text:
v003000s - ks
                                 udskrift
                                      af
                   sø- & handelsrettens dombog
                                ____________
den 15. juni 2005 blev af retten i sagen
v-30-03
forbrugerrådet som mandatar for poul jeppesen
(advokat saskia krüger larsen)
  mod
viasat a/s
(advokat strange beck)
hovedintervenient: forbrugerombudsmanden
(forbrugerombudsmanden ved fuldmægtig jane frederikke land)
v-31-03
forbrugerrådet som mandatar for eva hvilsted
(advokat saskia krüger larsen)
  mod
viasat a/s
(advokat strange beck)
hovedintervenient: forbrugerombudsmanden
(forbrugerombudsmanden ved fuldmægtig jane frederikke land)
afsagt sålydende
                                    d o m:
                                         - 2 -
indledning og påstande
et hovedspørgsmål i sagen er om viasat a/s’ markedsføring af deres guld-
abonnement over for forbrugere er i strid med god markedsføringsskik, og om
viasats opsigelsesvilkår mangler klarhed og forståelighed således at opsigelses-
vilkårene skal fortolkes i overensstemmelse med aftalelovens § 38 b.
et andet hovedspørgsmål er om det kan forbydes viasat a/s at anvende aftale-
vilkår der indebærer at forbrugeren er bundet af et abonnement i mere end 6
måneder, og om det kan forbydes viasat a/s at anvende aftalevilkår der forhin-
drer forbrugeren i at opsige abonnementet med et opsigelsesvarsel på 30 dage
til udgangen af en måned.
retten har ved kendelse den 29. oktober 2004 bestemt at en anmodning fra via-
sat om forelæggelse af spørgsmål for ef-domstolen ikke skulle tages til følge.
forbrugerrådet som mandatar for poul jeppesen har nedlagt påstand om at via-
sat skal anerkende at poul jeppesens viasat guld-abonnement er opsagt med
virkning fra den 1. august 2002, subsidiært med virkning fra et senere tidspunkt
end den 1. august 2002, men før 25. juni 2003, og at viasat skal betale poul
jeppesen 80 kr. med procesrente fra den 10. marts 2003.
forbrugerrådet som mandatar for eva hvilsted har nedlagt påstand om at viasat
skal anerkende at eva hvilsteds viasat guld-abonnement er opsagt med virkning
fra 1. august 2002, subsidiært med virkning fra et senere tidspunkt end den 1.
august 2002, men før den 6. juni 2003, og at viasat skal betale eva hvilsted 80
kr. med procesrente fra den 10. marts 2003.
forbrugerombudsmanden har nedlagt følgende påstande:
påstand 1
det forbydes viasat i aftaler om løbende tjenesteydelser vedrørende levering af
tv-signaler over for forbrugere at anvende vilkår der indebærer at forbrugeren er
bundet af abonnementet i mere end 6 måneder eller en af retten nærmere fast-
sat periode.
påstand 2
principalt at det forbydes viasat i aftaler om løbende tjenesteydelser vedrørende
levering af tv-signaler over for forbrugere at anvende vilkår som forhindrer for-
brugeren i – efter en eventuel bindingsperiode – at opsige abonnementet med et
                                        - 3 -
opsigelsesvarsel på 30 dage til udgangen af en måned eller et af retten nærmere
fastsat opsigelsesvarsel.
subsidiært at det forbydes viasat i aftaler om løbende tjenesteydelser vedrøren-
de levering af tv-signaler over for forbrugere at anvende en kontrakt som inde-
holder følgende eller lignende vilkår:
”hvis kunden ikke opsiger aftalen med mindst 30 dages skriftligt varsel til ud-
gangen af en abonnementsperiode, forlænges aftalen automatisk med en tilsva-
rende abonnementsperiode og så fremdeles”.
påstand 3
det påbydes viasat at underrette sagsøgtes kunder der er berørt af vilkår som er
i strid med påstand 1 og/eller 2, om at de pågældende vilkår ikke kan håndhæ-
ves.
påstand 4
det påbydes viasat at meddele de af viasats kunder som på tidspunktet for
domsforhandlingen har meddelt viasat at de ikke mener at være forpligtet af
vilkår som er i strid med påstand 1 og/eller 2, og som har betalt abonnements-
afgift under protest at disse kunder har et tilbagebetalingskrav mod viasat.
påstand 5
det påbydes viasat at tilbagebetale allerede modtagne beløb der er opkrævet i
henhold til vilkår som er i strid med påstand 1 og/eller 2 til de af viasats kunder
som på tidspunktet for domsforhandlingen har meddelt viasat at de ikke finder
at de er forpligtet af viasats vilkår.
viasat har over for både forbrugerklagenævnet og forbrugerombudsmanden
nedlagt påstand om frifindelse.
viasat har over for forbrugerklagenævnet som mandatar for eva hvilsted ned-
lagt selvstændig påstand om betaling af 1.921 kr. med tillæg af procesrente fra
den 1. juli 2002 mod levering af de i viasat guld-abonnementet indeholdte tv-
kanaler i 12 måneder.
over for viasats selvstændige påstand har forbrugerrådet som mandatar for eva
hvilsted nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært betaling af et mindre beløb
end det påstævnte.
                                          - 4 -
sagerne blev domsforhandlet samlet den 26. og den 27. april 2005.
parterne har indgået en procesaftale og det er oplyst, at knap 3.000 sager af-
venter udfaldet af de foreliggende sager.
sagernes omstændigheder
viasat er et selskab i en international koncern der udbyder distribution af tv-
signaler via satellit og kabel. viasat tilbyder tv-pakker med kanaler af forskellige
størrelser og sammensætning samt satellitudstyr til privatforbrugere. viasat di-
stribuerer bl.a. kanalerne tv3 og tv3+. viasat indgår aftaler med udbydere af
tv-kanaler om rettigheder til kanaler, ligesom viasat indgår aftaler om rettighe-
der til bl.a. superligafodbold.
viasat har omkring 300.000 kunder. når en kunde indgår aftale om abonnement
på en tv-pakke, indgår kunden en lejeaftale vedrørende dekoderkortet. lejeafta-
len og abonnementet er reguleret af standardbetingelser der bl.a. indeholder
vilkår om opsigelse. standardbetingelserne er løbende blevet ændret.
poul jeppesen underskrev den 29. juni 2001 en lejeaftale som led i viasats kam-
pagnetilbud. han købte et komplet satellitudstyr og tegnede et abonnement hos
viasat for 2.999 kr. kampagneprisen forudsatte at poul jeppesen tegnede et
guld-abonnement der opkrævedes 12 måneder forud. aftalen blev indgået gen-
nem en viasat forhandler. det fremgår af kampagnetilbuddet at
”…
abonnementet fortsætter, med mindre det opsiges efter gældende priser efter
første års udløb som p.t. er:
prisen for viasat basis efter første år er: 279 kr./halvårligt.
prise for viasat guld efter første år er: 249 kr./pr. mdr.
…”
i feltet lige over poul jeppesens underskrift er anført:
”med min underskrift godkendes de til lejeaftalen vedhæftede standardvilkår …
jeg er indforstået med, at abonnementet er løbende, hvis ikke ændringer eller
opsigelse er sket skriftligt eller telefonisk til viasat med 30 dages varsel til ud-
gangen af en abonnements periode. jeg accepterer aftalens generelle bestem-
melser. … abonnementet er uopsigeligt i 12 måneder.”
af punkt 13 i lejeaftalens generelle bestemmelser fremgår:
                                        - 5 -
”denne aftale gælder indtil videre med retten for begge parter til skriftligt at op-
sige aftalen vedrørende parabolkortet senest 1 måned før udgangen af en abon-
nementsperiode.
…”
ved brev af 7. juni 2002 meddelte poul jeppesen at han ønskede abonnementet
ændret til et viasat basis-abonnement med virkning fra den 26. juni 2002, eller
hvis det ikke var muligt, så fra den 26. juli 2002.
viasat accepterede ikke at poul jeppesens opsigelse af guld-abonnementet skul-
le have virkning fra den 26. juni 2002 eller 26. juli 2002, da opsigelse ikke var
sket med 30 dages varsel til udløbet af abonnementsperioden. derfor løb guld-
abonnementet efter viasats opfattelse endnu et år.
poul jeppesen klagede til forbrugerklagenævnet der bestemte at viasat skulle
anerkende at poul jeppesens guld-abonnement var opsagt med virkning fra den
1. august 2002. nævnets begrundelse var:
”kontraktens opsigelsesvilkår har ikke været genstand for individuel behandling,
og tvivlsspørgsmål vedrørende fortolkningen heraf skal derfor afgøres på den
måde, som er mest gunstig for forbrugeren, jf. aftalelovens § 38 b.
en naturlig læsning af kontrakten giver læseren det indtryk, at vilkåret om uop-
sigelighed i 12 måneder alene er knyttet til det første år som en særlig forplig-
telse, som kunden må undergive sig som følge af det gunstige køb af satellitud-
styr. længden af en ”abonnementsperiode”, som der henvises til i opsigelsesvil-
kårene, er ikke defineret i kontrakten, og kontrakten indeholder i øvrigt ikke no-
get, som indicerer, at kontrakten efter et år ikke skulle kunne opsiges med et
normalt kort varsel. nævnet finder herefter, at klageren har været berettiget til
at forstå aftalen således, at den efter det første års binding kan opsiges med 30
dages varsel til udgangen af en måned.
da klageren opsagde abonnementet den 7. juni 2002, har klagerens opsigelse
herefter virkning fra den 1. august 2002.”
viasat ønskede ikke at efterkomme forbrugerklagenævntes afgørelse.
                                          - 6 -
eva hvilsted (ved sin mand jørn hvilsted) indgik i februar 1999 en abonne-
mentsaftale med viasat. det fremgår af aftalen at den vedrørte en viasat basis-
pakke. i feltet lige over jørn hvilsteds underskrift er anført:
”jeg er indforstået med, at abonnementet er løbende, hvis ikke ændringer eller
opsigelse er sket skriftligt eller telefonisk til viasat med 30 dages varsel til ud-
gangen af en abonnementsperiode. jeg accepterer aftalens generelle bestem-
melser. …”
af punkt 11 i aftalens generelle bestemmelser fremgår de samme opsigelsesbe-
tingelse som var gældende for poul jeppesens abonnement.
i sommeren 2001 modtog eva hvilsted en telefonisk henvendelse fra viasat ved-
rørende køb af satellitudstyr sammen med et viasat guld-abonnement. eva hvil-
sted accepterede tilbuddet og modtog kort efter det digitale udstyr sammen med
parabolkort og et girokort. af det udaterede girokort fremgår bl.a.:
”…
som aftalt med vores medarbejder …
den samlede pris for det digitale udstyr og viasat guld-abonnementet er kun
2.988 kr. herefter er der betalt for et helt års underholdning, bortset fra den
sædvanlige halvårlige regning på 179 kr. for viasat basis og kortleje. det be-
tyder i praksis, at du har fået det digitale satellitudstyr for 0 kr., som ellers har
en værdi af 3.999 kr.
… vi gør opmærksom på at abonnementet er uopsigeligt i 12 måneder.”
det fremgår af girokortet at betalingsdatoen var den 12. juni 2001. der er med
håndskrift påført ”via pc 13/6/01”. eva hvilsted modtog ikke andet materiale i
anledning af den nye aftale.
eva hvilsted modtog året efter et girokort vedrørende fornyelse af guld-
abonnementet vedrørende perioden fra 6. juni 2002 til 31. maj 2003. girokortet
er udateret, men som udskrivningsdato er anført 30. maj 2002. beløbet er angi-
vet til 2.705 kr. med en betalingsdato 1. juli 2002.
eva hvilsted kontaktede efter modtagelsen af girokortet viasat for at ændre
abonnementet til et basis-abonnement. det kunne ikke lade sig gøre, fordi guld-
abonnementet ikke var opsagt med 30 dages varsel til udløbet af abonnements-
                                        - 7 -
perioden. eva hvilsted skrev derfor et brev til viasat den 30. juni 2002 hvori hun
bl.a. anmodede om skriftligt materiale vedrørende ændring og opsigelse efter
den første 12 måneders bindingsperiode.
viasat fastholdt ved brev af 5. august 2002 at eva hvilsteds opsigelse af guld-
abonnementet først havde virkning fra den 6. juni 2003.
eva hvilsted klagede til forbrugerklagenævnet der bestemte at viasat skulle an-
erkende at guld-abonnementet var opsagt med virkning fra den 1. august 2002.
nævnets begrundelse var bl.a. følgende:
”efter oplysningerne i indklagedes følgebrev omfattede aftalen en digital under-
holdningspakke bestående af dels satellitudstyr, dels et års abonnement på via-
sat guld. efter nævnets opfattelse må aftalen, som den er gengivet i følgebrevet,
naturligt forstås således, at bindingen til guld-abonnementet i 12 måneder alene
udgjorde en særlig forpligtelse det første år, hvorfor klagerne har været beretti-
get til at forvente, at abonnementet efter udløb af bindingsperioden ville kunne
opsiges med et normalt, kort varsel. nævnet finder derfor, at klagerne har været
berettigede til at opsige abonnementet med en måneds varsel til udgangen af en
måned.
nævnet finder således ikke, at der kan lægges nogen vægt på indholdet af de – i
øvrigt uklare – opsigelsesvilkår, som fremgik af den aftale om et viasat basis-
abonnement, som klagerne indgik i 1998.
klagerne henvendte sig den 16. juni 2002 til indklagede om opsigelse af abon-
nementet, og opsigelsen har herefter virkning fra den 1. august 2002.”
viasat ønskede ikke at efterkomme forbrugerklagenævntes afgørelse.
viasat har fremlagt aftalevilkår fra de svenske selskaber canal digital og bo-
xer, det tyske selskab premiere, det franske selskab canal+, de spanske sel-
skaber vía digital og canal+ og det italienske selskab steam.
forklaringer
eva hvilsted forklarede at hun er uddannet sygehjælper og bl.a. medlem af me-
nighedsrådet. hun har været kasserer i forskellige organisationer. hun og hen-
des mand har siden 1999 haft et basis-abonnement hos viasat. da de tegnede
abonnementet, havde de en parabolmodtager, og de ønskede blot at kunne se
dr2.
                                        - 8 -
i juni måned 2001 ringede viasat uanmodet med et tilbud på digitaludstyr sam-
men med et guld-abonnement. hun fik oplyst at prisen for abonnementet med
parabolmodtager var 3.000 kr. hun kunne ikke få noget skriftligt materiale ved-
rørende tilbuddet. aftalen blev indgået under en senere telefonsamtale og deref-
ter fik de pakken med udstyr og følgebrev fra viasat samt dekoderkortet.
hun havde fået oplyst at abonnementet ikke kunne opsiges de første 12 måne-
der. hun forventede at man kunne opsige abonnementet med et passende varsel
efter de første 12 måneder. der fremgår ikke andet af følgebrevet, og de var
ikke blevet vejledt om andet.
hun blev ikke vejledt om begyndelsesdatoen, og den fremgik ikke af følgebrevet.
hun antager at begyndelsesdatoen var den 12. juni 2001 svarende til betalings-
datoen angivet på girokortet. hun betalte det opkrævede beløb den 13. juni
2001. næste gang hun hørte noget fra viasat vedrørende abonnementet, var i
midten af juni 2002, da hun modtog et girokort vedrørende fornyelse af guld-
abonnementet. girokortets udskrivningsdato var den 30. maj 2002 og angav
abonnementsperioden til 6. juni 2002 til 31. maj 2003.
beløbet der skulle betales for et guld-abonnement, var ikke ubetydeligt, og hun
og hendes mand gerne ville derfor skifte tilbage til et basis abonnement, der
passede til deres behov. efter en telefonsamtale med viasat fik hun at vide at de
tidligere udleverede vilkår var gældende for deres nuværende aftale. det fremgik
af de vilkår at man kunne ændre aftalen efter et år. men viasat forklarede at
man ikke kunne ændre abonnementet til basis-abonnement uden at opsige
guld-abonnementet. da guld-abonnementet ikke var opsagt inden fristen, var
de bundet i en ny 12 måneders periode.
hun skrev et brev til viasat den 30. juni 2002 hvor hun igen anmodede om æn-
dring af abonnementet. på trods heraf modtog hun en rykker, og først efter hen-
vendelse til forbrugerrådet modtog hun svar fra viasat. hun fik fortsat rykkere
og inkassoskrivelser indtil juni 2003. sagen blev da sat i bero efter hendes hen-
vendelse til viasats advokat.
da hun og hendes mand indgik aftalen med viasat om basis abonnementet i
1999, forhandlede de ikke kontrakten individuelt. de læste aftalens forside, og
de blev vejledt om at de skulle betale for de første 12 måneder. hun læste ikke
de generelle vilkår for lejeaftalen igennem, og hun blev ikke opfordret hertil.
                                         - 9 -
da hun og hendes mand fik tilbudt det digitale udstyr med et guld-abonnement,
fik de oplyst en samlet pris. hun ved ikke hvordan prisen fordelte sig mellem
ydelserne. det var et godt tilbud - den samlede pris svarede til prisen for et
guld-abonnement. de accepterede viasats tilbud fordi guld-abonnementet inde-
holdt flere sportskanaler og de danske digitale kanaler.
poul jeppesen forklarede, at han er sektionschef i efterretningstjenesten. den
29. juni 2001 indgik han en lejeaftale vedrørende et guld-abonnement med digi-
talt udstyr gennem en expert-forhandler. han var kun interesseret i tv 3, men
på grund af kampagnetilbuddet indgik han en aftale om guld-abonnementet for-
di det var billigt. han læste aftalen igennem. aftalen var uopsigelig i de første 12
måneder; det var rimeligt på grund af tilbuddet. han forventede at aftalen be-
gyndte den dag han indgik aftalen, den 29. juni 2001.
han læste ikke de generelle bestemmelser trykt på bagsiden, herunder om opsi-
gelse, og han blev ikke vejledt om indholdet. han var derfor ikke opmærksom på
bestemmelsen om ”automatiske forlængelse” der kan betyde at man bliver bun-
det i en ny 12 måneders periode. hvis man hang på aftalen i 24 måneder, var
der ikke noget at spare. han regnede med at aftalen efter de første 12 måneder
fortsatte med et månedligt opsigelsesvarsel. han havde haft et abonnement hos
canal digital som han opsagde, da han indgik aftalen med viasat. opsigelsen
hos canal digital var uden problemer.
ved fornyelsen af guld-abonnementet blev han i slutningen af maj 2002 opkræ-
vet 3.500 kr. det var for ham et væsentligt beløb. han ønskede derfor at ændre
abonnementet til et basisabonnement. da han ringede til viasat, fik han at vide
at han var bundet i endnu et år, fordi han havde opsagt tre dage for sent. han
opsagde derefter sit abonnement skriftligt den 7. juni 2002 med virkning fra den
26. juni 2002 eller den 26. juli 2002.
kim poder forklarede at han er administrerende direktør i viasat. viasat er et
selskab, der sælger tv-pakker og leverer tv via satellit. modtagelsen af tv via
satellit forudsætter at kunden har en parabolmodtager og et kort til afkodning
(dekoder). kanalsammensætningen afhænger af efterspørgslen og af viasats
mulighed for at kunne tilbyde en kanal. ved forhandlinger med kanaludbyderne
har kundeporteføljens størrelse og stabilitet stor betydning. det er vigtigt at ha-
ve mange og stabile seere, fordi tv og sport finansieres gennem sponsoraftaler.
viasat tilbyder også egne kanaler, bl.a. tv3 og tv3+.
                                      - 10 -
kunderne er meget interesseret i sport. viasat gør meget ud af netop dette seg-
ment og køber derfor sportsrettigheder bl.a. til fodbold. klubberne er meget in-
teresseret i at deres kampe bliver vist på tv af hensyn til sponsorindtægterne.
viasats kundesegment er personer i 30’erne med børn og ejerbolig. man kan
købe et viasat abonnement direkte hos viasat eller hos en forhandler. viasat har
500 godkendte forhandlere der instrueres om priser, betingelser og de forskellige
tv-pakker. forhandlerne modtager løbende materiale og deltager i to årlige mø-
der. viasats fem konsulenter besøger alle butikkerne. en konsulent kan nå at
besøge omkring 30 – 40 butikker om ugen. det kan ikke udelukkes at nogle for-
handlere benytter underforhandlere.
viasat har 300.000 betalende husstande, hvilket svarer til 900.000 personer.
viasat tilbyder forskellige abonnementsaftaler, blandt andet basis - og guld-
abonnementet, med en varighed på 6 eller 12 måneder. der er tale om en større
investering hvorfor de fleste vælger et 12 måneders abonnement. hovedparten,
dvs. mere end 90 % af kunderne, vælger et 12 måneders abonnement. kunder-
ne vælger 12 måneders abonnementet fordi det er mere fordelagtigt og har en
prisgaranti. et 12 måneders abonnement koster 199 kr. pr. måned og har en
lavere startafgift. et 6 måneders abonnement koster 299 kr.
ved kampagnetilbud tilbyder viasat satellitudstyr for 1 kr. ved tegning af et
guld-abonnement. viasat tjener først penge efter 20 måneder på kampagnetil-
bud. de kunder der har satellitudstyr, betaler det samme for abonnementet som
dem der benytter sig af kampagnetilbuddet. på grund af den lille interesse teg-
ner viasat ikke længere abonnementer med 3 måneders varighed.
prisgarantien på 12 måneders abonnementet betyder at prisen ikke hæves i en
abonnementsperiode. prisen for guld-abonnementet var 249 kr. i 2001, 269 kr. i
2002 og 299 kr. i 2003. der er ikke sket forhøjelser siden.
ud over abonnementsafgiften betales der en kortafgift. kortafgiften vedrører
selve dekoderkortet der lejes. lejeaftalens betingelser regulerer lejen af kortet
og det løbende abonnement.
kampagnetilbuddet er en slags investering for viasat hvor udgiften til satellit-
modtageren skal tjenes ind på det løbende abonnement. forhandleren har en
avance på omkring 780 kr. på et guld-abonnement og modtager markedsfø-
ringstilskud til udstyret.
                                        - 11 -
hvis en kunde ønsker at ændre sin abonnementspakke fra en mindre til en stør-
re, er der tale om tilkøb som kan ske fra dag til dag. hvis kunden ønsker at
ændre sin abonnementspakke fra en større til en mindre, kan ændring først ske
ved udløbet af en abonnementsperiode, fordi kunden har haft fordelen af den
gunstige pris på den større pakke. uden bindingsperioden ville viasat sætte pen-
ge til.
ved kundens ændrede forhold tages der individuelle hensyn. det sker bl.a. ved
dødsfald eller blindhed. ved flytning kan abonnement og udstyret tages med
eller overdrages til ejendommens nye ejer. ved udlandsophold kan abonnemen-
tet sættes i bero.
opsigelsesvarslet og den automatiske forlængelse af abonnementerne har stor
betydning for viasats forhandlingsmuligheder med kanaludbydere og sponsorer.
abonnementsperiodernes udløb fordeler sig jævnt over året. kundeforholdene
har en gennemsnitslevetid på 6 – 7 år. viasat har bl.a. indgået en aftale der lø-
ber frem til 2009, med divisionsforeningen om visning fra foldbold. det havde
stor betydning for divisionsforeningen at viasats kundekreds er stor og stabil.
han kan ikke huske om bindingsperiode og opsigelsesvarsel fremgår som et krav
i viasats kontrakter med deres leverandører. det centrale er heller ikke om det
står der eller ej, men om det har betydning ved prisfastsættelsen mellem par-
terne.
tilbage i 2001 og nok også til 1999 blev der givet instrukser til kundecenterets
medarbejdere og viasats forhandlere om rådgivning vedrørende opsigelsesvar-
sel. det var en blanding af skriftlige og mundtlige instrukser.
canal digital, viasats eneste konkurrent, er alene leverandør af kanaler, men
producerer ikke selv kanaler. viasat har omkring 60–70% af markedet. udbud-
det på kabel-tv og viasat er ikke sammenfaldende. kun 10 % af viasats kanaler
indgår i kabel-tv.
viasats kundeservice har været udsat for hård kritik hvilket til dels har været
berettiget. viasat har derfor de sidste to år opbygget et nyt center for kundeser-
vice.
kunder der klager over bindingsperioden eller opsigelsesbetingelserne, er blevet
og bliver orienteret om procesaftalen mellem viasat og forbrugerombudsman-
den.
                                        - 12 -
jens arnesen forklarede han har en hd i afsætning og er administrerende direk-
tør i canal digital. canal digital har 30–40% af markedet, mens viasat har 60–
70%. canal digital tilbyder forskellige programpakker der tegnes som 6 eller 12
måneders abonnement. prisen er den samme, men 12 måneders abonnementet
indeholder tillægsydelser. 95% af deres kunder har tegnet et 12 måneders abon-
nement.
kunder med 12 måneders abonnement kan købe satellitudstyr til en fordelagtig
pris. i forbindelse med kampagnetilbud giver canal digital et markedsføringstil-
skud til forhandleren. alternativt udlejer canal digital udstyret. ved lejeaftalens
ophør skal boksen leveres tilbage. parabolen er kundens ejendom. returnerede
bokse genbruges efter service eller skrottes.
canal digitals aftaler indeholder generelle betingelser om bindingsperiode og
opsigelsesvarsel. ved opsigelse i bindingsperioden skal kunden betale et beløb
svarende til tre måneders abonnementsafgift. efter bindingsperioden kan kunden
opsige sit abonnement med et varsel på løbende måned plus 30 dage. de har ud
fra forretningsmæssige overvejelser valgt ikke at have opsigelsesbetingelser
svarende til viasats med forlængelse af abonnementet medmindre opsigelse fin-
der sted en vis tid inden udløbet af en abonnementsperiode. deres generelle
betingelser er ikke i konflikt med de aftaler som de har med programudbyderne.
canal digital har ikke problemer med at fastholde kunderne.
canal digital har et kampagnetilbud på 3.067 kr., der omfatter parabol, modta-
gerudstyr og dekoder.
canal digital har en tilfredshedsgaranti hvor kunden indenfor de to første måne-
der kan levere udstyret tilbage hvis kunden fortryder. under 5% af kunder be-
nytter tilfredshedsgarantien.
ved indgåelse af en aftale vejledes kunden, enten af canal digitals forhandler
eller af canal digitals kundecenter. aftalens betingelser sendes til kundens
adresse inden levering og installation af udstyret.
det fremgår tydeligt af canal digitals aftaler, at kunden kan vælge mellem 6
eller 12 måneders abonnement, og at der i visse tilfælde er en bindingsperiode
på 12 måneder. det har ikke givet anledning til klager.
                                        - 13 -
torben buchwald forklarede at han er forhandler for viasat og canal digital i
vamdrup hvor han har haft forretning i mange år. han har solgt 300–350 abon-
nementer. han sælger flest viasat-abonnementer. vidnet vejleder altid om ud-
byderne og deres programpakker. han vejleder altid om bindingsperiode og op-
sigelsesvilkår. han har ikke haft problemer med at en kunde ikke forstod betin-
gelserne, og han har ikke modtaget nogen klager over bindingsperioden.
det har betydning for kundens beslutning at der i forbindelse med tegning af et
abonnement følger en billig dekoderboks med. vidnets avance er stor set den
samme, fordi han står for installationen af udstyret. salg af viasat produkter
udgør en betydelig indtægt for vidnet.
niels hammer-jespersen forklarede at han er uddannet cand. polit. og persona-
ledirektør i et transportfirma. i 1998 tegnede han et guld-abonnement som han
opsagde i 2004 i forbindelse med at han flyttede fra hus til en lejlighed hvor der
var indlagt kabel-tv. i forbindelse med opsigelsen fik han at vide at opsigelsen
først kunne få virkning fra 2005 hvilket betød at han skulle betale for et abon-
nement i 10 måneder uden at kunne bruge det. han havde bl.a. begrundet sin
opsigelse med at parabolen fulgte med huset, da den var indlagt i ejendommen.
der ville være en betydelig udgift til installation i lejligheden, og det ville derfor
være fuldstændigt forrykt at etablere en digitalforbindelse når der var indlagt
kabel-tv. vidnet kontaktede derfor viasat igen, men de fastholdt aftalen. i et
standardbrev begrundede viasat fastholdelsen med forholdet til deres leverandø-
rer.
vidnet var bekendt med vilkåret om automatisk forlængelse. han mente der var
særlige omstændigheder i hans tilfælde.
vidnet sendte den 26. juli 2004 parabolkortet til viasat med anmodning om at
modtage en kvittering. da han intet hørte, rykkede han for en kvittering den 11.
august 2004. han modtog først en bekræftelse den 29. august 2004. vidnet ret-
tede henvendelse til viasat flere gange, uden at han blev orienteret om at der
var indgået en procesaftale mellem viasat og forbrugerombudsmanden og for-
brugerklagenævnet. han fik først kendskab til procesaftalen da han rettede hen-
vendelse til forbrugerombudsmanden. vidnet fik først i december 2004 efter
flere henvendelser en bekræftelse fra viasat på at hans sag var omfattet af pro-
cesaftalen.
de programmer vidnet ser på kabel-tv, er fuldstændig identiske med dem som
han så gennem sit viasat-abonnement.
                                       - 14 -
finn qvistgaard forklarede at han er uddannet maskinarbejder og arbejder som
værkfører. den 6. september 2001 tegnede han et viasat guld-abonnement fordi
han gerne ville se en boksekamp. det fremgik af tilbuddet at han var bundet i de
første 12 måneder. da han året efter ikke havde råd til abonnementet, prøvede
han at opsige det, men det kunne ikke lade sig gøre. han kunne heller ikke ænd-
re abonnementet til det billigere sølv-abonnement. abonnementet kunne først
ændres ved næste fornyelse. vidnet var ikke blevet vejledt om den ”automati-
ske” forlængelse.
i november 2004 flyttede vidnet til et rækkehus hvor der er kabel-tv. han øn-
skede derfor at opsige sit abonnement hos viasat. opsigelsen kunne først få
virkning fra oktober måned året efter på grund af bindingsperioden. han fik op-
lyst at han kunne overdrage abonnementet eller tage det med til sin nye adres-
se. de nye ejere ville ikke overtage abonnementet, allerede fordi viasat sælger
nye abonnementer billigere. han ville ikke tage abonnement med da han ikke
ville betale to gange for samme ydelse. han modtog blot et standardsvar fra
viasat i forbindelse med sin opsigelse, og han blev ikke orienteret om den verse-
rende retssag. først da vidnet kontaktede forbrugerombudsmanden, blev han
bekendt med procesaftalen.
thomas glyrskov forklarede at han er uddannet hd i finansiering og vice presi-
dent i bank of new york i london.
vidnet indgik i november 2003 en aftale med viasat om et etårigt guld-
abonnement der løb fra 2. december 2003. han opsagde abonnementet i begyn-
delse af januar 2005 fordi han i slutningen af november 2004 havde fået arbejde
i london som han skulle begynde kort efter. det var ikke muligt at videreføre
abonnementet i england. han havde betalt abonnementet for det kommende år.
for at opsigelsen kunne få virkning fra flytningen, skulle han dokumentere, at
han var flyttet fra danmark. han fik derfor sin tidligere kommune til at bekræfte
at han var flyttet fra kommunen og danmark. bekræftelsen blev sammen med
dekoderkortet sendt til viasat den 20. januar 2005. han hørte imidlertid ikke fra
viasat, hvorfor han kontaktede dem telefonisk. han fik oplyst at han ville høre
noget i løbet af et par uger. da han igen rykkede viasat for svar, fik han at vide
at viasat ikke kunne overføre penge til london. de kunne heller ikke overføre
pengene til en af ham anvist dansk konto. vidnet tilbød at møde personligt op i
kundecenteret i vordingborg. det kunne heller ikke lade sig gøre. til sidst fik
vidnet oplyst at opsigelsen ikke kunne få virkning før udløbet af abonnementspe-
rioden.
                                         - 15 -
vidnet var opmærksom på at han var bundet af abonnementet i de første 12
måneder, men han var ikke opmærksom på den ”automatiske” forlængelse og
opsigelsesvilkårene. først ved nærlæsning af viasats betingelser forstod han
vilkårene. det er for smart og ikke til kundernes fordel.
vidnet blev på et tidspunkt tilbudt at få abonnementet genåbnet, så han kunne
overdrage det til en anden. han ved ikke om det overhovedet ville være muligt.
viasat orienterede ikke vidnet om den verserende retssag. han blev selv op-
mærksom på sagen efter at han havde været inde på forbrugerombudsmandens
hjemmeside. han sendte derfor en telefax den 20. april 2005 til viasat med an-
modning om bekræftelse af at hans sag hørte under procesaftalen. han hørte
ikke noget, selv om han rykkede flere gange.
parternes procedure
forbrugerombudsmanden har til støtte for påstand 1 og 2 anført at viasats vilkår
om en etårig bindingsperiode og om opsigelse er urimelige og i strid med god
markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1. vilkårene er i strid med rå-
dets direktiv 93/13/eøf af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbruger-
aftaler. bilaget til direktivet indeholder alene en vejledende og ikke udtømmende
liste over de kontraktvilkår der kan betegnes som urimelige. det er derfor
uholdbart at hævde som viasat at lovgiver ikke har fundet at opsigelsesvilkår
som denne sag drejer sig om, er urimelige, fordi vilkårene ikke er medtaget i
bilaget til direktivet.
spørgsmålet om opsigelse af løbende kontraktforhold har været rejst gentagne
gange. der henvises til folketingstidende 1977-78, tillæg a, spalte 732 og 774
med forarbejder til bestemmelsen i § 14 i lov om visse forbrugeraftaler med
præceptive opsigelsesregler for visse typer aftaler, dog ikke aftaler som denne
sag vedrører. heraf kan dog ikke sluttes at opsigelsesvilkår i andre forbrugeraf-
taler ikke kan tilsidesættes. der henvises endvidere til betænkning nr. 1440
/2004 om revision af forbrugeraftaleloven side 345 ff. med overvejelser om ind-
førelse af en generel regel om opsigelse i løbende kontraktforhold. udvalget var
stemt herfor, men afstod fra at foreslå en sådan regel. det skyldtes bl.a. tids-
mæssige hensyn. der henvises endvidere til forbrugerstyrelsens notat af 15.
oktober 2003 vedrørende bindingsperioder og opsigelsesvarsler i løbende kon-
traktforhold.
                                         - 16 -
vilkårene er i strid med hæderlig forretningsskik, jf. aftalelovens § 38 c, jf. § 36,
idet det vil bevirke en betydelig skævhed i parternes rettigheder og forpligtelser
til skade for forbrugerne at gøre vilkårene gældende, også henset til at der fra
viasats side kan spekuleres i at forbrugeren glemmer at opsige sit abonnement
på det rigtige tidspunkt på året. viasat gør i hvert fald ikke noget for at minde
forbrugeren om at tidspunktet for opsigelse nærmer sig, for man sender først
opkrævning for den nye periode ud efter at tidspunktet for opsigelse er passeret.
det må i almindelighed anses for at være urimeligt og stridende mod redelig
handlemåde, jf. aftalelovens § 36, såfremt en erhvervsdrivende indgår en abon-
nementsaftale med forbrugere indeholdende opsigelsesvilkår som gør det van-
skeligt for forbrugeren at bringe aftalen til ophør med et rimeligt varsel. der er
et særligt hensyn at tage til forbrugerne i denne sag idet viasat er en meget
stærk part i aftaleforholdet. viasat har en markedsandel på ca. 2/3, og viasat er
eneudbyder af visse populære tv-underholdningskanaler. forbrugerne har inden
aftalens indgåelse reelt ikke mulighed for at vurdere hvilken nytte eller glæde
forbrugeren vil få af viasats ydelse.
det er viasat der skal bevise at de omstridte vilkår er en nødvendig og sagligt
begrundet del af sagsøgtes virksomhed. denne bevisbyrde har viasat ikke løftet.
derimod har forbrugerombudsmanden dokumenteret at den anden aktør på det
danske marked, canal digital, har et rimeligt opsigelsesvarsel som efter en bin-
dingsperiode er 30 dages varsel til udgangen af en måned. viasats aftaleforhold
med deres leverandører, herunder økonomiske interesser, kan ikke begrunde
vilkårene. viasats interesse i at få dækning af engangsudgifter ved oprettelse af
abonnement kan tilgodeses med et oprettelsesgebyr.
viasats opsigelsesvilkår skal fortolkes på den for forbrugeren mest gunstige må-
de fordi opsigelsesvilkårene ikke har været genstand for individuel forhandling,
jf. aftalelovens § 38 b, stk. 1. endvidere er den af viasat udarbejdede skriftlige
aftale ikke er klar og forståelig som krævet efter aftalelovens § 38 b, stk. 2.
den manglende klarhed og forståelighed af aftalegrundlaget og viasats markeds-
føringsmetoder er i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens
§ 1. vilkårene kan forbydes ved dom, jf. markedsføringslovens § 13.
fordelen i form af billigt satellitudstyr er ikke reel, fordelen betales over abon-
nementet. der er altså tale om en slags kreditkøb der giver et for forbrugeren
ugennemsigtigt marked. hvis retten måtte acceptere en uopsigelig bindingsperi-
ode på over seks måneder, bør dette alene accepteres som en særlig forpligtelse
                                        - 17 -
som forbrugeren må undergive sig i konkrete tilfælde, såsom i forbindelse med
aftale om gunstigt køb eller leje af satellitudstyr. forbrugerombudsmandens op-
fattelse er i overensstemmelse med forbrugerklagenævnets praksis. der henvi-
ses til nævnets afgørelser i de foreliggende sager, til afgørelse af 5. oktober
2001 i sag nr. 2000-541/7-19 og afgørelse af 18. november 2004 i sag nr.
541/7-13.
til støtte for de nedlagte påstande 3, 4 og 5 gøres det gældende at betingelser-
ne for anvendelse af markedsføringslovens § 13 er til stede. det er nødvendigt
over for viasat at give de i påstand 3, 4 og 5 anførte påbud for at sikre at de i
overensstemmelse med påstand 1 og 2 nedlagte forbud overholdes. de eksiste-
rende og fremtidige aftaler der indgås i strid med forbuddet i påstand 1 og 2 er
ugyldige, jf. markedsføringslovens § 13, stk. 1 nr. 1.
viasat har med urette opkrævet og modtaget beløb hvis opkrævning og betaling
var baseret på ugyldige vilkår. det er nødvendigt for at sikre genoprettelse af
den forud for den ulovlige handling eksisterende tilstand at påbyde viasat at til-
bagebetale de opkrævede beløb til de forbrugere som over for viasat har med-
delt at de ikke finder at de er forpligtet af de vilkår som er i strid med påstand 1
og/eller 2, jf. markedsføringslovens § 13, stk. 1 nr. 2, (dvs. tilbagebetaling til de
forbrugere, hvis sag er sat i bero, og som fremgår af sagsøgtes lister over kate-
gori 1 og 2, jf. den indgåede aftale mellem viasat og sekretariatet for forbruger-
klagenævnet).
de almindelige formueretlige betingelser for tilbagesøgning er opfyldt, og det er
ikke urimeligt eller særligt byrdefuldt at pålægge viasat at tilbagebetale de op-
krævede beløb i strid med påstand 1 og 2 til forbrugere som kategoriseret i
gruppe 1 eller 2, jf. den indgåede aftale mellem viasat og sekretariatet for for-
brugerklagenævnet. det er uproblematisk for viasat på eget initiativ via sin kun-
dedatabase at efterleve påbuddene.
der er ikke indtrådt forældelse eller passivitet idet forbrugerne hvis sager er sat i
bero i henhold til aftalen mellem viasat og sekretariatet for forbrugerklagenæv-
net, alle over for viasat har gjort gældende at de ikke finder at de er bundet af
sagsøgtes vilkår om opsigelsesvarsel eller bindingsperiode. endvidere har viasat
skriftligt meddelt forbrugerne eller de fleste af dem at viasat har sat deres sag i
bero under henvisning til de to foreliggende retssager.
                                         - 18 -
det kan derfor påbydes viasat at tilbagebetale allerede modtagne abonnements-
afgifter. det er viasats risiko at de trods indsigelsen fortsat har leveret signal til
kunderne.
forbrugerombudsmanden støtter i det hele forbrugerrådet i de nedlagte påstan-
de og anførte anbringender.
forbrugerrådet som mandatar for poul jeppesen og eva hvilsted har i tilslutning
til forbrugerombudsmandens anbringender anført at der skal ske domfældelse i
de to sager i overensstemmelse med afgørelserne truffet af forbrugerklagenæv-
net. under de verserende sager er der ikke fremkommet nye oplysninger til støt-
te for viasat. det eneste nye er de afgivne forklaringer der støtter afgørelserne
truffet af nævnet.
viasat rettede henvendelse til eva hvilsted i strid med forbrugeraftalelovens § 2,
stk. 1, og har ikke inden indgåelsen af aftalen med hende på en klar, tydelig og
forståelig måde givet fyldestgørende oplysninger om vilkårene for uopsigelig-
hedsperioden, jf. forbrugeraftalelovens § 11, stk. 1, nr. 4 og stk. 2. viasat har
ikke efter indgåelsen af aftalen givet tydelige oplysninger på papir eller på et
andet egnet medium om vilkårene for opsigelse af aftalen, jf. forbrugeraftalelo-
vens § 11 a, stk. 2. viasats overtrædelser af forbrugeraftaleloven er i strid med
god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1.
for begge parter gøres det gældende at den manglende klarhed og forståelighed
af aftalegrundlaget og viasats markedsføringsmetoder generelt er i strid med
god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1.
kontrakternes opsigelsesvilkår er ikke klare og forståelige, jf. aftalelovens § 38
b, stk. 2, hvorfor de skal fortolkes på den for forbrugeren mest gunstige måde
idet vilkårene ikke har været genstand for individuel forhandling, jf. aftalelovens
38 b, stk. 1.
viasat har ikke dokumenteret at opsigelsesvilkåret er sædvanligt og almindeligt i
europa ved fremlæggelsen af uddrag af hvad der giver sig ud for standardkon-
trakter fra andre europæiske lande. viasat har heller ikke dokumenteret at opsi-
gelsesvilkåret er nødvendigt og sagligt begrundet. viasat har ikke fremlagt ek-
sempler på kontrakter med deres leverandører hvoraf det fremgår at opsigelses-
vilkåret har været en del af forhandlingsgrundlaget. viasats kontrakt med divisi-
onsforeningen om rettighederne til sas-ligaen viser at opsigelsesvilkåret ikke
kan have haft betydning da kontrakten løber i fire år.
                                        - 19 -
viasat tilbyder valg mellem 6 og 12 måneders abonnementer, men som følge af
prisstrukturen er der ikke tale om et reelt valg hvilket understeges af at stort set
alle viasats kunder indgår aftale om et 12 måneders abonnement.
de af viasat udarbejdede skriftlige aftaler med gældende betingelser er ikke kla-
re og forståelige som krævet i § 38 b, stk. 2. de byrdefulde vilkår er ikke særligt
fremhævet, og længden af en abonnementsperiode er ikke klart defineret. vilkå-
ret om uopsigelighed i 12 måneder er en forpligtelse knyttet til et tilsyneladende
gunstigt køb af satellitudstyr.
det er ikke rimeligt og navnlig ikke foreneligt med kravet om klarhed og forståe-
lighed at begrunde opsigelsesreglerne med at tilbuddet om satellitudstyr ikke
kan svare sig medmindre opsigelsesreglerne udformes som sket.
vilkåret om uopsigelighed i 12 måneder kan derfor højst gælde det første år,
således at kunderne, herunder forbrugerrådets mandanter, efter udløbet af det
første år kan opsige kontrakterne med 30 dages varsel til udgangen af en må-
ned. forbrugerrådets mandanter har derfor frigjort sig for deres betalingspligt i
henhold til aftalerne med viasat.
hvis retten skulle komme frem til at kontrakternes forlængelsesbestemmelse
også under hensyn til fortolkningsreglen i aftalelovens § 38 b fører til en ny
abonnementsperiode på ét år, således at abonnementerne efter kontrakternes
ordlyd først kan opsiges med virkning fra den 6. juni 2003, respektive den 25.
juni 2003, gøres det gældende at kontrakternes opsigelsesvilkår på urimelig må-
de begrænser forbrugerens mulighed for på et givet tidspunkt at bringe aftalen
til ophør. kravet om ét års varsel efter udløbet af den første bindingsperiode på
ét år er urimeligt, jf. aftalelovens § 38 c, jf. § 36. det vil være i strid med redelig
handlemåde at gøre opsigelsesvilkårene gældende, jf. aftalelovens § 38 c, jf. §
36, og i strid med hæderlig forretningsskik og bevirke en betydelig skævhed i
parternes rettigheder og forpligtelser til skade for sagsøgerne at gøre opsigel-
sesvilkårene gældende, jf. aftalelovens § 38 c, jf. § 36.
viasats krænkelser af god markedsføringsskik skal indgå i vurderingen af, om
vilkåret om uopsigelighedsperiodens længde i aftalen kan tilsidesættes, jf. aftale-
lovens § 38 c, jf. § 36, ligesom viasats overtrædelser af forbrugeraftalelovens §§
2, 11 og 11 a, skal indgå i vurderingen af om vilkåret om uopsigelighedsperio-
dens længde i aftalen kan tilsidesættes, jf. aftalelovens § 38 c, jf. § 36.
                                        - 20 -
som følge heraf kan vilkåret i abonnementsaftalerne om en fortløbende bin-
dingsperiode på ét år ad gangen tilsidesættes i medfør af aftalelovens § 38 c, jf.
§ 36. det følger heraf at sagsøgerne har frigjort sig for deres betalingspligt i
henhold til aftalerne med viasat.
viasat har anført at sagerne må ses i lyset af forholdene i 2002. viasat havde en
massiv tilgang af kunder samtidig med at de havde problemer med rekruttering
af tilstrækkeligt kvalificeret personale. det medførte dårlig presseomtale og util-
fredse kunder. viasat har foretaget de nødvendige ændringer, og viasat giver i
dag kunderne en grundig vejledning.
viasat indgår aftaler med kanaludbyderne og indgår aftaler med forbrugerne. tv-
kanalerne lever af reklameindtægter, og viasat af abonnementsindtægterne.
kundeporteføljens størrelse og stabilitet har derfor stor betydning for både ka-
naludbyderne og distributørerne. det er de grundlæggende markedsforhold, og
de er gældende overalt i europa.
det gøres særligt i forhold til forbrugerombudsmanden gældende at der ikke er
hjemmel til at tage dennes forbudspåstande til følge. der er i lovgivningen
hjemmel til at opsige visse aftaler uanset aftalens bestemmelser, således som
det fremgår af § 14 i lov om visse forbrugeraftaler. de foreliggende aftaler falder
ikke ind under denne bestemmelse eller andre bestemmelser vedrørende adgang
til opsigelse uafhængigt af aftalens indhold. skal opsigelsesbestemmelser kunne
tilsidesættes, kræver det lovhjemmel. det er ikke domstolenes opgave at fast-
sætte generelle bestemmelser om regulering af aftaler, heller ikke af forbruger-
aftaler. udvalget der afgav betænkning nr. 1440/2004 om revision af forbruger-
aftaleloven, overvejede behovet for præceptive opsigelsesbestemmelser i videre
omfang, men afstod fra at stille forslag. udvalget fandt at yderligere regulering
af området krævede flere undersøgelser og overvejelser.
det er på denne baggrund betænkeligt hvis forbrugerombudsmanden får rettens
hjælp til at etablere en almindelig regel om bindingsperioder og opsigelse af af-
taler om levering af løbende ydelser på et område der ikke er lovreguleret. der
er heller ikke hjemmel i bestemmelserne i aftalelovens § 38 c, stk. 1, eventuelt
jf. § 36, stk. 1, eller i markedsføringslovens § 1, stk. 1, 1. pkt., til at fastsætte
en almindelig regel. der henvises til højesterets dom i u 1998.204h vedrørende
bankernes valideringsregler. heraf kan ses at sager angående en generel pro-
blemstilling ikke er egnede til at blive reguleret gennem forbudsnedlæggelse
efter markedsføringsloven, men i givet fald må søges løst gennem lovgivning.
                                       - 21 -
en uopsigelighedsperiode på 12 måneder er udtryk for en rimelig fordeling af
forbrugerens og viasats interesser samt klart og overskueligt for forbrugeren.
forbrugeren forstår at prisen for meget billigt satellitudstyr er en bindingsperio-
de på 12 måneder. sagsøgerne har ikke fundet vilkåret om uopsigelighed i 12
måneder urimeligt, men derimod alene vilkåret om forlængelse af løbende abon-
nement. på samme måde må forbrugerklagenævnets afgørelser forstås.
vilkårene om bindingsperiode og opsigelse er klare, forståelige og lette at over-
skue. de er fremhævet i aftalens specielle og almindelige betingelser samt ek-
semplificeret.
det kan ikke påbydes viasat at tilbagebetale allerede modtagne abonnementsaf-
gifter til forbrugere der har modtaget viasats ydelse. forbrugerne har ikke lidt et
tab. en tilbagebetalingspligt vil betyde at forbrugerne opnår en uberettiget beri-
gelse på viasats bekostning. viasat har til gengæld for betaling af abonnements-
afgift leveret signal og dermed opfyldt aftalerne.
der henvises til sø- og handelsrettens dom af 20. oktober 2004 i sagen n 2-04
(forbrugerombudsmanden med sonofon partner a/s) der ikke fandt en bin-
dingsperiode på 12 måneder ved leje af mobiltelefon i strid med god markedsfø-
ringsskik, endsige at den bevirkede en betydelig skævhed i parternes rettigheder
og forpligtelser.
det gøres generelt gældende at viasats vilkår om uopsigelighed i abonnements-
perioden er rimeligt og sagligt begrundet og udtryk for en rimelig balance mel-
lem sagsøgernes og viasats rettigheder og pligter og derfor ikke skal forbydes.
det gøres endvidere gældende at viasats vilkår om automatisk fornyelse hvis
opsigelse ikke er sket med 30 dages varsel til udgangen af en abonnementsperi-
ode er rimeligt og sagligt begrundet og udtryk for en rimelig balance mellem
sagsøgernes og viasats rettigheder og pligter og ikke skal forbydes.
der henvises til forbrugerklagenævnets afgørelser af 18. november 2004 i sag
nr. 541/7-13 om bindingsperiode og sag i nr. 541/7-32 om afvejning af parter-
nes interesser.
forbrugeren er ikke tvunget til at vælge et abonnement af 12 måneders varig-
hed, men kan vælge mellem abonnementer af forskellig længde. forbrugeren
har således valgfrihed. valg af lang abonnementsperiode giver forbrugeren en
række økonomiske fordele i forhold til valg af en kortere periode.
                                        - 22 -
baggrunden for vilkårene er et ønske om at tilbyde det bedst mulige programud-
bud til den mest hensigtsmæssige pris for forbrugeren. viasats opsigelsesvilkår
skal ses i lyset af de markedsmæssige betingelser som distributionsselskaberne
er underlagt, hvor abonnementsporteføljen er et centralt parameter ved forhand-
lingerne med kanaludbyderne. vilkårene skal derfor vurderes ud fra områdets
særlige karakter.
det vil være til skade for forbrugerne hvis vilkåret tilsidesættes, for dette vil be-
tyde en væsentlig forøgelse af abonnementsafgiften. forbrugeren kan ved teg-
ning af et 12 måneders abonnement samtidig købe satellitudstyr til en gunstig
pris.
viasats vilkår anvendes af hovedparten af de øvrige europæiske tv-distributions-
selskaber og er således udtryk for sædvanlig og rimelig praksis inden for eu. der
henvises til rådets direktiv nr. 93/13 af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår
i forbrugeraftaler hvoraf det fremgår at fællesskabslovgiver ikke har taget af-
stand fra vilkår om løbende abonnementsperioder.
viasats vilkår er ikke i strid med aftalelovens § 38c, jf. § 36, og viasat har ikke
handlet i strid med markedsføringslovens § 1 i forbindelse med indgåelsen af
aftalerne med sagsøgerne eller i forbindelse med håndhævelse af disse aftaler.
viasats vilkår om bindingsperiode og opsigelse er klare, forståelige og overskue-
lige. vilkårene er præciseret på aftalernes forside lige over det sted hvor forbru-
geren underskriver. forbrugerne oplyses om den samlede pris for ydelsen forud
for aftaleindgåelsen og har den fordel at omkostningerne forbundet med et
abonnement ikke ændrer sig i abonnementsperioden.
sagsøgernes abonnementer kan derfor alene opsiges med virkning fra en abon-
nementsperiodes udløb. poul jeppesens abonnement er således opsagt med
virkning fra den 29. juni 2003 og eva hvilsteds med virkning fra den 6. juni
2003. ingen af sagsøgeren er blevet stillet i udsigt at de kunne fortryde eller
komme ud af aftalen uden overholdelse af vilkårene.
rettens afgørelse
vedrørende de af forbrugerrådet nedlagte påstande
det lægges til grund at hverken eva hvilsted eller poul jeppesen i forbindelse
med tegningen af guld-abonnementet blev vejledt om opsigelse og abonne-
mentsperiode, og at aftalevilkårene ikke har været genstand for individuel for-
handling.
                                         - 23 -
på grundlag af aftalernes udformning, herunder formuleringen af vilkårene for
opsigelse, manglende definition af abonnementsperiode og poul jeppesens og
eva hvilsteds forklaringer, finder retten at aftalernes vilkår om opsigelse, herun-
der om abonnementsperiode, mangler den fornødne klarhed og forståelighed,
hvorfor opsigelsesvilkårene skal fortolkes i overensstemmelse med aftalelovens
§ 38b, stk. 1. aftalerne findes derfor efter en naturlig forståelse at kunne opsi-
ges med et normalt kort varsel efter udløbet af den første bindingsperiode sva-
rende til 30 dages varsel til udgangen af en måned.
de af forbrugerrådet som mandatar for poul jeppesen og eva hvilsted nedlagte
påstande tages derfor til følge.
forbrugerrådet som mandatar for eva hvilsted frifindes for den af viasat nedlag-
te påstand.
vedrørende de af forbrugerombudsmanden nedlagte påstande
påstand 1
tre dommere (jens feilberg, bjarne egedahl og allan suhrke) bemærker:
viasats anvendelse af bindingsperiode er kombineret med et tilbud om køb af
satellitudstyr til en fordelagtig pris. bindingsperioden er således en del af prisen
for det billige satellitudstyr. af de grunde der i denne henseende er anført af via-
sat, finder disse dommere at spørgsmålet om en fastsættelse af en almindelig,
tvingende regel om adgangen til at opsige abonnementsaftaler med et vist varsel
må afgøres af lovgivningsmagten. forbrugerombudsmandens påstand 1 kan så-
ledes ikke tages til følge.
to dommere (klaus melvin jensen og rut jørgensen) finder i tilslutning til det af
forbrugerombudsmanden anførte at det skal forbydes viasat i aftaler om løben-
de tjenesteydelser vedrørende levering af tv-signaler over for forbrugere at an-
vende vilkår der indebærer at forbrugeren er bundet af abonnementet i mere
end 6 måneder.
påstand 2
tre dommere (jens feilberg, bjarne egedahl og allan suhrke) finder af de grun-
de der er anført ovenfor vedrørende forbrugerombudsmandens påstand 1 at der
ikke er grundlag i markedsføringslovgivningen, således som den nu foreligger,
for at fastsætte en generel regel om adgang til efter en eventuel bindingsperiode
at opsige abonnement om modtagelse af tv-signaler med et bestemt, kortere
                                        - 24 -
varsel. disse dommere kan derfor ikke tage forbrugerombudsmandens principa-
le påstand 2 til følge. derimod finder de at vilkåret om automatisk forlængelse er
i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1 og hæderlig
forretningsskik, jf. aftalelovens § 38c, jf. § 36. vilkåret bevirker en betydelig
skævhed i parternes rettigheder og forpligtigelser til skade for forbrugeren og
indebærer at forbrugeren påføres en betydelig risiko for af tilfældige årsager og
imod eget ønske at komme til at få et abonnement forlænget i et år med en
overflødig, ikke ubetydelig udgift til følge. viasat har gennem sin opkrævnings-
praksis ikke gjort noget der kan forebygge denne risiko.
rådets direktiv nr. 93/13 af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår giver med-
lemsstaterne mulighed for under overholdelse af traktaten at sikre forbrugerne
et højere beskyttelsesniveau ved at fastsætte strengere nationale bestemmelser
end bestemmelserne i direktivet. det er derfor ikke i strid med eu-retten at den
danske markedsføringslov eller forbrugeraftalelovgivning fører til et resultat som
muligt ikke stemmer med kontraktpraksis i visse andre europæiske lande.
det skal derfor forbydes viasat i aftaler om løbende tjenesteydelser vedrørende
levering af tv-signaler over for forbrugere at anvende en kontrakt som indehol-
der følgende eller lignende vilkår:
”hvis kunden ikke opsiger aftalen med mindst 30 dages skriftligt varsel til ud-
gangen af en abonnementsperiode, forlænges aftalen automatisk med en tilsva-
rende abonnementsperiode og så fremdeles”.
klaus melvin jensen og rut jørgensen finder med samme begrundelse som an-
ført under behandlingen af forbrugerombudsmandens påstand 1 at dennes på-
stand 2 i den principale udgave bør tages til følge.
der gives dom efter flertallet.
påstand 3, 4 og 5
som konsekvens af ovenstående og af de grunde der anført af forbrugerom-
budsmanden, tager retten påstand 3, 4, og 5 som nedenfor bestemt.
                                thi kendes for ret:
                                   - 25 -
1. viasat a/s skal anerkende at poul jeppesens viasat guld-abonnement er
   opsagt med virkning fra den 1. august 2002.
2. viasat a/s skal betale poul jeppesen 80 kr. med procesrente fra den 10.
   marts 2003.
3. viasat a/s skal anerkende at eva hvilsteds viasat guld-abonnement er
   opsagt med virkning fra 1. august 2002.
4. viasat a/s skal betale eva hvilsted 80 kr. med procesrente fra den 10.
   marts 2003.
5. det forbydes viasat a/s i aftaler om løbende tjenesteydelser vedrørende
   levering af tv-signaler over for forbrugere at anvende en kontrakt som
   indeholder følgende eller lignende vilkår:
   ”hvis kunden ikke opsiger aftalen med mindst 30 dages skriftligt varsel til
   udgangen af en abonnementsperiode, forlænges aftalen automatisk med
   en tilsvarende abonnementsperiode og så fremdeles”.
6. det påbydes viasat a/s at underrette selskabets kunder der er berørt af
   vilkår som er i strid med forbudet i pkt. 5 i denne doms konklusion, om at
   de pågældende vilkår ikke kan håndhæves.
7. det påbydes viasat a/s at meddele de af viasats kunder som på tids-
   punktet for domsforhandlingen har meddelt viasat at de ikke mener at
   være forpligtet af vilkår som er i strid med forbudet i pkt. 5 i denne doms
   konklusion, og som har betalt abonnementsafgift under protest, at disse
   kunder har et tilbagebetalingskrav mod viasat.
8. det påbydes viasat a/s at tilbagebetale allerede modtagne beløb der er
   opkrævet i henhold til vilkår som er i strid med forbudet i pkt. 5 i denne
   doms konklusion til de af viasats kunder som på tidspunktet for domsfor-
   handlingen har meddelt viasat at de ikke finder at de er forpligtet af via-
   sats vilkår.
9. i forholdet mellem viasat a/s og forbrugerrådet betaler viasat a/s inden
   14 dage i sagsomkostninger 150.000 kr. beløbet tilfalder statskassen.
                                       - 26 -
   10. i forholdet mellem viasat a/s og forbrugerombudsmanden betaler hver
       part egne omkostninger.
bjarne egedal                                              klaus melvin jensen
                                   jens feilberg
rut jørgensen                                                     allan suhrke
                                        (sign.)
                                     ___ ___ ___
                          udskriftens rigtighed bekræftes
                          p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
- idi
                                          udskrift
                                               af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                             dom
afsagt den 17. august 2012 af sø- og handelsretten sammensat af vicepræsident michael b. elmer
(retsformand) og de sagkyndige medlemmer peter gregers bernhoft og fleming bent lindeløv.
v-91-10
                                     vålerenga invest fotball a/s
                                     (advokat jeppe brinck-jensen)
                                     mod
                                     primetime nordic a/s
                                     (advokat jesper sidenius)
sagen angår fortolkningen af en sponsoraftale.
varemærket vif
vålerengen idrettsforening (i det følgende: idrætsforeningen) er en paraplyorganisation, som
organiserer de norske vålerenga sportsklubber herunder bl.a. vålerenga fotball, vålerenga
ishockey, vålerenga håndball mfl.
                                                 -2-
       idrætsforeningen er indehaver af varemærke nr. 199710067 vif < figurmærke > i klasse
16, 25 og 28. her er varemærket, som blev registreret den 25. juni 1998 ( i det følgende: vif-
mærket):
vålerenga invest fotball a/s (i det følgende: klubben) er et norsk aktieselskab, som gennem en
særskilt aftale forvalter den norske fodboldklub vålerenga fotballs kommercielle rettighe-
der. vålerenga fotballs a-hold spiller i den norske tippeliga, som svarer til den danske su-
perliga.
       klubben har gennem en aftale med idrætsforeningen erhvervet rettighederne til at
bruge vif-mærket i relation til fodbold.
vålerenga sport as (i det følgende: sjappa) er vålerenga klubbernes fælles butik, hvor klub-
bernes fans m.v. bl.a. kan købe fodbold- ishockey- håndbold- og fritidstøj (casual wear) samt
udstyr, alt med vif-mærket. derudover sælger sjappa blyantsæt, brødristere og andet ud-
styr.
       vålerengas supporterklub ”klanen” er indehaver af aktiemajoriteten i sjappa med
50,20 %. klubben ejer 22,86 %, vålerenga ishockey ejer 14 % og de øvrige vålerenga klubber
ejer tilsammen 12,94 %.
kappa
primetime nordic a/s (i det følgende: primetime) er et dansk selskab, hvis hovedaktivitet be-
står i import og salg af italiensk mode- og sportstøj. selskabet har en agenturaftale med det
italienske tøjmærke ”kappa” og har eneret til at bruge kappas varemærker for tøj i bl.a.
danmark, norge og sverige.
                                                   -3-
      kappa er officiel teknisk sponsor for bl.a. f.c. københavn, viborg f. f. og den svenske
fodboldklub hammerby fotboll.
aftalen
klubben indgik i juli/august 2008 med primetime en exclusive technical sponsorship
agreement (i det følgende: aftalen). aftalen, som blev underskrevet af klubbens administre-
rende direktør pål breen og primetimes administrerende direktør steen hummeluhr, er pa-
raferet på hver enkelt side, og har følgende indhold:
      ” ...
      a.     sponsor is presently the licensee in norway (hereinafter the "territory") of high
      quality sports apparel and footwear under various trademarks including the trademark
      and device displaying the word kappa and the device of two persons sitting back-to-
      back (hereinafter the “kappa trademark” a copy of which is set out in annex a);
      b.     the club has the exclusive right to grant sponsorship rights and is the owner of all
      rights relating to its image, badge and trademark (hereinafter collectively referred to as
      the “club’s trademark” a copy of which is set out in annex b);
      …
      now it is hereby agreed as follows:
      1.     appointment as exclusive technical sponsor and supplier,
      and license.
      1.1    the club hereby appoints sponsor as its exclusive technical sponsor and exclusive
      supplier of sports and casual apparel and accessories, and soccer balls (hereinafter “the
      products”) and grants the sponsor the rights pertaining to such role, as provided for by
      this agreement. more in details, all players, coaches, physiotherapists, masseurs, manag-
      ing staff, officials (excluding members of the board of directors), stewards, ball-boys, of
      all teams representing the club (hereinafter the “club’s team”) in any competitions, ex-
      hibitions, training sessions, award ceremonies, press conferences, public appearances and
      other official occasions, both national and international, including all travelling thereto
      and there from, in which the club’s team will take part wearing other than formal wear
      (hereinafter the “competition”) shall wear exclusively the products bearing the kappa
      trademark in conjunction or not with the club’s trademark.
      ...
      1.4    club grants sponsor the exclusive right during the term of this agreement to pro-
      duce, market and sell world-wide any products, including official products and replica of
      the products listed at annex c as well as any other apparel and footwear products and
      their accessories bearing the club’s trademark in conjunction or not, at sponsor’s discre-
      tion, with the kappa trademark and, where applicable, at sponsor’s discretion, with
      reference to the game t-shirts and shorts, the non-technical sponsor’s logo (as hereinaf-
                                              -4-
ter defined). it is understood that sponsor is entitled to use the club’s team’s player’s
names on the official products and on the replica of the products on which such names
are reproduced. to this end, club warrants and declares to be entitled to confer such
right to sponsor.
...
3.     obligations of the club.
3.1.1      the club shall use its best endeavours to cause this technical sponsorship to be
recognised on all publications and posters as per article 3.1.3 of this agreement and shall
advance the products bearing the kappa trademark as the exclusive technical supplies
to the club and sponsor as the exclusive technical sponsor and supplier of the club
throughout the term of this agreement.
3.1.2      the club will organise at its own expenses in close consultation with sponsor a
press conference for the official presentation of the products and of sponsor as the exclu-
sive technical sponsors and exclusive suppliers.
3.1.3 the club shall indicate sponsor as the club's technical sponsor and supplier on all
printed materials published by or on behalf of the club, the press releases and similar
items, by printing the kappa trademark and the information about the sponsor on a full
page and on the best place which is not dedicated to the main non-technical sponsor....
3.5 use of products.
3.5.1 subject to what is provided for in article 1.1, the club shall cause all members of
the club’s team to use exclusively the products, bearing the kappa trademark in all
competitions during the term of this agreement.
...
3.8    non-technical sponsor
3.8.1 the club shall have the right to appoint non-technical sponsors (hereinafter the
“non-technical sponsor”) which are not kappa competitors. the club guarantees that
the agreements with the non-technical sponsors are in conformity with the present
agreement. the non-technical sponsors shall not be changed or removed during a soccer
season. the club will bear full responsibility for any changes of the non-technical spon-
sors’ logo during a contract period, in particular with reference to the case in which the
non-technical sponsors’ logo shall appear on any of the products.
…
4 consideration.
4.1    as full and complete consideration for the rights granted herein by the club spon-
sor shall:
(i)      supply the club with the quantities and types of products set forth at annexe
c.1;
(ii)     pay cash contributions and bonuses, if any are due, specified at annex c.2.;
(iii)    shall pay, where applicable, the royalties specified at annex c.3 at the deadlines
specified therein;
                                                     -5-
      5     products.
      5.1   products supply.
      5.1.1 sponsor will supply the club with products designed and manufactured to the
      highest quality and suitable for competition at the highest level.
      ...
      6     ownership in trademarks, designs and other rights.
      6.1   sponsor hereby represents and warrants that it has exclusive rights to use the
      kappa trademark in the territory. all rights in the kappa trademark, in the design of
      the products developed by or on behalf of sponsor and any other rights associated with
      any product bearing the kappa trademark (with or without the club’s trademark) are
      and shall remain the exclusive rights of their rightful owners.
      6.2   the club hereby represents and warrants that it is the rightful owner of the club's
      trademark, in particular but not limited to the badge and basic colouring of the official
      uniform, of which the club shall at any time and for all purposes be and remain the sole
      owner.
      …
      7     termination.
      7.1   each party may terminate this agreement with immediate effect by giving written
      notice of such intention to the other parties, upon the grounds that:
      ...
      b. a party has failed to perform or observe a provision of this agreement and has not
      remedied such failure, if capable of remedy, within thirty (30) days after service of a writ-
      ten notice from the other party, requiring it to do so.
      7.2   sponsor may terminate this agreement with immediate effect by giving to the
      club a written notice of their intention in the event:
      a.    a breach by the club of its duties under clauses: 1.5, 3.5.1, 3.5.4, 3.8.1. and the
      club’s minimum purchase obligations in annexe c2, save any other remedy granted by
      the applicable laws...”
af aftalens annex c. 2 fremgår, at primetime skulle betale et kontantbeløb på 2,3 mio. nok
for 2009, 2,5 mio. nok for 2010, 2,6 mio. nok for 2011, 2,7 mio. nok for 2012 og 2,8 mio.
nok for 2013.
      dernæst skulle primetime betale provision af de produkter, som klubben indkøbte af
primetime til videresalg i sjappa. provisionen skulle udgøre 5 % i 2009, 5,5 % i 2010, og 6 % i
2011-2013.
      af aftalens annex c. 3 fremgår følgende:
      “c.3      royalties to be paid by sponsor to club
                                                     -6-
      sponsor will pay to club a royalty amounting to 8%... of the wholesale net turnover
      achieved by the sponsor with the sales of the products set out in annex c.1 bearing the
      kappa trademark and the club’s trademark to third parties retailers in norway, with
      the exclusion of any sales to retailers owned or managed by the club, fotball shoppen in
      oslo or its owners…
      the clone shirt will be sold to third party retailers for 150,- nok more than to vif, and
      the 150,- nok is payed back to the club.
      the price for the clone shirt in 2009 is for vif 200,- nok ex. vat”
aftalens ophævelse
efter aftalens indgåelse solgte primetime en række produkter påført vif-mærket til sjappa.
derudover solgte primetime produkter til g-sport, der er norges største sportskæde.
      sjappa solgte herefter primetimes produkter og forskellige produkter påført varemær-
ket vif, herunder bl.a. fleecetrøjer, jeans og andet fritidstøj, som var egenproduktion og
dermed ikke produceret af kappa.
      i oktober 2009 besøgte primetimes bestyrelsesformand sjappa og fortalte, at admini-
strerende direktør steen hummeluhr var overrasket over, at sjappa solgte andre varer end
kappa i butikken. ved mail af 25. oktober 2009 skrev pål breen til primetime, at sjappa stod
uforstående overfor dette.
      ved brev af 2. november 2009 bestred advokat jesper sidenius, at primetime var be-
kendt med, at sjappa producerede og solgte vålerenga varer, som ikke var kappa varer, og
at primetime skulle have givet tilladelse hertil. endvidere anførte advokat jesper sidenius, at
primetime herefter ikke ville betale de kontantbeløb, som var anført i aftalen, og anmodede
om en bekræftelse på, at salg af egenproducerede varer straks ville ophøre.
      pål breen bestred i brev af 14. december 2009, at aftalen afskar sjappa fra at sælge
egenproducerede varer og anførte, at dette var blevet drøftet på møderne med primetime.
      primetime ophævede herefter aftalen ved brev af 14. juli 2010.
      det er ubestridt, at klubben ikke har andre tekniske sponsorer end primetime, og at
klubben kun har anvendt kappa produkter, herunder også kappa fritidstøj, ved pressekon-
ferencer mv. klubben har dernæst ubestridt opfyldt sine forpligtelser i 2009 og 2010 til at
promovere primetime i overensstemmelse med aftalens pkt. 3. det er endvidere ubestridt, at
primetime i overensstemmelse med aftalens pkt. 5 har leveret kappa-varer til klubben til
brug for klubbens a-hold.
                                                    -7-
kravene
klubben har nedlagt påstand om, at primetime skal betale 6.292.207 dkk med tillæg af pro-
cesrente fra sagens anlæg.
       over for primetimes selvstændige påstand, jf. nedenfor, har klubben påstået frifindel-
se.
       påstandsbeløbet angives at bestå af følgende poster:
klubbens tilgodehavende:
1.     kontantbeløb 2009                                                 2.836.175 nok
2.     kontantbeløb 2010                                                 3.086.175 nok
3.     royalty 8 % salg g-sport 2009                                         34.016 nok
4.     royalty 5 % salg sjappa 2009                                         207.693 nok
5.     royalty salg ”clone shirt” g-sport 2009                                70.350 nok
6.     royalty salg ”clone shirt” sjappa 2009                               721.550 nok
tilgodehavende i alt                                                     6.955,959 nok
primetimes tilgodehavende:
7.     udestående fakturaer                                                484.897 nok
tilgodehavende i alt                                                     6.471.062 nok
ved omregning af 6.471.062 nok med kursen 0,972515 fremkommer påstandsbeløbet på
6.293.207 dkk.
       det er ubestridt, at primetime i henhold til aftalen var forpligtet til at betale de anførte
beløb i punkt 1-5.
       klubben har til støtte for kravet om royalty af salg af ”clone shirt” sjappa 2009 i punkt
6 henvist til aftalens annex c.3 om ”royalties to be paid by sponsor to club”. primetime
har bestridt at være forpligtet til at betale beløbet i punkt 6.
primetime har nedlagt påstand om frifindelse og har nedlagt selvstændig påstand om, at
klubben skal betale 6.000.000 dkk med tillæg af procesrente fra sagens anlæg.
    påstandsbeløbet angives at bestå af følgende poster:
    1. mistet værdi af ydelser i henhold til aftalens pkt. 3.1.
                                                -8-
       (for perioden 2011-2013)                                         25.288.971 nok
    2. mistet dækningsbidrag ved salg af varer
       (for perioden 2011-2013)                                         12.240.000 nok
    3. udestående faktura                                                  484.897 nok
    i alt                                                               38.013.868 nok
    herfra skal fratrækkes:
    1. kontantbeløb i henhold til annex c.2                              12.900.000 nok
       (for perioden 2009-2013)
    2. skyldig royalty                                                      312.059 nok
       (for perioden 2009 og 2010)
    3. kostpris på gratisvarer                                            1.500.000 nok
       (for perioden 2011-2013)
    4. royalty                                                            2.000.000 nok
       (for perioden 2009-2013)
    i alt                                                                16.712.059 nok
    tilgodehavende i alt                                                 21.301.809 nok
ved omregning af 21.301.809 nok med kursen 0,9490 pr. 14. januar 2011 fremkommer et be-
løb på 20.215.416 dkk. primetime har dog begrænset sin påstand til 6.000.000 dkk.
       primetime har til støtte for kravet om mistet værdi af ydelser henvist til en analyse ud-
arbejdet af sponsor insight, som angives at illustrere den værdi, det kan have at være teknisk
sponsor. i analysen vurderes logo eksponeringsværdien for kappa til 7.945.954 nok i 2009
og 8.913.360 i 2010. beløbet i punkt 1 er beregnet som middelværdien af eksponeringsværdi-
en for 2009 og 2010 multipliceret med tre.
       til støtte for kravet om mistet dækningsbidrag har primetime henvist til det af prime-
time budgetterede årlige salg af varer påført varemærket vif på minimum 12 mio. nok.
primetime har ubestridt et dækningsbidrag på 34 %. det totale mistede dækningsbidrag er
herefter beregnet som et årligt mistet dækningsbidrag på 4.080.000 nok.
       primetime har til støtte for kravet om kostprisen på gratisvarer henvist til et årligt aftalt
beløb på 2,5 mio. nok. kostprisen er beregnet som 1/5 af detailpriserne, svarende til 500.000
nok pr. år.
       af en oversigt fremgår, at der i 2009 og 2010 blev solgt varer i sjappa, som primetime
kunne have leveret, for hhv. 1.918.851,50 nok og 1.834.775 nok.
                                                  -9-
forklaringer
pål breen har forklaret, at han har været administrerende direktør for klubben i 6 år.
       i løbet af sommeren 2008 besluttede klubben sig for at indgå i et samarbejde med kap-
pa. han holdt møder med steen hummeluhr og rune hansen, og på samtlige møder talte de
om, at klubben ikke ejer sin egen butik. han forklarede rune hansen, at klubben kun ejede
en lille del af sjappa, og at sjappa var et selvstændigt aktieselskab. det må derfor have stået
primetime klart, at klubben ikke ejer sjappa.
       på et møde i begyndelsen af august 2008 i danmark deltog sjappas butikschef, frode
veie. de gennemgik kontrakten og talte om, at varemærket ikke var ejet af klubben, og at
hver idrætsgren var et selvstændigt selskab. på et tidspunkt forlod butikschefen mødet i fru-
stration, fordi han var utilfreds med, at kontrakten indeholdt et krav om minimumssalg. det-
te vilkår blev derfor ændret til en målsætning om at sælge for et minimumsbeløb. da kon-
trakten var underskrevet, skulle steen hummeluhr og butikschefen i fællesskab udvælge 14
produkter, som skulle sælges i butikken. kappa fik kun eneret til at sælge disse produkter.
       kontrakten er udarbejdet af primetime, og han så den først, da den blev forelagt ham
på mødet i august 2008. kontrakten svarer til den, som de tidligere havde med nike.
       bestemmelsen i annex c. 3 om royalties gik ud på, at klubben skulle have 150 nok i
royalty pr. solgt dragt direkte fra primetime, og dermed ikke af sjappa. disse 150 nok skul-
le lægges oveni prisen for dragterne.
       han forstår punkt b i aftalens præambel på den måde, at der er tale om fodboldrelate-
rede produkter. hele aftalen er en teknisk kontrakt, der relaterer sig til fodbold.
       aftalens punkt 1. 4 blev ikke læst op for ham på mødet. kontrakten blev forelagt ham,
men de enkelte bestemmelser blev ikke gennemgået. han læste kontrakten, før han under-
skrev den, og han har også læst punkt 1. 4. denne bestemmelse forstod han også som alene
relaterende sig til fodbold.
       han gjorde ikke indsigelser mod, at der i aftalen flere steder stod ”the club’s store,
sjappa”, da det jo er den eneste fanbutik.
       forud for samarbejdet med kappa solgte sjappa egenproducerede varer, hvilket er
ganske sædvanligt.
                                                - 10 -
steen hummeluhr har forklaret, at han er administrerende direktør i primetime, som importe-
rer forskellige mærkevarer. de har bl.a. mærkerne kappa og fila.
       primetime har stor erfaring med indgåelse af sponsoraftaler. de har bl.a. indgået en
sponsoraftale med fck. primetimes hovedformål er at tjene penge på sponsoraftalerne.
       klubberne oppebærer også en god indtægt på sponsoraftalerne, da de sælger utroligt
meget merchandise. primetime yder gratis varer og udvikler en unik kollektion til hele hol-
det. til gengæld forlanger han en eksklusiv ret til at sælge tøj, sko og accessories.
       i slutningen af maj 2008 blev han kontaktet af rune hansen, som er markedschef i
klubben. han spurgte om primetime var interesseret i et samarbejde.
       primetime var interesseret, da klubben var en stor og interessant klub. tiden var imid-
lertid knap, hvorfor han tog til oslo for at deltage i et møde. herefter lavede han et kon-
traktudkast, som han fremsendte på mail til klubben i slutningen af juni 2008.
       de mødtes i københavn i juli 2008, hvor de gennemgik kontrakten. pål breen og frode
veie havde nogle kommentarer til kontraktens enkelte punkter. frode veie mente ikke, at
kontrakten skulle indeholde et krav om minimumssalg, hvorfor dette blev ændret til en mål-
sætning.
       da klubben var meget bekymret for, om primetime også ville sælge tøjet til andre bu-
tikker end sjappa, medtog de et vilkår om, at primetime skulle betale 150 kr. til klubben pr.
solgt dragt, såfremt de solgte til andre butikker.
       under mødet blev sjappa præsenteret som klubbens butik. han er aldrig blevet præ-
senteret for en oversigt over ejerforholdene i sjappa eller en organisationsplan. han er heller
ikke blevet præsenteret for en oversigt over ejerforholdene i klubben eller for den norske re-
gistrering af varemærket vif. han havde ingen grund til at tvivle på klubben, der er en pro-
fessionel samarbejdspartner.
       han besøgte ikke butikken, før han underskrev aftalen, og primetime blev ikke oriente-
ret om, at sjappa solgte egenproducerede varer. det blev heller ikke nævnt, at primetimes
eneret kun skulle omfatte fodboldrelaterede varer. der var ikke tale om, at eneretten kun
skulle omfatte 14 udvalgte produkter.
       aftalen, som skulle træde i kraft den 1. januar 2009, blev underskrevet på mødet, og i
starten af august 2008 holdt de et pressemøde. primetime satte en produktion i gang af både
                                                 - 11 -
professionelle dragter og fritidstøj. de lavede også sweatshirts, caps, strømper mv. og leve-
rede de første gratisvarer til klubben i starten af januar 2009.
       i august 2009 besøgte han sjappa og blev her klar over, at mere end halvdelen af tøjva-
rerne i butikken ikke var kappas. det blev han meget overrasket over, fordi sjappa ikke
havde nået budgetmålet.
       ved indgåelsen af aftalen forventede han at få de aftalte rettigheder. han var ikke klar
over, at rettighederne til varemærket tilhørte andre end klubben. det stod meget klart i kon-
trakten, at klubben var indehaver af rettighederne til varemærket.
       uanset at han indgik en sponsoraftale med en fodboldklub, fik han ikke den opfattelse,
at rettighederne kun skulle omfatte fodboldrelaterede varer. han vidste ikke, at vålerenga
også havde en ishockey klub og en håndboldklub, men har måske haft en fornemmelse af, at
der var flere sportsgrene.
       sponsoraftalen med klubben var ikke en god aftale for primetime.
rune hansen har forklaret, at han var markedsdirektør i klubben.
       han kontaktede primetime for at indgå et samarbejde og mødtes med en repræsentant
fra primetime. efterfølgende deltog han også i et møde med steen hummeluhr i oslo.
       da de var nået til enighed om at samarbejde - talte de om, hvor stor en grad af ekspo-
nering, primetime kunne forvente, herunder bl.a. ved at sælge sine dragter i klubbens sup-
porterbutik, sjappa, og i butikken g-sport.
       frode veie deltog også i et møde, og han skulle i fællesskab med steen hummeluhr ta-
ge stilling til, hvilke produkter, der skulle sælges i sjappa. de talte om, at det primært var
spilledragter der skulle sælges i sjappa.
       han forklarede steen hummeluhr, at klubben ikke var ejer af sjappa, og at klubben
alene havde en mindre ejerandel.
       det blev også beskrevet, hvem der havde retten til varemærket vif, og at der er meget
strenge restriktioner for brugen af mærket.
       han læste sponsorkontrakten, inden den blev skrevet under.
       sjappa har sin egen produktlinje, hvilket ingen af parterne var i tvivl om. det var me-
get klart, hvilke restriktioner, som forelå.
                                                - 12 -
frode veie har forklaret, at han er daglig leder af sjappa, som sælger supportudstyr og acces-
sories for vålerenga klubberne. der er tale om logoprodukter, og de sælger også mange
egenproducerede varer.
       sjappa har haft egenproduktion siden år 2000, og de laver alt fra undertøj til tørklæder.
de ville dog aldrig producere en fodboldtrøje eller en ishockeytrøje, da kunderne kun er in-
teresseret i de ”rigtige” trøjer.
       det er ganske sædvanligt, at fanbutikker har en egenproduktion, og han kender flere
fanbutikker, som sælger egenproducerede varer. butikkerne vil gerne have et bredt sorti-
ment, så de kan nå ud til en større kundegruppe.
       det er ganske normalt, at det er fodboldklubberne, som driver fanbutikkerne.
       han deltog i et møde i august 2008, hvor han blev forevist en kontrakt, som han ikke
tidligere havde set. han læste kontrakten, selv om han ikke er så god til engelsk.
       han forlod mødet, da de blev uenige om et vilkår i kontrakten. han husker ikke, hvil-
ket vilkår, men mener det drejede sig om logoet og ikke om salgstal. vilkåret blev herefter
taget ud af kontrakten. sponsorkontrakten blev underskrevet i dette møde.
       de talte om sjappas egenproduktion, og alle i rummet var efter hans opfattelse klar
over, at sjappa solgte egenproducerede varer. han forklarede også, at sports arena var
sjappas hovedleverandør. de blev enige om, at sjappa i første omgang skulle sælge 15-20 va-
retyper produceret af kappa.
       han ejer ikke varemærket vif, men han ejer rettighederne til at sælge alt påtrykt va-
remærket vif frem til 2013.
       primetime har solgt ca. 7.000 dragter til sjappa. dette salg skete ikke i henhold til en
kontrakt, da de aldrig har underskrevet en kontrakt. han bestilte blot nogle varer, som pri-
metime fakturerede til sjappa.
eilert wingaard har forklaret, at han var ansat i primetime fra 2008 og frem til maj 2009.
       han deltog ikke i forhandlingerne mellem klubben og primetime. han blev informeret
om aftaleindgåelsen af sin chef steen hummeluhr.
       da kontrakten var underskrevet, skulle han følge op på det udstyr, som spillerne skulle
bruge, ligesom han stod for at følge op på sjappas ordrer.
                                                 - 13 -
       han deltog i mange møder med sjappa, efter at kontrakten var underskrevet. møderne
foregik som regel inde i selve butikken, hvor han kunne se, at der blev solgt varer, som ikke
var produceret af kappa. han talte ikke med steen hummeluhr om disse varer, og han ved
ikke, om steen hummeluhr kendte til sjappas egenproducerede varer.
       han var også inde i butikken, inden kontrakten blev underskrevet, men da talte han
ikke med nogen.
       han forsøgte ikke at presse sjappa til at droppe deres egenproduktion, men han for-
søgte hele tiden at få solgt flest mulige af primetimes varer.
parternes synspunkter
klubben har gjort gældende, at sjappa har solgt egenproducerede varer siden år 2000, hvilket
er bekræftet af pål breen og frode veie, som også har bekræftet, at dette er ganske sædvan-
ligt for en fanbutik.
       primetime må have været bekendt med, at sjappa solgte egenproducerede varer, idet
eilert wingaard har forklaret, at han besøgte forretningen forud for aftalens indgåelse. det
er derfor ikke sandsynligt, at han ikke drøftede dette med steen hummeluhr. hertil kom-
mer, at pål breen og rune hansen har forklaret, at sjappas egenproduktion blev drøftet på
flere møder med steen hummeluhr. retten må derfor lægge til grund, at steen hummeluhr,
forud for aftalens indgåelse var bekendt med, at sjappa solgte egenproducerede varer.
       formålet med aftalen var at gøre primetime til eksklusiv teknisk sponsor for klubben.
primetime er en professionel aktør på markedet og sponsor for flere fodboldklubber. da de
kontraherede med en fodboldklub, må det have stået dem klart, at aftalen alene vedrørte
fodboldrelaterede varer. hertil kommer, at der flere steder i aftalen henvises til fodboldsæ-
sonen mv.
       varemærkeregistreringen og idrætsforeningens hjemmeside samt vedtægter er offent-
ligt tilgængelige, og det burde derfor være åbenbart for primetime, at klubben ikke kunne
disponere over varemærket vif i relation til andre sportsgrene end fodbold.
       dernæst må det have stået primetime klart, at sjappa er en fanbutik, som næsten ude-
lukkende sælger vif brandede produkter. den omstændighed, at sjappa i aftalen er omtalt
                                                - 14 -
som ”the club’s store” medfører ikke, at klubben derved kan anses for at have indestået for
at være indehaver af sjappa.
       sjappa har alene solgt fodboldrelateret tøj, som var produceret af kappa. det forhold,
at sjappa foretog salg af egenproducerede produkter påført varemærket vif, som ikke var
fodboldrelaterede produkter, indebærer således ikke, at klubben har misligholdt aftalen.
       aftalen blev fremsendt umiddelbart før mødet, og den komplicerede bestemmelse i
punkt 1. 4. blev kun berørt ganske kort. en eventuel uklarhed i aftalen bør i medfør af kon-
cipistreglen fortolkes til ulempe for primetime, som har konciperet den.
       da primetime har påtaget sig en forpligtelse til at betale de beløb, som fremgår af afta-
len, og da klubben har opfyldt sin forpligtelse til at begrænse tabet ved at indgå en ny spon-
soraftale med adidas, er primetime forpligtet til at betale det påståede beløb.
       til støtte for frifindelsespåstanden har klubben anført, at sjappas salg af egenproduce-
rede varer ikke kan anses for en væsentlig misligholdelse af aftalen, hvorfor primetime ikke
var berettiget til at hæve hele aftalen. dernæst har primetime ikke godtgjort at have lidt et
tab svarende til påstandsbeløbet, ligesom primetime ikke har godtgjort, at det ikke har været
muligt at begrænse sit tab.
primetime har gjort gældende, at klubben har misligholdt aftalen, idet klubben ikke som an-
ført i aftalens præambel punkt b, var indehaver af rettighederne til varemærket vif, og føl-
gelig ikke kunne meddele den eksklusive eneret, som fremgår af aftalens punkt 1. 4., til at
sælge alle former for tøj, sko og accessories påført varemærket.
       steen hummeluhr har forklaret, at han ikke var bekendt med den norske varemærke-
registrering, og at han heller ikke blev gjort opmærksom herpå. klubben burde have gjort
primetime opmærksom på, at den rette indehaver af rettighederne til varemærket var
idrætsforeningen, og at klubben ikke kunne disponere over rettighederne til mærket uden
for fodboldområdet.
       klubben har derudover konkret misligholdt aftalen ved sjappas salg af varer påført
varemærket vif, som ikke var produceret af primetime.
       det er udokumenteret, at aftalen alene skulle omfatte fodboldrelaterede varer, som i
øvrigt er et uklart begreb. den omstændighed, at der i aftalen flere steder henvises til fod-
                                               - 15 -
bold eller fodboldsæsonen, ændrer ikke på, at der ikke er angivet nogen begrænsninger i
primetimes eksklusive eneret i punkt 1. 4.
       steen hummeluhr har forklaret, at han ikke blev gjort opmærksom på, at sjappa efter
aftalens indgåelse ville forhandle tøjmærker, som ikke var produceret af primetime, og at
han ikke var i forretningen før i august 2009. det må derfor lægges til grund, at steen hum-
meluhr ikke var klar over, at sjappa solgte egenproducerede varer.
       det skal endvidere lægges til grund, at klubben ikke gjorde primetime opmærksom
på, at sjappa er en selvstændig retlig enhed. at dette fremgår af sjappas hjemmeside er uden
betydning. sjappa er i aftalen anført som ”the club´s store”, hvorfor primetime måtte lægge
dette til grund.
       det bestrides, at aftalen er uklar, og at koncipistreglen kan finde anvendelse, da de
enkelte punkter i aftalen blev gennemgået på mødet med klubben, og da pål breen havde
læst aftalen, før han underskrev den.
       sjappas salg af egenproducerede varer påført varemærket vif var dermed en krænkel-
se af de helt afgørende bestemmelser om eksklusivitet i aftalen, hvorfor misligholdelsen var
væsentlig og dermed hævebegrundende.
       primetime er som følge heraf berettiget til en skønsmæssig erstatning for den tabte
fremtidige indtjening. det har ikke været muligt at begrænse tabet, da primetime ikke har
kunnet indgå en tilsvarende sponsoraftale med en anden klub.
sø- og handelsrettens afgørelse
klubben afgav med aftalens punkt b en garanti for at være indehaver af rettighederne til va-
remærket vif.
       klubben var imidlertid ifølge registreringen ikke indehaver af varemærkeretten og
kunne således ikke meddele primetime den eneret til varemærket, som fremgår af aftalens
punkt 1.4. efter denne bestemmelse fik primetime en eksklusiv ret til at sælge tøj, sko og ac-
cessories påført varemærket vif. der var ingen begrænsninger i denne eksklusive ret, og
sjappas salg af egenproducerede sko, tøj og accessories indebar derfor en krænkelse af pri-
metimes eksklusive eneret. det er uden betydning herfor, om primetime måtte have været
                                                  - 16 -
bekendt med, at sjappa forud for aftalens indgåelse solgte egenproducerede varer, idet dette
i givet fald burde have været oplyst i forbindelse med kontraktindgåelsen.
       det findes ikke dokumenteret, at aftalen alene skulle omfatte fodboldrelaterede varer.
det kan ikke føre til noget andet resultat, at klubben ved særskilt aftale med idrætsforenin-
gen alene har erhvervet ret til brug af varemærket vif i relation til fodbold.
       retten lægger efter steen hummeluhrs forklaring til grund, at udkastet til aftalen blev
sendt til klubben i slutningen af juni 2008, og at aftalen blev underskrevet i juli/august 2008.
klubben havde derved mulighed for at gennemgå de enkelte bestemmelser i aftalen, og at
dette faktisk er sket, fremgår af, at aftalen er paraferet på hver enkelt side. pål breen har i
overensstemmelse hermed forklaret, at han læste aftalen igennem, før han skrev den under.
herefter, og idet bestemmelserne i punkt b og punkt 1.4 ikke findes at være uklare og såle-
des ikke giver anledning til fortolkningstvivl, kan aftalen ikke fortolkes imod sin ordlyd.
       retten finder på denne baggrund, at der foreligger en væsentlig misligholdelse af afta-
len, idet klubbens garanti vedrørende sin ret til varemærket og vedrørende primetimes ene-
ret til at sælge produkter under varemærket må anses for centrale bestemmelser i aftalen.
primetime var derfor berettiget til at ophæve aftalen pr. 14. juli 2010.
       det er ubestridt, at primetime ikke har betalt de beløb, som fremgår af punkt 1-6 i op-
gørelsen over klubbens tilgodehavende. det er endvidere ubestridt, at primetime var for-
pligtet til at betale kontantbeløb for 2009 og 2010, royalty 8 % af salg til g-sport 2009, royalty
5 % for salg til sjappa 2009 og royalty for salg af ”clone shirts” til g-sport 2009.
       da aftalen retmæssigt blev ophævet den 14. juli 2010, skal primetime for 2010 alene be-
tale et kontantbeløb svarende til ca. 6 ½ måned, som skønsmæssigt fastsættes til 1,65 mio.
nok.
       punkt 6 i opgørelsen vedrører efter det oplyste et beløb på 150 nok (dog med rabat af
ukendt størrelse) pr. dragt solgt til sjappa jf. aftalens annex c.3, hvoraf fremgår:
       ”…the clone shirt will be sold to third party retailers for 150, - nok more than to vif,
and the 150, - nok is paid back to the club…”
                                                - 17 -
retten finder, at denne bestemmelse må fortolkes således, at den tager sigte på salg af drag-
ter til andre forhandlere end sjappa, der flere steder i aftalen omtales, som ”the club´s sto-
re”. primetime skal derfor ikke betale det beløb, der er nævnt i opgørelsens punkt 6.
       det samlede beløb, som primetime skyldte klubben pr. den 14. juli 2008, udgør der-
med i alt 4.313.337 nok efter fradrag af en ubestridt faktura på 484.897 nok.
       primetime har som følge af klubbens misligholdelse af aftalen krav på erstatning for
det tab, som misligholdelsen har påført primetime. opgørelsen af primetimes mistede dæk-
ningsbidrag kan imidlertid ikke foretages på grundlag af det budgetterede årlige salg, men
må foretages på grundlag af salget af egenproducerede varer i sjappa i 2009 og 2010. i 2009
og 2010 blev der ifølge over solgte varer i sjappa, solgt varer som primetime kunne have le-
veret, for hhv. 1.918.851,50 nok og 1.834.775 nok. idet primetimes dækningsbidrag er 34
%, har primetime lidt et årligt tab på skønsmæssigt 650.000 nok. primetimes tab i anledning
af sjappas salg af egenproducerede varer i den samlede periode 2009-2013 udgør herefter i
alt 3.250.000 nok.
       klubbens ydelser i form af eksponering i henhold til aftalens punkt 3.1 har en selv-
stændig værdi, idet en øget eksponering ud over øget salg må antages at tilføre primetimes
varemærke kappa en øget værdi. retten finder imidlertid ikke, at primetime med sponsor
insights analyse har dokumenteret at have lidt tab svarende til den hævdede eksponerings-
værdi på 25.228.971 nok for perioden 2011-2013. retten finder det ikke godtgjort, at prime-
time har lidt et tab ved ikke at opnå den tilsigtede eksponeringsværdi, som overstiger
1.063.337 nok, og som - sammenlagt med primetimes ovenfor nævnte tab ved sjappas salg
af egenproducerede varer i den samlede periode 2009-2013 på i alt 3.250.000 nok - oversti-
ger klubbens krav på 4.313.337 nok..
       retten finder med andre ord, at parternes krav mod hinanden efter et samlet skøn må
anses for at være lige store, således at der ikke er grundlag for at pålægge nogen af parterne
at betale noget beløb til hinanden.
       primetime frifindes for den af klubben nedlagte påstand, og klubben frifindes for den
af primetime selvstændigt nedlagte påstand.
       efter sagens udfald, værdi og omfang finder retten, at hver part skal bære egne om-
kostninger.
                                             - 18 -
                                    thi kendes for ret:
primetime nordic a/s og vålerenga invest fotball as frifindes for hinandens påstande.
hver part bærer egne omkostninger.
     peter gregers bernhoft        michael b. elmer      flemming bent lindeløv
                                    (retsformand)
                                           (sign.)
                                       ___ ___ ___
                              udskriftens rigtighed bekræftes
                     p.j.v. sø- og handelsretten, den 17. august 2012

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark