pedersen og henrik waaben.
påstande
appellanterne, broadcom aps og broadcom bolignet aps, har påstået frifindelse.
indstævnte, broadcom corporation, har påstået stadfæstelse, idet selskabet dog har forhøjet
sine betalingspåstande, således at broadcom aps skal betale 850.000 kr., subsidiært et mindre
beløb, mens broadcom bolignet aps skal betale 150.000 kr., subsidiært et mindre beløb,
begge med procesrente af 50.000 kr. fra den 19. januar 2005 og af restbeløbet fra den 23.
september 2008.
supplerende sagsfremstilling
                                               - 2 -
det er oplyst, at bc drift aps den 15. marts 2006 fik registreret broadcom aps som hoved-
navn.
i en erklæring af 2. maj 2006 fra brian munkholm hedder det:
      ”1.
      my name is brian munkholm and i am site manager of broadcom danmark aps.
      broadcom danmark aps is a wholly owned subsidiary of broadcom corporation, cali-
      fornia, usa.
      i make this declaration on behalf of broadcom danmark aps based on personal knowl-
      edge.
      2.
      broadcom danmark aps was founded on 01-01-2005. broadcom danmark aps uses
      broadcom as its house mark (company name and trademark) according to instruc-
      tions and with permission from broadcom corporation. broadcom danmark aps de-
      rives all rights in broadcom from broadcom corporation.
      3.
      since the founding of broadcom danmark aps, there have been several cases of actual
      confusion between broadcom aps/broadcom bolignet aps and broadcom danmark
      aps.
      the actual confusion that i have personally experienced is that broadcom bolignet
      customers keep calling broadcom danmark aps’ office to get support for lacking
      internet access.
      i had to limit the visibility of phone numbers in public phone number directory to avoid
      getting disturbed too much by their customers.
      latest phonecall was received 21-april-2006, at 9:45am from the company solar with
      regards to delivery of switches to broadcom aps.
      i recall having recently received the following that should have been to broadcom
      bolignet aps:
                   a) an invoice from the post due to too little postage (in the first quarter of
                       2006)
                   b) two vat statements from dhl for things broadcom danmark aps has
                       not received (one of them is enclosed as exhibit 1)
                   c) one or two invoice(s) from sonofon addressed wrongly to broadcom
                       danmark aps”
efter begæring indgivet af appellanterne traf ef-varemærkemyndigheden – harmoniserings-
kontoret om ef-varemærker (ohim) – den 17. juni 2008 afgørelse i sagerne 2208 c og 2210
                                               - 3 -
c om broadcom corporations ef-varemærkeregistrering af broadcom som henholdsvis
figurmærke og ordmærke. i henhold til ohim’s afgørelser skete der i registreringerne slet-
ning af de varer og tjenesteydelser, som broadcom corporation ikke havde anvendt varemær-
kerne for. i klasse 42 udgik bl.a. ”providing access to electronic communications networks
and electronic databases; hosting of websites; providing access to the internet;”. i afgørelser-
nes præmis 45, henholdsvis 44, hedder det:
      ”(45) the office considers that the proprietor takes its reasoning one step too far when
      it argues that it has used the contested mark for providing access to electronic commu-
      nications networks and electronic databases. the indication that its customers may do so
      does not mean that the proprietor, as provider of the necessary equipment becomes a
      provider of the services in question. accordingly, since the evidence does not specify
      web design, nor rental, leasing or providing access to databases, the proprietor has
      failed to show use of these services in class 42.”
efter ohim’s afgørelser omfatter broadcom corporations ef-varemærkeregistrering af
broadcom som ordmærke følgende varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 42:
      ”9
      apparater til optagelse, transmission og gengivelse af lyd eller billede; magnetiske da-
      tabærere, lydplader; databehandlingsudstyr; computere; computerhardware; elektroni-
      ske og elektromekaniske perifere apparater, alle til anvendelse sammen med computere;
      computernetværk; computerprogrammer; mikroprocessorer; centralenheder; printkort;
      halvledere; computerskærme; integrerede kredsløb; kontrolenheder og anordninger til
      lagre og netværk; magnetisk, elektronisk eller optisk registrerede data; materialer til
      magnetisk, optisk og elektronisk dataregistrering.
      42
      computervirksomhed; konsulentvirksomhed, design, afprøvnings- og forsknings- og
      rådgivningsvirksomhed vedrørende computere og programmering af computere; com-
      puterprogrammering; analyse af computersystemer; forskning og udvikling af compu-
      terhardware og -software; opdatering af computersoftware; design af computersoftware;
      hjælpelinjer for computerbrugere; teknisk support vedrørende computersoftware, com-
      puternetværk og internettet; information, konsulentbistand og rådgivning vedrørende
      alle førnævnte tjenesteydelser, inklusive sådanne tjenesteydelser leveret online elle via
      internettet.”
broadcom aps’ årsrapporter viser en samlet bruttofortjeneste på 11.776.795 kr. i perioden
2004-07, mens broadcom bolignet aps’ årsrapporter viser en samlet bruttofortjeneste på
1.584.400 kr. i samme periode. selskabernes årsrapporter viser ikke omsætningen.
                                              - 4 -
forklaringer
til brug for højesteret har stine darmer forklaret, at hun er direktør og medejer af broadcom
aps. selskabet udbyder internet- og teletjenester til erhvervskunder. datterselskabet, broad-
com bolignet aps, udbyder tilsvarende ydelser til private kunder i boligforeninger. broad-
com corporation leverer derimod computerhardware, chips og sæt, der bl.a. styrer netkort, og
er således en slags underleverandør af ”computerindmaden”. broadcom corporation leverer
en helt anden ydelse til en helt anden kundekreds, og hun betragter af samme grund ikke sel-
skabet som konkurrent. hun er en enkelt gang blevet kontaktet af told og skat, der lå inde
med en vareforsendelse, de ikke kunne få afleveret til broadcom corporation. journalist kent
krøyer rettede på et tidspunkt telefonisk henvendelse til hende i håb om, at broadcom aps
kunne hjælpe med en pressemeddelelse, han havde modtaget fra broadcom corporation uden
kontaktoplysninger. bortset fra disse to henvendelser har hun ikke oplevet nogen forvirring
omkring selskabernes navne.
anbringender
broadcom aps og broadcom bolignet aps har supplerende anført, at ohim’s afgørelser af
17. juni 2008 om begrænsning af broadcom corporations varemærkeregistrering i klasse 42
underbygger, at appellanternes kendetegn ikke anvendes for tjenesteydelser, der er ligeartede
med de tjenesteydelser, for hvilke broadcom corporations varemærke er registreret. varer i
klasse 9 er ikke ligeartede med tjenesteydelser i klasse 38. i denne forbindelse har appellan-
terne bl.a. henvist til ohim’s afgørelser af 13. december 2002 i sag b 204 828, primedia, og
af 7. december 2005 i sag nr. b 622 649, gecco/geco.
broadcom corporation har heroverfor anført, at ohim i sin nyere praksis statuerer ligeartet-
hed mellem tjenesteydelser inden for telekommunikation, som appellanterne tilbyder, og de
varer og tjenesteydelser inden for salg og servicering af computere, netværk, etc., som er
dækket af broadcom corporations ef-varemærkeregistreringer i klasse 9 og 42. broadcom
corporation har herved bl.a. henvist til ohim’s afgørelser af 13. juli 2006 i sag r 1103/2005-
2, demon, af 27. maj 2009 i sag r 1604/2008-2, helios, og af 28. august 2009 i sag b 681
405, mundonet. broadcom corporation har herved også henvist til ohim’s opposition
guidelines fra november 2007, afdeling 2, kapitel 2, b om ”similarity of goods and services”,
afsnit iv om ”specific goods and services compared”, pkt. 1, ”it/telco goods and services”,
                                              - 5 -
hvoraf det fremgår, at der er ligeartethed mellem varer og tjenesteydelser inden for it og tele-
kommunikation.
til støtte for sine betalingspåstande har broadcom corporation anført, at det skal tillægges
processuel skadevirkning, at appellanterne trods opfordring hertil ikke har fremlagt oplysnin-
ger om deres omsætning. i mangel af oplysninger om appellanternes omsætning har broad-
com corporation opgjort sit vederlagskrav på grundlag af appellanternes bruttofortjeneste. på
grundlag af appellanternes årsrapporter i perioden 2004-07 og forudsat, at selskaberne i 2008
har haft en bruttofortjeneste svarende til gennemsnittet for perioden 2004-07, udgør broad-
com aps’ og broadcom bolignet aps’ samlede bruttofortjeneste i perioden 2004-08 hen-
holdsvis ca. 15 mio. kr. og ca. 2 mio. kr. vederlagskravet er herefter opgjort som 5 % af
bruttofortjenesten svarende til henholdsvis 750.000 kr. og 100.000 kr. hertil kommer erstat-
ning for markedsforstyrrelse med henholdsvis 100.000 kr. og 50.000 kr.
højesterets begrundelse og resultat
broadcom aps’ forretningskendetegn, broadcom, der anvendes som varemærke, selskabs-
navn og domænenavn, er identisk med broadcom corporations ef-varemærke. med hensyn
til broadcom bolignet aps’ forretningskendetegn, broadcom bolignet, finder højesteret, at
det dominerende element er ordet broadcom, og at der derfor er en høj grad af lighed mellem
dette kendetegn og broadcom corporations varemærke.
efter eu-varemærkemyndighedens afgørelser af 17. juni 2008 omfatter broadcom corporati-
ons ef-varemærkeregistrering af broadcom som ordmærke og figurmærke i klasse 9 bl.a.
”apparater til optagelse, transmission og gengivelse af lyd eller billede; …; databehandlings-
udstyr; computersoftware, computere, computerhardware; elektroniske og elektromekaniske
perifere apparater, alle til anvendelse sammen med computere; computernetværk; …”. i
klasse 42 omfatter registreringen bl.a. ”computervirksomhed” og ”teknisk support vedrørende
computersoftware, computernetværk og internettet”.
broadcom aps anvender forretningskendetegnet broadcom for selskabets tjenesteydelser
inden for bredbåndstjenester, internetforbindelser og hosting. selskabets danske varemærke er
registreret som ordmærke i klasse 38, telekommunikation. broadcom bolignet aps anvender
                                                - 6 -
broadcom bolignet som forretningskendetegn i forbindelse med selskabets udbud til bolig-,
antenne- og ejerforeninger af bredbåndstjenester, herunder internet og telefoni.
højesteret lægger efter bevisførelsen til grund, at broadcom aps’ og broadcom bolignet
aps’ forretningsområder og kundekredse i væsentligt omfang adskiller sig fra broadcom
corporations. der må imidlertid lægges vægt på, at broadcom corporations varemærke er
registreret i klasse 9 for produkter, som anvendes i forbindelse med appellanternes tjeneste-
ydelser, og som i denne forstand er komplementære til disse tjenesteydelser. der må endvi-
dere lægges vægt på, at registreringen af broadcom corporations varemærke i klasse 42 fort-
sat omfatter bl.a. teknisk support vedrørende computersoftware, computernetværk og internet,
dvs. tjenesteydelser, som har betydelig lighed med de tjenesteydelser, som leveres af appel-
lanterne. endelig må der lægges vægt på, at der generelt er sket en brancheglidning mellem
telekommunikationsvirksomhed og virksomhed med salg og service af computerhardware og
-software.
herefter, og når det samtidig tages i betragtning, at broadcom aps’ og broadcom bolignet
aps’ forretningskendetegn som nævnt er identisk med, henholdsvis i høj grad ligner broad-
com corporations ef-varemærke, tiltræder højesteret, at der efter en samlet vurdering fore-
ligger risiko for forveksling som omhandlet i ef-varemærkeforordningens artikel 9, stk. 1,
litra b, og at appellanternes brug af deres forretningskendetegn derfor kan forbydes.
højesteret tiltræder, at appellanterne tillige er forpligtet til at slette selskabsnavnene broad-
com aps og broadcom bolignet aps samt domænenavnet broadcom.dk, jf. herved tillige
selskabslovens § 2, stk. 2, og internetdomænelovens § 12, stk. 1.
højesteret tiltræder herefter, at broadcom corporations påstande 1, 3, 4, 6 og 7 samt den sub-
sidiære påstand 2 er taget til følge.
højesteret finder, at broadcom aps og broadcom bolignet aps i anledning af varemærke-
krænkelsen begge skal betale et beløb til broadcom corporation i medfør af ef-varemærke-
forordningens artikel 102, stk. 2, jf. varemærkelovens § 43, stk. 1. beløbene fastsættes til
henholdsvis 100.000 kr. og 25.000 kr. til dækning af vederlag i medfør af § 43, stk. 1, nr. 1,
idet der ikke er grundlag for at tilkende erstatning for markedsforstyrrelse i medfør af nr. 2.
                                            - 7 -
med de anførte ændringer vedrørende betaling af vederlag stadfæster højesteret herefter
dommen.
                                    thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes med de ændringer, at broadcom aps til broadcom
corporation skal betale 100.000 kr. med procesrente af 50.000 kr. fra den 19. januar 2005 og
af 50.000 kr. fra den 23. september 2008, og at broadcom bolignet aps til broadcom cor-
poration skal betale 25.000 kr. med procesrente fra den 19. januar 2005.
i sagsomkostninger for højesteret skal broadcom aps og broadcom bolignet aps solidarisk
betale 100.000 kr. til broadcom corporation.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 31. august 2010
sag 259/2008
(1. afdeling)
a
(advokat jørn frøhlich)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat anders vangsø mortensen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 24. afdeling den 26. juni 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: torben melchior, lene pagter kristensen, niels
grubbe, marianne højgaard pedersen og michael rekling.
påstande
appellanten, a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
a2 har den 1. juli 2010 hævet sin anke til højesteret.
højesterets begrundelse og resultat
den 27. februar 1998 modtog a brev fra skattemyndighederne om, at man agtede at forhøje
hendes skatteansættelse for indkomståret 1996 i anledning bl. a. af et ulovligt anpartshaverlån
i det selskab, som hun havde været medejer af, og som da var under konkurs. brevet blev
sendt til den adresse i usa, som hun havde opgivet til folkeregistret, da hun fraflyttede dan-
mark. hendes daværende ægtefælle gjorde ved brev af 12. marts 1998 på begge ægtefællers
vegne indsigelse med henvisning til, at anpartshaverlånet ifølge det reviderede årsregnskab
var fuldt indfriet. kort herefter flyttede de videre til norge uden at oplyse deres nye adresse til
                                               - 2 -
de danske myndigheder. hun modtog derfor hverken det brev fra skattemyndighederne, hvori
den ændrede skatteansættelse som følge af det ulovlige anpartshaverlån blev meddelt, eller
årsopgørelsen for 1996, der begge blev returneret til skattemyndighederne. efter at hun flyt-
tede til danmark igen i juni 2003, blev hun den 5. juli 2004 tilsagt til udlægsforretning vedrø-
rende bl.a. skatterestance for 1996, og hendes revisor anmodede herefter den 14. september
2004 skattemyndighederne om genoptagelse.
genoptagelsesanmodningen er således først fremsat over 7 år efter udløbet af det pågældende
skatteår. a modtog ikke i denne periode underretning om sagens udfald. hun må have været
klar over, at den manglende underretning kunne skyldes, at skattemyndighederne ikke kendte
hendes nye adresse, og at myndighederne meget muligt havde fastholdt den varslede ansæt-
telse.
under disse omstændigheder finder højesteret, at der må kræves et sikkert bevis for, at der
ikke var grundlag for skatteansættelsen som følge af det ulovlige anpartshaverlån. a har under
sagen om genoptagelse gjort gældende, at anpartshaverlånet var fuldt indfriet ved nærmere
angivne betalinger. højesteret tiltræder, at et sikkert bevis herfor ikke er ført. der foreligger
derfor ikke særlige omstændigheder, som gør det urimeligt at opretholde ansættelsen, jf. her-
ved forarbejderne til den dagældende skattestyrelseslovs § 35, stk. 1, nr. 8, (folketingstidende
2002-03, tillæg a, l 175, side 4597 og side 4609), der er citeret i landsrettens dom. det var
således med rette, at skattemyndighederne afslog at genoptage as skatteansættelse for 1996.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
ved fastsættelsen af sagsomkostninger er der taget hensyn til, at a2 er pålagt at betale en del
af sagens omkostninger for højesteret.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 25.000 kr. til skatteministeriet.
                                               - 3 -
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
 evh
                                          udskrift
                                               af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                          kendelse
afsagt den 24. juni 2015
b-29-15
s aps under konkurs
(advokat thomas heering lysholdt petersen)
mod
x
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet efter
s aps. selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 29. juni
2007 af x med en selskabskapital på 125.000 kr., der blev indbetalt i værdier til kurs 952,51. x
har ifølge samme rapport siden den 29. juni 2007 og frem til den ... 2014 været registreret som
direktør i selskabet. selskabets formål var at ”drive speciallægevirksomhed”.
erhvervsstyrelsen traf den 19. august 2014 beslutning om tvangsopløsning af selskabet. der
var i forvejen indgivet konkursbegæring mod selskabet af en kreditor, og den ... 2014 tog ret-
                                                       -2-
ten selskabet under konkursbehandling og udpegede samtidig advokat thomas heering
lysholdt petersen som kurator i konkursboet.
retten har den 13. januar 2015 taget kurators indstilling om at indlede konkurskarantænesag
mod x til følge.
fristdagen er 27. januar 2014. den periode, som er relevant for bedømmelsen af konkurska-
rantæne i henhold til konkurslovens § 157, stk. 1, løber således fra den 27. januar 2013.
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 3. februar 2015 har kurator nedlagt på-
stand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er med modtagelsesbevis forkyndt for x den 22. februar 2015, hvor han samti-
dig bekræftede at have modtaget rettens brev af 4. februar 2015 med bilag. brevet indeholdt
en svarfrist på 14 dage fra forkyndelsen.
x har i et svarskrift modtaget den 27. marts 2015 nedlagt påstand om frifindelse og har i brev
af 4. maj 2015 erklæret sig enig i, at sagen afsluttes på skriftligt grundlag.
sagen er herefter behandlet på skriftligt grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift blandt andet:
       ”… s aps under konkurs er stiftet den 29. juni 2007 med en selskabskapital stor kr. 125.000,00, og har
       ifølge oplysninger fra erhvervsstyrelsen haft til formål at drive virksomhed med speciallægepraksis jf.
       fuldstændig rapport fra cvr-registret, der fremlægges …
                                                   -3-
selskabet havde allerede i juli 2013 problemer med at udbetale løn til en ansat ved forfald. efter udeblivel-
se af løn for december 2013 indgav hk danmark derfor konkursbegæring den 27. januar 2014, der såle-
des er fristdag i konkursboet.
selskabets tidligere direktør gjorde indsigelser mod lønkravet, hvorfor selskabet først blev erklæret kon-
kurs den ... 2014 og undertegnede blev udpeget som kurator, jf. retsbog af ... 2014, der fremlægges …
2.      grundlag for konkurskarantæne
… i hele den relevante periode fra den 27. januar 2013 til konkursdekretet den ... 2014 har x været eneste
direktør for selskabet.
kurator har i forbindelse med konkursbehandlingen undersøgt selskabets forhold, herunder gennemgået
oplysninger modtaget fra selskabets bankforbindelse, erhvervsstyrelsen samt skat.
af årsrapporten for regnskabsåret 2012 … fremgår følgende under ledelsespåtegningen, som er under-
skrevet af x:
            ”direktionen har aflagt årsrapport for 2012. årsrapporten er behandlet og ved-
            taget dags dato. det er vor opfattelse, at årsrapporten er aflagt efter lovgivnin-
            gens krav og kravene i henhold til danske regnskabsvejledninger. vi anser den
            valgte regnskabspraksis for hensigtsmæssig og de udøvede regnskabsmæssige
            skøn for forsvarlige. årsrapporten giver efter vor opfattelse et retvisende billede
            af selskabets aktiver og passiver, den økonomiske stilling samt resultatet.”
selskabet ejede ifølge årsrapporten for regnskabsåret 2012 aktiver for i alt kr. 1.691.114. dette stemmer
imidlertid ikke overens med x’s forklaring i skifteretten i forbindelse med afsigelse af dekret, hvor han op-
lyste, at alt klinikkens udstyr er ejet af ham personligt. han var desuden ikke bekendt med hvilke aktiver,
der dækker over de kr. 152.000,00, som er anført i årsrapporten for regnskabsåret 2012. ifølge x er klinik-
kens scanner over 10 år gammel og uden værdi. han modtog den personligt fra et selskab, som han fore-
tog behandlinger for. lejemålet er hans personligt, og der er en lejekontrakt i hans navn …
x oplyste endvidere i skifteretten, at betaling for arbejde, som udførtes i selskabet indgik på hans private
konto, hvorfra han overførte penge til selskabets konto til dækning af omkostninger, herunder løn …
                                                          -4-
      alle forpligtelser ligger således i selskabet og alle aktiver er ved x … hvilket har påført selskabets kredito-
      rer tab.
      i henhold til selskabslovens § 118 er det direktionens pligt at sikre, at selskabets bogføring sker under
      iagttagelse af lovgivningens regler herom, og at formueforvaltningen foregår på en betryggende måde. x
      har i skifteretten oplyst, at der ikke er foretaget bogføring ... x oplyste endvidere, at selskabets bilag befin-
      der sig hjemme hos ham selv, men at alt materiale ligger på hans computer, hvor alle patientjournaler og-
      så er gemt. x kan derfor ikke udlevere computeren til kurator … kurator har således ikke haft mulighed
      for at gennemgå selskabets bilag eller bogføring.
      det påhviler selskabet ledelse, at der bliver indgivet årsrapport inden for den angivne frist, jf. årsregn-
      skabslovens § 8. selskabets årsrapport skal være modtaget i erhvervsstyrelsen senest 5 måneder efter
      regnskabsårets afslutning, jf. årsregnskabslovens § 138, stk. 1, 2. pkt. årsrapporten for 2013 burde derfor
      have været indsendt til erhvervsstyrelsen inden den 1. maj 2014, hvilket ikke er sket og det kan derfor
      fastslås, at pligten til at aflægge regnskab ikke er overholdt for regnskabsåret 2013, hvilket i grove tilfælde
      kan være strafbart, jf. straffelovens § 302, stk. 1, nr. 4.
      x har endvidere drevet lægepraksis efter at sundhedsstyrelsen den 12. juli 2014 fratog ham autorisatio-
      nen hertil. dette fremgår blandt andet af en artikel af … 2014 fra selskab1, hvori det fremgår at sund-
      hedsstyrelsen fratog x hans autorisation, således at han ikke længere kan foretage lægeforbeholdt virk-
      somhed. artiklen fremlægges ... dette er i strid med lovbekendtgørelse nr. 877 af 4. august 2011 om auto-
      risation af sundhedspersoner og om sundhedsfaglig virksomhed kapitel 27 og kan straffes med bøde eller
      fængsel.
      det kan endvidere oplyses, at x tidligere har deltaget i ledelsen i 8 andre selskaber, som enten er tvangs-
      opløst eller opløst efter konkurs, jf. udskrift af udvidet personrapport på x fra cvr-registret. udskriften
      fremlægges …
      der er i konkursboet anmeldt krav i henhold til konkurslovens § 95 for kr. 378.794,47 samt i henhold til
      konkurslovens § 97 for kr. 561.147,88, hvoraf skats krav udgør kr. 262.694,00. udskrift af boets gæld-
      bog fremlægges …”
x har i et følgebrev af 22. februar 2015 blandt andet anført:
                                                      -5-
     ”… sundhedsstyrelsen har efter konkursdagen lukket klinikken og tømt den for alt indhold ved
     politiets hjælp. herunder alt bogførings- og bilagsmateriale. påstanden er derfor noget plat og
     må rettes mod sundhedsstyrelsen …”
det hedder i sagsøgtes svarskrift blandt andet:
     ”… baggrunden for selskabets konkurs er, at kurators klient p1 ved sin ansættelse i selskabet er
     egenskyldig i konkursen, fordi hun grundet sygdom har krævet løn i meget lang tid, selvom hendes syg-
     dom var en fraktur, der normalt tager 2 dage at hele nok til at kunne arbejde igen. det er almindelig
     kendt, at når en fagforening rejser gigantiske krav mod bitte små arbejdsgivere som i denne sag, har ar-
     bejdsgiveren ingen resurser eller chanser for at modgå kravet, hvilket er en af de væsentligste årsager til,
     at man bruger selskabsformen som mulighed for driftsenhed.
     ad. regnskab og bogføring.
     den manglende regnskabsførelse herunder bogføring skyldes netop den ansatte sekretærs udeblivelse. x
     har altid selv koncentreret sig om sin lægegerning og har overladt til andre, at tage sig af virksomhedens
     tekniske drift herunder bogføring og regnskaber. dette må, eller skal, han som direktør gøre, men har selv-
     følgelig stadig det juridiske ansvar, ligsom ministre har det for deres embedsmænds udførelse af deres ar-
     bejde. da sekretæren udeblev, kunne han ikke overkomme disse funktioner, og til trods for ihærdige be-
     stræbelser lykkedes det ham ikke igen, at finde en ordentlig sekretær til erstatning. x har altså gjort, hvad
     han kunne og skulle, og at det ikke lykkedes, har intet med hans evner til at lede virksomhed at gøre, hvori
     han nok står over 90 % af den danske direktionsmasse.
     forudgående regnskaber er aflagt ifølge almindelig regnskabsskik, og har man noget at klandre herover,
     må man gå mod selskabets revisor. x er meget omhyggelig med ordning af bilag, men lader fagfolk om re-
     sten, og hvis man tror, at hans mellemregning på privat konto har ført til tab for kreditorer, må man også
     gå mod revisor. de bilag, som har befundet sig hjemme, er dem, han der har ordnet for revisionen og er af
     diminutiv betydning for selskabets overordnede drift, og det er klart, at når et så kleint selskab bliver ud-
     sat for angreb af rovlignende karakter, kan det ikke også betale eksterne udgifter til advokater og revisorer,
     og da sundhedsstyrelsen nu har fjernet alt indhold i klinikken, er det op til denne eller dennes ansvar, at
     ordne regnskaberne.
                                                  -6-
at x skulle have tilegnet sig aktiver eller at disse skulle være fiktive er ikke korrekt. det er sådan, at akti-
ver kan have meget høj værdi i ”still going” virksomhed og være værdiløse ude af drift. man nævner sær-
skilt xs skanner, som er værdiløs for andre, men var uvurderlig for selskabets drift, så hvem der ejer den
er pekuniært uden betydning.
ad. drift af lægepraksis uden autorisation.
dette er ikke relevant i forhold til vurdering af evne til at lede virksomhed, og det kan oplyses, at der mu-
ligvis forestår et større sagskompleks mod sundhedsstyrelsen. man kan ikke være uvidende om, at sund-
hedsstyrelsen for tiden er i modvind for manglende handlekraft. dertil kan oplyses, at den også kan klan-
dres for forkert handling, som det i meget høj grad er tilfældet med x. x er måske landest mest vidende og
højest uddannede læge indenfor næsten alle fagspecialiteter. han har forsket og holdt foredrag verden over
hele sit liv, og det er ham, som sundhedsstyrelsen i virkeligheden skulle spørge om, hvad det rigtige er,
men der og i dennes forskellige organisationer, nævn og udvalg, sidder midaldrende og yngre læger, som
skal hævde sig, og som aldrig har set patienter selv. dette foreholdt af x har de hævnet sig med ved som
magthaverne helt at have vippet det gamle guld af pinden. dette bør granskes måske i undersøgelser, som
sundhedsministeren må sætte i værk. tv2 har bedt om aktindsigt.
forholdet har ødelagt x´s retræte og otium både fysisk og psykisk, og det bør ende med, at han får erstat-
ning i størrelseseordenen 10. mill. kroner samt en orden, for hans livslange overordentlig store arbejde og
gennembrydende forskning indenfor lægevidenskaben.
det mistænkes, at den ”syge” sekretær og dermed hk og de involverede advokater, kan gøres juridisk
medansvarlige for dette hændelsesforløb hvorom også bemærkes, at x som påstået direkte følge heraf for
ca. ½ år siden blev indlagt med 3 blødende mavesår og var tæt på at afgå ved døden.
ad. tidligere beskæftigelse.
skal anføres, at fremtrædende personer i samfundet ofte deltager i mange erhvervsvirksomheder. hvis del-
tagelse i sådanne skulle være et argument for manglende evne, da ville 90 % af landets erhvervsadvokater
være modne til konkurskarantæne. hele ideen med selskabsform er beskyttelse af den virkelige person. el-
lers ville det være unødvendigt at have bestemmelser om juridiske personer. man må i sø- og handelsret-
ten da også være bekendt med, at langt de fleste selskaber ikke bliver ret gamle. og, at der ligefrem findes
advokater, som lever af, mod betaling at blive den sidste direktør.
                                                        -7-
     ad. kreditorer.
     den samlede kreditormasse var blevet betalt, hvis sekretæren ikke var blevet syg, hvorfor det findes, at
     denne, boet og kurator bør holde sig til forsikringsselskaber og offentlige kasser og garantifonde.
     der stilles også spørgsmål ved, om kurator som advokat for hk og dermed p1 overhovedet er habil i nær-
     værende sags behandling.
     under henvisning til forannævnte mistanke om et eventuelt juridisk medansvar i en erstatningssag an-
     modes retten genvurdere, om der er nyt grundlag for krav om ændring i kurators forsikringsdækning …”
det hedder i kurators replik blandt andet:
     ”… i forlængelse af sagsøgtes brev til retten af 22. februar 2015, skal jeg hermed fremkomme med følgen-
     de supplerende bemærkninger:
     kurator har rettet henvendelse til sundhedsstyrelsen, som har oplyst, at københavns politi deltog i ran-
     sagningen i forbindelse med embedslægens indhentelse af journaler fra sagsøgtes praksis, og at køben-
     havns politi fortsat har pc’en, hvor selskabets bogførings- og bilagsmateriale formentlig befinder sig, jf.
     mail fra sundhedsstyrelsen, der fremlægges …
     kurator har herefter kontaktet hans ole djernis fra københavns politi, som telefonisk har oplyst, at man
     i forbindelse med straffesag mod sagsøgte vedrørende hans overtrædelser af lov om autorisation af sund-
     hedspersoner og om sundhedsfaglig virksomhed, ønsker pc’en beslaglagt som bevismateriale.
     hans ole djernis har endvidere oplyst, at ransagningen skete den 21. oktober 2014, dvs. efter konkursde-
     kretets afsigelse den ... 2014.
     under hensyn til politiets efterforskning har kurator ikke anmodet om at få pc’en udleveret.
     det bemærkes hertil, at sagsøgte ikke tidligere har bidraget med oplysninger i sagen. det følger af retsbo-
     gen af ... 2014, fremlagt … at sagsøgte tidligere har forklaret, som følger:
     ”selskabets bilag er hjemme hos ham. der er ingen bogføring. alle indberetninger til regionen sker elek-
     tronisk. alt materiale ligger på hans computer, hvor alle patientjournaler også er på. han kan derfor ikke
     udlevere computeren.”
                                                          -8-
     sundhedsstyrelsen fratog sagsøgte hans autorisation den 12. juli 2014, jf. udskrift fra autorisationsregi-
     stret, der fremlægges …
     i perioden fra den 12. juli 2014 til konkursdekretets afsigelse den ... 2014, har sagsøgte således ikke lovligt
     kunne drive lægepraksis, hvorfor han i denne periode burde have sikret bogførings- og regnskabsmateriale,
     særligt under henvisning til, at konkursbegæringen blev indgivet allerede den 27. januar 2014.
     det bemærkes endvidere, at sagsøgte i perioden fra den 11. september til den 21. oktober 2014 havde ad-
     gang til computeren, og derfor kunne have overgivet bogførings- og regnskabsmateriale til kurator …”
synspunkter
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden blandt andet anført:
     ”…
     at      det efter selskabslovens § 117, stk. 2 er direktionens pligt at varetage ledelsen og sikre en forsvarlig
             organisation af selskabets virksomhed, hvilket sagsøgte har undladt ved ikke at sikre selskabet mod
             gældssætning,
     at      det i henhold til selskabslovens § 118 er direktionens, og dermed sagsøgtes, ansvar at sikre, at kapi-
             talselskabets bogføring sker under iagttagelse af lovgivningens regler herom, og at formueforvalt-
             ningen foregår på en betryggende måde, hvilket ikke er sket, idet der ikke foreligger bogføring,
     at      der ikke er foretaget bogføring i overensstemmelse med bogføringslovens regler herom, jf. bogfø-
             ringslovens §§ 6-10 og § 14, hvilket sagsøgte som den seneste fungerede ledelse i selskabet, bærer
             ansvaret for,
     at      sagsøgtes undladelse af at sikre bogføring opfylder gerningsindholdet i straffelovens § 302,
     at      sagsøgte som ansvarlig direktør for selskabet i strid med årsregnskabslovens §§ 2 og 8 har undladt
             at lade udarbejde og indgive årsrapport for regnskabsåret 2013,
     at      sagsøgte, som selskabets ledelse, hverken har foretaget den nødvendige bogføring efter bogførings-
             loven eller ladet udarbejde årsrapport i henhold til årsregnskabsloven, hvilket må anses for ufor-
             svarlig forretningsførelse,
     at      sagsøgte har tilegnet sig selskabets aktiver, eller, at årsrapporten for regnskabsåret 2012 er baseret
             på fiktive opgørelser, hvilket kan være strafbart i henhold til straffelovens § 296, stk. 1, nr. 2,
     at      det må anses for groft uforsvarligt, såfremt sagsøgte har tilrettelagt virksomheden og selskabet
             drift således, at aktiver ejes af sagsøgte personligt, men forpligtelserne ligger i selskabet,
                                                         -9-
     at     sagsøgte herved har påført kreditorerne tab,
     at     det forhold, at sagsøgte tidligere har deltaget i ledelsen i 8 andre selskaber som alle enten er
            tvangsopløst eller opløst efter konkurs, viser at sagsøgte er uegnet til at deltage i ledelsen af en
            virksomhed,
     at     sagsøgte har drevet lægepraksis efter at sundhedsstyrelsen den 12. juli 2014 fratog ham autorisa-
            tionen hertil, hvilket er i strid med lovbekendtgørelse nr. 877 af 4. august 2011 om autorisation af
            sundhedspersoner og om sundhedsfaglig virksomhed kapitel 27 og kan straffes med bøde eller
            fængsel,
     at     de ovenfor beskrevne forhold udgør groft uforsvarlig forretningsførelse, der gør sagsøgte uegnet til
            at deltage i ledelsen af en virksomhed, jf. konkurslovens § 158, og at han derfor bør pålægges kon-
            kurskarantæne i 3 år …”
kurator har i sin replik til yderligere støtte for påstanden anført:
     ”… de tidligere fremsatte anbringender fastholdes, idet det til støtte for den nedlagte påstand yderligere
     gøres gældende,
     at     sagsøgte som følge af konkursbegæringen indgivet allerede den 27. januar 2014 havde en skærpet
            forpligtelse til at sikre sig, at bogføringsmaterialet ville være tilgængeligt for kurator ved konkurs-
            dekretets afsigelse,
     at     sagsøgte ved dekretets afsigelse oplyste, at der ikke var nogen bogføring,
     at     sagsøgte i perioden fra den 11. september – 21. oktober 2014 var i besiddelse af den computer, hvor
            bogføringsmaterialet efter det oplyste befandt sig, og derfor kunne have udleveret bogføringen til
            kurator,
     at     sagsøgte bærer ansvaret for, at bogføringsmaterialet ikke er tilgængeligt for kurator, uanset be-
            grundelsen herfor, jf. hertil sø- og handelsrettens kendelse af 8. oktober 2014 i sagen b-19-14,
            hvoraf det fremgår, jf. s. 5, at der foreligger groft uforsvarlig forretningsførelse ved manglende til-
            vejebringelse af bogføringsbilag, ”uanset om dette skyldes manglende bogføring eller forsvarlig op-
            bevaring heraf”,
     at     sagsøgte i strid med bogføringslovens § 12 ikke har påset, at regnskabsmaterialet er opbevaret på
            en sådan måde, at det uden vanskeligheder kan gøres tilgængeligt her i landet for offentlige myn-
                                                       - 10 -
             digheder m.fl., som i henhold til anden lovgivning har ret til at kræve indsigt i regnskabsmateria-
             let, herunder kurator,
       at    sagsøgte i henhold til bogføringslovens § 13, som den senest fungerende ledelse i selskabet, bærer
             ansvaret for, at bogføringsmaterialet opbevares i henhold til bogføringslovens bestemmelser, og
       at    det som følge af det manglende materiale er umuligt for kurator at vurdere, hvorvidt selskabet eje-
             de aktiver af værdi, eller om der foreligger omstødelige dispositioner, idet kurators mulighed for at
             følge et transaktions- og kontrolspor er ikke-eksisterende …”
vedrørende x’s anbringender til støtte for påstanden om frifindelse henvises til svarskriftet.
sø- og handelsretten skal udtale:
indledningsvist bemærkes, at x har stillet spørgsmålstegn ved, om kurator overhovedet er
habil i denne sag. retten kan i den forbindelse helt generelt henvise til, at kuratorer som ud-
gangspunkt er antaget for at varetage kreditorernes tarv i konkursboer. hertil kommer, at
det af forarbejderne til konkurslovens regler om konkurskarantæne, jr. betænkning nr.
1525/2011, side 110, fremgår, at konkursrådet netop fandt, at denne opgave ville ”ligge i na-
turlig forlængelse af de opgaver, der i øvrigt påhviler kurator, og der vil således kunne være
en synergieffekt i, at kurator i forvejen kender sagen”. retten finder således ikke grundlag
for at fastslå, at kurator i denne sag skulle være inhabil, også selvom han oprindeligt repræ-
senterede en lønmodtager med et krav mod selskabet.
det er ubestridt, at x var direktør i hele den periode, som er relevant for bedømmelsen af
konkurskarantæne efter konkurslovens § 157,stk. 1. retten lægger videre som ubestridt til
grund, at der i denne periode mangler bilags- og bogføringsmateriale, og selvom en medar-
bejder var sygemeldt/udeblevet fra arbejde, friholder dette ikke x for ansvaret for overhol-
delse af bogføringslovens regler. tilsvarende friholder det forhold, at den eventuelle reste-
rende bogføring godt halvanden måned efter konkursdekretets afsigelse var blevet beslag-
lagt af politiet, ikke x for ansvaret efter bogføringsloven eller ansvaret for at have undladt at
udlevere den eventuelle resterende bogføring til kurator efter konkursdekrets afsigelse.
                                                - 11 -
efter de foreliggende oplysninger lægger retten videre til grund, at der er sket en sammen-
blanding mellem x’s og selskabets økonomiske forhold, idet selskabets indtægter er tilgået x
personligt. der foreligger derimod ikke dokumentation for, at indtægterne derefter blev
brugt til dækning af selskabets udgifter, og ansvaret for denne manglende dokumentation
påhviler x som direktør. der er i selskabet anmeldt krav fra selskabskreditorer, herunder
lønmodtagere og skat, for ca. 950.000 kr., og retten lægger som ubestridt til grund, at stør-
stedelen af disse fordringer hidrører fra den relevante periode. det har som anført af kurator
ikke været muligt for denne at eftersøge eventuelle værdier og omstødelige betalinger, og
kreditorernes tab må derfor samlet set anses for værende en følge af x’s adfærd i selskabet.
hertil kommer, at x, trods fratagelse af sin autorisation, drev sin praksis i selskabets regi,
hvilket har indebåret en risiko for pådragelse af økonomiske forpligtelser og i øvrigt i sig
selv er strafbart.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder retten,
at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1, og regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig.
                                       derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 15.000 kr.
                                        jeanette melchior
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                    sø- og handelsretten, den


text:
                                          udskrift
                                              af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                           dom
                                  afsagt den 27. august 2009.
                                  logistic consult aps
                                  (advokat tobias vieth)
                                  mod
h‐64‐06                           transport brødrene v/rune raaschou
h‐65‐06                           transport brødrene v/michael raaschou
h‐66‐06                           andy trans v/georg a.t. hulstrøm
h‐67‐06                           orbit service v/bill volche
h‐68‐06                           j. l. transport v/johnny m. larsen
h‐77‐06                           b´s handel & transport v/berit meisner
                                  (advokat jakob forman)
indledning og påstande
under anbringende af, at de sagsøgte har overtrådt en konkurrenceklausul i deres
vognmandskontrakt med logistic consult aps (i det følgende: logistic), har logistic nedlagt
påstand om, at de hver skal betale 250.000 med procesrente fra den 11. maj 2006.
     de sagsøgte har påstået frifindelse.
                                                   ‐2‐
oplysningerne i sagen
logistic ejes af christine schou og driver kurervirksomhed. logistic havde med henblik på
opfyldelse af en kontrakt med ups med de sagsøgte indgået kontrakter, som var affattet af
logistic, og som, bortset fra de individuelle vederlagsbestemmelser, bl.a. indeholdt følgende
enslydende bestemmelser:
       ”…
       §4
       samarbejdets ophør
       stk. 1. nærværende kontrakt kan til enhver tid fra begge parters side opsiges skriftligt med 1
       måneds varsel.
       stk. 2. indenfor den første måned – der betragtes som prøveperiode – efter nærværende
       kontrakts ikrafttræden, kan samarbejdet stoppes fra dag til dag, enten som følge af, 1) at
       vognmand og selskab [logistic] er enige herom, 2) at vognmanden gør sig skyldig i gentagne
       forsømmelser i henhold til kontrakten, 3) at der fra selskabets kunder, eller fra kunder med
       tilknytning til selskabet, indløber gentagne og berettigede klager over vognmanden, 4) at
       selskabet ikke længere har kontrakt med ups danmark a/s i det pågældende område.
       stk. 3. selskabet kan efter udløbet af prøveperioden på 1 måned, jvt. § 4, stk. 2, opsige
       nærværende kontrakt med øjeblikkelig virkning, såfremt vognmanden gør sig skyldig i
       gentagne forsømmelser i henhold til kontrakten, eller at der fra selskabets kunder indløber
       gentagne og berettigede klager over vognmanden. eller hvis selskabet vurdere i grove tilfælde
       at vognmanden i den grad modarbejder selskabet så meget, at det kan skade selskabet eller
       selskabets kunder.
       opsiger selskabet kontrakten efter nærværende bestemmelse, og efter eventuel afregning for de
       af vognmanden indkørte ture, har selskab og vognmand ikke yderligere økonomiske krav på
       hinanden …”
i juli måned 2005 underskrev parterne følgende enslydende ligeledes af logistic affattede
tillæg til kontrakten:
       ”…
       konkurrenceklausul med samarbejdspartnere
       logistic … og ovenstående partner samt ansatte …, benævnes som op, er indforståede med, at
       de begge er forpligtede til såvel under samarbejdet som i en periode på 2 år efter samarbejdets
       ophør at afstå fra enhver handling, der kan indebære illoyal konkurrence over for samarbejdet.
       som illoyal konkurrence betragtes navnlig, men ikke begrænset til, misbrug af oplysninger eller
       viden erhvervet under samarbejdet vedrørende forretningskoncept, kunder, produkter samt
       goodwill‐snylteri.
       særligt forpligter op sig med nærværende aftale, [til] at afstå fra under nogen form at tage
       kontakt til og udføre opgaver for ups – united parcel service. op forpligter sig endvidere til
       ikke at have nogen direkte eller indirekte økonomiske samarbejde med ups eller virksomheder
       eller personer, som konkurrerer med denne. det er derfor op forbudt i en periode på 2 år efter
                                                    ‐3‐
      samarbejdets ophør at udføre arbejde for eller på anden måde bistå ups, som op har haft en
      forretningsmæssig forbindelse med i kraft af samarbejdet med logistic ….
      overtrædelse af dette forbud kan af logistic … forhindres ved nedlæggelse af fogedforbud
      (uden sikkerhedsstillelse).
      op er forpligtet til i tilfælde af overtrædelse af forbuddet at betale en konventionalbod stor kr.
      250.000. i stedet for konventionalbod er logistic … berettiget til at kræve erstatning for det tab,
      overtrædelsen medfører.
      …”
rune og michael raaschou opsagde samarbejdet den 11. oktober 2005 til fratræden den 11.
november 2005. rune raaschou genoptog samarbejdet.
      logistic opsagde ved skrivelse af 28. december 2005 de sagsøgte, bortset fra michael
raaschou, med virkning fra den 30. december 2005 under henvisning til, at logistic ikke
længere havde kontrakt med ups.
      den 14. januar 2006 deltog de sagsøgte i et møde hos ts transport‐service a/s (i det
følgende: ts), som havde indgået kontrakt med ups, og som tilbød dem at udføre denne
kørsel. de sagsøgte begyndte alle at køre for ts i løbet af januar måned 2006.
      ved skrivelse af 24. januar 2006 skrev logistics advokat til de sagsøgte, at de overtrådte
konkurrenceklausulen ved på ny at køre for ups, og påbød dem at ophøre hermed og hver
betale 250.000 kr. for overtrædelse af klausulen.
      rune raaschou arbejder i dag som lagerarbejder. michael raaschou arbejder deltids
som vagt. georg andy t. hulstrøm kører fortsat med en bil for ts. bill volche er i lære som
automekaniker. johnny m. larsen kører transport af reservedele. berit meisner er under
konkursbehandling.
forklaringer
christine schou har forklaret, at hun i år 2000 gik ind i sin mands vognmandsfirma, avadis
aps, hvor hun stod for ups. da avadis aps lukkede, stiftede de logistic, som overtog
kontrakten med ups. de havde udført opgaver for ups i 9 år i de to selskaber, da
samarbejdet ophørte. der var i alt omkring 25 vognmænd, der kørte ups for logistic.
      hun lavede konkurrenceklausulen i juli 2005, efter at 7 andre vognmænd end de
sagsøgte havde kontaktet ups i et forsøg på at overtage kontrakten. hun fortalte alle
                                                 ‐4‐
vognmændene            om    denne     episode, da    hun    forelagde tillægsaftalerne med
konkurrenceklausulen for dem. konkurrenceklausulen havde hun fået udarbejdet af sin
advokat, idet den alene skulle omfatte ups. hun ville have afbrudt samarbejdet med
vognmænd, der ikke underskrev, og det sagde hun til dem.
      kontrakten med ups havde altid en løbetid på et år, og i slutningen af oktober
begyndte forhandlingerne om næste års kontrakt. i 2005 ville ups have nye hårde krav til
bøder til chaufførerne, hvis de begik fejl. den 23. december 2005 blev hun ringet op af ups,
der oplyste, at ups ikke ville fortsætte samarbejdet. før da var hun ikke klar over, at ups
overvejede at stoppe samarbejdet. hun ringede til alle vognmændene og oplyste, at hun ikke
kunne sikre dem nogen indtægt fra og med januar måned 2006, og hun tilbød dem derfor at
blive fritstillet i stedet for at opsige dem med 30 dages varsel.
      hun prøvede at ”sælge” teamet videre til andre i branchen, ligesom hun tilbød ups en
ændring af hendes rolle, idet det jo var hende og ups, der var blevet uenige. mens disse
forsøg stod på, opdagede hun den 20. januar 2006, at de sagsøgte kørte for ups.
      hun havde et møde med vognmændene i starten af januar, hvor de blev orienteret om,
at hun fortsat håbede på at få kontrakten tilbage med ups.
rune raaschou har forklaret, at han kom i kontakt med logistic sagsøger gennem en bekendt,
og var til samtale den 8. december 2004. han startede på prøve den næste dag for egen
regning. den følgende dag begyndte han uden at have nogen skriftlig kontrakt at køre for
avadis aps med sin egen bil, som han havde købt til formålet for 60.000 kr. + moms.
      midt i 2005 blev der indgået en skriftlig kontrakt, som var udarbejdet af christine
schou. i juli måned ville christine schou have aftalen om en konkurrenceklausul. papirerne
blev lagt på et bord, og de skulle skrive under. de kunne tage papirerne med hjem, inden de
skrev under, men de fik ingen gennemgang af klausulen.
      på opfordring af christine schou købte han en større bil til 175.000 kr. + moms. han
lånte pengene af sin far.
      en typisk dag startede ved 7‐8 tiden i glostrup. pakkerne blev lagt på bilen i
rækkefølge, og derefter kørte han ud og leverede. undervejs får han oplysninger om
opsamling han skal foretage. så returnerer han til ups sidst på dagen efter typisk 10 timer.
indtægtsmæssigt løb det rundt, men han kunne ikke betale afdrag på bilen.
                                                 ‐5‐
      han opsagde kontrakten, fordi det var for hårdt. hans bil skulle ofte køre så mange
pakker, at der ikke var plads hertil, således at han måtte hente pakker to gange. han
begyndte dog igen, da han ikke havde fundet andet arbejde.
      christine schou bragte kontrakterne til ophør med den begrundelse, at der ikke var
noget at køre, og de fik herefter ingen betaling. han havde regnet med at køre for logistic i
mange år.
      omkring den 14. januar spurgte berit meisner ham, om han ville med til et møde hos
ts. alle de sagsøgte deltog i mødet. de drøftede konkurrenceklausulen på mødet, og alle
mente, at den var for hård, idet de blev nægtet at køre overhovedet. det var først hos ts, det
gik op for ham, hvor vidtgående konkurrenceklausulen var. han startede hos ts den 16.
januar 2006, og hans indtjening steg voldsomt.
parternes synspunkter
sagsøgers advokat har gjort gældende, at de sagsøgte er bundet af konkurrenceklausulen i
tillægsaftalen af juli 2005, idet klausulerne ikke var urimelige, og idet de sagsøgte overtrådte
klausulerne ved at påtage sig arbejde for ups
      logistic arbejdede på at få ny kontrakt med ups og på at få anden beskæftigelse til de
sagsøgte, men de sagsøgte fjernede logistics muligheder herfor ved at tage arbejde hos ts
med henblik på kørsel for ups.
      logistic har ikke misligholdt kontrakten, idet sagsøger loyalt har oplyst til de sagsøgte,
at der ikke var noget arbejde, da de ikke havde fået forlænget kontrakten med ups. de
sagsøgte havde ikke krav på arbejde eller betaling, når der ikke var arbejde.
      da klausulen er overtrådt, skal hver af de sagsøgte betale den aftalte bod på 250.000 kr.
de sagsøgtes advokat har gjort gældende, at konkurrenceklausulen ikke er bindende for de
sagsøgte, idet den er ensidigt udarbejdet af logistic og ikke var genstand for forhandling,
ligesom de belastende vilkår i klausulen ikke blev gennemgået og fremhævet for de
sagsøgte, der er almindelige vognmænd uden særlig uddannelse.
      logistic har endvidere selv ensidigt annulleret og dermed misligholdt kontrakten og
kan derfor ikke længere påberåbe sig klausulen. logistics opsigelse af kontrakten med de
                                               ‐6‐
sagsøgte til ophør et par dage sendere med udgangen af december måned 2006 var i strid
med kontraktens § 4 om en måneds opsigelse. den pågældende opsigelsesvarsel ville have
givet de sagsøgte mulighed for at finde arbejde, der ikke krænkede konkurrenceklausulen.
      konkurrenceklausulen er endvidere urimelig både ved sin indskrænkning af de
sagsøgtes adgang til erhverv og ved sin bredde, idet den nærmest omfatter hele de sagsøgtes
branche. klausulen må derfor tilsidesættes som urimelig, jf. aftalelovens § 36, hvilket
yderligere støttes af de sagsøgtes sociale situation og af, at der ikke blev betalt de sagsøgte
nogen form for vederlag for at påtage sig klausulen, som blev forelagt dem ”take it or leave
it”.
      hertil kommer, at det er logistics egne forhold, der har bevirket, at samarbejdet
ophørte, idet logistic havde mistet sin kontrakt med ups. det er udokumenteret, at logistic
fortsatte forhandlinger med ups, og da ups allerede havde indgået aftale med ts
forekommer det heller ikke troværdigt, at ups skulle have indladt sig i yderligere
forhandlinger med logistic, der derfor ikke har nogen reel interesse i at gøre klausulen
gældende over for de sagsøgte vognmænd. logistic har da heller ikke gennem fogedforbud
søgt at håndhæve klausulen. også af denne grund må kravet om konventionalbod
tilsidesættes.
sø‐ og handelsrettens afgørelse
efter modtagelsen af ups’ meddelelse af 23. december 2005 om, at kontrakten ikke ville blive
fornyet, opsagde logistic den 28. december 2005 kontrakten med de sagsøgte vognmænd til
ophør den 30. december 2005, dvs. med blot 2 dages varsel og ikke som aftalt i kontrakten
med et varsel på mindst en måned. baggrunden herfor var, at logistic efter at have mistet
kontrakten med ups ikke længere kunne anvise vognmændene det aftalte indtægtsgivende
arbejde for ups. herved misligholdt logistic imidlertid sin kontrakt med de sagsøgte
vognmænd.
       de sagsøgte vognmænd stod således i den opsigelsesperiode, hvor de ved kontrakten
var sikret et udkomme, mens de ledte efter andet arbejde, uden indtægtsgrundlag, og det
lægges til grund, at de blot søgte at opretholde deres levevej ved i januar måned 2006 – de
fleste sagsøgte først efter et møde foranlediget af ts den 16. januar 2006 – at levere de
                                                 ‐7‐
tjenesteydelser, som de hidtil havde leveret til logistic, til ts, som i det kommende år havde
fået kontrakten med ups, og som derfor havde behov for bistand af vognmænd med udstyr
til og erfaring i kurertjeneste.
       det lægges endvidere til grund, at logistic i januar måned 2006 ikke havde nogen
udsigt til at få forlænget den kontrakt med ups, som var baggrunden for, at logistic havde
krævet, at vognmændene påtog sig konkurrenceklausulen.
       herefter, og idet det er ubestridt, at de sagsøgte ikke havde medansvar for, at logistic
mistede kontrakten med ups, findes de sagsøgte vognmænds adfærd under de således
foreliggende omstændigheder ikke at kunne anses som illoyal konkurrence i forhold til
logistic. det bemærkes herved, at konkurrenceklausulen ved en umiddelbar læsning vel kan
forekomme særdeles vidtgående ved at forbyde enhver form for samarbejde mellem
vognmænd og personer eller virksomheder, der samarbejder eller konkurrerer med ups,
men at den dog ved en indskrænkende fortolkning mod affatteren og til gunst for den
bebyrdede må antages alene at forbyde sådanne handlinger, hvis de indebærer illoyal
konkurrence, jf. herved den sammenhæng mellem stk. 2, 2. pkt., stk. 2, 1. pkt., og stk. 1, som
fremgår af klausulens opbygning, og som understreges ved anvendelsen af ordene ”særligt”
og ”derfor”.
       ved vurderingen må der tillige lægges vægt på, at de sagsøgte vognmænd ikke
modtog nogen form for betaling for at påtage sig konkurrenceklausulen, at den blev forelagt
dem til underskrift uden, at de fik uvildig rådgivning om indholdet af de forpligtelser, de
herved påtog sig, at der ikke fandt nogen form for forhandling sted, og at de sagsøgte
vognmænd af logistic blev sat i en ”take it or leave it” situation, hvor de fik valget mellem at
acceptere klausulen i den udformning, som logistic på egen hånd havde givet den, eller at
miste hele deres indtægtsgrundlag. klausulen var endvidere usædvanligt langvarig og
indeholdt ingen geografisk begrænsning, ligesom den konventionalbod, der skulle betales
ved overtrædelse, forekommer ganske uproportional. logistic har da heller ikke søgt at
håndhæve konkurrenceklausulen ved at begære nedlæggelse af fogedforbud.
       herefter findes det, i hvert fald under de foreliggende omstændigheder, urimeligt og i
strid med redelig handlemåde at gøre konkurrenceklausulen gældende over for de sagsøgte
vognmænd, der således frifindes.
                                               ‐8‐
      logistic skal i sagsomkostninger betale 10.000 kr. til hver af de sagsøgte til dækning af
udgift til advokatbistand.
                            thi kendes for ret
transport brødrene v/rune raaschou, transport‐brødrene v/michael raaschou,
andy trans v/georg a.t. hulstrøm, orbit service v/bill volche, j. l. transport
v/johnny m. larsen og b´s handel & transport v/berit meisner frifindes, og logistic
consult aps skal betale hver af dem 10.000 kr. i sagsomkostninger.
      lars krobæk                    michael b. elmer       ove andersen
                                      (retsformand)
                                            (sign.)
                                         ___ ___ ___
                              udskriftens rigtighed bekræftes
                              p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                                            dom
afsagt den 15. september 2017 af vestre landsrets 1. afdeling (dommerne lisbeth parbo,
linda hangaard og susanne madsen (kst.)) i ankesag
v.l. b–0615–17
a
og
b
(begge v/advokat bjarne overmark, randers)
mod
henriksen & birch ejendomme ans aps
(advokat john bjerre andersen, aarhus)
retten i randers har den 11. april 2017 som boligret afsagt dom i 1. instans (sag nr. bs 1-
817/2016).
påstande
for landsretten har appellanterne, a og b, gentaget deres påstande for byretten.
indstævnte, henriksen & birch ejendomme ans aps, har påstået dommen stadfæstet.
procedure
parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har procederet i
overensstemmelse hermed.
landsrettens begrundelse og resultat
det følger ikke med sikkerhed af ordlyden af lejelovens § 4, stk. 5, eller af dens placering i
                                               - 2 -
loven, at der er tale om en ugyldighedsregel.
efter forarbejderne til bestemmelsen sammenholdt med dens sammenhæng med boligregule-
ringslovens § 7, stk. 5, og i øvrigt af de grunde, som byretten har anført, tiltræder landsretten,
at den manglende overholdelse af oplysningspligten i lejelovens § 4, stk. 5, udelukkende har
som konsekvens, at den fremtidige leje alene kan forhøjes på grundlag af stigninger i ejen-
dommens driftsudgifter efter lejeaftalens indgåelse. den manglende overholdelse af oplys-
ningspligten har således ikke betydning for fastsættelse af begyndelseslejen.
landsretten stadfæster herefter boligrettens dom.
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal a og b betale sagsomkostnin-
ger for landsretten til henriksen & birch ejendomme ans aps med 27.500 kr. beløbet er til
dækning af udgifter til advokatbistand inkl. moms. landsretten har ved fastsættelsen af belø-
bet lagt vægt på sagens økonomiske værdi og omfang.
                                   t h i k e n d e s f o r r e t:
boligrettens dom stadfæstes.
a og b skal betale sagens omkostninger for landsretten til henriksen & birch ejendomme
ans aps med 27.500 kr.
de idømte sagsomkostninger skal betales inden 14 dage og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                      højesterets kendelse
                         afsagt mandag den 18. marts 2013
sag 5/2013
anklagemyndigheden
mod
a
(advokat c. a. fabritius tengnagel)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 11. september 2012 og af
østre landsrets 12. afdeling den 2. oktober 2012.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: lene pagter kristensen, vibeke rønne og hanne
schmidt.
påstande
a har nedlagt påstand om, at østre landsrets kendelse af 2. oktober 2012 ophæves.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
landsretten har henholdt sig til den afsagte kendelse.
anbringender
a har navnlig anført, at anklagemyndigheden ikke har indleveret kæreskriftet til byretten
inden for fristen i udleveringslovens § 16, stk. 3, jf. retsplejeloven § 970, stk. 1. kæremålet
bør endvidere ikke admitteres i henhold til retsplejelovens § 969, jf. § 910, stk. 2. efter § 910,
stk. 2, kan landsretten tillade anke, hvis fristoverskridelsen skyldes grunde, der ikke kan
tilregnes den pågældende. det er således anklagemyndighedens forhold, der er afgørende, og
der er ikke hjemmel til at tillægge landsrettens mulighed for at korrigere anklagemyndig-
hedens fejl betydning for spørgsmålet om kæretilladelse. en stadfæstelse af landsrettens ken-
delse vil betyde, at landsretten får pålagt et ansvar for anklagemyndighedens fejlagtige ind-
                                                - 2 -
levering af kæreskrifter. landsrettens admittering af kæreskriftet er ensbetydende med en
praksis, hvorefter anklagemyndigheden altid vil skulle have admitteret et kæremål, når blot
kæreskriftet er rettidigt indleveret til landsretten, hvilket er i strid med ordlyden og indholdet
af retsplejelovens § 970, stk. 1. retspraksis har desuden anlagt en restriktiv fortolkning af
retsplejelovens § 910, hvis der foreligger fejl fra anklagemyndighedens side.
anklagemyndigheden har navnlig anført, at det beror på en konkret vurdering i hver enkelt
sag, hvorvidt retten i medfør af retsplejelovens § 910, stk. 2, finder, at kære skal tillades.
østre landsrets afgørelse er udtryk for en sådan konkret vurdering. den omstændighed, at
sagen i forbindelse med kære af spørgsmålet om varetægtsfængsling var fremsendt til østre
landsret, må antages at være baggrunden for, at anklagemyndighedens kæreskrift vedrørende
byrettens afgørelse om udleveringsspørgsmålet ligeledes blev fremsendt til landsretten. under
disse omstændigheder er det undskyldeligt, at kæreskriftet ikke blev fremsendt til byretten.
højesterets begrundelse og resultat
efter udleveringslovens § 16, stk. 3, kan kære af byrettens kendelse om udlevering ske til
landsretten inden for en frist på 3 dage. efter retsplejelovens § 970, stk. 1, skal kæremål frem-
sættes skriftligt eller mundtligt for den ret, hvis beslutning påklages.
i den foreliggende sag indgav anklagemyndigheden den 13. september 2012 kæreskrift til
østre landsret vedrørende byrettens kendelse af 11. september 2012.
da kæreskriftet ikke blev indgivet til byretten inden udløbet af kærefristen, er kæremålet ikke
rettidigt.
efter udleveringslovens § 16, stk. 3, jf. retsplejelovens § 910, stk. 2, kan landsretten tillade
kæremålet, hvis den part, der kærer, sandsynliggør, at den pågældende først efter udløb af
kærefristen er blevet bekendt med den omstændighed, som kæremålet støttes på, eller at over-
skridelse af fristen i øvrigt skyldes grunde, som ikke kan tilregnes den pågældende.
højesteret finder, at der ikke foreligger omstændigheder, der giver grundlag for at tillade kæ-
remålet. det forhold, at landsretten ville have kunnet nå at sørge for, at kæreskriftet blev ind-
                                                - 3 -
leveret til byretten inden udløbet af fristen, kan således ikke føre til, at forholdet ikke kan til-
regnes anklagemyndigheden.
højesteret ophæver herefter landsrettens kendelse af 2. oktober 2012.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse af 2. oktober 2012 ophæves.