text:
 - ana
                                    udskrift
                                       af
                    sø- og handelsrettens dombog
                                   ──────────
den 5. april 2001 blev af retten i sagen
sag h 44/1999        södahl design a/s
              (advokat keld norup)
              mod
              dansk supermarked a/s
              (advokat vagn søndergaard)
afsagt sålydende
               d o m:
denne sag drejer sig navnlig om, hvorvidt sagsøgte, dansk supermarked a/s (i det følgende:
dansk supermarked) ved salg af en grydelap i et dessin kaldet vibration har krænket
sagsøgeren, södahl design a/s' (i det følgende: södahl), rettigheder efter ophavsretsloven og
markedsføringsloven til en grydelap i et dessin kaldet mia.
sagsfremstilling:
södahl har siden 1962 designet og produceret boligtekstiler. i 1996 designede södahl et
tulipanmønstret stof og producerede heraf en serie af køkkentekstiler som bl.a. omfattede
grydelapper, forklæder, grillhandsker, samt dække- og brødkurvsservietter. kollektionen blev
præsenteret på den tyske boligmesse heimtex i januar 1997 og blev i umiddelbar forlængelse
heraf markedsført i butikkerne under navnet mia.
                                                - 2 -
grydelappens dimensioner er 20,5 cm x 20,5 cm med afrundede hjørner. stoffet er kipervævet
med en gul bundfarve i douce nuancer. det påtrykte mønster består af stiliserede tulipaner
med tre takkede kronblade, en let højrebøjet grøn stilk og to åbne grønne blade. kronbladene
er holdt i orange og rødlige nuancer med pink som den mest iøjnefaldende farve. tulipanerne
er afbildet i samme størrelse og retning i forskudte rækker og med bløde konturer. stoffet er
quiltet i et fletmønster og imprægneret med scotchgard, således at stoffet er vandskyende.
grydelappen er kantet med et tilsvarende tulipanmønstret skråbånd, der er syet sammnen i en
strop.
i september 1998 blev södahl opmærksom på, at bilka, der ejes af dansk supermarked, under
navnet vibration solgte tulipanmønstrede grydelapper, forklæder, grillhandsker, samt dække-
og brødkurvsservietter. södahl fandt, at vibration's mønster og farvesammensætning var
identisk med södahls dessin mia.
dimensionerne på vibration-grydelappen er 20,5 cm x 20,5 cm med skrå hjørner. stoffet er
lærredsvævet i stærke gule nuancer. det påtrykte mønster består af stiliserede tulipaner med
tre takkede kronblade, en let højrebøjet grøn stilk og to åbne grønne blade. kronbladene er
holdt i lyserøde og pink nuancer med pink som den mest iøjnefaldende farve. tulipanerne er
afbildet i tre forskellige størrelser med den pinkfarvede tulipan som den største. tulipanerne er
drejet i forskellige vinkler og fremstår med skarpe konturer. stoffet er quiltet i et bølgemøn-
ster, og grydelappen er kantet med et ensfarvet gult skråbånd, der er syet sammen i en strop.
stoffet er ikke scotchgard-behandlet.
vibration-grydelappen er i sagen også benævnt bilag 9.
stoffet til vibration blev indkøbt af dansk supermarked i maj 1998 hos virksomheden tel-dan i
bangkok, der også producerede de forskellige artikler.
tel-dan har over for dansk supermarked bl.a. oplyst, at det pågældende dessin blev udviklet i
efteråret 1997. virksomhedens designere henter inspiration fra magasiner og brochurer, der
bl.a. importeres fra europa. tel-dan besøger også messer, hvor man indsamler
brochuremateriale til designerne.
                                               - 3 -
ved skrivelse af 10. september 1998 anmodede södahl dansk supermarked om at indstille
salget af vibration og trække produkterne tilbage. dansk supermarked indvilligede heri ved
skrivelse af 15. september 1998, men afviste at have krænket södahls rettigheder til mia.
dansk supermarked har omsat i alt 2.353 stk. af de forskellige produkter i vibration-serien
med en omsætningsværdi på 36.531 kr. og en samlet bruttoavance på 15.700 kr.
der er under sagen fremlagt skrivelser fra to af södahls forhandlere, der i oktober 1998
klagede til södahl over, at bilka solgte et kopiprodukt af mia, som var vanskeligt at skelne fra
originalen, til under den halve pris af salgsprisen for mia. den ene forhandler oplyste, at man
på det tidspunkt fornemmede et faldende salg af mia. den anden forhandler oplyste, at man
som følge af kopiproduktet fremover ikke ville forhandle mia.
retten har under domsforhandlingen beset de to grydelapper og har haft lejlighed til at
gennemgå de øvrige vibration-produkter.
forklaringer:
direktør for södahl erik møller har bl.a. forklaret, at södahl sælger et tekstil- og livsstilsdesign i
hele koncepter til alle hjemmets rum. kundegruppen er den forbruger, der ønsker at
iscenesætte sit hjem med flotte stemninger, og som er indstillet på at betale en højere pris
herfor. produkterne sælges til specialforretninger, stormagasiner og bedre designhuse.
kvaliteten ligger i den bedste ende af markedet, og prisniveauet er dobbelt så højt som prisen
på vibration.
södahl indkøber metervarer, der bliver trykt og scotch- gardbehandlet i danmark, men skåret
og syet i østeuropa. omsætningen er på ca. 100 mio. kr. årligt, og der eksporteres til
vesteuropa og fjernøsten. der er to sælgere i danmark og 60 agenter og importører rundt om
i verden, bl.a. i singapore med reeksport til thailand.
markedsføringen af produkterne sker gennem annoncering og redaktionel omtale i 12-15
europæiske boligmagasiner og ved udstilling på 6-8 messer i europa, bl.a. på heimtex-messen
i tyskland, som afholdes i januar måned. der holdes også pressemøder med præsentation af
kollektionerne i forbindelse med messerne. mia er blevet lanceret på tilsvarende måde.
                                               - 4 -
södahls dessiner udvikles i egen designafdeling, eller man køber en skitse af en kunstner. mia
er eget dessin og blev udviklet i foråret 1996. det blev forevist for en række kunder på en
intern messe i slutningen af 1996 og herefter præsenteret officielt på heimtex-messen i januar
1997. mia var i butikkerne fra februar 1997. udviklingsprisen var ca. 100.000 kr., hvortil
kommer markedsføringsomkostninger. mia var en del af en større kollektion og solgte
fantastisk godt. i 1997, som var det første år, solgte man for 12,5 mio. kr. det er sædvanligt,
at man sælger mindre året efter lanceringen, og i første halvår af 1998 solgte man således for
3 mio. kr. i andet halvår af 1998, hvor dansk supermarked bragte sit produkt på markedet,
solgte man intet.
normalt har et dessin en cyklus på 3 år, men her blev levetiden kun den halve, idet södahls
forhandlere ikke ønskede at sælge mia efter dansk supermarkeds lancering af vibration. på
det tidspunkt havde södahl et varelager med trykte metervarer til en værdi af ca. 100.000 kr.
og for ca. 300.000 kr. færdigvarer i mia-dessinet, som måtte sælges på udsalg til under
kostprisen.
allan jensen har bl.a. forklaret, at han har været ind købschef for bolig/isenkram i bilka i 4 ½
år.
han kender godt södahl, men han har ikke selv haft noget at gøre med indkøb af boligtekstil
og var ikke bekendt med mia-dessinet, da bilka lancerede sit produkt.
man trak vibration tilbage, fordi produktet havde marginal betydning for omsætningen og
derfor ikke var besværet ved en sag værd. der var ikke tale om, at man erkendte nogen
krænkelse. tabet ved en eventuel krænkelse kunne være dækket ind hos leverandøren, idet
dansk supermarked forbeholder sig ret til at blive dækket ind hos leverandøren, hvis denne er
vidende om, at et produkt krænker andres rettigheder.
bilka har de sidste 5-6 år indskærpet over for indkøberne, at der ikke må ske efterligning af
andres produkter, idet bilka ønsker samhandel med mærkevareproducenterne, herunder også
södahl.
anne lindholm hansen har bl.a. forklaret, at hun blev uddannet som tekstildesigner i 1990 og
var ansat som chefdesigner hos södahl fra januar 1994 til juni 2000.
                                                - 5 -
hun har designet mia. dessinet blev udviklet i løbet at foråret 1996 og præsenteret i maj/juni
1996 på en intern workshop for nogle af södahls store kunder for at afprøve det. dessinet blev
godt modtaget og er nok hendes største succes. i januar 1997 blev det lanceret på heimtex-
messen.
blomster er et evigt tilbagevendende tema i södahls dessiner, og da hun ønskede at lave et
enkelt dessin i glade, friske farver, valgte hun tulipanen, som er en enkel blomst. hun benytter
ofte blomsterleksika som inspiration, men denne blomst er "kommet ud af hånden". hun teg-
nede skitser af måske 100 forskellige tulipaner og valgte så én ud, som derefter blev sat op i et
mønster på 64 cm, så det passede til en rotationstrykkemaskine. blomsterne vender i samme
retning for at give mønstret et roligere indtryk.
lotte gandrup har for retten i århus bl.a. forklaret, at hun i 12 år var produktchef i bilka, hvor
hun fratrådte sin stilling ultimo 2000. hun var tiltrådt på tekstilområdet ca. to måneder, før
hun tog til thailand og indkøbte stoffet til vibration.
det var første gang, hun besøgte tel-dan, hvor hun fik forevist og udvalgte det pågældende
dessin i et show- room. ud fra dette bestilte hun arter og størrelser på dækkeservietter,
grydelapper og lignende, hvilket herefter blev produceret hos tel-dan. tel-dan har egen desig-
ner, men hun kunne sagtens have fået tildannet varer efter et medbragt dessin. hun
medbragte dog ikke nogen form for dessin, blade, brochurer eller lignende, da hun tog til
thailand. tel-dan har en agent i sverige, der formentlig også er agent for hele norden.
hun kendte til, at södahl leverede boligtekstiler, men hun er først blevet bekendt med södahls
dessin mia i forbindelse med denne retssag.
syn- og skøn:
tekstildesigner mdd dorthe bo bojesen har som syns- og skønsmand den 1. marts 2000
afgivet erklæring om, hvorvidt parternes respektive dessiner opfylder kravene til værkshøjde
efter ophavsretsloven, hvorvidt der er forskelle og ligheder mellem de to dessiner, og om,
hvorvidt de to dessiner kan være udviklet uafhængigt af hinanden.
af skønserklæringen fremgår bl.a. følgende:
                                              - 6 -
"spørgsmål 1:
skønsmanden bedes oplyse, om designet af sagsøgerens tekstildessin af mrk. mia er udtryk
for en selvstændig, original og kunstnerisk indsats, der opfylder ophavsretslovens krav om
værkshøjde.
svar:
det vurderes, at tekstildesignet mia er udtryk for en selvstændig, original og kunstnerisk
indsats i et omfang, der opfylder ophavsretslovens krav om værkshøjde.
spørgsmål 2:
skønsmanden bedes oplyse, om designet af sagsøgtes tekstildesign solgt under mærket vibra-
tion er udtryk for en selvstændig, original og kunstnerisk indsats, der opfylder ophavsrets-
lovens krav om værkshøjde.
svar:
det vurderes, at tekstildesignet vibration er udtryk for en selvstændig, original og kunst-
nerisk indsats i et omfang, der opfylder ophavsretslovens krav om værkshøjde.
spørgsmål 3:
skønsmanden bedes beskrive forskelle og ligheder mellem sagsøgerens dessin af mrk. mia og
sagsøgtes dessin af mrk. vibration.
svar:
ligheder mellem designsne mia og vibration.
som et overordnet indtryk fremstår den store blomst på [sagsøgtes grydelap] at have en lig-
hed med blomsten på [sagsøgerens grydelap].
                                              - 7 -
forskelle mellem dessinerne mia og vibration.
a: blomsternes størrelse på [sagsøgerens grydelap] er ens, hvor der på [sagsøgtes grydelap]
findes 3 størrelser.
b: blomsternes retningsplacering er på [sagsøgerens grydelap] vendt i samme retning, hvor
placeringen af blomsterne på [sagsøgtes grydelap] er drejet i forskellige vinkler.
c: konturen på blomsten på [sagsøgerens grydelap] fremstår som opløst/blød, hvor konturen
på blomsten på [sagsøgtes grydelap] fremstår skarp.
d: bunden på [sagsøgerens grydelap] fremstår som en akvarel effekt, hvor bunden på
[sagsøgtes grydelap] fremstår med en "spray effekt".
spørgsmål 4:
det ønskes oplyst, om der efter syns- og skønsmandens opfattelse foreligger ligheder og
forskelle, som må betragtes som betydelige.
svar:
punkterne a-d under besvarelse 3. forskelle må betragtes som betydelige.
spørgsmål 5:
det ønskes oplyst, om de to tekstildessiner efter syns- og skønsmandens opfattelse kan være
udviklet uafhængigt af hinanden, det vil sige uden at den ene parts designer har kendt den
anden parts produkt.
svar:
det vurderes, at de to tekstil designs kan være udviklet uafhængigt af hinanden. altså at de
                                              - 8 -
hver er et udtryk for en fortolkning og bearbejdelse efter eventuelt samme inspirationskilde.
..."
dorthe bo bojesen, har vedstået sin erklæring og supplerende forklaret, at hun ikke har
vurderet, om det ene dessin kan være en efterligning af det andet. de to dessiner kan have
samme inspirationskilde, men hun kan ikke afvise, at det ene dessin kan have haft det andet
som forbillede. designere besøger de samme messer og har de samme inspirationskilder.
det er hendes opfattelse som fagmand, at der er tale om to klart forskellige dessiner, men man
kan ikke gå ud fra, at en almindelig forbruger vil kunne kende forskel.
forskellen på skarpheden i blomsterkonturerne skyldes formentlig trykketeknikken.
påstande:
södahl har nedlagt følgende påstande:
1. dansk supermarked tilpligtes at anerkende at være uberettiget til at fremstille, lade
fremstille, markedsføre og sælge den som bilag 9 fremlagte grydelap eller noget andet produkt
udført med det samme mønster.
2. dansk supermarked tilpligtes at betale 252.109,13 kr., eller et af retten fastsat mindre
beløb med tillæg af procesrente fra sagens anlæg, til betaling sker.
södahl har opgjort sit krav på grundlag af det af dansk supermarked oplyste styksalg af
vibration-produkter, hvorefter södahls fortjeneste ved salg af det tilsvarende antal og type
produkter med et dækningsbidrag på 60% ville have udgjort 31.156,50 kr. det resterende
beløb udgør erstatning for tabte udviklingsomkostninger på 21.052,63 kr. og erstatning for
markedsforstyrrelse på 200.000 kr.
dansk supermarked har påstået frifindelse, subsidiært mod betaling af et mindre beløb end
påstået i påstand 2.
anbringender:
                                               - 9 -
södahls advokat har gjort gældende, at mia nyder ophavsretlig beskyttelse som brugskunst i
medfør af ophavsretslovens ⌡ 1. der er den fornødne værkshøjde, idet mia er udformet efter
kunstneriske og æstetiske hensyn. at kravene til værkshøjde er opfyldt, er klart bekræftet af
syns- og skønsmandens erklæring, og anerkendes da også af dansk supermarked.
vibration er en efterligning af mia og krænker derfor södahls ret hertil. syns- og skønsmanden
finder, at der er betydelige forskelle mellem de to dessiner, men hun har alene foretaget en
isoleret bedømmelse af de enkelte elementer i de to produkter. ifølge retspraksis skal der
derimod foretages en generel helhedsbedømmelse af produkterne, hvorefter det afgørende er,
om der er risiko for forveksling. uagtet de forskelle, der herefter måtte være mellem de to
produkter, fremstår vibration ud fra en sådan helhedsbedømmelse som en klar efterligning af
mia med deraf følgende risiko for forveksling. syns- og skønsmanden udelukker da heller ikke,
at den almindelige forbruger ikke vil kunne kende forskel, og selv södahls forhandlere har
forvekslet de to produkter.
det er uden betydning, om produkterne hver for sig har værkshøjde, da dette ikke udelukker,
at vibration kan være en efterligning af mia, og det bestrides, at begge dessiner skulle være
resultatet af en uafhængig inspirationskilde. det tidsmæssige perspektiv gør det usandsyn ligt,
at vibration kan være udviklet uden kendskab til mia, idet mia blev produceret og markedsført
i store europæiske boligmagasiner og på internationale messer, før tel-dan begyndte sin
produktion. tel-dans designere henter desuden inspiration fra sådanne magasiner og messer,
og tel-dan har agenter i skandinavien, der må antages at være bekendt med södahls dessin.
tulipanen er ikke en naturligt forekommende blomst i thailand, og det forekommer derfor
usandsynligt, at tel-dan på egen hånd skulle finde på at designe et mønster med tulipaner, der
i udformning og farvevalg i alt væsentligt er identisk med södahls.
såfremt retten finder, at mia ikke er omfattet af ⌡ 1 i ophavsretsloven, gøres det subsidiært
gældende, at mia er beskyttet mod produktefterligning efter markedsføringslovens ⌡ 1, idet
mia har det fornødne særpræg, ligesom der er risiko for forveksling mellem de to produkter.
dansk supermarked er forpligtet til at betale erstatning og vederlag til södahl efter
ophavsretslovens ⌡ 83, henholdsvis markedsføringslovens ⌡ 13. den meget nærgående
efterligning udgør i sig selv det fornødne ansvarsgrundlag, og i hvert fald burde dansk
supermarked, inden de bragte deres produkt i omsætning, have sikret sig, at det ikke
                                               - 10 -
krænkede andres rettigheder. der er årsagssammenhæng mellem nedgangen i og bortfaldet af
södahls salg af mia på den ene side og dansk supermarkeds lancering af sit produkt på den
anden side. set i lyset af de konsekvenser, vibration havde for salget af mia i form af
afsætningstab og markedsforstyrrelse, må det fremsatte erstatnings- og vederlagskrav anses
for rimeligt.
dansk supermarkeds advokat har gjort gældende, at vibration ikke er en efterligning af mia.
det fremgår af syns- og skønsmandens erklæring, at vibration er udtryk for en selvstændig,
original og kunstnerisk indsats, og hun vurderer også, at de to dessiner kan være udviklet
uafhængigt af hinanden efter samme inspirationskilde. der er tale om en dobbeltfrembringelse,
hvor det ene produkt ikke har bedre ret end det andet. det er derfor et rent postulat fra
södahls side, at vibration skulle være en efterligning af mia, og södahl har heller ikke
dokumenteret, at deres dessin blev udviklet først. dette bekræftes også af lotte gandrups
forklaring, idet hun ikke kendte til södahls produkt, da hun tog til thailand.
det bestrides ikke, at der er visse lighedspunkter i de to dessiner, men der må lægges vægt på
syns- og skønsmandens erklæring om, at forskellene mellem de to dessiner er betydelige. der
foreligger således ikke risiko for forveksling. endvidere er kundekredsen forskellig, idet södahls
produkt sælges i specialforretninger, mens dansk supermarkeds produkt alene blev solgt i
lavprisvarehuse.
selvom mia måtte have været inspirationskilde for vibration, er der imidlertid intet galt i det,
da ingen kan få eneret til anvendelsen af konkrete farver eller farvekombinationer. der er intet
bemærkelsesværdigt ved dessinet - tulipaner er nu engang ofte røde, og blade er grønne.
endvidere er de stiliserede tulipaner helt enkle figurer - nærmest som en børnetegning - og
tilværelsens enkle figurer og symboler nyder kun en beskeden beskyttelse.
der foreligger derfor ikke nogen overtrædelse af ophavsretsloven eller markedsføringsloven.
det bestrides ikke, at en meget nærgående efterligning i sig selv kan udgøre det fornødne
ansvarsgrundlag for erstatning og vederlag, men det gøres gældende, at södahl ikke har
dokumenteret nogen skadevirkning som følge af dansk supermarkeds lancering af vibration,
der kan begrunde et sådant krav. dansk supermarked havde et meget beskedent salg af sine
produkter, der kun var på markedet i ganske kort tid. desuden er forretningslivet nu engang
sådan indrettet, at et produkt sælger godt det ene år og dårligt det næste år, uden at man
                                               - 11 -
nødvendigvis kan finde en forklaring herpå. hvis der skal udmåles erstatning og vederlag, bør
dette ikke overstige de ca. 15.000 kr., som dansk supermarked har tjent på vibra tion.
sø- og handelsrettens afgørelse:
efter syns- og skønsmandens erklæring og efter rettens besigtigelse af produktet må det
fastslås, at södahls grydelap mia er udtryk for en sådan selvstændig, original og kunstnerisk
indsats, at den er beskyttet som brugskunst efter ophavsretslovens ⌡ 1. dette bestrides da
heller ikke af dansk supermarked.
syns- og skønsmanden har forklaret, at hun som fagmand finder, at der er betydelige forskelle
mellem mia og vibration, men at man ikke kan gå ud fra, at en almindelige forbruger vil kunne
kende forskel på de to produkter.
retten finder på grundlag af sin besigtigelse af de to produkter, at vibration giver samme
helhedsindtryk for den almindelige forbruger som mia, og at den almindelige forbruger kan
forveksle vibration med mia, navnlig når vibration sælges i lavprisvarehuse, hvor forbrugerne
ikke har mulighed for at foretage en umiddelbar sammenligning mellem dette produkt og mia.
det lægges til grund, at mia blev udviklet i foråret 1996, og at produktet blev præsenteret
officielt på heimtex-messen i januar 1997 samt i forbindelse hermed markedsført i europæiske
boligmagasiner, og at mia kunne købes i butikkerne fra februar 1997.
det lægges endvidere til grund, at tel-dan først i efteråret 1997 designede og påbegyndte sin
produktion af tekstilet, der efterfølgende i 1998 blev anvendt til vi- bration.
under henvisning hertil og til tel-dans oplysninger om, at virksomhedens designere henter
deres inspiration fra europæiske boligmagasiner og messer, findes det usandsynligt, at
vibration skulle være udviklet uden kendskab til mia. det er tværtimod rettens opfattelse, at
vibration er en tilstræbt og nærgående efterligning af mia. det må således afvises, at der er
tale om en dobbeltfrembringelse som anført af dansk supermarked.
vibration udgør derfor en krænkelse af södahls rettigheder til mia. jf. ophavsretslovens ⌡ 2.
det må efter de foreliggende oplysninger lægges til grund, at dansk supermarked ved sin
                                              - 12 -
markedsføring af vi- bration har påført södahl et tab på grund af markedsforstyrrelse og
nedgang i omsætningen. dansk supermarked burde, inden vibration blev bragt i omsætning,
have sikret sig, at produktet ikke krænkede andres rettigheder, og må som følge heraf være
ansvarlig for södahls tab. dansk supermarked er derfor forpligtet til i medfør af ophavsrets-
lovens ⌡ 83, stk. 1, at betale erstatning og vederlag, der efter et samlet skøn fastsættes under
ét til et beløb på 80.000 kr.
                       thi     kendes        for     ret:
dansk supermarked a/s tilpligtes at anerkende at være uberettiget til at fremstille, lade
fremstille, markedsføre og sælge den som bilag 9 fremlagte grydelap eller noget andet produkt
udført med det samme mønster.
dansk supermarked a/s skal inden 14 dage fra denne doms afsigelse betale 80.000 kr. med
tillæg af procesrente fra den 26. februar 1999, til betaling sker, og 35.000 kr. i
sagsomkostninger til södahl design a/s.
uffe thustrup          elmer.          mogens trepka
                                      (sign.)
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                        p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
- cri
                                        udskrift
                                             af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                           dom
afsagt den 10. februar 2011
v-54-09
                                   coop danmark a/s
                                   (advokat frank bøggild)
                                   mod
                                   henkel norden oy
                                   og
                                   henkel ag & co. kgaa
                                   (advokat louise unmack v/advokat martin sick nielsen)
indledning og sagens parter
sagen drejer sig om, hvorvidt det er coop danmark a/s (coop) eller de to sagsøgte virk-
somheder i henkel-koncernen, der har ret til ordmærket minirisk i danmark.
                                                    -2-
coop er en landsdækkende detailhandelsvirksomhed ejet af fællesforeningen for danske
brugsforeninger (fdb). fdb blev grundlagt i 1896 og har 1,6 millioner medlemmer.
de sagsøgte selskaber indgår i den tyske henkel-koncern, der med base i düsseldorf har ak-
tiviteter over hele verden inden for tre forretningsområder: vaskemidler og husholdning,
kosmetik/personlig pleje og lim, tætning og overfladebehandling. sagsøgte 1, henkel nor-
den oy (henkel norden), er 100 % ejet datterselskab i sagsøgte 2, henkel ag & co. kgaa
(henkel ag).
påstande
coop har nedlagt følgende påstande:
1.     henkel norden skal vederlagsfrit overdrage coop varemærkeregistrering vr 1975
       04190, subsidiært
       a. varemærkeregistrering vr 1975 04190 begrænses til alene at omfatte principalt va-
           skemiddel bestemt til eksport, subsidiært vaskemiddel.
       b. det forbydes henkel norden og henkel ag at påbegynde markedsføring og salg af
           vaskemiddel, skyllemiddel, rengøringsartikler, personlig plejeprodukter og/eller
           babyplejeprodukter under betegnelsen minirisk på det danske marked.
       c. henkel norden skal anerkende, at varemærkeregistrering vr 1975 04190 ikke er til
           hinder for, at coop kan få dansk ordmærkeregistrering til betegnelsen minirisk,
           principalt i klasse 3, subsidiært for vaskemiddel, skyllemiddel, rengøringsartikler,
           personlig plejeprodukter og babyplejeprodukter og henkel ag skal anerkende, at
           varemærkeregistreringen ctm 003475597 ikke er til hinder for, at coop kan få
           dansk ordmærkeregistrering til betegnelsen minirisk principalt i klasse 3, subsidi-
           ært for vaskemiddel, skyllemiddel, rengøringsartikler, personlig plejeprodukter og
           babyplejeprodukter.
2.     henkel ag’s danske designering af mp690301 skal udslettes.
3.     henkel ag’s ctm 003475597 skal udslettes.
                                              -3-
henkel norden og henkel ag har overfor den principale påstand 1 nedlagt påstand om fri-
findelse.
henkel norden og henkel ag har overfor den subsidiære påstand 1a. påstået principalt fri-
findelse, subsidiært at henkel nordens varemærkeregistrering vr 1975 04190 opretholdes for
”rengøringsartikler, blegemiddel og andre midler til vask og rensning af tøj” i klasse 3, mere
subsidiært at henkel nordens varemærkeregistrering vr 1975 04190 opretholdes for de varer,
som retten måtte finde, at brugspligten er opfyldt for.
henkel norden og henkel ag har påstået frifindelse overfor de subsidiære påstande 1.b og
1. c og overfor påstand 2.
henkel norden og henkel ag har overfor påstand 3 påstået principalt afvisning, subsidiært
frifindelse.
henkel norden og henkel ag har derudover nedlagt følgende påstande til selvstændig
dom:
              1. coop skal anerkende, at henkel norden er indehaver af dansk varemærke-
                  registrering vr 1975 04190 minirisk ord.
              2. coop skal anerkende, at henkel norden er berettiget til at anvende mini-
                  risk varemærket i danmark for vaskemidler, herunder skyllemidler, subsi-
                  diært at coop skal anerkende, at henkel norden er berettiget til at anvende
                  minirisk varemærket til at fremstille og lade fremstille vaskemidler, her-
                  under skyllemidler i danmark med henblik på eksport.
              3. coops varemærkeregistrering vr 2009 01507 ophæves.
coop har heroverfor nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
                                               -4-
aktiviteter i kooperationernes regi
den 17. oktober 1975 blev ordmærket minirisk registreret i klasse 3 for danmark. vare-
mærket, som fik betegnelsen vr 1975 04190, blev registreret af et svensk selskab, ab helios
kemisk-tekniska fabriker (ab helios). denne virksomhed var på dette tidspunkt ejet af den
svenske pendant til fdb, kooperativa förbundet (kf). registreringen skete op til en beslut-
ning i 1976, som medførte, at majoriteten af de nordiske kooperationer, herunder fdb og kf,
samlede al kemisk-teknisk produktion i en fællesejet koncernkonstruktion, nordtend. ved
etableringen af denne koncernstruktur blev de varemærker mv., der lå i de enkelte koopera-
tioner, overført til ab helios, der under navnet nordtend ab blev moderselskab. en dansk
del, nordtend a/s, kørte fdb’s hidtidige kemisk-tekniske produktion i viby videre, hvilket
inkluderede blandt andet fremstilling af produkter under mærket minirisk.
       coop fik 6. januar 1978 følgende figurmærke registreret i klasse 5 og 21 (vr 1978 0003):
det er ubestridt, at varemærket minirisk har været brugt af fdb/coop i danmark til mar-
kedsføring af vaskepulver og lignende produkter siden midten af 1970’erne. der er fremlagt
diverse annoncer, artikler mv., hvoraf det fremgår, at fdb siden i hvert fald starten af
1990’erne har brugt varemærket minirisk ved markedsføring af større grupper af produk-
ter indenfor personlig pleje.
       den 1. maj 1986 blev den fællesejede nordtend-koncern solgt til ab karlshamns olje-
fabriker, der ikke var en del af de nordiske kooperationer. ab karlshamns oljefabriker fort-
satte aktiviteterne under det hidtidige navn nordtend ab. det fremgår af parternes ’avtal
om överlåtelse av varumärken’ blandt andet:
       ”1. fdb överlåter härmed till nordtend ab all rätt till de i härvid fogade bilaga 1 an-
       givna varumärken med angivande av varuklasser, registreringsnummer och registre-
       ringsland.
                                                  -5-
       2. någon ersättning för överlåtelsen skall inte utgå”
aftalen er på vegne af fdb underskrevet af administrerende direktør b. j. le fèvre. i det om-
talte bilag 1 står der i overskriften blandt andet: ”varumärken som skall överfö-
ras till nordtend ab stockholm från fdb och nordtend as viby” og fi-
gurmærket vr 1978 0003 fremgår af listen i bilaget. hermed lå begge de to danske mini-
risk-registreringer i nordtend ab.
       fdb tilbagekøbte ved dette frasalg det danske nordtend a/s, som igen fik navnet viby
kemisk-tekniske fabrikker a/s. her fortsatte fremstillingen af produkter under mærket
minirisk. nordtend ab og viby kemisk-tekniske fabrikker a/s indgik en gensidig pro-
duktions- og samhandelsaftale. denne aftale blev omtalt i et internt fdb-notat fra den 9. de-
cember 1987 underskrevet ’flemming lindeløv’, og det fremgår blandt andet:
       ”på bestyrelsesmødet den 29. maj 1986, godkendtes en plan om frasalg af fdb’s aktier i
       nordtend ab samt fdb-køb af aktier i salgsselskabet nordtend a/s. samtidigt overlod
       fdb alle varemærkerettigheder – herunder minirisk og babinol – samt recep-
       ter/specifikationer til nordtend ab.
       …
       bemyndigelse
       de ændrede forudsætninger samt et yderst vanskeligt aftalesæt mellem vkt/fdb og
       nordtend ab har resulteret i, at direktionen hermed søger om bemyndigelse til at op-
       hæve omtalte samarbejdsaftale, således
             at     fdb overtager retten til tidligere ejede varemærker på det danske marked -
                    herunder bl.a. minirisk og babinol
             …
             at     fdb betaler nordtend ab kr. 3,4 mio. for ophævelse af options- og produk-
                    tionsaftalen samt overdragelse af alle tidligere fdb-ejede varemærker, re-
                    cepter m.v.”
på fdb’s bestyrelsesmøde den 17. december 1987, hvor blandt andet bestyrelsesformand
bjarne møgelhøj var til stede, blev et spørgsmålet om viby kemisk-tekniske fabrikker a/s
behandlet. det fremgår af mødets referat blandt andet:
       ”flemming lindeløv oplyste, at de nuværende aftaler med nordtend ab var umulige
       at arbejde med og det var afgørende, at retten til varemærkerne blev tilbageført til fdb.
       det var en helt uholdbar situation, at fdb fx ikke havde retten til mini-risk-navnet.
       formanden kunne anbefale indstillingen i et notat af 9. december 1987. samtidigt oply-
       ste han, at det er nyt for ham, at fdb ved indgåelse af tidligere køb og salgs-aftale hav-
       de overladt varemærkerettighederne, herunder babinol og mini-risk til nordtend ab.
                                                -6-
       dette var beklageligt og han var overbevist om, at størstedelen af bestyrelsen ikke ville
       have godkendt aftalen, hvis den havde været vidende om disse forhold.
       ..
       bestyrelsen godkendte herefter indstillingen i notatet.”
aftalen med nordtend ab blev herefter ophævet den 22. december 1987 med umiddelbar
virkning. parterne fastsatte i den forbindelse i en overenskomst blandt andet:
       ”nordtend overlader til fdb sin ret til de i bilag 1 opførte varemærker, som nordtend
       erhvervede i aftalen af 1.5.1986, dog med følgende undtagelse: deorex, … og tend,
       endvidere overlades minirisk til fdb i klasse 3 for danmark.
       nordtend giver fdb brugsretten til varemærket tend for benyttelse i danmark i klas-
       serne 1-34 til og med udgangen af år 1990.
       …
       nordtend overdrager sin ret til varemærket minirisk i klasserne 1-5 incl. til fdb gæl-
       dende for danmark.
       fdb kan alene anvende de varemærker, man har brugsret til til produkter, som mar-
       kedsføres af fdb, og fdb får endvidere gennem brugsretten og/eller anvendelse af va-
       remærkerne ikke nogen egenret til disse.
       for ovennævnte overdragelser og brugsrettigheder gælder, at erhververen/modtageren
       sørger for og betaler alle omkostninger ved omregistrering og andre i forbindelse her-
       med nødvendige skridt.
       …
       for de ovenstående aftaler skal fdb til nordtend i alt betale en kontant engangserstat-
       ning på total 3.445.000 dkr, …”
i det omtalte bilag 1, som fremstår som en genoptrykning af bilag 1 til overdragelsesaftalen
fra maj 1986, er nævnt figurmærket vr 1978 0003.
henkel-koncernen overtager nordtend ab
i 1997 overtog henkel-koncernen ved en virksomhedsoverdragelse aktiviteterne i det tidlige-
re nordtend ab, der siden 1991 havde heddet hackman havi ab. det følger af overdragel-
sesdokumenterne, at henkel-koncernen derved også overtog hackman havi ab’s portefølje
af varemærkerettigheder. det fremgår af overdragelsesdokumentet share purchase agreement
under et punkt om varemærker og patenter følgende:
                                                -7-
       ”7.7.1. the company and the subsidiaries are and will be on the closing date the sole
       and beneficial owner of all the trademarks and patents, set forth in schedule 7.7.1. all
       these trademarks and patents have been regularly renewed, or are in the process of be-
       ing renewed, and all fees for such renewal have been duly paid. no third party has re-
       quested the cancellation or invalidation of any such trademark or patent.
       …
       7.7.3. no licence has been granted by the company or the subsidiaries under any
       trademark or patent set forth in schedule 7.7.1. this warranty does not concern the da-
       nish trademark registrations for tend and mini risk.”
aktiviteterne fra det tidligere hackman havi ab, der nu hed henkel nordtend ab, blev i
1998 overført videre internt i henkel-koncernen til henkel finland oy. i den forbindelse er
det i et trademark purchase agreement fastlagt, at henkel nordtend ab som retmæssig ejer af
varemærkerettighederne til varemærkerne nævnt i et vedlagt bilag 1, overdrog disse til hen-
kel finland oy fra april 1998 for 10,1 millioner finske mark. af det vedlagte bilag 1 fremgår
varemærket minirisk for såvel finland, norge og sverige. for danmark er det angivet som
4190/1975 tilhørende nordtend ab.
       henkel finland oy registrerede sig i maj 1999 i det danske patent- og varemærkeregi-
ster som indehaver af varemærkeregistreringen vr 1975 04190. selskabet skiftede i slutnin-
gen af 1999 navn til henkel norden oy, der er den registrerede indehaver af varemærket i
danmark og identisk med sagsøgte 1 i sagen.
andre registreringer
den 13. december fik henkel ag en international registrering af ordmærket minirisk i
henhold til den såkaldte madrid-protokol (mp690 301). registreringen blev designeret for
danmark den 12. februar 2009.
coop registrerede i 1999 domænenavnet minirisk.dk.
henkel ag ansøgte den 30. oktober 2003 ohim om registrering af ordmærket minirisk i
klasse 1 og 3. mærket blev registreret den 6. maj 2005 (ctm 00 34 75 597).
kontakt mellem parterne og forløbet op til sagsanlæg
                                                   -8-
i 2008 blev coop gennem et møde mellem coop og henkel-koncernen opmærksom på regi-
streringsproblematikken. coop ansøgte herefter den 5. september 2008 patent- og varemær-
kestyrelsen om registrering af ordmærket minirisk, der er registreret foreløbig den 27. maj
2009 (vr 2009 01507). coop begærede samtidigt vr 04190 1975 udslettet under henvisning
til manglende brug. coop begærede endvidere den 29. oktober 2008 henkel ag’s ctm 00 34
75 597 udslettet under henvisning til blandt andet, at et uregistreret identisk mærke fortsat
var i brug i danmark.
       coop har fremlagt en kendskabsanalyse, der viser en meget høj kendskabsgrad til va-
remærket minirisk, der indenfor visse målinger er op imod 90 %.
       henkel norden ab indgik i 2006 en produktionsaftale om minirisk-vaskeprodukter
med en dansk virksomhed, danlind a/s, hjemmehørende i vildbjerg. i henhold til denne af-
tale har danlind a/s leveret større mængder af flere varianter af minirisk-vaskeprodukter til
henkel ved leverancer fra danmark til blandt andet finland.
       coop har fremlagt omsætningstal for produkter under varemærket minirisk opgjort i
2009 (dkk), hvoraf kan uddrages blandt andet:
                                        2001       … 2005    2006      2007    2008  2009 hovedtotal
vaskemidler        minirisk konc. color 1.942.516  2.612.010 1.622.628 273.753 4.183 84   13.142.794
                            konc. ultra 1.223.236  1.437.918 964.001   284.795 7.934 649  7.558.419
                                                                                20.701.213
ansigtspleje       minirisk                                                               36.629.780
hårpleje           minirisk                                                               79.145.770
forklaringer
per sjøqvist har forklaret, at han har været ansat i fdb siden 1992 og i dag er juridisk direk-
tør. op til 1. januar 2002 udskilte fdb alle dagligvareaktiviteterne i et selvstændigt 100 % ejet
datterselskab, coop danmark a/s, som et led i forberedelsen til det fællesnordiske koncern-
samarbejde. fusionen blev opløst igen i 2008, hvor de tre kooperationer i sverige, norge og
danmark gik tilbage til deres oprindelige form, men samarbejdet om varemærkeplatforme
fortsatte.
       selskabet nordtend ab blev stiftet den 1. juni 1976, efter at de fem nordiske forbruger-
kooperationer var blevet enige om at lægge deres kemisk-tekniske produktion sammen. det
                                                 -9-
selskab, der indtil da havde stået for produktionen i sverige, ab helios, skiftede dermed og-
så navn. som en del af forberedelse til sammenlægningen fik man registreret ’minirisk’.
den danske minirisk-registrering i klasse 3 kom dermed til at ligge i nordtend ab. nord-
tend a/s blev datterselskab til det svenske nordtend ab. man tog det ikke så nøje, om va-
remærkeregistreringerne skete i fdb’s eller nordtend a/s’ navn. det er foregået lidt tilfæl-
digt. da de imidlertid fik forbygget sig lidt i finland, blandt andet på grund af en fejlslagen
strategi omkring det russiske marked, fandt man en køber til den kemisk-tekniske fabrik,
karlshamns oljefabriker. denne virksomhed overtog alle aktiviteter, men fdb valgte at købe
såvel de tekniske som produktionsmæssige dele af viby kemisk-tekniske fabrikker tilbage.
den danske varemærkeregistrering lå i nordtend ab og overgik dermed til karlshamn olje-
fabriker.
       minirisk har været basis for fdb’s forsøg på at gøre noget ud over det sædvanlige på
det kemisk-tekniske område i danmark. det er et brand, der har bidraget til kendskab i alle
danske hushold som symbol på, at fdb vil gøre noget godt. mærket minirisk har været på
markedet uafbrudt.
       i december 2005 besluttede man i den fællesnordiske kooperation at satse på ängla-
mark som den fremtidige platform. det skulle være en fælles satsning, hvor man ville ind-
dæmme de enkelte produkter i de tre lande. miljødelen skulle hedde ’änglamark blue care’,
personlig pleje skulle hedde ’änglamark minirisk’, og sidste del skulle angå fødevarer. her-
efter begyndte en udfasning af de hidtidige produktemballager. denne satsning er nu forladt
igen til fordel for änglamark alene. fakta, som ejes 100 % af coop, har derfor fra 2009 fået
overladt brugen af minirisk som varemærke, idet fakta ikke er en del af coop danmarks
samarbejde med de andre nordiske organisationer. efter deres nuværende strategi vil mini-
risk-navnet på sigt forsvinde fra änglamark produkterne.
       det kom som en bombe for dem, da campbell peacock fra henkel henvendte sig for at
høre, hvilke planer coop havde planer med minirisk, og han kunne vise dem, at henkel
havde varemærket. campbell nævnte, at henkel havde fået varemærket ved en successiv
række af virksomhedsoverdragelser. det var ikke før dette tidspunkt, som var i maj 2008, at
fdb fik øjnene op for problemet. fdb’s svar var, at det ville blive over deres lig at afgive va-
remærket. det ville være som ’at røre ved arvesølvet’, idet minirisk på linje med cirkelkaf-
fe har oparbejdet en kæmpe goodwill. de kontaktede advokat frank bøggild og blev enige
                                                 - 10 -
med advokaten om at slå på et argument om ibrugtagning. de forsøgte at opnå en forligs-
mæssig løsning, men henkel var ikke indstillet på at afgive mærket. da de skulle udfærdige
stævningen, gik han på ca. en uge gennem arkiverne og fik undersøgt sagen til bunds. indtil
da havde han alene set på de nærmeste papirer.
        de har en database over deres varemærker, der administreres af en medarbejder, pia
hopmann, som sidder i stockholm. sådan er det blevet ved med at være efter opløsningen af
fusionen i 2008, da hun er virkeligt god til det. han kan ikke forklare, hvorfor fdb ikke fik
varemærkeregistreringen med over efter overenskomsten i 1987. da han kom i 1992, var op-
gaven med at registrere varemærker mv. placeret i deres reklameafdeling, reklametjenesten.
coop har normalt velfungerende procedurer for at holde fast i deres registreringer. årsagen
til fejlen kan være, at registreringen lå i stockholm. det var ikke en del af deres overvejelser,
at der kunne mangle noget formelt på det punkt.
campbell peacock har forklaret, at han siden april 2002 har været præsident i henkel nor-
den, der dækker sverige, norge og danmark.
        grunden til, at henkel henvendte sig hos coop i 2008, var, at henkel ønskede at udvi-
de sine aktiviteter i norden og få en stærkere position. de var klar over, at man i coop var i
gang med en større omlægning af de relevante varemærker. coop blev imidlertid overraske-
de over, at henkel ejede varemærket, hvorfor de gav coop tid til at overveje, hvordan de
ville håndtere det. coop skærpede kort efter tonen og ville gå rettens vej, hvilket forekom
ham som en drastisk fremgangsmåde. henkel havde ikke umiddelbart konkrete planer med
mærket. de sælger kun en kosmetik og personlig plejeprodukter i danmark og har ikke ka-
paciteten selv til at producere vaskepulver. man skal være opmærksom på, at der skal være
stor sikkerhed ved fremstilling af denne type produkter på grund af allergihensyn mv. hen-
kel får produceret minirisk-produkter hos nopa i danmark.
        det har ikke været muligt for henkel at finde det bilag, der er omtalt i punkt 7.7.1 i
overdragelsesdokumentet mellem hackman havi og henkel. med aftalen købte henkel
blandt andet en stor portefølje af minirisk varemærker. da de overtog hackman havi, kørte
henkel de eksisterende virksomheder videre, herunder særligt i finland. henkel bruger va-
remærkerne i såvel finland som sverige til en begrænset produktserie primært med vaske-
pulver og sæbeprodukter.
                                                 - 11 -
      henkel tager spørgsmålet om varemærker meget alvorligt. hvert år får han en liste
med deres varemærker og tager stilling til, hvilke der skal fornyes. de har aldrig haft anled-
ning til at tro, at de ikke ejede varemærket i danmark. efter hans opfattelse havde coop efter
den oprindelige overtagelse en 10-årig periode, hvor de kunne producere et antal forskellige
produkter. han formodede herefter, at de havde forhandlet yderligere 10 år. de har ikke
gjort noget for at forhindre coops brug af varemærket, og coop har ikke betalt licens for
brugen. henkel har, så vidt han ved, produceret minirisk-produkter til coop, blandt andet
har danlind a/s siden 2006 fremstillet minirisk-produkter i danmark.
flemming lindeløv har forklaret, at han i dag ernærer sig som professionelt bestyrelsesmed-
lem. han er oprindeligt uddannet civilingeniør og blev ansat først i fdb’s laboratorium og
kom i 1986 i direktionen, hvor han var, indtil han holdt op i fdb i 1989. det var fdb’s tradi-
tionelle krav om forsyningssikkerhed, der medførte, at man historisk havde mange egne
produktionsanlæg. i 1970’erne var lars okholm meget optaget af fødevarekvalitet, herunder
fx skrabeæg, der var okholms opfindelse. han var på mange punkter før sin tid, og okholms
’centrallaboratorium’ var meget magtfuldt og havde forbrugernes fulde støtte. okholm var
med til at udvikle minirisk-serien i et samarbejde med nordmændene og svenskerne, og det
var nyskabende at fremstille parfumefri shampooer og vaskepulvere.
      en dag annoncerede direktør bent le fèvre, at han havde solgt nordtend, der var en
produktionsvirksomhed ejet af fdb og søsterselskaberne i norden. efter at bent le fèvre
havde forladt fdb på et eller andet tidspunkt i foråret 1987, blev hans ansvarsområder delt
ud. han selv fik ansvaret for den kemisk-tekniske del, hvor de opdagede, at de havde mistet
minirisk. han kan ikke huske klart, hvad han tænkte, men han kan huske, at det, som de
troede, at de ejede, viste sig at være solgt året før. huset osede på det tidspunkt af safir-mel,
cirkelkaffe og de andre varemærker, og det var meget vigtigt for dem at få minirisk-mærket
hjem. første troede de, at de blot kunne få det tilbage, men det viste sig, at de måtte bøde et
beløb, som nok i dag svarer til 10 millioner danske kroner. i hans forståelse købte de dermed
’deres baby’ tilbage. i notatet til bestyrelsesmødet beskrev de det sådan, at det var deres va-
remærke, selvom det lå et i et datterselskab, ligesom f.eks. vejle dampmølle, der ejede safir
mel. han kan ikke huske referatet fra bestyrelsesmødet, men vil i dag tolke bjarne møgelhøjs
bemærkning sådan, at bestyrelsen ikke havde været orienteret om bent le fèvres salg. den
                                               - 12 -
efterfølgende overenskomst fra den 22. december 1987 må være affattet af juridisk afdeling i
fdb. sprogbrugen viser ham, at der må have været en intern jurist inde over. han ved ikke,
hvorfor de ikke fik registreret varemærket, som det ellers står i overenskomsten, og det giver
ham røde ører. han var ikke før forberedelsen til denne sag klar over, at der ikke var sket re-
gistrering. det var reklametjenesten, der på det tidspunkt stod for registreringer af vare-
mærker. reklametjenesten burde have været fanget opgaven via den interne arbejdsgang,
som fdb fulgte efter bestyrelsesmøder, hvor den administrerende direktør skrev breve til al-
le implicerede underdirektører om, hvilke opgaver der skulle udføres i deres afdeling.
mikael andersen har forklaret, at han var ansat i coop i 17 år, indtil han i 2007 blev salgsan-
svarlig i et stort handelshus i skanderborg. i 1999-2006 havde han det kommercielle ansvar
for indkøb af vaskepulver mv. hos coop. i 2007 producerede nopa minirisk-produkter til
coop danmark. nopa er en private label producent, der dermed producerer for forskellige
varemærker. inden da, i et års tid omkring 2002, producerede henkel norden oy i finland
minirisk-vaskepulver til det danske marked. efter at henkel havde lagt produktionen om og
flyttet den til tyskland, valgte coop at opsige samarbejdet.
       han havde en meget bred vifte af minirisk produkter som sit ansvarsområde. indtil
strategien med at satse på änglamark-mærket blev besluttet, solgtes minirisk-produkterne
alle steder i fdb-koncernen, bortset fra irma og fakta.
       minirisk blev brandet regelmæssigt i den periode, hvor han havde ansvaret, f.eks. med
særskilt reklame i alt for damerne, magasiner om børn mv. minirisk indgik derudover med
en del af produkterne i den husstandsomdelte reklameavis. samarbejdet med astma- og al-
lergiforbundet ophørte, da forbundet efter coops opfattelse ikke gik langt nok for at skærme
produkterne mod parfume mv.
       efter hans opfattelse må der mangle nogle produkter i opgørelsen over omsætning af
vaskemidler, hvilket set i forhold til omsætningen ikke er ubetydeligt. som han husker det,
stod minirisk for 10 % af deres samlede salg af vaskepulver. coop har ca. 1/3 af det samlede
marked.
parternes synspunkter
                                               - 13 -
coop har gjort gældende, at det omstridte varemærke indtil 1986 lå i det 100 % kooperations-
ejede nordtend. herefter blev det overdraget, indtil fdb året efter købte det tilbage for
3.500.000 danske kroner. coop har gjort intensiv brug af mærket, hvilket rækker tilbage til
fdb’s produktudvikling i midten af 1970’erne, og fdb har fra da af været materiel ejer og
har i det hele opført sig som ejer af varemærket minirisk.
        det fremgår entydigt af overenskomsten fra 22. december 1987, at henkel overdrog va-
remærket minirisk klasse 3 i danmark. købesummen på 3.500.000 kr. var et stort beløb, og
den manglende registrering fremstår som en oplagt fejl.
        henkels synspunkt om, at det skulle være en brugsret, der er overdraget i december
1987, har ikke støtte i overdragelsesdokumentet. sprogbrugen ’overlade’ i kontrakten stam-
mer antageligt fra aftalen med karlhamns oljefabriker, hvor det svenske ord ’överlåta’, der
som bekendt betyder ’overdrage’ og ikke ’overlade’, fremgår. parterne har i overenskomsten
nøje forholdt sig til, hvilke varemærker man ønsker at regulere som brugsret eller ikke.
        retten kan derfor uden betænkeligheder lægge til grund, at nordtend ab ved over-
enskomsten af 22. december 1987 overdrog retten til varemærket minirisk i danmark til
fdb.
        der kan ikke ske ekstinktion af ejendomsretten til et varemærke. det er ikke muligt in-
denfor varemærkeområdet at beskytte et varemærke ved rådighedsberøvelse mv., og regi-
strering er alene en ordensforskrift uden den tingsretlige effekt, der følger ved tinglysning af
fast ejendom. dette fremgår af forarbejderne til varemærkelovens § 39, hvor lovgiver har
valgt ikke at give registrering en sådan ’tingsbogseffekt’. man kan dermed ikke miste sin ret
til et varemærke, alene fordi man ikke har fået registreret sit ejerskab.
        hertil kommer, at ekstinktion under alle omstændigheder ville kræve, at henkel var i
god tro. henkels påståede adkomst etableres ved overdragelsen i share purchase agreement,
hvor mini risk er skrevet i to ord. dette svarer til registreringen af figurmærket fra 1978. på
trods af, at det dermed er uklart, hvad der er overdraget, har henkel valgt alene at føre bevis
ved en partsforklaring. det er imidlertid klart, at overdragelsen er koncernintern i henkel,
hvorefter det kendskab til indholdet af overenskomsten af 22. december 1987, som tidligere
led i ejerkæden har haft, kan gøres gældende overfor henkel. henkel har ikke gjort det for-
nødne for at beskytte sit varemærke, og henkels påstand om, at der var en aftale om brugs-
ret til mærket er ikke nærmere dokumenteret. dertil kommer, at henkel tilsyneladende først
                                                - 14 -
foretog sig noget for at beskytte det omtvistede varemærke, da coop efter deres oplysninger
var ved at udfase produkterne. henkel har dermed ikke levet op til de mest simple krav i
dansk ret om reklamationspligt, undersøgelsespligt mv. endelig har henkel ikke solgt et
eneste produkt i danmark eller bevist under sagen, at coop har haft kendskab til henkels
produktion i danmark.
       påstand 2 og 3 behandles under et. coops påstand 3 om udslettelse af henkel ag’s
eu-varemærke ctm 00 34 75 597 er nedlagt med hjemmel i varemærkeforordningen artikel
96 d. påstanden er et modkrav overfor henkel ag’s påstand om udslettelse af coops regi-
strering af ordmærket minirisk fra 2009 (vr 2009 01507). at henkel ag frafaldt dette i du-
plikken, medfører ikke, at sø- og handelsretten, der er ef-varemærkedomstol, ikke længere
kan tage stilling til spørgsmålet. det følger af forordningens artikel 101, stk. 3, at ef-
domstolene skal bruge nationale retsplejeregler, hvis ikke der er fastsat noget andet i forord-
ningen. efter retsplejeloven § 359 gælder, at er der fremsat et modkrav og hæves sagen, fort-
sætter sagen efter sagsøgtes anmodning for så vidt angår modkravet.
       for så vidt angår det materielle indhold af påstand 2-3 gøres det gældende, at selvom
coop ikke får medhold i påstand 1, har coop stadig mulighed for at forhindre ctm-
registreringen, idet coop har dokumenteret et omfattende brug af og annonceret tilstrække-
lig bredt med varemærket minirisk indenfor mange forskellige produktserier gennem
mange år. det følger af varemærkeloven § 15, stk. 4, og forordningen artikel 8, stk. 5, at det
ikke er et relevant moment at se på, at begge henkels registreringen er bredere, hvis det kan
fastslås, at minirisk er en velkendt varemærke. dette har coop dokumenteret ved den
fremlagte kendskabsgradsundersøgelse, og der ikke kan være tvivl om, at coop kontinuer-
ligt har brugt de nævnte produkter med salg fortsat ind i 2009. coop kan dermed kræve re-
gistreringen og designeringen udslettet, da der ellers vil ske en utilbørlig snyltning på coops
varemærke.
       henkel har anført, at coop har fortabt sin ret på grund af passivitet, jf. forordningen
artikel 54, stk. 2, men da henkels ansøgning er sket for mindre end 5 år siden, er denne be-
stemmelse ikke relevant, og der kan dermed ikke statueres passivitet efter eu-retten. der er
heller ikke efter dansk ret grundlag for at statuere passivitet, da coop ikke har været bekendt
med henkels brug af mærket.
                                                - 15 -
henkel ag har gjort gældende, at henkel afleder ejendomsretten til varemærket direkte fra
den oprindelige ejer. det er denne klare retsstilling, som coop anmoder sø- og handelsret-
ten om at ændre ud fra rimelighedsbetragtninger. det fremgik af flemming lindeløvs for-
klaring, at man i fdb troede, at man ejede varemærkerettighederne, og at aftalen af den 22.
december 1987 blev indgået for at rette en fejl. på den baggrund forekommer det mærkeligt,
at den vigtige registrering fra 1975 ikke er nævnt i bilaget, som er delvist genbrugt. fdb har
ikke registreret retten, der er ikke blevet protesteret mod senere registreringer, og nordtend
ab fortsatte med at producere minirisk-produkter for coop. det er den normale praksis hos
store varemærkerettighedsindehavere, at man gennemgår sin varemærkeportefølje en gang
om året med henblik på fornyelse, men dette har coop ikke gjort. nordtend har derimod år-
ligt betalt fornyelsesgebyr, indtil henkel overtog, og der foretages nye registreringer. det
står derfor tilbage, at begge parter faktisk har ageret ud fra, at ejendomsretten ikke blev
overdraget i 1987. det var først ved henkels henvendelse, at coop så problemstillingen som
et spørgsmål om registrering, hvilket først blev imødegået med en begæring om udslettelse.
når disse forhold sammenholdes, har coop ikke bevist, at ejendomsretten til varemærket vr
1975 04190 ved aftalen af 22. december 1987 blev overdraget fra nordtend ab til coop.
       skulle sø- og handelsretten komme frem til, at nordtend ab har foretaget et dobbelt-
salg, er det er uafklaret i dansk ret, om der kan være sket ekstinktion i den forbindelse. i
nærværende sag, hvor der er sket registrering, og hvor overdrageren var legitimeret til den
skete overdragelse, er betingelserne for ekstinktion opfyldt. henkel var i god tro, og coop
har udvist passivitet ved at ikke følge købet op med en registrering. henkel bestrider ikke at
have været bekendt med coops brug af varemærket, men henkel købte et selskab, som pro-
ducerer private label minirisk-produkter. det er ikke unormalt i dette marked, at det er pro-
ducenten, der har varemærkeregistreringen.
       i forhold til påstand 2 og 3 gøres det gældende, at det er en meget velbegrundet rets-
stilling, at det alene er ved ohim, at man kan få ophævet et eu-varemærke, da en sådan be-
slutning har virkning ud over de nationale grænser. henkel har under sagen frafaldet sit an-
bringende om, at fdb’s registrering fra 2009 var i strid med eu-registreringen. for at kunne
bruge forordningens artikel 101 og dermed henvisningen over til den nationale regel i rets-
plejeloven § 359 er det en forudsætning, at sø- og handelsrettens kompetence til at behandle
spørgsmålet består. det er ikke tilfældet.
                                               - 16 -
      såfremt sø- og handelsretten tager påstand 2 og 3 under realitetsbehandling, gøres det
gældende, at den omstændighed, at et varemærke er velkendt, ikke er det samme som, at
man fortsat har et varemærke, der er beskyttet. derfor er registreringen af figurmærket fra
1978 relevant. henkel bestrider, at dette varemærke har været brugt på de registrerede varer,
og at der i øvrigt er sammenfald mellem de vareklasser, som henkel har registreret vare-
mærket for. den dokumentation, som coop har fremlagt for brugen af varemærket mini-
risk er udateret, og ikke nok til at dokumentere brug. det er åbenbart, at der har været no-
gen brug, men det fremstår som uklart, hvilke produktserier retten kan fastslå har været på
markedet. for at varemærkeloven § 15, stk. 4, kan påberåbes, må coop dokumentere fortsat
og vedvarende brug. det er fremgået af sagen, at coops omsætning indenfor produkterne
har været dalende, og nu er produkterne helt udfaset i coop. en eventuel varemærkeret ved
ibrugtagning er dermed ophørt. coops brug af varemærket minirisk i butikskæden fakta
har ingen betydning i den forbindelse.
      ligesom ved ohim-registreringen må det overfor udslettelsesbegæringen i forhold til
madrid-designeringen anføres, at coop burde have reageret tidligere, idet ansøgningen er
fra 2003. coops reaktion burde være sket i forbindelse med henkels offentliggørelse. fdb’s
faktiske opdagelse af registreringen kan ikke tillægges betydning. dertil kommer, at henkel
har produceret vaskepulver til eksport, hvilket også kan etablere en varemærkeret i dan-
mark.
      endelig gøres det gældende, at det forhold, at fdb ikke have viden om henkels pro-
duktion, er ikke nødvendigvis tilstrækkeligt til at bringe det ud af passivitet. tidspunktet for
passivitetens indtræden er ikke tidspunktet for varemærkeregistreringer, men hvornår det er
taget i brug. det er samtlige foreliggende omstændigheder, der skal tages i betragtning. her-
til kommer, at det forekommer usandsynligt, også set i forhold til michael andersens forkla-
ring, at coop ikke skulle have været bekendt med, at der skete produktion under minirisk-
mærket. i forhold til de subsidiære påstande kan det lægges til grund, at henkel bruger og
har brugt minirisk varemærket i danmark. coop kan dermed ikke gøre passivitet gælden-
de.
sø- og handelsrettens afgørelse
                                                - 17 -
efter bevisførelsen lægges det til grund, at rettigheden til varemærkeregistreringen vr 1975
04190 blev overdraget fra nordtend ab til fdb (nu coop) ved overenskomsten fra 22. de-
cember 1987. det beroede herefter på en fejl internt hos fdb, at ejendomsretten til varemær-
ket ikke blev registreret hos patent- og varemærkestyrelsen. den omstændighed, at henkel
fortsat står registreret som ejer og fornyer den danske 1975-registrering kan ikke føre til, at
coop har fortabt sin ret til varemærket, idet der efter dansk ret ikke er knyttet særskilte ret-
tigheder til registreringen. da henkel norden ikke erhverver bedre ret end nordtend ab, er
der ikke sket ekstinktion. coop findes heller ikke at have udvist en passivitet, som kan med-
føre fortabelse af deres ejendomsret til varemærket. coop får herefter medhold i den princi-
pale påstand i påstand 1.
for så vidt angår spørgsmålet i påstand 2 om designering af danmark følger det af ovenstå-
ende, at henkel ag’s anmodning om at få den internationale registrering designeret af
danmark ligger tidsmæssigt efter coops varemærkeret, hvorfor coop skal have medhold i
påstand 2.
for så vidt angår påstand 3 følger det af retsplejeloven § 359, jf. varemærkeforordningen ar-
tikel 101, stk. 3, at sø- og handelsretten som ef-varemærkedomstol i henhold til coops be-
gæring fortsat skal tage stilling til modkravet om udslettelse af henkels registrering i ohim
(ctm 34 75 597). varemærkeregistreringen vr 1975 04190 er et ældre varemærke i vare-
mærkeforordningens forstand, jf. forordningen artikel 8, stk. 2, litra a, ii. da det lægges til
grund som ubestridt, at minirisk er et velkendt nationalt varemærke, er coops registrering
vr 1975 04190 en hindring for henkels ohim-registrering, uanset om der er fuldt sammen-
fald mellem de varer, som registreringerne gælder for, jf. forordningen artikel 8, stk. 5. her-
efter skal coop også have medhold i påstand 3.
som følge af det anførte vil coop være at frifinde for de af henkel norden og henkel ag
nedlagte påstande til selvstændig dom.
                                               - 18 -
efter udfaldet af sagen skal henkel ag og henkel norden herefter betale sagens omkostnin-
ger, herunder coops udgift til retsafgift med 14.700 kr. samt 70.000 kr. som et skønsmæssigt
fastsat beløb til dækning af udgift til advokat.
                                       thi kendes for ret:
henkel norden oy skal overdrage coop danmark a/s varemærkeregistrering vr 1975
04190 vederlagsfrit.
henkel ag & co. kgaa’s danske designering af mp690301 skal udslettes.
henkel ag & co. kgaa’s ctm 003475597 skal udslettes.
henkel norden oy og henkel ag & co. kgaa skal inden 14 dage til coop danmark a/s
betale sagens omkostninger med 84.700 kr., som forrentes i henhold til renteloven § 8a.
carsten vagn jacobsen                     henrik rothe                   karin schou andersen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                      p.j.v. sø- og handelsretten, den 10. februar 2011

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark