text:
- mah
                                         udskrift
                                              af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 21. december 2016
h-2-16
                                    1) shipping.dk a/s
                                    (advokat harald smed søndergaard)
                                    2) tryg forsikring a/s
                                    (advokat harald smed søndergaard)
                                    mod
                                    kranexpressen a/s
                                    (advokat thomas ryhl)
sagens baggrund og parternes påstande
sagen vedrører det erstatningsretlige opgør i forbindelse med et uheld på kalundborg havn
den 15. juli 2012, hvor et kabeludlægningstårn væltede under en transport foretaget af sag-
søgte, kranexpressen a/s, efter aftale med sagsøgeren, shipping.dk a/s.
                                                   -2-
shipping.dk a/s og tryg forsikring a/s har under sagen, der er anlagt den 14. januar 2016,
nedlagt påstand om, kranexpressen a/s til tryg forsikring a/s og shipping.dk a/s skal be-
tale 950.000 usd med tillæg af procesrente fra sagens anlæg, til betaling sker.
kranexpressen a/s har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært mod betaling af et mindre
beløb end krævet af tryg forsikring a/s og shipping.dk a/s.
oplysningerne i sagen
sagens parter
tryg forsikring a/s (herefter tryg) er forsikringsselskab for shipping.dk a/s (herefter ship-
ping.dk), som er en landsdækkende dansk shippingvirksomhed, der blandt andet beskæfti-
ger sig med drift af havneterminaler en lang række steder i danmark, herunder i kalund-
borg.
kranexpressen a/s (herefter kranexpressen) er en dansk virksomhed, der beskæftiger sig
med transport- og løfteopgaver af forskellig karakter.
samarbejdet mellem shipping.dk og kranexpressen
kranexpressen har gennem en årrække udført opgaver for shipping.dk’s afdeling i kalund-
borg. fakturaerne fra kranexpressen til shipping.dk for perioden 17. december 2010 til 11.
april 2012,var alle påført følgende påtegning:
      ”alle transporter udføres iht. cmr uanset § 1, dvs. bortkommet og beskadiget gods er-
      stattes med max. 8,33sdr pr. kg. alle løft er forsikret for kr. 1 mio.”
fakturaerne fra kranexpressen til shipping.dk var i perioden 21. juni til 30. juli 2012, herun-
der vedrørende den opgave, hvor skaden skete på kalundborg havn, ikke påført denne på-
tegning.
                                                     -3-
følgende fremgår af kranexpressens ”almindelige betingelser for leje af materiel – 2012” :
     1. almindelige betingelser
     den, der rekvirerer ydelser, betegnes i det følgende som lejer, og den, der præsterer de(n)
     rekvirerede ydelse(r), betegnes som udlejer. nærværende lejebetingelser gælder for alle
     aftaler om udlejning og ydelser, der præsteres af udlejer og modtages at lejer. endvidere
     gælder udlejers seneste prisliste samt skriftligt afgivne tilbud og de af lejer modtagne or-
     drebekræftelser. dokumenterne gælder i nævnte rækkefølge. afvigelser er kun gælden-
     de, hvis de er skriftligt vedtaget for den enkelte opgave.
     2. udlejers ydelser og afregning heraf
     udlejers ydelser kan omfatte -
     2.1 udlejning af kraner, kranbiler, lastbiler, hjælpematerialer, herunder køreplader og
     andet materiel.
     2.2 betjening af udlejet materiel
     2.3 transport mellem udlejers afdeling og brugssted og retur
     2.4 montering, om - og demontering
     2.5 reparation og rengøring
     2.6 bakseopgaver, lagerleje og opmagasinering
     2.7 supplerende forsikring
     - og kan beregnes særskilt for materiel og arbejdsløn i henhold til udlejers seneste prisli-
     ster eller tilbud.
     3. lejerens pligter
     3.1 generelt
     det påhviler lejeren et sikre, at materiellet kan fremføres på og frem til arbejdsstedet ad
     bæredygtige veje og opstilles på bæredygtig grund. alle ydelser, såsom afspærringer, kø-
     revej/-plader m.m., at foretage anmeldelser til og fremskaffe tilladelser hos myndigheder
     og tilsyn, udføres af lejer for lejers regning, hvis andet ikke er aftalt. ventetid, som følge
     af mangler herved, debiteres lejer. lejeren må ikke direkte eller indirekte medvirke til, at
     det lejede udnyttes ud over dets foreskrevne ydeevne og anvendelse, ligesom lejer, hvor
                                                -4-
han eller hans ansatte deltager i/ved udførelsen af arbejdsoperationerne, er ansvarlig for,
at disse udføres, således at arbejdsmiljølovens bestemmelser i ét og alt overholdes.
…
4. ansvar og forsikringer
4.1 generelt
lejeren bærer alene ansvaret over for sig selv, tredjemand og udlejer med hensyn til ska-
der, der ikke skyldes fejl eller mangler fra udlejers side. lejer bærer således i enhver hen-
seende risikoen for det lejede i lejeperioden, og er ansvarlig for hændelig skade samt
hændelig undergang af det lejede. lejer er desuden ansvarlig for bl.a. skader på ting, per-
soner og materiel, som følge af forkerte vægtangivelser eller urigtige oplysninger om jor-
dens/underlagets bæreevne, forkerte eller mangelfulde beskrivelser af forholdene på ar-
bejdspladsen og/eller de forhold i øvrigt, hvorunder materiellet skal anvendes og/eller
skader som følge af forkert eller mangelfuld betjening af materiellet (udlejet, uden betje-
ning). lejeren bærer risikoen før beskadigelse af arbejdspladsens tilkørselsveje, overfla-
debelægninger, underjordiske anlæg, installationer m.v., medmindre lejeren har anvist
adgangs- og opstillingsmuligheder til og på arbejdsstedet, der ikke ville medføre sådan
beskadigelse. udlejer påtager sig ikke risikoen for driftstab af nogen art, avancetab, andet
indirekte tab eller følgeskader, uanset om sådanne tab/skader måtte kunne henføres til
det udlejede. dette gælder også ved arbejdsstandsninger, maskinskader og forsinkelser
som følge af krig, ildsvåde, strejker af enhver art, lockout, myndighedsindgreb eller of-
fentlige pålæg, herunder pålæg fra arbejdstilsynet, nedbør, lav temperatur, vind eller
andet vejrlig, der helt eller delvis standser driften. udlejer brandforsikrer det lejede for
egen regning. endvidere har udlejer tegnet erhvervs- og produktansvarsforsikring i an-
erkendt forsikringsselskab. såfremt udlejer måtte blive pålagt ansvar overfor tredjemand,
er lejer forpligtet til at holde udlejer skadesløs for ethvert ansvar, som går udover det, le-
jer i henhold til nærværende lejebetingelser kunne gøre gældende mod udlejer.
…
4.4 baksning, maskinflytning og fragtførerdækning
alle bakseopgaver med eller uden løft med lastbilkran eller brug af andet bakseudstyr af
enhver art, er dækket med kr. 1.000.000 pr. arbejdsopgave af udlejer, såfremt skaden
skyldes ansvarspådragende fejl fra udlejers side. for arbejdsopgaver indbefattet værdier
over kr. 1.000.000 påhviler det lejer gennem udlejer at tegne supplerende løftebaksefor-
sikring. ved opbevaring af maskiner, sker dette før lejers regning og risiko. brand-, tyve-
                                                    -5-
     ri- og vandforsikring kan tegnes gennem udlejer. for landtransport er udlejers ansvar for
     bortkomst, forringelse eller beskadigelse begrænset til sdr 8,33 pr. kg. gods, jf. cmr-
     loven. lejer kan gennem udlejer tegne supplerende transportforsikring.
     5. tilbud og priser
     alle prisoplysninger, overslag, tilbud og ordrer er ekskl. merværdiafgift (moms m.v.) og
     miljøbidrag. lejepriser fremgår af de til enhver tid gældende lejeprislister. for ethvert til-
     bud, overslag eller prisoplysninger, der afgives af udlejer, gælder nærværende ”almin-
     delige betingelser for leje af materiel”. ethvert tilbud, overslag eller prisoplysning er
     maksimalt gældende i 3 uger og afgives altid med forbehold for mellemleje. for bekræf-
     tede ordrer tages forbehold for prisforhøjelser ved myndighedsindgreb eller offentlige
     pålæg. for lejebeløb/ordrer under kr. 500 beregnes ekspeditionsgebyr i henhold til prisli-
     ste.”
følgende fremgår af ”almindelige betingelser for særtransporter og kranarbejde”:
     ”§ 2. alle særtransporter, kranarbejder og krankørsler udføres i henhold til cmr-loven
     (jf. lbkg om internationale fragtaftaler af 9. september 1986) med de ændringer, der føl-
     ger af nærværende almindelige betingelser.
     stk. 2. finder cmr-lovens bestemmelser ufravigeligt anvendelse på en aftale om hen-
     holdsvis international særtransport, kranarbejde og krankørsel, har cmr-loven forrang i
     det omfang, der er uoverensstemmelse mellem cmr-lovens ufravigelige bestemmelser
     og nærværende almindelige betingelser.
     …
     § 7. sælger er kun ansvarlig for forsinkelser, bortkomst og skade på godset, som skyldes
     fejl eller forsømmelse hos sælger eller det af dennes antagne mandskab.
     …
     § 10. køber bærer ansvaret over for sælger og tredjemand for skader på ting, personer og
     materiel, som følger af forkerte anvisninger om løft, holdbarhed af udleveret løftegrej,
     vægtangivelser eller urigtige oplysninger om underlagets bæreevne, utilstrækkelige eller
     manglende løfteøjer, forkerte eller mangelfuld beskrivelser af forholdene på arbejdsplad-
     sen og/eller de forhold i øvrigt, hvorunder materiellet skal anvendes.
     …
                                                   -6-
       § 25 samtlige krav mod sælger forældes endeligt efter et år i overensstemmelse med
       cmr-lovens § 41.
       …
       § 26. sælgers ansvar for manko, beskadigelse eller forsinkelse af godset kan ikke oversti-
       ge sdr 8,33 pr. kg. bortkommet, beskadiget eller forsinket gods. ansvaret for forsinkelse
       kan dog aldrig overstige fragtbeløbet, med mindre andet er særskilt aftalt.”
kranexpressen gør under sagen gældende, at de ovennævnte almindelige betingelser
fandt anvendelse mellem kranexpressen og shipping.dk på uheldsstidspunktet, mens
shipping.dk og tryg gør gældende, at det ikke var tilfældet.
det fremgår af kranexpressens faktura af 5. februar 2013 til shipping.dk, at ”almindelige le-
jebetingelser for 2012” var vedhæftet fakturaen .
skaden på kalundborg havn
shipping.dk modtog den 14. marts 2012 en henvendelse fra det engelske specialrederi sub-
sea7 ltd (herefter subsea7) vedrørende anløbet i kalundborg havn af skibet mv seven paci-
fic, hvorefter shipping.dk påtog sig opgaven med lastning og losning af skibet.
mv seven pacific anløb kalundborg havn den 8. juli 2012. shipping.dk havde forinden kon-
taktet kranexpressen, der havde sendt en mobilkran, en lastbil, en lastbilkran og en blok-
vogn ud til opgaven. shipping.dk blev efter anløbet af mv seven pacific af subsea7 bedt om
bistand i forbindelse med, at et kabeludlægningstårn med en vægt på ca. 65 tons skulle fjer-
nes fra skibet. kabeludlægningstårnet skulle transporteres ca. 1 km inden for havneområdet
til en oplagringsplads på en anden kaj. tårnet blev den 15. juli 2012 lastet på kranexpressens
blokvogn, der blev trukket af kranexpressens lastbil ført af leif sohnesen, der var ansat hos
kranexpressen. efter nogle få meters kørsel væltede kabeludlægningstårnet ned på kajen,
hvor det landede på og beskadigede et lugedæksel fra mv seven pacific, der tidligere var
blevet fjernet fra skibet, og nogle parkerede biler. der skete herved betydelig skade på tårnet,
lugedækslet og bilerne.
                                                      -7-
forløbet efter skadens indtræden
subsea7 anmodede charles taylor adjusting om at foretage undersøgelse vedrørende uhel-
det. der blev den 26. juli 2012 foretaget besigtigelse af skaderne af mike mcmahon og alan
thomas fra charles taylor adjusting sammen med niels munk clausen fra codan forsik-
ring a/s, der er kranexpressens ansvarsforsikringsselskab.
charles taylor adjusting udstedte den 24. oktober 2013 endelig rapport vedrørende uheldet.
følgende blev anført i rapportens afsnit om ”cause”:
      ”the transport company {understood to be kranexpressen a/s insured by codan forsikr-
      ing a/s} were responsible for the offloading from the vessel, transport across a road and
      into nov’s facility. the top-heavy load caused the trailer to over-turn when the wheels
      of the trailer went into a slight dip in the surface – presumably for drainage purposes.
      some of the impact was reduced when the mushroom landed on one of the transport
      company’s or their employee’s car and also onto a hatch cover which had previously
      been removed from the vessel, however, there was still substantial damage to the mu-
      shroom.”
chris chapman fra cox claims group meddelte den 13. januar 2014 på vegne af subsea7, at
subsea7 holdt shipping.dk og kranexpressen ansvarlige i sagen.
der var herefter adskillige drøftelser i sagen, hvorefter der den 12. november 2015 blev ind-
gået forlig mellem subsea7 og shipping.dk og tryg om betaling af 950.000 usd. af forliget
fremgik blandt andet, at subsea 7 transporterede sit krav mod blandt andet shipping.dks
underkontrahent til shipping.dk og tryg.
der blev den 18. november 2015 indgået en procesaftale mellem shipping.dk og tryg (i afta-
len betegnet sdk/tryg) og kranexpressen og codan (i aftalen betegnet kex/codan). føl-
gende fremgår under procesaftalens pkt. 2:
                                                    -8-
      2.1 formålet med denne procesaftale (herefter ”procesaftalen”) er at give tryg/sdk mu-
      lighed for at forlige de krav, subsea har rejst mod disse tryg/sdk, uden tryg/sdk der-
      ved risikerer at blive mødt med indsigelser mod disse kravs berettigelse i den efterføl-
      gende regressag mellem sdk/tryg og kex/codan, således denne efterfølgende regressag
      alene vil angå spørgsmålet om, hvorvidt kex/codan er ansvarlig for skaden.
      2.2 ved indgåelsen af denne procesaftale frafalder kex og codan således overfor sdk og
      tryg retten til at bestride eksistensen og berettigelsen af de krav, subsea har rejst overfor
      sdk og tryg i forbindelse med skaden. codan og kex frafalder i særdeleshed retten til
      at bestride følgende forhold:
      …
      2.2.4 enhver formel indsigelse mod kravene, herunder forældelse;”
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af peter labuz, lars ebbesen, leif sohnesen og lis ol-
sen.
peter labuz har forklaret blandt andet, at han blev udlært som shippingmand i 1979. han
kom til shipping.dk i 2004 som projektchef, og blev i 2010 ansat som direktør for ship-
ping.dk i kalundborg, hvilken stilling han har haft siden da. shipping.dk arbejder på havne i
hele danmark på nær i esbjerg, og afdelingen i kalundborg er en lille del af den samlede-
virksomhed. i kalundborg var opgaverne primært klarering af tankskibe og projektskibe.
shipping.dk kalundborg havde hverken mandskab eller materiale til selv at foretage opga-
verne. der var 5 medarbejdere i kalundborg, der alle var uddannet inden for shipping. med-
arbejdernes opgave var det kontormæssige og den administrative organisering af, hvad der
skulle foretages, når et skib kom i havn, mens man brugte andre virksomheder til selve det
praktiske arbejde.
shipping.dk kalundborg har arbejdet sammen med kranexpressen siden 2004, og brugte
dem typisk, når der skulle bruges kran til løft eller ske baksning af et tungt element. han ple-
jede at have dialog med kranexpressen pr. telefon. han har ikke foretaget bestillinger via
                                                 -9-
kranexpressens hjemmeside eller i øvrigt været inde på denne hjemmeside. han vidste, at
kranexpressen og andre leverandører brugte standardbetingelser. han kan ikke huske, hvil-
ke aftalebetingelser der gjaldt hos kranexpressen i 2012, eller om han har set kranexpressens
almindelige lejebetingelser eller betingelser for særtransporter før uheldet den 15. juli 2012.
han fik løbende fakturaerne fra kranexpressen. han så og registrerede, at der var henvis-
ning til cmr på fakturaerne. det var normalt i branchen, og ikke noget han havde bekym-
ringer over. han kan ikke huske, i hvilken periode henvisningen til cmr var udgået fra
kranexpressens fakturaer. det var ikke noget, der havde været talt om, og der blev ikke ju-
steret i prisen i den anledning.
shipping.dk kalundborg havde siden 2004 udført adskillige opgaver for subsea7. han blev i
foråret 2012 kontaktet af subsea7 vedrørende lastning og losning af skibet mv seven pacific.
han aftalte telefonisk med kranexpressen, at de skulle hjælpe med losningen af skibet. han
bestilte materiale og personale fra kranexpressen ud fra, hvad han havde fået at vide, der
var af tunge ting på skibet, der skulle losses. det ændrede sig løbende, hvad der skulle af og
på skibet. kranexpressen havde sendt en kran, en lastbil, en lastbilkran og en blokvogn ud til
opgaven. skibet ankom 8. juli 2012. han kan ikke huske, om materiel og chauffør fra kra-
nexpressen var der, fra skibet ankom, men det var sædvanligt, at det var tilfældet. han kan
ikke huske, om der forinden havde været andre chauffører til at udføre opgaven end leif
sohnesen. sohnesen var chauffør den 15. juli 2012, hvor uheldet skete. det var ansatte fra
skibet, der fortalte vidnet, hvad der skulle losses, hvorefter han meddelte det til sohnesen.
sohnesen havde, da kabeludlægningstårnet kom ned, bakket lastbilen med blokvogn hen til
skibet. han fik fra skibet oplysning om længde, bredde og vægt på kabeludlægningstårnet
og fik herunder oplyst, at tårnet vejede 65 tons. han videregav de oplysninger, han fik, til
sohnesen. det er i øvrigt almindeligt at chaufføren, der står ved siden af vidnet, selv hører de
oplysninger, der gives fra skibet. han kan ikke huske, om han fortalte om tårnets tyngde-
punkt til sohnesen. det var sohnesen, der havde ansvaret for, om det kunne lastes på blok-
vognen. tårnet blev sat i lodret position på blokvognen af en kran fra skibet. det blev place-
ret efter sohnesens anvisning, og sohnesen fastgjorde det herefter selv med kæder. han hu-
sker ikke, at sohnesen kom med kommentarer af nogen art i anledning af transporten. soh-
nesen skulle transportere tårnet ca. 1 km. til en oplagringsplads på en anden kaj. der var kun
                                                - 10 -
en rute til oplagringspladsen, hvor man blandt andet skulle køre over en afvandingskanal.
sohnesen kørte forlæns ud og foretog en svingningsmanøvre til højre på 90 grader. sohnesen
kørte langsomt, men nåede kun at køre ca. 10 meter, hvorefter det ene sæt hjul kom ned i af-
vandingskanalen, hvorved der kom ubalance i kabeludlægningtårnet, der væltede ned over
lugedækslet fra skibet, der tidligere var blevet taget af, og nogle personbiler, der holdt parke-
ret. sohnesen kom hurtigt ud af blokvognen, da uheldet skete.
det var efterfølgende hans opfattelse, at tårnet var væltet, fordi det havde været for højt i
forhold til blokvognens størrelse. han havde ikke i forbindelse med losningen af tårnet haft
belæg for at vurdere, at transporten var uforsvarlig. tårnet havde stået pænt, og blokvognen
kunne bære væsentlig mere vægt end tårnet. hvis sohnesen havde været i tvivl, kunne
transporten af tårnet være blevet udført på en anden måde, for eksempel ved at skibet havde
sat tårnet af ved oplagringspladsen på vej ud af havnen. det var ikke en opgave, der som så-
dan hastede. han ville uden videre have accepteret det, hvis sohnesen havde sagt, at det ik-
ke var muligt at køre med tårnet på blokvognen.
lars ebbesen har forklaret blandt andet, at han er direktør i kranexpressen, der har ca. 20
ansatte. han har været ansat i kranexpressen de sidste 11 år, heraf de sidste 5 år i stillingen
som direktør. kranexpressen havde arbejdet sammen med shipping.dk siden omkring 2004.
typisk ringede peter labuz om en opgave, og så fandt de i fællesskab ud af, hvad der skulle
bruges til opgaven. i den konkrete sag var der en stor mobilkran, en lastbilkran og en blok-
vogn på stedet. der var to chauffører til opgaven, og der skete skift af chauffører hver 12.
time. leif sohnesen var en af chaufførerne. sohnesen kontaktede ham ikke i forbindelse med
udførelsen af opgaven søndag den 15. juli 2012. han var på ferie fra den 13. juli 2012. han
hørte om uheldet dagen efter, at det var sket. han tog ned for at se på stedet. lastbilen og
blokvognen var blevet bjærget på det tidspunkt. lugedækslet og det væltede kabeludlæg-
ningstårn lå der stadig. tårnet var firkantet, og i toppen var alt det tunge materiel, blandt
andet olietanke, placeret, mens den nederste del bare var rør. blokvognen havde ikke været
egnet til at transportere tårnet, da det var meget tungt i toppen. han ville under ingen om-
stændigheder selv have kørt med tårnet på en sådan blokvogn, da det indebar en meget høj
risiko for, at det væltede, men ville have anvendt en anden type blokvogn, der var egnet til
                                                - 11 -
en sådan transport. hvis han var blevet orienteret om opgaven, ville han ikke blot have over-
ladt den til en chauffør, men selv foretaget inspektion og herefter have truffet bestemmelse
om, hvordan transporten skulle foretages.
når kranexpressens personale er ude hos en kunde, kan der opstå tvivl om, hvorvidt en op-
gave kan udføres. det er chaufføren på stedet, der skal vurdere dette. chaufførens instruks
fra kranexpressen er, at hvis han overhovedet er i tvivl, om en transport er forsvarlig, skal
han lade være.
efter vidnets opfattelse var de almindelige lejebetingelser gældende for aftalen med ship-
ping.dk, og han går ud fra, at shipping.dk var bekendt hermed. han er ikke sikker på, om
betingelserne vedrørende særtransporter var gældende i 2012, eller om disse betingelser først
kom til senere. betingelserne om særtransporter var ikke på kranexpressens hjemmeside i
2012.
der var en påtegning på fakturaerne om cmr, fordi kranexpressen ville have vilkåret om
ansvarsbegrænsning i de almindelige lejebetingelser fremhævet. det var vigtigt, at kranex-
pressen fik klargjort budskabet om, at bortkommet og beskadiget gods maksimalt blev er-
stattet med 8,33sdr pr. kg., og at alle løft var forsikret for 1 mio. kr. henvisningen til cmr
udgik fra fakturaerne i 6-10 uger i sommeren 2012 i forbindelse med en ændring af kranex-
pressens it-økonomisystem, hvor de konsulenter, der satte det nye system op, ikke fik tek-
sten med over. der var ingen intention om at lave om på vilkårene, og der havde ikke været
forhandlinger med shipping.dk herom.
leif sohnesen har forklaret blandt andet, at han var chauffør for kranexpressen på uhelds-
tidspunktet. han havde på daværende tidspunkt været ansat i kranexpressen i 3 år, og hav-
de i alt 25 års erfaring med at køre mobilkran og særtransporter. lis olsen fra kranexpressen
ringede til ham den 15. juli 2012 om eftermiddagen, og bad ham afløse en kollega på pladsen
i kalundborg. han fik ikke oplysning om, at han skulle køre med et kabeludlægningstårn.
han kan ikke huske, at han skulle have været på pladsen tidligere den uge. han var ikke fast
tilknyttet shipping.dk. kunden, som han arbejdede for, kunne skifte fra dag til dag.
                                                 - 12 -
da han kom til pladsen sent om eftermiddagen den 15. juli 2012, flyttede han først nogle pal-
ler. der var så snak om, at der skulle flyttes en stor genstand fra skibet. peter lavuz bad ham
flytte blokvognen hen til skibet, samt køre det pågældende kabeludlægningstårn til en anden
kaj. vidnet mente ikke selv, at det var forsvarligt at transportere tårnet på blokvognen, da
det var en høj genstand. det var dernæst tydeligt at se, at tårnet var tungest i toppen, idet
den øverste del af tårnet stod på ben. han havde en samtale med lavuz om, at det ikke var
optimalt, at transportere tårnet på blokvognen. lavuz sagde, at han havde aftalt med lars
ebbesen, at tårnet kunne transporteres på blokvognen. han foretog derfor transporten. han
tænkte, at der var en risiko, men gjorde, som han fik besked på, da han havde fået at vide, at
det var aftalt. hvis han havde tænkt, at det ikke var muligt at gennemføre transporten, ville
han kunne have sagt det. hvis lavuz ikke ville acceptere det, kunne han have ringet til kra-
nexpressen.
skibets kran løftede tårnet ned på blokvognen efter hans anvisninger. han foretog selv sur-
ringen. der var en afvandingskanal på ruten til den anden kaj, hvor han skulle passe særligt
på. han havde kørt på havnen før, og det var normalt, at køre den pågældende vej. han
hoppede ud for at se hjulenes placering i forhold til afvandingskanalen, da han vidste, det
var en risikolast, og kørte herefter langsomt frem. de to forreste sæt hjul på blokvogn kom
ned i afvandingskanalen, hvorved der kom svingninger i tårnet, hvorefter blokvognen væl-
tede.
lis olsen har forklaret blandt andet, at hun er bogholder hos kranexpressen, hvor hun har
været ansat siden 2003. kunderne bookede normalt over telefonen. det var kranexpressens
almindelige betingelser, der var gældende for aftalerne. kranexpressen havde i sine faktura-
er tidligere henvist til cmr. henvisningen var ikke med på fakturaerne fra 10. juni til 21. juli
2012, da kranexpressen på det tidspunkt havde skiftet økonomisystem, og de konsulenter,
der satte det nye system op, ikke havde fået teksten med over. der var ikke tale om en be-
vidst ændring af vilkårene fra kranexpressens side.
                                                  - 13 -
hun var ikke i første omgang involveret i bookingen af opgaven for shipping.dk. lars ebbe-
sen tog på ferie fredag den 13. juli 2012, og hun havde herefter vagten i weekenden. hun
blev den 14. juli 2012 kontaktet af peter labuz, der sagde, at han havde en opgave, hvortil
der skulle bruges den lastbilkran og blokvogn, der stod på stedet, samt en mand til at køre
vognen. labuz fortalte hende ikke, at opgaven vedrørte et kabeludlægningstårn, der skulle
løftes fra skibet. labuz bad ikke om inspektion eller råd i forbindelse med opgaven, og det
var hendes opfattelse, at labuz disponerede over opgaven og materiellet. hvis hun havde
været klar over opgavens karakter, ville kranexpressen have lavet en inspektion først. hun
kontaktede telefonisk leif sohnesen, der blev chauffør på opgaven. den næste henvendelse i
sagen fik hun, da labuz ringede og oplyste, at kabeludlægningstårnet var væltet.
parternes synspunkter
for shipping.dk og tryg er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med på-
standsdokumentet af 10. oktober 2016, idet det dog ikke gøres gældende, at kranexpressen
har frafaldet anbringendet om 3-årig forældelse ved procesaftalen. af påstandsdokumentet
fremgår blandt andet:
”1.          indledning
1.1          denne sag omhandler kranexpressens erstatningsansvar for beskadigelser forår-
             saget af et væltet kabeludlægningstårn på kalundborg havn den 15. juli 2012.
1.2          kabeludlægsningstårnet væltede, mens det blev transporteret på blokvogn truk-
             ket af en lastbil, som blev ført af en chauffør ansat hos kranexpressen.
1.3          sagsøgerne har rejst krav mod kranexpressen på to alternative grundlag for ska-
             derne. sagsøgerne kræver således betaling fra kranexpressen på grundlag af et
             erstatningskrav opstået under kontraktrelationen mellem shipping.dk og kra-
             nexpressen (i det følgende benævnte ”kontraktkravet”). alternativt kræver sag-
             søgerne betaling fra kranexpressen på grundlag af et direkte erstatningskrav fra
             skadelidte, subsea7 mod kranexpressen, som sagsøgerne ved aftale har fået
             overdraget, og som sagsøgerne dermed er subrogeret ind i (”subrogationskra-
             vet”). de anbringender, der knytter sig til henholdsvis kontraktkravet og subro-
             gationskravet, vil i det følgende blive behandlet hver for sig.
2            kontraktkravet
                                        - 14 -
2.1 sagsøgerne gør overordnet gældende, at kranexpressen er erstatningsansvarlig
    overfor sagsøgerne for det tab, sagsøgerne har lidt, ved at sagsøgerne måtte ud-
    betale erstatning til subsea7, som følge af kabeludlægningstårnet væltede.
2.2 shipping.dk og kranexpressen indgik i juli 2012 en aftale, hvorefter kranexpres-
    sen skulle bistå shipping.dk med at fjerne kabeludlægningstårnet fra skibet se-
    ven pacific i kalundborg havn. aftalen blev indgået telefonisk, og aftalen
    blev ikke skriftligt kommunikeret eller bekræftet mellem parterne.
2.3 både seven pacific og kabeludlægningstårnet var ejet af det britiske rederi,
    subsea7. subsea7 var således shipping.dk’s kontraktpart.
2.4 kontraktforholdet mellem parterne kan skematisk beskrives, som følger:
2.5 kabeludlægningstårnet blev løftet fra skibet til en blokvogn. blokvognen blev
    trukket af en lastbil, og både blokvogn og lastbil var ejet af kranexpressen. last-
    bilen blev ført af en chauffør, der var ansat hos kranexpressen.
2.6 under kranexpressens transport af kabeludlægningstårnet væltede tårnet, såle-
    des der skete skade på selve tårnet samt på et af skibets lugedæksler, som lå på
    kajen. der er ikke mellem parterne strid om opgørelsen af erstatningskravet, som
    beløber sig til usd 950.000.
    ansvarsgrundlaget
2.7 skaderne, der begrunder erstatningskravet i denne sag, skete, mens kranexpres-
    sen udførte en af de opgaver for shipping.dk, som shipping.dk havde påtaget sig
    at udføre for subsea7.
2.8 subsea7 krævede erstatning fra sin kontraktpart, altså fra shipping.dk, fordi ska-
    derne var opstået under shipping.dk’s udførelse af sine kontraktuelle forpligtel-
                                         - 15 -
     ser overfor subsea7. subsea7 havde ret til at kræve erstatning fra shipping.dk,
     uanset om shipping.dk selv udførte opgaven, eller om shipping.dk gjorde brug
     af en underkontrahent, som det var tilfældet med kranexpressen i denne sag.
2.9  sagsøgerne og subsea7 har en forligsaftale angående kravet, jf. bilag 1.
2.10 sagsøgerne er som følge af udbetalingen af erstatning til subsea7 berettigede til
     at rejse et regreskrav mod det næste led i kontraktkæden, kranexpressen, såfremt
     betingelserne for erstatningsansvar i dette kontraktforhold er opfyldt.
2.11 i forhold til ansvarsgrundlaget gør sagsøgerne gældende, at skaderne opstod
     som følge af fejl eller forsømmelse begået af kranexpressens ansatte under kra-
     nexpressens udførelse af sine forpligtelser overfor shipping.dk.
2.12 kranexpressen er en erhvervsvirksomhed med speciale i komplicerede kranløft
     og har stor erfaring med transport og baksning af alle typer gods. det arbejde,
     kranexpressen skulle udføre for shipping.dk, bestod i at transportere kabelud-
     lægningstårnet en kort afstand inden for havneområdet. der er tale om en opga-
     ve, som ligger inden for kranexpressens særlige kompetenceområde. det bety-
     der, at kranexpressens adfærd i denne forbindelse skal vurderes efter en særlig
     høj professionsstandard.
2.13 det er uvist, hvilket forhold forårsagede skaderne, men det er muligt, at tårnet
     væltede, fordi blokvognen kørte over en mindre afvandingskanal i asfalten på
     havnen. det medførte en mindre krængning på vognen, som i sidste ende med-
     førte, at tårnet væltede. det er dog ikke endelig fastslået, hvad der medførte ska-
     derne, og det eneste, der står klart, er således, at skaden skete, mens tårnet blev
     transporteret af kranexpressen.
2.14 sagsøgerne gør gældende, at det herefter må tilregnes kranexpressens chauffør
     som simpelt uagtsomt, at skaderne opstod. kranexpressens chauffør gjorde
     åbenbart ikke forud for opgavens udførelse, hvad der var tilstrækkeligt for at sik-
     re, at opgaven kunne foretages. chaufføren burde have indset, at kabeludlæg-
     ningstårnets dimensioner sammenholdt med det underlag, hvorpå tårnet skulle
     transporteres, frembød en betydelig risiko for, at tårnet ville vælte. det er kra-
     nexpressens ansatte, der med sin særlige fagkundskab inden for baksning og
     transport burde have indset risikoen for, at skaderne kunne opstå. hvis chauffø-
     ren vurderede, at opgaven ikke kunne udføres, burde chaufføren have meddelt
     dette til shipping.dk.
2.15 kranexpressens chauffør handlede således uagtsomt i forbindelse med transpor-
     ten, og kranexpressen er ansvarlig for skaderne, der opstod som følge heraf, jf.
     danske lov 3-19-2.
     danske lov 3-19-2; leje af personale
                                        - 16 -
2.16 kranexpressen har afvist ansvar efter danske lov 3-19-2 med den begrundelse,
     at shipping.dk havde indlejet kranexpressens ansatte og materiale i et sådant
     omfang, at shipping.dk reelt var arbejdsgiver for den ansatte, og således var
     ”husbond” i danske lovs forstand. dette bestrides.
2.17 det absolutte udgangspunkt ved vurderingen af, hvem der i ansvarsmæssig hen-
     seende er arbejdsgiver for en arbejdstager, følger af kontraktrelationen. kranex-
     pressen havde på skadetidspunktet en ansættelseskontrakt med chaufføren. det
     var kranexpressen, der udbetalte løn til chaufføren, og det var i sidste ende kra-
     nexpressen, der havde den endelige instruktionsbeføjelse over chaufføren.
2.18 på skadetidspunktet havde chaufføren i nogle dage været beskæftiget for kra-
     nexpressen på shipping.dk’s område på kalundborg havn. der var imidlertid ik-
     ke tale om, at den pågældende chauffør var tilknyttet shipping.dk på en sådan
     måde, at chaufføren kunne sidestilles med shipping.dk’s eget ansatte personale.
2.19 det følger af retspraksis og den juridiske litteratur, at husbondansvaret alene kan
     overgå fra kranexpressen til shipping.dk, hvis den ansatte i en længere periode
     indgår i shipping.dk’s almindelige stab af medarbejdere. i den sammenhæng har
     det væsentlig betydning, om den ansatte udfører arbejdsopgaver af samme type
     og karakter som shipping.dk’s øvrige ansatte. det klassiske eksempel er en
     chauffør, der i en længere periode udlejes fra sin arbejdsgiver til en vognmands-
     virksomhed. i det tilfælde indgår den indlejede chauffør på lige fod med de øvri-
     ge chauffører i virksomheden, og vedkommende er dermed for en operativ be-
     tragtning at sidestille med indlejningsvirksomhedens øvrige personale. i en så-
     dan situation har retspraksis været villig til at fravige udgangspunktet om, at
     kontraktrelationen mellem den ansatte og arbejdsgiveren skal være styrende, og i
     stedet anse indlejeren (vognmandsvirksomheden) for husbond i danske lovs
     forstand.
2.20 i den forbindelse skal det fremhæves, at shipping.dk ikke selv råder over mand-
     skab og materiel, der er særligt egnet og uddannet til sådanne usædvanlige
     baksnings- og transportopgaver, som flytningen var kabeludlægningstårnet var.
     dette var netop også årsagen til, at det var nødvendigt for shipping.dk at ind-
     hente bistand fra kranexpressen til denne opgave. der var således ikke tale om,
     at shipping.dk’s selv havede materiel og personale, der ville kunne have håndte-
     ret den pågældende opgave, men at dette materiel og personale eksempelvis var
     beskæftiget andetsteds. derimod var der tale om en for shipping.dk usædvanlig
     opgave, som man ikke selv kunne løse, og det var derfor nødvendigt at indhente
     bistand fra en professionel aktør med særlig faglig kundskab inden for det på-
     gældende område.
2.21 på grundlag af ovenstående gør sagsøgerne gældende, at shipping.dk ikke bar
     husbondansvaret for chaufføren. den formelle arbejdsgiver for chaufføren var
     kranexpressen, og kranexpressen er således ansvarlig for de skader, chaufføren
     ved fejl og forsømmelse bevirkede under udførelsen af sit arbejde, jf. dl-3-19-2.
                                            - 17 -
     aftalemæssig begrænsning af ansvaret
2.22 kranexpressen har forsøgt at undslå sig ansvar med den begrundelse, at der mel-
     lem parterne skulle være indgået en aftale, hvorefter cmr-lovens regler skal fin-
     de anvendelse. dette bestrides.
2.23 der er tale om en indenlandsk transport, hvorfor cmr-lovens regler ikke finder
     anvendelse, med mindre parterne har aftalt, at dette skulle være tilfældet. det er
     kranexpressen, der bærer bevisbyrden for, at cmr-reglerne er blevet aftalt mel-
     lem parterne.
2.24 som dokumentation for at parterne har vedtaget cmr-reglerne, har kranexpres-
     sen påpeget, at kranexpressen på en række ældre fakturaer udstedt fra december
     2010 til april 2012 til shipping.dk har anført: ”alle transporter udføres iht. cmr uan-
     set §1, dvs. bortkommet og beskadiget gods erstattes med max. 8,33sdr pr.kg. alle løft
     er forsikret for kr. 1 mio.”. disse fakturaer er fremlagt som bilag a.
2.25 kranexpressen har endvidere henvist til sine standardvilkår fra 2012, som under
     afsnit 4.4 indeholder en henvisning til cmr-loven, foruden en lang række andre
     forhold, som ville have væsentlig betydning for parternes mellemværende, hvis
     de fandt anvendelse.
2.26 sagsøgerne bestrider, at parterne har aftalt, at lade cmr-reglerne indgå som del
     af deres aftale.
2.27 til støtte herfor skal sagsøgerne indledningsvis påpege, at der er tale om udfø-
     relse af en opgave, hvis karakter er væsensforskellig fra en almindelige lande-
     vejstransport.
2.28 en almindelig landevejstransport er karakteriseret ved, at en afsender overgiver
     godset til en chauffør. der udstedes fragtbrev, hvorefter transporten gennemfø-
     res af en eller flere transportører, og godset afleveres slutteligt til den aftalte
     modtager. ingen af disse forhold var til stede under udførelsen af denne opgave.
     der var ikke tale om, at chaufføren skulle overtage godset fra shipping.dk. tår-
     net skulle blot flyttes nogle få hundrede meter fra kajen til en oplagringsplads på
     havnen. den samlede transporttid ville kunne opgøres i minutter. personale fra
     shipping.dk ville være til stede under hele transporten. der blev ikke udstedt
     fragtbrev, hvilket heller ikke i sig selv er nogen betingelse efter cmr-reglerne,
     men hvilket dog indikerer, at ingen af parterne anså arbejdet for at være en lan-
     devejstransport i sædvanlig forstand. der skulle ikke ske aflevering i traditionel
     forstand, således modtageren – som også var shipping.dk – skulle undersøge
     godset for beskadigelse. dette ville være omsonst, da personale fra shipping.dk
     skulle være til stede eller i nærheden under hele transportens udførelse. kranex-
     pressens arbejde er således på en lang række områder væsensforskellig fra en ty-
     pisk landevejstransport.
                                            - 18 -
2.29 det udelukker ikke i sig selv anvendelse af cmr-lovens regler, at der er tale om
     en usædvanlig transport. men dette må medføre, at der stilles særligt høje krav til
     beviset for, at parterne forud for transportens gennemførelse har aftalt, at speci-
     fikke landevejstransportsregler skulle gælde herunder særligt forkortede foræl-
     delsesfrister eller ansvarsbegrænsninger.
2.30 desuden skal det fremhæves, at kranexpressens principale indsigelse mod det
     rejste erstatningskrav; at der er tale om leje af personale og materiel, modsiger
     kranexpressens subsidiære indsigelse om cmr-loven. hvis karakteren af kra-
     nexpressens ydelse til shipping.dk kan beskrives som leje af personale og materi-
     el, så kan ydelsen ikke samtidig betragtes som en landevejstransport. de to for-
     mer for ydelse – transportydelse og leje af mandskab og personale – er så forskel-
     lige, at den samme ydelse ikke på én gang kan være både det ene og det andet.
2.31 som nævnt støtter kranexpressen hovedsageligt sin argumentation i forhold til
     cmr-loven på, at cmr-reglerne skulle være aftalt ved henvisninger på nogle
     ældre fakturaer. retspraksis er som udgangspunkt kritisk indstillet overfor en
     kontraktparts forsøg på at ændre parternes aftale ved indsættelse af aftalevilkår
     på fakturaer. fakturaer udstedes efter ydelsens levering og dermed også efter det
     tidspunkt, hvor en endelig aftale er indgået. hvis en kontraktpart således forsø-
     ger at indføje for modparten byrdefulde vilkår i parternes aftale, stilles der sær-
     ligt høje krav til, at dette er gjort konsekvent og på en sådan måde, at modparten
     ikke kan have været i tvivl om, hvad intentionen har været. kranexpressen har
     ikke konsekvent henvist til cmr-reglerne på sine fakturaer, og kranexpressen
     har dermed ikke gjort, hvad der sædvanligvis kræves, for at aftale sådanne byr-
     defulde vilkår ved henvisning på fakturaer.
2.32 som bilag 5 har sagsøgerne fremlagt ni fakturaer, som er de seneste fakturaer,
     som kranexpressen før skadedatoen havde udstedt til shipping.dk. her skal det
     fremhæves, at kranexpressen ikke på disse nyeste fakturaer havde gjort nogen
     henvisning til cmr-reglerne, og at kranexpressen i øvrigt heller ikke på anden
     måde havde forsøgt, at lade cmr-lovens byrdefulde ansvarsbegrænsninger og
     forældelsesregler indgå i parternes aftalegrundlag.
2.33 bilag 4 er den faktura, kranexpressen udstedte for det arbejde, hvorunder kabel-
     udlægningstårnet væltede. på denne faktura er der heller ingen henvisning til
     cmr-lovens regler.
2.34 kranexpressen har således ikke konsekvent henvist til cmr-reglerne på sine fak-
     turaer. dette skaber en sådan uklarhed om, hvorvidt kranexpressen ønskede, at
     cmr-reglerne skulle finde anvendelse på parternes samarbejde, at det må kom-
     me kranexpressen til skade.
2.35 kranexpressen har efterfølgende oplyst, at det var en fejltagelse, at der ikke på de
     nyeste fakturaer blev indsat henvisning til cmr-reglerne. kranexpressen havde
     med andre ord til hensigt at indsætte en sådan henvisning, men er ikke lykkedes
                                          - 19 -
     hermed.
2.36 udover henvisningerne til cmr-reglerne på de ældre fakturaer, har kranexpres-
     sen støttet sig til sine almindelige betingelser, bilag c, som har været tilgængelige
     på kranexpressens hjemmeside på skadetidspunktet. disse almindelige betingel-
     ser indeholder blandt meget andet også en henvisning til cmr-reglerne. hertil
     skal sagsøgerne blot bemærke, at parterne ikke har indgået aftaler med hinanden
     gennem deres hjemmesider. parterne har indgået aftaler telefonisk, og kranex-
     pressen kan ikke blot ved at gøre sine almindelige betingelser tilgængelige på sin
     hjemmeside gøre disse til en del af parternes aftalegrundlag. hvis kranexpressen
     ønskede, at dennes almindelige betingelser skal finde anvendelse på parternes
     mellemværende, så burde kranexpressen have sendt betingelserne til ship-
     ping.dk, og meddelt dette.
2.37 sagsøgernes betragtning om at kranexpressen ikke havde gjort tilstrækkeligt for
     at inkorporere sine almindelige vilkår i parternes samarbejde, styrkes således af
     det forhold, at kranexpressen i februar 2013 anså det for nødvendigt per e-mail
     at sende sine almindelige betingelser til shipping.dk, jf. bilag d. denne handling
     må betragtes for en implicit anerkendelse af, at kranexpressen ikke indtil dette
     tidspunkt havde gjort tilstrækkeligt for at inkorporere sine almindelige betingel-
     ser i samarbejdet med shipping.dk.
2.38 på baggrund af ovenstående bør retten lægge til grund, at det ikke i forholdet
     mellem shipping.dk og kranexpressen var aftalt, at cmr-reglerne skulle finde
     anvendelse i forhold til forældelse og ansvarsbegrænsning. reglerne om foræl-
     delse følger således de almindelige forældelsesfrister, som ubestridt ikke er
     sprunget i denne sag, og kranexpressens ansvar er ikke begrænset.
     delvis inkorporering af cmr-lovens regler
2.39 shipping.dk gør gældende, at selv hvis teksten på visse af kranexpressens ældre
     fakturaer skal tillægges betydning i denne sag, så medfører det ikke, at det rejste
     krav i sin helhed er forældet.
2.40 der er ikke – som anført af kranexpressen – noget til hinder for, at aftaleparter
     vedtager dele af cmr-reglerne som del af deres aftale. reglen i cmr-lovens § 1,
     stk. 3, der forbyder fravigelse af cmr-loven, finder kun anvendelse for transpor-
     ter, der præceptivt er omfattet af lovens regler. for transporter, hvor parterne fri-
     villigt underlægger sig cmr-reglerne, kan parterne selvsagt som det mindre i
     det mere, vedtage at kun dele af cmr-reglerne finder anvendelse.
2.41 det følger af ordlyden på fakturaerne, at det alene er cmr-lovens kilobegræns-
     ning, der søges inkorporeret. der nævnes således ikke noget om cmr-reglernes
     forældelsesregler. i det omfang teksten på de ældre fakturaer kan tillægges no-
     gen aftalemæssig værdi, vil dette således alene medføre, at kilobegrænsningen
     for godsskader finder anvendelse. godsets vægt var 65.000 kg, og ansvarsbe-
     grænsningen på sdr 8,33 i cmr-lovens § 29, stk. 2 medfører således en ansvars-
                                          - 20 -
     begrænsning for skaden på kabeludlægningstårnet på sdr 541.450.
2.42 ansvarsbegrænsningen i cmr-lovens § 29 gælder kun for skader på det trans-
     porterede gods. den skade kabeludlægningstårnet påførte lugedækslet, er såle-
     des ikke omfattet af cmr-lovens regler, og der gælder ingen ansvarsbegræns-
     ning herfor.
2.43 hvis cmr-reglerne finder anvendelse, er kranexpressen således ubegrænset an-
     svarlig for skaderne på lugedækslet, og kranexpressen er forpligtet til at erstatte
     dette krav til sagsøgerne.
     egen skyld
2.44 kranexpressen har gjort gældende, at dersom kranexpressen bærer et ansvar for
     skaderne i denne sag, skal kravet fra sagsøgerne mod kranexpressen nedsættes,
     da skaderne delvis kan tilskrives sagsøgernes forhold. dette bestrides.
2.45 shipping.dk’s ansatte har ikke bestemt, hvordan kranexpressens arbejde i denne
     sammenhæng skulle tilrettelægges. kranexpressens chauffør har selv kunnet be-
     slutte, hvordan transporten af tårnet skulle udføres, og shipping.dk har ikke haft
     instruktionsbeføjelse over chaufføren. hvis kranexpressens chauffør ikke mente,
     at det ville være muligt at transportere godset, kunne chaufføren have meddelt
     dette til shipping.dk, og shipping.dk kunne i så fald ikke have gjort andet end
     acceptere kranexpressens beslutning herom. shipping.dk kunne ikke tvinge
     chaufføren til at gennemføre transporten, og hvis chaufføren vægrede sig herved,
     ville dette være et anliggende mellem shipping.dk og kranexpressen; ikke mel-
     lem shipping.dk og chaufføren.
2.46 shipping.dk har forladt sig på kranexpressens ekspertise og sagkundskab i for-
     bindelse med baksningen og transporten af tårnet, og shipping.dk har ikke her-
     ved begået nogen fejl eller forsømmelse. der skal således ikke ske nedsættelse af
     kranexpressens ansvar som følge af egen skyld.
3     subrogationskravet
3.1  ved indgåelsen af forligsaftalen er sagsøgerne indtrådt i subsea7’s hidtidige ret-
     stilling overfor kranexpressen. sagsøgerne er således berettigede til at kræve er-
     statning fra kranexpressen i samme omfang, som subsea7 ville have været det.
     ansvarsgrundlag
3.2  sagsøgerne gør gældende, at kranexpressen er ansvarlig for skaderne i henhold
     til færdselslovens § 101, stk. 1. det følger heraf, at et motorkøretøjs ejer eller bru-
     ger er objektivt ansvarlig for skader, som køretøjet volder. skaderne i denne sag
     er ubestridt forvoldt af det motorkøretøj, som kranexpressens chauffør førte.
3.3  kranexpressen har gjort gældende, at shipping.dk skal anses for bruger af køre-
     tøjet, jf. færdselslovens § 104, stk. 1, hvorfor kranexpressen ikke er ansvarlig efter
                                                - 21 -
          § 101. dette bestrides.
3.4       i det omfang aftalen mellem shipping.dk og kranexpressen kan anses for en leje-
          aftale, så er der tale om leje af et motorkøretøj med fører. i disse tilfælde er det
          klare udgangspunkt, at det er udlejeren – altså kranexpressen - der er bruger af
          motorkøretøjet, jf. færdselslovens § 104. der er ikke i denne sag særlige holde-
          punkter for at anse shipping.dk for bruger af køretøjet, hvorfor udgangspunktet
          finder anvendelse.
3.5       kranexpressen er således ansvarlig for de opståede skader i henhold til færdsels-
          lovens § 101, stk. 1.
          forældelse
3.6       kranexpressen har gjort gældende, at et direkte erstatningskrav fra subsea7 mod
          kranexpressen er forældet, da retssag om dette krav først blev indledt mere end
          3 år efter kravets opståen. det bestrides, at kravet er forældet.
3.7       …
3.8       for det andet har kranexpressen deltaget i en længerevarende kommunikation
          med subsea7 og shipping.dk om kravet, og der har været afholdt forligsmøder
          med deltagelse af alle tre parter. subsea7 har i denne sammenhæng holdt både
          kranexpressen og subsea7 ansvarlige for skaderne. kranexpressen har ikke un-
          der forligsmøderne eller i kommunikationen om kravet blankt nægtet at være
          ansvarlig. et forligsmøde blev afholdt i den 25. februar 2015 i københavn, hvilket
          kranexpressen som dokumenteret ved bilag 6 accepterede deltog i.
3.9       det følger af forældelseslovens § 21, stk. 5, at forældelse tidligst indtræder et år
          efter forhandlingerne, må anses for at være afsluttet. mødet, der refereres til i bi-
          lag 6, blev afholdt 25. februar 2015, og subrogationskravet var således ikke for-
          ældet den 14. januar 2016, da sagsøgerne startede retssag om blandt andet
          subrogationskravet.”
shipping.dk har under proceduren derudover præciseret, at det gøres gældende, at hverken
kranexpressens almindelige betingelser for leje af materiel eller almindelige betingelser for
særtransporter og kranarbejder finder anvendelse ved afgørelsen af parternes mellemværen-
de.
for kranexpressen er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdo-
kumentet af 10. oktober 2016, hvoraf fremgår blandt andet:
                                            - 22 -
”3. anbringender
    til støtte for den nedlagte påstand henviser sagsøgte til det anførte i den indgivne
    svarskrift og duplik. sagsøgtes anbringender kan opsummeres som følger:
    principal påstand
3.1 til støtte for den nedlagte påstand om frifindelse gøres det principalt gældende, at
    der er indtrådt forældelse efter cmr-lovens § 41, stk. 1, idet kravet mod sagsøgte
    først blev rejst efter den 15. juli 2013, og således mere end et år efter godsets beska-
    digelse, og idet der ikke foreligger grov uagtsomhed eller forsæt, der skulle kunne
    forlænge forældelsesfristen til tre år. der foreligger heller ikke nogen henvendelser
    fra sagsøger til sagsøgte eller anden form for forligsdrøftelser mellem parterne, der
    skulle kunne begrunde og opfylde kravene til en midlertidig suspension af foræl-
    delsesfristen. den af sagsøger indgåede forligsaftale med subsea 7, samt de i den
    forbindelse afholdte forligsforhandlinger mellem sagsøger og subsea7, ændrer ikke
    herpå.
3.2 sagsøger rejser desuden sit påståede krav mod sagsøgte på grundlag af de rettighe-
    der, som sagsøger har fået overdraget fra subsea7. sagsøgte gør gældende, at foræl-
    delseslovens udgangspunkt om forældelse efter tre år finder anvendelse i forholdet
    mellem sagsøgte og subsea7, og dermed også mellem sagsøger og sagsøgte for så
    vidt angår sagsøgers påståede krav baseret på de overdragede rettigheder.
3.3 afregninger fra sagsøgte til sagsøger henviser til, at transporter udføres i henhold til
    cmr-loven, jf. bilag a, som er eksempler på sædvanlige fakturaer. at cmr-loven
    gælder inter partes er derfor et led i en sædvane eller en fast praksis, som sagsøger
    har kendskab – eller i det mindste burde have - kendskab til.
3.4 i perioden fra den 21. juni 2012 til den 10. juli 2012 henviste sagsøgte ikke til cmr-
    loven i sine fakturaer. den manglende henvisning til cmr-loven skyldtes imple-
    mentering af et nyt it-system, der bevirkede, at sagsøgte ved en fejl ikke henviste til
    cmr-loven på sine fakturaer i en vis periode. det bevirker i sig selv ikke et frafald
    af parternes faste praksis, der blev fulgt igennem hele det pågældende aftaleforløb
    vedrørende losning og transport af det beskadigede kabeltårn.
3.5 cmr-lovens anvendelse fremgik af sagsøgtes almindelige betingelser for
    særtransporter og kranarbejde, jf. bilag b. de almindelige betingelser fremgik af
    sagsøgtes hjemmeside i perioden op til den omhandlede aftaleindgåelse. parterne
    har hverken i den pågældende sag eller tidligere sager indgået skriftlige aftaler, der
    fraviger sagsøgtes almindelige betingelser. det gøres derfor gældende, at de almin-
    delige betingelser var en fast del af parternes samarbejde og derfor gjaldt for den
    omhandlede aftale. det bestrides, at kun cmr-lovens kilobegrænsning skulle være
    aftalt mellem parterne, herunder da cmr-loven er præceptiv. desuden bestrides
    det, at der skulle gælde særligt høje krav til beviset for, at cmr-loven skulle være
    aftalt mellem parterne.
                                             - 23 -
3.6  skulle retten mod forventning komme frem til, at cmr-loven ikke finder anvendel-
     se i den konkrete sag, og der dermed ikke er indtrådt forældelse, gøres det subsidi-
     ært gældende til støtte for den principale påstand, at der mellem sagsøger og sag-
     søgte er indgået en ren lejeaftale, som medfører, at sagsøger alene er ansvarlig for de
     opståede skader.
3.7  sagsøgte stillede mandskab og materiel til rådighed, mens sagsøger stod for dispo-
     neringen og instruktionen. fremgangsmåden var sædvanlig i det tætte og langvari-
     ge samarbejde mellem sagsøger og sagsøgte hvilket bevirkede, at instrukserne til
     chaufføren kunne sammenlignes med instrukser fra chaufførens arbejdsgiver, sag-
     søgte. sagsøger bestilte/bekræftede brugen af blokvognen og lastbilkranen via tele-
     fonen som sædvanlig, men sagsøger forklarede ikke yderligere, hvad der skulle
     transporteres, eller hvad blokvognen i øvrigt skulle bruges til. det var alene sagsø-
     ger, der havde kendskab til opgavens karakter, og derfor kun sagsøger, som besad
     instruktionsbeføjelse over lastbilen.
3.8  sagsøgtes almindelige betingelser for kranarbejde og særtransporter (bilag b) for-
     pligter sagsøgtes aftaleparter til at oplyse sagsøgte om en opgaves karakter. sagsø-
     ger oplyste ikke sagsøgte eller chaufføren om godsets vægt eller godsets toptyngde i
     forbindelse med aftaleindgåelsen eller med opgavens udførelse. sagsøger burde ha-
     ve oplyst sagsøgte godsets vægt og usædvanlige vægtfordeling, hvis sagsøger øn-
     skede, at sagsøgte skulle påtage sig en mere aktiv og ansvarsfuld rolle end blot som
     udlejer af blokvogn, lastbilkran og chauffør.
3.9  sagsøger gør gældende, at sagsøgte er ansvarlig efter færdselslovens regler, hvilket
     bestrides. det fremgår af § 104, stk. 1, at erstatningsansvaret påhviler den ejer eller
     bruger, der benytter køretøjet eller lader det benytte. det følger af litteraturen og
     retspraksis, at der ved udlejning af kraner eller lignende maskiner med fører anta-
     ges, at det er lejeren og ikke ejeren, der er ansvarlig for eventuelle skader.
3.10 da blokvognen, lastbilkranen og chaufføren i denne sag var under sagsøgers kon-
     trol og instruktion, må sagsøger også efter færdselslovens regler betragtes som lejer
     og dermed ansvarlig for beskadigelsen af lugedækslet samt kabeludlægningstårnet.
3.11 chaufføren har derudover ikke handlet ansvarspådragende. chaufføren handlede
     udelukkende efter anvisninger fra skibets erfarne besætning, som anviste hvor på
     lastbilen, godset skulle placeres. godset kunne i øvrigt kun placeres opretstående,
     da hydraulikolie ellers ville løbe ud af kabeludlægningstårnet.
     subsidiære påstand
3.12 skulle retten imod forventning finde sagsøgte ansvarlig for sagsøgers påståede tab,
     gøres det gældende, at erstatningsbeløbet bør nedsættes eller helt bortfalde som føl-
     ge af sagsøgers egen skyld og/eller accept af risiko, herunder fra subsea7’s side, så-
     fremt sagsøgers krav støttes på de rettigheder, som sagsøger har fået overdraget.
                                               - 24 -
3.13      det fremgår af processkrifternes sagsfremstilling, at sagsøgers ansatte spillede en
          central rolle i planlægningen og udførelsen af løftet og transporten af kabeludlæg-
          ningstårnet. sagsøgers uagtsomhed var derfor hovedårsag til skadens opståen. un-
          der alle omstændigheder har sagsøger ved sin deltagelse i opdraget accepteret risi-
          koen for skadens opståen.”
kranexpressen har under proceduren præciseret, at det gøres gældende, at ship-
ping.dk/trygs subrogationskrav er forældet efter den 3-årige forældelsesfrist, idet der ikke
har været forligsforhandlinger mellem kranexpressen og subsea7, der i henhold til forældel-
seslovens § 21, stk. 5, forlænger forældelsesfristen.
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
shipping.dk og tryg støtter deres påstand på, at de har krav på regres mod kranexpressen
som medkontrahent (kontraktkravet), alternativt på, at de ved forligsaftalen er indtrådt i
subsea7’s hidtidige retsstilling overfor kranexpressen, og herefter kan kræve erstatning efter
færdselslovens regler (subrogationskravet).
for så vidt angår kontraktkravet bemærkes, at kranexpressen som professionel transport-
virksomhed stillede chauffør leif sohnesen og det fornødne materiel til rådighed for ship-
ping.dk til udførelsen af arbejdet med transport af kabeludlægningstårnet fra skibet mv se-
ven pacific. efter de afgivne forklaringer må det lægges til grund, at leif sohnesen ikke var
fast tilknyttet til shipping.dk, men alene udførte enkeltstående opgaver for dette selskab, der
ikke selv havde ansatte chauffører. det må endvidere lægges til grund, at han af kranex-
pressen var instrueret om, at han selv skulle vurdere, om en opgave for en kunde kunne ud-
føres , og at han skulle nægte udførelsen, hvis han var i tvivl. arbejdsgiveransvaret i nærvæ-
rende sag ligger herefter hos kranexpressen.
leif sohnesen, der var rutineret i udførelse af transportopgaver, udførte opgaven vedrøren-
de kabeludlægningstårnet, uanset han kunne se, at tårnet havde et højt tyngdepunkt, og
uanset han var i tvivl om, hvorvidt opgaven kunne udføres på forsvarlig måde, har herved
handlet ansvarspådragende. kranexpressen er derfor erstatningsansvarlig, og der er efter
sagens oplysninger ikke grundlag for at statuere egen skyld fra shipping.dks side.
                                                     - 25 -
tilbage står herefter spørgsmålet om, hvorvidt kontraktkravet er forældet. der er mellem
parterne enighed om, at kravet er forældet, hvis cmr-lovens et-årige forældelsesfrist finder
anvendelse.
med hensyn til i hvilket omfang kranexpressens standbetingelser var gældende, har direktør
peter labuz forklaret, at han var klar over, at kranexpressen anvendte standardbetingelser.
direktør lars ebbesen har forklaret, at de almindelige lejebetingelser var gældende for afta-
len med shipping.dk, men at han ikke er sikker på, om betingelserne for særtransporter også
var gældende i 2012, eller om de først kom til senere, og disse betingelser var ikke på kra-
nexpressens hjemmeside i 2012. det kan på denne baggrund alene lægges til grund, at kra-
nexpressens almindelige lejebetingelser var gældende for transportaftalen, hvorfor den et-
årige forældelsesfrist i betingelserne for særtransport ikke finder anvendelse ved afgørelsen
af sagen.
med hensyn til påtegningerne på en række fakturaer fra kranexpressen om, at ”alle transpor-
ter udføres iht. cmr uanset § 1, dvs. bortkommet og beskadiget gods erstattes med max. 8,33sdr pr.
kg. alle løft er forsikret for kr. 1 mio.” har peter labuz forklaret, at han havde set henvisningen
til cmr på en række af fakturaerne fra kranexpressen. lars ebbesen har forklaret, at henvis-
ningen til cmr var indsat på fakturaerne, fordi kranexpressen ville have vilkåret om an-
svarsbegrænsning i de almindelige lejebetingelser fremhævet. ud fra ovennævnte forklarin-
ger og en rent sproglig fortolkning kan henvisningen på fakturaen, herefter alene antages at
vedrøre cmr-lovens ansvarsbegrænsning. det må allerede som følge heraf lægges til grund,
at den et-årige forældelsesfrist i cmr-loven ikke finder anvendelse på aftalen mellem par-
terne om flytning af kabeludlægningstårnet, hvorfor kontraktkravet ikke er forældet.
da opgørelsen af erstatningskravet ikke er bestridt, gives der herefter shipping.dk og tryg
medhold i den nedlagte påstand, og der er derefter ikke anledning til at tage stilling til, om
der tillige kan rejses krav mod kranexpressen på grundlag af subrogation.
                                                - 26 -
efter sagens udfald og omfang skal kranexpressen betale sagsomkostninger til shipping.dk
og tryg med i alt 300.000 kr. heraf udgør 150.000 kr. dækning af advokatomkostninger og
150.000 kr. dækker udgift til rets- og berammelsesafgift.
                                      thi kendes for ret:
kranexpressen a/s skal inden 14 dage til tryg forsikring a/s og shipping.dk a/s betale
950.000 usd med tillæg af procesrente fra den 14. januar 2016, til betaling sker, samt 300.000
kr. i sagsomkostninger.
 sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.
susanne thilqvist                          b. vollmond                        søren houman
                                              (sign.)
                                          ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                       sø- og handelsretten, den 21. december 2016

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                            afsagt onsdag den 6. maj 2015
sag 10/2014
(1. afdeling)
nordic trustee asa (tidligere norsk tillitsmann asa)
(advokat torben bondrop)
mod
fs finans iii a/s
(advokat jakob rosing)
biintervenient til støtte for fs finans iii a/s: amagerbanken aktieselskab under konkurs
(advokat jørgen holst)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 2. afdeling den 19. november 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, marianne højgaard pedersen,
hanne schmidt, lars hjortnæs og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, nordic trustee asa, har nedlagt påstand om, at indstævnte, fs finans iii a/s,
til nordic trustee skal betale 20.140.633,97 nok, subsidiært et mindre beløb, med proces-
rente af 13.834.225,04 nok fra den 1. juni 2011 og af 6.306.408,93 nok fra den 22. august
2011.
fs finans iii a/s har påstået stadfæstelse.
nordic trustees principale påstand er opgjort således:
                                               - 2 -
manglende rentebetaling af dividende betalt den 14. april 2011                9.802.838,00 nok
manglende rentebetaling af dividende betalt den 30. september 2011          16.327.130,00 nok
modtaget fra fs finans iii                                                  - 1.169.986,00 nok
tilkendt af østre landsret                                                  - 4.819.348,03 nok
i alt                                                                       20.140.633,97 nok
parterne har oplyst, at landsrettens dom er opfyldt.
supplerende sagsfremstilling
i overdragelsesaftalen af 6. februar 2011 mellem amagerbanken og finansiel stabilitet hed-
der det yderligere bl.a.:
      ”7.2 aftaler med kunder
      datterselskabet overtager og indtræder som udgangspunkt i alle bankens aftaler indgået
      med kunder, herunder, men ikke udelukkende låneaftaler og kassekreditkontrakter, fi-
      nansielle kontrakter såsom futures, options, swaps, terminsforretninger, porteføljema-
      nagementaftaler, rådgivningsaftaler, administrationsaftaler og depotforvaltningsaftaler. i
      det omfang datterselskabet vurderer, at en aftale ikke udgør et aktiv for banken pr.
      overtagelsesdagen, kan datterselskabet dog vælge ikke at overtage og indtræde i en så-
      dan aftale.
      …
      10. gældsposter og andre forpligtelser
      datterselskabet overtager følgende af bankens gældsposter og øvrige forpligtelser pr.
      overtagelsesdagen med de beløb, som fremgår af den … foreløbige overtagelsesba-
      lance:
      10.1 fortrinsberettigede gældsposter m.v.
      datterselskabet overtager de af bankens gældsposter og øvrige forpligtelser pr. overta-
      gelsesdagen, som i bankens konkursbo skulle dækkes som fortrinsberettigede krav i
      henhold til konkurslovens §§ 94 - 95, herunder de i punkt 5.4 angivne forpligtelser.
      10.2 sikrede gældsposter m.v.
      datterselskabet overtager de af bankens gældsposter og øvrige forpligtelser pr. overta-
      gelsesdagen, som i bankens konkursbo ville være simple krav i henhold til konkurslo-
      vens § 97, og som i dette konkursbo ville kunne udlignes enten ved modregning i hen-
      hold til konkurslovens § 42 eller ved netting ved slutafregning i henhold til kapitel 18 a
      i værdipapirhandelsloven i en banken tilhørende fordring, som overdrages til dattersel-
      skabet, eller ved fyldestgørelse i et banken tilhørende aktiv, hvori den pågældende kre-
                                                 - 3 -
       ditor har en overfor konkursboet holdbar og uomstødelig sikkerhed, og som er omfattet
       af overdragelsen til datterselskabet.”
fs finans iii har oplyst, at der på indskudskonti er betalt renter i henhold til indskydernes
oprindelige aftaler med amagerbanken også efter overtagelsen. der var ved overtagelsen ca.
94.000 indskudskonti med et samlet indestående på ca. 7,2 mia. kr.
anbringender
nordic trustee har frafaldet sit anbringende om, at fs finans iii’s betaling af dividende den
14. april 2011 ikke skete med frigørende virkning som følge af forbeholdet om tilbagesøg-
ning, og den principale påstand er opgjort i overensstemmelse hermed.
nordic trustee har i forhold til landsrettens præmisser anført, at det ikke fremgår af lov om
finansiel stabilitet eller lovforslagets bemærkninger, at en kreditor kan vælge at blive tilbage-
ført fra finansiel stabilitets datterselskab til det nødlidende pengeinstitut. nordic trustee
havde ikke reel mulighed for at blive tilbageført til amagerbanken, der var blevet tømt for
aktiver, da disse blev overført til fs finans iii.
fs finans iii har frafaldet sit anbringende om, at der først skal betales renter i henhold til
renteloven fra et senere tidspunkt end den 15. marts 2011 for så vidt angår det dividendebeløb
på 743.184.960 nok, der blev betalt den 14. april 2011.
fs finans iii har over for nordic trustees bemærkninger om muligheden for tilbageførsel til
det nødlidende pengeinstitut anført, at selv om kreditorers adgang til at blive tilbageført til det
nødlidende pengeinstitut ikke fremgår direkte af lovforslagets bemærkninger, støttes en sådan
adgang af en række af bestemmelserne i lov om finansiel stabilitet.
højesterets begrundelse og resultat
fs finans iii a/s overtog med overtagelsesdag den 6. februar 2011 aktiver og en forholds-
mæssig del af passiverne i amagerbanken a/s, herunder en forholdsmæssig del af amager-
bankens gæld til nordic trustee asa pr. overtagelsesdagen.
                                               - 4 -
sagen angår for højesteret i første række, om nordic trustee ved fs finans iii’s overtagelse
af en del af amagerbankens gæld pr. overtagelsesdagen fik krav på, at fs finans iii skulle
betale renter, der påløb efter overtagelsesdagen, i medfør af rentebestemmelserne i låneaftalen
af 24. marts 2006 mellem amagerbanken og nordic trustee. hvis nordic trustee ikke kunne
kræve den overtagne gældsforpligtelse fortsat forrentet efter låneaftalen, angår sagen dernæst,
om fs finans skal betale morarenter af den overtagne gæld i videre omfang end fastsat ved
landsrettens dom.
fs finans iii’s overtagelse af en del af amagerbankens gældsforpligtelser skete med henblik
på at medvirke ved afviklingen af amagerbanken, efter at denne ikke havde kunnet tilveje-
bringe den foreskrevne kapital inden for den frist, som finanstilsynet havde fastsat, og havde
besluttet at lade sig afvikle efter ordningen i kapitel 4 b i lov om finansiel stabilitet (”bank-
pakke iii”).
som anført i højesterets dom af 27. januar 2015 (ufr 2015.1369) indebærer denne ordning
en kontrolleret afvikling, som kan være med til at sikre værdierne af aktiverne ved en videre-
førelse af bankaktiviteterne frem for, at der gennemføres et tvangssalg under en konkurs. i
modsætning til en konkurs sker overdragelsen af aktiverne straks, når det besluttes at anvende
bankpakkens regler, og købesummen berigtiges med det samme ved, at køberselskabet fore-
tager en udbetaling til den gamle banks kreditorer. udbetalingen er baseret på en foreløbig
værdiansættelse af den gamle banks aktiver og på en bruttoberegning af passiverne og kan
efterreguleres, når den endelige værdiansættelse foreligger. udbetalingen til kreditorerne kan
sammenlignes med dividenden i et konkursbo.
fs finans iii var efter lov om finansiel stabilitet forpligtet til at berigtige den foreløbige
overdragelsessum over for amagerbanken ved at overtage en forholdsmæssig andel af denne
banks ikke-efterstillede forpligtelser pr. overtagelsesdagen, og fs finans iii skulle overtage
en forholdsmæssig andel af de simple kreditorers krav mod amagerbanken, jf. de nærmere
regler herom i lovens § 16 g, stk. 3-5.
højesteret finder, at lovens § 16 g, stk. 4, hvorefter overdragelsessummen skal berigtiges ved
at overtage ikke-efterstillede forpligtelser pr. overtagelsesdagen for et beløb svarende til akti-
vernes værdi som opgjort efter stk. 3, efter ordlyden, lovforslagets bemærkninger og sam-
                                                 - 5 -
menhængen med de øvrige bestemmelser om bankpakke iii-ordningen må forstås således, at
fs finans iii var forpligtet til at betale et bestemt beløb opgjort pr. overtagelsesdagen til
nordic trustee, men ikke til at indtræde i vilkårene om rentebetaling i låneaftalen mellem
nordic trustee og amagerbanken.
at det i lovforslagets bemærkninger er anført, at overdragelsen af den nødlidende banks pas-
siver sker efter de almindelige regler om debitorskifte, kan således ikke føre til, at fs finans
iii var forpligtet til at indtræde i låneaftalens rentevilkår. det bemærkes herved, at amager-
banken ikke ved fs finans iii’s overtagelse af passiver blev frigjort for sine forpligtelser over
for nordic trustee, jf. herved lovens § 16 g, stk. 12, og § 16 h, stk. 3, og lovforslagets be-
mærkninger hertil.
overdragelsesaftalen mellem fs finans iii og amagerbanken indeholder heller ikke bestem-
melser om, at fs finans iii indtræder i bestående aftaler som låneaftalen med nordic trustee.
tværtimod følger det af pkt. 10.1-10.3 i aftalen, at krav, der som bl.a. rentekrav ville være
efterstillet i konkurs, ikke overdrages.
det forhold, at fs finans iii betalte rente til indskydere i banken i henhold til indskydernes
oprindelige aftale med amagerbanken, kan heller ikke føre til, at nordic trustee ud fra syns-
punkter om ligebehandling opnår ret til rente i henhold til låneaftalen. højesteret lægger her-
ved vægt på, at rentebetalingen til indskyderne skyldtes, at indskyderne blev anset som et ak-
tiv, der burde bevares med henblik på videresalg af bankvirksomheden, hvilket ikke var til-
fældet for låneaftalen med nordic trustee.
herefter, og da det, som nordic trustee i øvrigt har anført, ikke kan føre til et andet resultat,
tiltræder højesteret, at fs finans iii ikke er forpligtet til at betale rente i henhold til låneafta-
len for perioden efter overtagelsen den 6. februar 2011.
fs finans iii har anerkendt at skulle betale renter af dividendebeløbene, når der er gået 30
dage efter den dag, hvor selskabet var i stand til at indhente de oplysninger, som må anses for
nødvendige for at bedømme kravets berettigelse og størrelse, jf. rentelovens § 3, stk. 3. af de
grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at fs finans iii ikke er forpligtet til at
betale morarenter ud over det, som landsretten har fastsat.
                                              - 6 -
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                   thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal nordic trustee asa inden 14 dage efter denne høje-
steretsdoms afsigelse betale 500.000 kr. til fs finans iii a/s. beløbet forrentes efter rentelo-
vens § 8 a.


text:
                       højesterets kendelse
                        afsagt tirsdag den 6. december 2016
sag 216/2016
dong energy a/s
(advokat christian karhula lauridsen og hans severin hansen)
mod
konkurrencerådet
(kammeradvokaten ved advokat jacob pinborg)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 30. august 2016.
dong energy a/s har ved ankestævning af 26. september 2016 anket dommen til højeste-
ret.
denne kendelse angår, om betingelserne for anke til højesteret i retsplejelovens § 368, stk. 4,
2. pkt., er opfyldt.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, lene pagter kristensen, poul dahl
jensen, henrik waaben og hanne schmidt.
påstande
appellanten, dong energy a/s, har nedlagt påstand om, at højesteret antager sagen til rea-
litetsbehandling.
indstævnte, konkurrencerådet, har tilsluttet sig påstanden.
sagsfremstilling
hovedsagen angår, om elsam a/s (nu dong energy a/s) har overtrådt konkurrencelovens §
11 og teuf artikel 102 ved i perioden fra den 1. januar 2005 til den 30. juni 2006 at have
                                               - 2 -
misbrugt en dominerende stilling på markedet for engrossalg af fysisk el i vestdanmark til at
opnå urimeligt høje priser. den adfærd, som er til bedømmelse, er udvist af elsam a/s, som
pr. 1. juli 2006 blev en del af dong energy-koncernen.
sagen er en prøvelse af konkurrenceankenævnets kendelse af 3. marts 2008. ved kendelsen
opretholdt konkurrenceankenævnet konkurrencerådets afgørelse af 20. juni 2007 for så vidt
angår perioden 1. januar 2005 til 30. juni 2006 (elsam iii-sagen).
konkurrencemyndighederne har som led i deres vurdering taget stilling til betydningen af en
tilsagnsaftale fra marts 2003 mellem elsam a/s og konkurrencemyndighederne. i relation til
misbrugsvurderingen har konkurrencemyndighederne anvendt tests, hvorom det i sø- og
handelsrettens dom er anført bl.a.:
       ”konkurrencerådets misbrugsvurdering bygger først og fremmest på anvendelsen af en
       række misbrugstests, som konkurrencestyrelsen selv har udviklet, som benævntes test
       a-g. i test a identificeres såkaldte ”kritiske timer”. beregningen af kritiske timer i test
       a sker ved hjælp af et bagvedliggende excel-regneark,… test a identificerer i alt 1.484
       timer i hele perioden 2005-2006 og 969 timer i perioden fra 1. januar 2005 til 30. juni
       2006. ”kritiske timer” er timer, hvor elsam har opnået en pris for el på det vestdanske
       marked, der er højere end den i test a tilladte teststørrelse. den anvendte teststørrelse er
       summen af en række delelementer, der består af gennemsnitlige omkostninger, et tillæg
       for egenkapitalforrentning, et såkaldt ”prisvariationstillæg” og et co2-tillæg. med test
       b tilsigter rådet at undersøge, om prisen i sig selv er urimelig... test a og b er suppleret
       med en række øvrige tests (test c-g), der tilsigter at undersøge, om test a og b giver et
       retvisende resultat. ”
ved sø- og handelsrettens dom af 30. august 2016 fandt retten, at elsam havde misbrugt en
dominerende stilling på det vestdanske marked for engrossalg af fysisk el til i et ikke-ubety-
deligt omfang at opnå priser, som indebærer en overtrædelse af konkurrencelovens § 11 og
teuf artikel 102.
i sø- og handelsrettens begrundelse og afgørelse hedder det:
       ”hvad er til prøvelse
                                        - 3 -
under denne sag skal sø- og handelsretten prøve, om konkurrenceankenævnets ken-
delse af 3. marts 2008 og, i det omfang kendelsen bygger herpå, tillige konkurrencerå-
dets afgørelse af 20. juni 2007 skal ophæves, hjemvises til fornyet behandling i konkur-
rencerådet eller stadfæstes.
ved prøvelsen kan sø- og handelsretten, som ved retsplejelovens § 225, stk. 2, nr. 5, er
tillagt særlig kompetence til at behandle civile sager, hvor anvendelse af konkurrence-
loven har væsentlig betydning, foretage en fuldstændig efterprøvelse af konkurrence-
ankenævnets og konkurrencerådets retsanvendelse, idet der ikke kan gives konkurren-
cerådet medhold i, at konkurrencemyndighederne skulle være i besiddelse af en særlig
konkurrenceretlig ekspertise, som afskærer domstolene fra en fuldstændig prøvelse af
myndighedernes retsanvendelse. retten kan endvidere foretage en fuldstændig prøvelse
af sagens faktiske omstændigheder, hvorved bemærkes at spørgsmålet om konkurren-
cemyndighedernes konkrete anvendelse af økonomisk teori i overensstemmelse med
højesterets kendelse i denne sag om syn og skøn (kendelse af 13. oktober 2011 i sag
13/2011) må henregnes til sådanne faktiske omstændigheder, sø- og handelsretten kan
prøve fuldt ud.
under forudsætning af korrekt anvendelse af konkurrenceretten, og på grundlag af rig-
tige faktuelle oplysninger, herunder anvendelse af valid økonomisk teori, er der tillagt
konkurrencemyndighederne et vist fagligt skøn ved afgørelsen af, om en virksomhed på
et afgrænset marked har indtaget en dominerende stilling, og dernæst om virksomheden
har misbrugt denne dominerende stilling i strid med konkurrencelovens § 11 og artikel
102 teuf (tidligere artikel 82 tef) ved at opkræve urimeligt høje priser. såvel kon-
kurrencerådet som konkurrenceankenævnet har på grund af deres sammensætning sær-
lige forudsætninger for at foretage disse faglige skøn, og sø- og handelsretten skal som
følge heraf i almindelighed udvise tilbageholdenhed med at efterprøve disse elementer i
konkurrencemyndighedernes afgørelse. under denne sag har sagsøgte imidlertid anmo-
det om, at sø- og handelsretten frem for eventuelt at hjemvise sagen foretager en fuld-
stændig prøvelse af hele sagens substans. elsam har ikke udtalt sig herimod.
markedsafgrænsning og dominans
af de grunde, der er anført af konkurrencerådet og konkurrenceankenævnet, tiltrædes
det, at markedet er afgrænset til markedet for engrossalg af fysisk el i vestdanmark, og
at elsam på dette marked indtog en dominerende stilling.
tilsagnsaftalen – den relevante periode
ved tilsagnsaftale af 14. marts 2003, godkendt af konkurrencerådet den 26. marts 2003,
blev der af konkurrencemyndighederne indrømmet elsam den fordel, at den såkaldte
elsam i-sag blev lukket ned på betingelse af, at elsam fremadrettet overholdt en i til-
sagnet nærmere beskrevet indmeldelsespolitik, som lagde loft over elsams prisindmel-
dinger på nord pool i situationer med flaskehalse på kablerne mod norge og sverige,
idet priserne i disse situationer som udgangspunkt ikke måtte overstige den forventede
højeste pris i naboområderne.
retten finder ikke, at denne tilsagnsaftale kan påberåbes til støtte for, at elsam herved
blev fritaget for at overholde den generelle regel i konkurrencelovens § 11 og artikel
102 teuf (tidligere artikel 82 tef) om misbrug af dominerende stilling, hvorefter den
                                           - 4 -
pris, en dominerende virksomhed påtvinger et marked, hvor virksomheden tillige i store
perioder er residualmonopolist, ikke klart må overstige den pris, der kunne opnås på et
marked med effektiv konkurrence.
den omstændighed, at tilsagnsaftalen bygger på en formentlig fejlagtig markedsaf-
grænsning og en tilsyneladende mangelfuld forståelse hos konkurrencemyndighederne
af, hvorledes prisdannelse på det vestdanske marked for engrossalg af fysisk el funge-
rer, kan ikke føre til et andet resultat.
retten finder det derfor berettiget, at konkurrencerådet og konkurrenceankenævnet i
den foreliggende sag har inddraget perioden fra den 1. januar 2005 til den 30. juni 2006
i sin misbrugsvurdering.
er der forekommet misbrug?
konkurrenceankenævnet lader test a indgå i sin misbrugsvurdering, men udtaler i den
indbragte kendelse, at test a har ”sine svagheder”. under denne retssag er det yderligere
ved syn og skøn blevet illustreret, at de metoder og data, som indgår i test a, på en
række punkter er inkonsistente med økonomisk teori. dertil kommer, at der ikke er fo-
retaget justering af resultaterne i test a som følge af, at konkurrenceankenævnet be-
grænser perioden til 2005 og 1. halvdel af 2006. retten finder derfor ikke at kunne ba-
sere sin misbrugsvurdering på test a med tilhørende test b-g. konkurrenceankenævnet
har i sin afgørelse i ikke-uvæsentligt omfang støttet sin misbrugsvurdering på test a,
men har dog også specifikt i ankenævnskendelsens pkt. 11.5.4 anført, at man ud over
misbrugstest a i sin konklusion også har inddraget bilag a og f sammenholdt med bi-
lag b, c, d og e.
konkurrenceankenævnet har endvidere i pkt. 11.5.3 klart fremhævet, at elsam i perio-
den fra den 1. juli 2003 har fulgt en prisstrategi, som ikke har været omkostningsbase-
ret, men naboprisorienteret, hvilket kan indebære misbrug af dominerende stilling i
form af urimeligt høje priser.
retten finder, at elsam som dominerende virksomhed på det vestdanske marked havde
en særlig pligt til ikke at udvise en adfærd, som er egnet til at føre til urimeligt høje pri-
ser. ved bilag 8, som er elsams ledelses instruks til medarbejderne om produktionsop-
timering, finder retten det bevist, at elsam i hele den relevante periode har baseret sine
prisindmeldinger på nord pool på en naboprisstrategi. elsam har derfor ikke med sin
prisindmelding taget udgangspunkt i omkostninger – uanset hvorledes disse afgrænses –
alternativværdien af co2-kvoter eller egenkapitalforrentning.
da test a ikke kan finde anvendelse, må retten ved sin bedømmelse af, om elsam har
misbrugt sin dominerende stilling, tage sit udgangspunkt i, at elsam opererer på et mar-
ked, hvor prisen dannes time for time på en vare, som ikke kan lagres. det er derfor af-
gørende for at bedømme, om der foreligger misbrug, om det kan dokumenteres, at el-
sam i et ikke-uvæsentligt omfang som følge af sin prisindmeldingsstrategi og den måde,
man kunne forudse, hvordan markedet ville fungere på, har opnået priser i enkelttimer,
som er uden sammenhæng med elsams omkostninger – uanset hvorledes disse afgræn-
ses – og markedsprisen på co2-kvoter tillagt en passende egenkapitalforrentning, og
                                                 - 5 -
      som i øvrigt i væsentligt omfang overstiger prisen på et marked med effektiv konkur-
      rence.
      retten har foretaget en nøje gennemgang af bilag a og bilag b, c, d og e. uagtet at
      disse bilag til dels er genereret ved test a og derfor ikke illustrerer prisdannelsen i
      samtlige timer i perioden, men kun i de timer, som test a har identificeret som kritiske,
      findes materialet dog at have en sådan bredde, at det forsvarligt kan indgå i rettens vur-
      dering af, om elsam i enkelttimer har opnået urimeligt høje priser. retten finder på
      denne baggrund, herunder navnlig bilag a, d og e, at kunne fastslå, at elsam i et ikke-
      ubetydeligt antal enkelt timer har udnyttet sin stilling som dominerende virksomhed til
      at påvirke prisdannelsen på nord pool og derved opnået priser, som er uden sammen-
      hæng med elsams omkostninger, således som disse er opgjort i bilag a, og prisen på el
      fra norge og sverige, hvorimod der i mange af disse timer er en meget klar sammen-
      hæng med prisen på det tyske marked, som er et højprismarked. uanset de usikkerhe-
      der, der knytter sig til omkostningsopgørelsen i bilag a, må de priser, elsam herved har
      oppebåret, i et ikke-ubetydeligt antal timer i den relevante periode anses for klart at
      have oversteget den pris, som elsam efter rettens vurdering kunne have opnået på et
      marked med effektiv konkurrence.
      retten finder på denne baggrund at kunne fastslå, at elsam i perioden fra den 1. januar
      2005 til den 30. juni 2006 har misbrugt sin dominerende stilling på det vestdanske mar-
      ked for engrossalg af fysisk el til i et ikke-ubetydeligt omfang at opnå priser, som inde-
      bærer en overtrædelse af konkurrencelovens § 11 og artikel 102 teuf (tidligere artikel
      82 tef).”
det er i ankestævningen til højesteret oplyst bl.a.:
      ”nærværende ankesag er usædvanligt kompleks, både juridisk og faktuelt.
      til illustration har sagens forberedelse for sø- og handelsretten taget næsten otte år og
      omfattet blandt andet udveksling af flere meget omfattende processkrifter. hovedfor-
      handlingen spændte over 19 retsdage, hvoraf parternes procedurer med korte integre-
      rede forelæggelser samt replik og duplik tog 16 dage, mens den indledende forelæggelse
      og afhjemling af skønsmændene kun tog tre dage.
      derudover nødvendiggør sø- og handelsrettens dom, særligt som følge af den væsent-
      ligt ændrede misbrugstest, som sø- og handelsretten introducerede, behandling af en
      række nye omfattende og komplicerede faktuelle forhold, som ikke har været behandlet
      for tidligere instanser, såvel som behandling af nye aspekter af forhold, som har været
      behandlet for tidligere instanser.
      elsam forudser derfor, at det vil kræve en meget omfattende forberedelse, før sagen vil
      være egnet til hovedforhandling…
                                                 - 6 -
        særligt for så vidt angår skriftsvekslingen, forudser elsam, at den vil blive omfattende
        med inddragelse af nyt faktum og bevisførelse. det kan blive nødvendigt med supple-
        rende afhjemling af skønsmændene, supplerende spørgsmål til skønsmændene og/eller
        nyt syn og skøn…”
anbringender
dong energy a/s har gjort gældende navnlig, at sagen rejser en række principielle spørgs-
mål om fortolkning og anvendelse af bl.a. konkurrencelovens § 11, stk. 1, jf. stk. 3, litra 1, og
teuf artikel 102, stk. 1, jf. stk. 2, litra a. sagen indeholder eksempelvis principielle spørgs-
mål om de helt grundlæggende betingelser for anvendelsen af forbuddet mod misbrug af do-
minerende stilling i form af urimeligt høje priser, om opgørelsen af omkostninger, om en
virksomhed i et volatilt marked kan anses for at have påtvunget urimeligt høje priser, hvis
virksomhedens priser ikke over en rimelig tid er tilstrækkelige til at dække virksomhedens
omkostninger, om tilsagnsaftalen forhindrede konkurrencestyrelsen i at gribe ind over for
elsam a/s som gjort, om en virksomhed kan anses for at indtage en dominerende stilling,
hvis efterspørgslen kan dækkes udelukkende af andre producenter, og om det er i overens-
stemmelse med eu-retten, at en national domstol konstaterer misbrug i form af påtvingelse af
urimeligt høje priser uden at angive de timer, hvor priserne anses for at være urimeligt høje.
der er sparsom praksis vedrørende forbuddet mod påtvingelse af urimeligt høje priser i hen-
hold til de danske regler og eu-konkurrencereglerne, og udfaldet af sagen vil få generel be-
tydning for retsanvendelsen og retsudviklingen på konkurrencerettens område, herunder sær-
ligt i forhold til andre sager om misbrug af dominerende stilling i form af påtvingelse af uri-
meligt høje priser. da sagen således er af principiel karakter og har generel betydning for ret-
sanvendelsen og retsudviklingen og i øvrigt har væsentlig samfundsmæssig rækkevidde, er
betingelserne for direkte anke til højesteret opfyldt, jf. retsplejelovens § 368, stk. 4, 2. pkt., jf.
1. pkt.
konkurrencerådet har gjort gældende navnlig, at der er tale om en omfattende sag, som po-
tentielt kan få stor betydning for markedsudviklingen på el-markedet, hvis dong energy
a/s’ synspunkter om misbrugsvurdering følges. der er til sagen desuden knyttet en meget
betydelig erstatningssag, ligesom der på visse punkter er tale om en særegen og kompleks
problemstilling. sagen vil i forhold til betydningen af tilsagnsaftalen for den foretagne mis-
brugsvurdering og visse aspekter af dominansvurderingen få betydning for konkurrencemyn-
                                                 - 7 -
dighedernes fremadrettede praksis. sagen rejser derimod ikke principielle spørgsmål om for-
tolkning af teuf artikel 102, idet der foreligger relevant retspraksis fra eu-domstolen om,
hvorledes bestemmelsen skal fortolkes i relation til urimeligt høje priser for så vidt angår de
grundlæggende betingelser for anvendelsen af forbuddet mod misbrug af dominerende stilling
i form af urimeligt høje priser, i relation til opgørelsen af omkostninger og i relation til om en
virksomhed i et volatilt marked kan anses for at have påtvunget urimeligt høje priser, hvis
virksomhedens priser ikke over en rimelig tid er tilstrækkelige til at dække virksomhedens
omkostninger. tilsvarende er der relevant praksis fra eu-domstolen, som viser, at det ikke er
i strid med teuf artikel 102, at sø- og handelsretten har truffet afgørelse som sket uden
præcis angivelse af de timer, hvor misbruget har fundet sted.
højesterets begrundelse og resultat
af retsplejelovens § 368, stk. 4, 2. pkt., som affattet ved lov nr. 84 af 28. januar 2014 om æn-
dring af retsplejeloven mv. (sagstilgangen til højesteret), fremgår, at domme, der er afsagt af
sø- og handelsretten, kan ankes til højesteret,
       ”hvis sagen er af principiel karakter og har generel betydning for retsanvendelsen og
       retsudviklingen eller væsentlig samfundsmæssig rækkevidde i øvrigt, eller hvis andre
       særlige grunde i øvrigt taler for, at sagen behandles af højesteret som 2. instans.”
den indankede dom angår, om elsam a/s (nu dong energy a/s) har overtrådt konkurren-
celovens § 11 og teuf artikel 102 ved at have misbrugt en dominerende stilling i perioden
fra den 1. januar 2005 til den 30. juni 2006 på markedet for engrossalg af fysisk el i vestdan-
mark til at opnå urimeligt høje priser. fastlæggelsen heraf beror i første række på navnlig en
konkret vurdering af en række økonomiske oplysninger samt en konkret vurdering af betyd-
ningen af tilsagnsaftalen fra marts 2003, som blev godkendt af konkurrencerådet.
det er i forbindelse med anken af sagen til højesteret oplyst, at der fortsat udestår bevisfø-
relse i ganske betydeligt omfang. som sagen foreligger, kan det ikke på nuværende tidspunkt
vurderes, om afgørelsen af sagen vil være af principiel karakter og have generel betydning for
retsanvendelsen og retsudviklingen eller væsentlig samfundsmæssig rækkevidde i øvrigt. der
ses heller ikke at foreligge andre særlige grunde, der taler for, at sagen bør kunne indbringes
                                                - 8 -
for højesteret som 2. instans. det bemærkes, at parterne efter landsrettens dom vil have mu-
lighed for at søge procesbevillingsnævnet om tilladelse til prøvelse i 3. instans, og at proces-
bevillingsnævnet i den forbindelse vil kunne prøve, om en eventuel tilladelse skal begrænses
som nævnt i retsplejelovens § 371, stk. 1, 2. pkt.
på denne baggrund finder højesteret, at betingelserne for anke til højesteret ikke kan anses
for opfyldt, jf. retsplejelovens § 368, stk. 4, 2. pkt.
højesteret afviser derfor anken, jf. retsplejelovens § 368, stk. 6, 2. pkt., jf. stk. 4, 2. pkt.
                                        thi bestemmes:
denne anke afvises fra højesteret.


text:
                                             dom
afsagt den 27. oktober 2014 af østre landsrets 3. afdeling
(landsdommerne ejler bruun, henrik bitsch og martin broms (kst.)).
3. afd. nr. s-1070-14:
anklagemyndigheden
mod
t
(cpr.nr. 210388-xxxx)
(advokat lars stuckert, besk.)
nykøbing falster rets dom af 5. november 2013 (1-3503/2013) er anket af t med påstand om
frifindelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte og politiassistent lars bøgvad
rasmussen, der begge har forklaret i det væsentlige som i byretten.
de i byretten af vidnet a og b afgivne forklaringer er dokumenteret i medfør af
retsplejelovens § 923.
tiltalte har supplerende forklaret blandt andet, at han ikke lagde flasken under sædet. de
kunne ikke finde den, da politiet kom. han sagde ikke noget til politiet om, at han havde kørt
bilen. politiet kom hen og spurgte, om han havde kørt bilen. han var forvirret og vidste ikke,
hvad han skulle svare. han vidste ikke, om han kunne dømmes for at have været påvirket.
betjentene spurgte, hvem der havde kørt bilen. den ansatte på mcdonalds havde udpeget
ham. han ville ikke sige, at det var ham, før han havde talt enten med en advokat eller med
                                                - 2 -
sin far. betjenten ransagede bilen og bad efterfølgende tiltalte om at udpege, hvad han havde
drukket af blandt de flasker, der lå i bilen. han fortalte først om nesteaflasken, da han var til
afhøring. han har kun drukket to øl og en mokai i løbet af aftenen fra omkring kl. 20.00. han
havde ikke mokaien med i bilen. han drak af nesteaflasken, da de holdt hos mcdonalds. han
var stået ud af bilen og stod foran bilen, der holdt med fronten væk fra mcdonalds. han havde
sagt til sine venner, at han ikke ville køre mere, og at bilen skulle blive stående ved
mcdonalds. han gav b flasken og gik hen for at tage imod maden. han har efterfølgende talt
med b, der sagde, at han havde fået flasken. derfor er hans forklaring i dag anderledes, end
den var i byretten. han plejer at lægge flasker under passagersædet. derfor gik han ud fra, at
han havde gjort det samme her.
vidnet politiassistent lars bøgvad rasmussen har supplerende forklaret blandt andet, at
tiltaltes bil holdt på en venteplads for mcdrivekunder, der skal køre videre. vidnet husker
ikke, om han foreholdt tiltalte, at han var udpeget af vidner som den der kørte, men de gik ud
fra, at det var ham. de spurgte ham, om han havde drukket efter kørslen, og han sagde, at han
havde drukket et par øl og en mokai. der var i bilen kun én øldåse, der var våd i toppen.
andet kunne ikke findes. vidnet hørte først om nesteaflasken ved den senere afhøring.
vidnet mener, at han og hans kolleger undersøgte bilen så grundigt, at der ikke er risiko for at
de kunne overse noget i bilen. det var ved at blive lyst, og der var god plads rundt om bilen.
det ville have været let at se, hvis der stod nogen flasker. der var to andre personer med.
vidnet talte med den ene. vidnet husker ikke, hvad han spurgte om, men vidnet og hans
kolleger var koncentrerede om at finde ud af, hvem der havde kørt. b blev visiteret.
landsrettens begrundelse og resultat
også efter bevisførelsen for landsretten findes tiltalte af de grunde, der er anført i dommen,
skyldig efter anklageskriftet.
straffen findes passende.
frakendelsen tiltrædes, således at t frakendes retten til at føre motordrevet køretøj, bortset fra
lille knallert, i 3 år fra endelig dom.
                                             - 3 -
                                 thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t stadfæstes.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.


text:
                             højesterets dom
                        afsagt tirsdag den 2. september 2014
sag 283/2013
(2. afdeling)
skanska øresund a/s
(advokat rasmus juvik)
mod
egon per sørensen
(advokat allan lund christensen)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 16. maj 2012 og af østre lands-
rets 10. afdeling den 23. maj 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, poul dahl jensen, lars
hjortnæs, oliver talevski og jens kruse mikkelsen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, skanska øresund a/s, har påstået frifindelse.
indstævnte, egon per sørensen, har påstået stadfæstelse.
anbringender
skanska øresund har navnlig anført, at egon per sørensen ikke har erhvervet en ret til veder-
lagsfri parkering i bryggergårdens gårdrum alene ved, at udlejer rent faktisk har tilladt eller
accepteret en sådan parkering i gården gennem en årrække. en sådan brugsret kan under ingen
omstændigheder omfatte lejers gæster og må i øvrigt i givet fald kunne opsiges med et rime-
ligt varsel, jf. herved tinglysningslovens § 3, stk. 1, eller må anses for fortabt på grund af for-
ældelse eller passivitet.
                                               - 2 -
egon per sørensen har navnlig anført, at han og de øvrige lejere i ejendommen har erhvervet
ret til vederlagsfri parkering i gården ved i en årrække at have anvendt gården til parkering,
uden at dette har givet skanska øresund eller den tidligere ejer anledning til indsigelser eller
forsøg på regulering eller begrænsning heraf. dette må anses for et stiltiende løfte fra udlejer,
og brugsretten er en integreret del af lejeaftalen, som ikke særskilt kan opsiges. retten til par-
kering omfatter også hans gæster, og brugsretten er ikke bortfaldet som følge af forældelse
eller passivitet.
højesterets begrundelse og resultat
det er et hovedspørgsmål under sagen, om egon per sørensen som lejer har opnået en ret til
vederlagsfri parkering, der er omfattet af lejeforholdet med den opsigelsesbeskyttelse, der
følger heraf.
en lejers brugsret omfatter som udgangspunkt kun de lokaler og de fællesfaciliteter, som
fremgår af lejekontrakten med udlejer, og det må kræve særlige holdepunkter, hvis lejer her-
udover skal anses for aftaleretligt at have erhvervet brugsrettigheder som en del af lejefor-
holdet.
der er enighed mellem parterne om, at egon per sørensens lejekontrakt, som er indgået med
virkning fra den 1. marts 1991, ikke indeholder nogen bestemmelse om lejers ret til parke-
ringsplads i gården eller i øvrigt om benyttelse af gården til parkering. der er også enighed
om, at egon per sørensen har benyttet gården til parkering fra indflytningstidspunktet i 1991
uden indsigelser fra den daværende ejers side, og at skiftende lejere i hvert fald siden midten
af 1950’erne har anvendt gården til parkering uden indsigelser fra ejeren.
skanska øresund erhvervede ejendommen i 1997, og der er enighed om, at selskabet som
udlejer ikke har søgt at regulere beboernes anvendelse af gårdarealet til parkering, før renove-
ringen af ejendommen og gårdarealet blev påbegyndt i 2006.
højesteret finder, at skanska øresunds og den tidligere ejers stiltiende accept af egon per
sørensens og de øvrige lejeres vederlagsfri parkering i ejendommens gård alene kan anses
                                               - 3 -
som accept af, at parkering kunne ske indtil videre, og at den ikke indebærer, at de skiftende
ejere har tildelt egon per sørensen en ret til parkering som en del af lejeforholdet.
skanska øresund har derfor været berettiget til at bringe adgangen til vederlagsfri parkering
til ophør som sket.
højesteret tager herefter skanska øresunds frifindelsespåstand til følge.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgifter for alle tre instanser med 35.000
kr. og af retsafgift for landsret og højesteret med 2.250 kr., i alt 37.250 kr.
                                      thi kendes for ret:
skanska øresund a/s frifindes.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal egon per sørensen inden 14 dage
efter denne højesteretsdoms afsigelse betale 37.250 kr. til skanska øresund a/s. beløbet for-
rentes efter rentelovens § 8 a.