text:
                              højesterets dom
                         afsagt fredag den 10. februar 2012
sag 39/2010
(1. afdeling)
a
(advokat axel grove)
mod
patientskadeankenævnet
(kammeradvokaten ved advokat benedicte galbo)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 7. afdeling den 1. februar 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jytte scharling, marianne højgaard
pedersen, vibeke rønne og hanne schmidt.
påstande
appellanten, a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, patientskadeankenævnet, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
retslægerådet har i en erklæring af 13. august 2010 besvaret nogle supplerende spørgsmål
(spørgsmål 20-23) således:
       ”spørgsmål 20.
       i tilslutning særligt til besvarelsen af spørgsmål h bedes retslægerådet oplyse, om an-
       dre forhold end ”selve infusionen” i forbindelse med anlæggelse af kemoterapi via et
       port-a-kath kan medføre risiko for gener i armen, svarende til de gener, som appellan-
       ten har pådraget sig, ligesom retslægerådet bedes præcisere den hyppighed, hvormed
       sådanne gener i armen kan opstå som følge af anlæggelse af eller infusion via port-a-
       kath.
                                        - 2 -
såfremt der foreligger en sådan risiko, og denne ikke kan betragtes som helt fjerntlig-
gende, bedes retslægerådet beskrive nærmere, hvorledes sådanne gener i armen kan
opstå.
i begrebet ”selv infusionen” ligger, at det ikke er det forhold, at man indgiver væske,
der giver anledning til generne, men det forhold, at der indgives vævstoksiske stoffer i
form af kemoterapi. disse kan ofte give anledning til gentagne blodpropper i de over-
fladiske blodårer. gener, som angivet i den foreliggende sag, er sjældne efter anlæg-
gelse af port-a-cath. man kan dog ikke afvise, at blodprop opstået i de centrale blodkar
kunne give anledning til gener. sandsynligheden herfor må dog betragtes som endog
meget beskeden.
retslægerådet kan anføre, at risikoen for komplikationer til perifer infusion er større end
ved central infusion, men at dette må afvejes mod, at komplikationerne ved perifer ka-
teteranlæggelse og infusion overvejende er af beskeden karakter, hvorimod komplikati-
oner til central kateteranlæggelse og infusion kan være alvorlige, hvorfor det er medi-
cinsk set rimeligt at primært vælge perifer adgang.
gener i armen som følge af perifer tromboflebitter ville med meget stor sandsynlighed
været undgået ved infusion via port-a-cath (skønsmæssigt vurderes risikoen at være
mindre end 5 %).
spørgsmål 21.
giver det anledning til en ændre besvarelse af spørgsmålene 10, d og 15, når det læg-
ges til grund, at appellantens armgener er følger af kemoterapi, indgivet via venflon i
perifere armvener?
de tidligere besvarelser fastholdes.
spørgsmål 22.
retslægerådet har anført, at det ikke med en bestemt procent kan anføres, med hvor stor
sandsynlighed generne ville være undgået ved anlæggelse af port-a-kath. retslægerådet
har i denne forbindelse i besvarelsen af de spørgsmål 10 og d oplyst, at det ”ikke kan
udelukkes”, at generne ville være undgået, og i bevarelsen af spørgsmål 15, at generne
med ”en vis sandsynlighed ville være undgået”
retslægerådet bedes præcisere, hvorledes disse begreber, særligt ”en vis sandsynlig-
hed”, anvendes af rådet, herunder om begrebet ”en vis sandsynlighed” dækker over, at
skader af den pågældende karakter med mere end 50 % sandsynlighed kan antages at
ville være blevet undgået, hvis kemoterapi var blevet indgivet via port-a-kath.
såfremt det er muligt bedes rådet oplyse, om der indtræder armgener, svarende til ap-
pellantens gener, i mere end 50 % af tilfældene, hvor kemoterapi indgivet via port-a-
kath.
såfremt denne hyppighed er under 50 %, bedes det oplyst, om der i appellantens til-
fælde er konkrete omstændigheder, der har forøget risikoen for, at der ville indtræde
armgener, svarende til de indtrådte, såfremt kemoterapi var indgivet via port-a-kath.
de tidligere afgivne svar fastholdes. der henvises til svar på spørgsmål 20.
                                                 - 3 -
       spørgsmål 23.
       det bedes oplyst, om indgivelse af celledræbende medicin via port-a-kath nødvendiggør
       et nyt kirurgisk indgreb ved hver enkelt indgivelse af den celledræbende medicin, eller
       om port-a-kath kateteret forbliver indopereret, indtil en eller flere serier celledræbende
       medicin er givet til patienten.
       når port-a-cath er anlagt, kan det i reglen anvendes adskillige gange til indgift til cy-
       tostatika. oftest vil det anlagte port-a-cath kunne bevares under hele behandlingsforlø-
       bet og først blive fjernet på et senere tidspunkt. et nyt kirurgisk indgreb er således ikke
       nødvendigt ved hver enkelt serie.”
anbringender
a har yderligere anført, at lovens formulering ikke indeholder krav om, at den alternative be-
handling – udover kravet om, at behandlingen skal være lige så effektiv som den foretagne
behandling – også på andre punkter skal være ”ligeværdig”. kravet om ligeværdighed er
imidlertid opfyldt både med hensyn til effektivitet og med hensyn til andre omstændigheder.
det er ved retslægerådets nye udtalelse godtgjort, at skaden med overvejende sandsynlighed
kunne være undgået, hvis kemoterapibehandlingen var sket ved anvendelse af port-a-cath
(centralt venekateter). retslægerådet har oplyst, at gener som de aktuelle i højre arm med me-
get stor sandsynlighed ville være undgået ved infusion via port-a-cath, og at risikoen skøns-
mæssigt vurderes at være mindre end 5 %. der er herefter særdeles høj sandsynlighed (større
end 95 %) for, at den aktuelle skade ville være undgået.
patientskadeankenævnet har hertil anført bl.a., at retslægerådet i den seneste erklæring har
fastholdt svarene på spørgsmål 10, d og 15, jf. svaret på spørgsmål 21. a har således fortsat
ikke løftet bevisbyrden for, at hendes skade kunne være undgået ved anvendelse af port-a-cath
i stedet for venflon.
det kan heller ikke lægges til grund, at anvendelse af port-a-cath var en alternativ ligeværdig
behandling i as tilfælde. retslægerådet har senest udtalt, at risikoen for komplikationer ved
perifer infusion var større, men at det må afvejes mod, at komplikationer til central kateter-
anlæggelse og infusion kan være alvorlige, hvorfor det medicinsk set er rimeligt primært at
vælge perifer adgang. der forelå heller ikke forhold, der ville have givet en erfaren specialist
anledning til at overveje anvendelse af centralt venekateter.
                                                 - 4 -
højesterets begrundelse og resultat
a blev behandlet med kemoterapi, som blev indgivet gennem et drop i en perifer vene (ven-
flon) i højre arm. behandlingen blev foretaget i overensstemmelse med almindeligt anerkendt
lægefaglig erfaring. sagen angår spørgsmålet, om as skade i højre arm med overvejende
sandsynlighed kunne være undgået, hvis behandlingen af hende i stedet var foretaget ved ind-
operation og anvendelse af et centralt venekateter (port-a-cath), og om en sådan behandling
ud fra et medicinsk synspunkt ville have været lige så effektiv til behandling af hendes syg-
dom, jf. § 2, stk. 1, nr. 3, i den tidligere gældende patientforsikringslov.
det fremgår af de specielle bemærkninger i lovforslaget vedrørende bestemmelsen i patient-
forsikringslovens § 2, stk. 1, nr. 3, at det er en betingelse for erstatning, at den anden behand-
lingsteknik eller behandlingsmetode må betragtes som ligeværdig med den valgte teknik eller
metode, dvs. at den ud fra en medicinsk vurdering måtte antages, at ville have været mindst
lige så effektiv til behandling af patientens sygdom som den faktisk valgte teknik eller me-
tode. vurderingen heraf baseres på den medicinske videnskab og erfaring på behandlingstids-
punktet.
højesteret lægger efter retslægerådets udtalelser til grund, at venflon i perifer vene er en
standardbehandling. dette skyldes, at anlæggelse af venflon normalt anses for et yderst be-
skedent indgreb, der kan udføres af en sygeplejerske uden anæstesi. anlæggelse af venflon
medfører for op imod halvdelen af patienterne overfladisk årebetændelse, men dette er nor-
malt en forholdsvis harmløs tilstand.
port-a-cath har karakter af et mindre kirurgisk indgreb, der foregår på et operationsafsnit med
deltagelse af sygeplejersker, læger og eventuelt andet personale. indgrebet udføres normalt i
lokalanæstesi og består i, at der indopereres en kapsel under huden og indstik i en stor central
vene med efterfølgende indførelse af et kateter. alvorlige komplikationer ved anvendelse af
port-a-cath ses hos mindre end 1 %, men kan i så fald bestå af blodprop (trombedannelse)
omkring kateterspidsen, behov for langvarig antikoagulationsbehandling, sammenfaldet lunge
og afknækning af kateterspidsen, der herefter må fjernes i reglen fra et hjertekammer.
                                               - 5 -
efter retslægerådets svar på spørgsmål 9 og 20 var det medicinsk set rimeligt i første omgang
at starte kemoterapibehandlingen af a med venflon, og det var ikke ved den næstsidste af syv
behandlinger relevant at skifte strategi og i stedet anlægge port-a-cath.
as gener i højre arm ville med overvejende sandsynlighed være undgået, hvis kemoterapibe-
handlingen var sket ved anvendelse af port-a-cath, jf. retslægerådets svar på spørgsmål 20.
højesteret finder imidlertid efter det, der er anført ovenfor, at
en sådan mere indgribende indoperation af et centralt venekateter ikke kan anses for ligevær-
dig og dermed lige så effektiv i forhold til anvendelse af venflon, som var en enkel standard-
behandling med gener, der normalt er harmløse. betingelserne for at yde erstatning efter § 2,
stk. 1, nr. 3, i den dagældende patientforsikringslov er således ikke opfyldt.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 40.000 kr. til patientskadeankenævnet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                              højesterets dom
                         afsagt onsdag den 7. december 2011
sag 102/2010
(2. afdeling)
hk danmark som mandatar for
a
(advokat peter breum)
mod
holbæk kommune
(advokat elsebeth aaes-jørgensen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i holbæk den 19. december 2008 og af østre
landsrets 18. afdeling den 30. november 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, lene pagter kristensen, poul dahl
jensen, henrik waaben og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, hk danmark som mandatar for a, har påstået, at indstævnte, holbæk kom-
mune, skal betale 25.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg.
holbæk kommune har påstået stadfæstelse.
anbringender
a har navnlig anført, at der er tale om aldersdiskrimination i strid med forskelsbehandlingslo-
vens § 2, jf. § 1, stk. 1, hvis afslaget på hendes ansøgning om det ledige job i pas- og køre-
kortafsnittet i borgerservice helt eller delvis er begrundet i hensynet til et kommende genera-
tionsskifte på den pågældende arbejdsplads, idet kommunen i så fald har lagt vægt på ikke at
få flere medarbejdere med høj alder. når afdelingsleder b i den skriftlige begrundelse for af-
slaget selv nævnte hensynet til et kommende generationsskifte som en af begrundelserne for,
                                                - 2 -
at a ikke blev indkaldt til samtale, foreligger der ikke kun en formodning for aldersdiskrimi-
nation, således at kommunen i medfør af lovens § 7 a skal bevise, at afslaget ikke har været
begrundet i hendes alder, men der foreligger endog et bevis for aldersdiskrimination. at til-
kendegivelsen i den skriftlige begrundelse skal forstås som anført, støttes desuden af, at b
under samtalen den 14. marts 2007 bl.a. nævnte, at mange af de øvrige ansøgere var yngre
end a.
holbæk kommune har i hvert fald ikke bevist, at afslaget ikke var helt eller delvis begrundet i
as alder. der havde ikke været kritik af hendes faglige kvalifikationer, mens hun arbejdede i
vikariatet i borgerservice. kommunens henvisning til, at det var de personlige egenskaber,
der begrundede afslaget og valget af en yngre ansøger, bygger på nogle vage, upræcise og
uefterprøvelige kriterier, og det er ikke tilstrækkeligt til at løfte bevisbyrden i en situation,
hvor arbejdsgiveren selv har henvist til, at alderen har spillet en rolle for afslaget.
på baggrund af højesterets dom af 11. november 2011 (sag nr. 349/2008) og højesterets dom
i ufr 2008.957 er godtgørelseskravet nedsat til 25.000 kr.
holbæk kommune har navnlig anført, at a hverken direkte eller indirekte er blevet forskels-
behandlet på grund af sin alder. det ville være i strid med reglen i forskelsbehandlingslovens
§ 7 a om delt bevisbyrde, hvis kommunens bemærkning i brevet til a om behovet for at imø-
dekomme et hensyn til generationsskifte blev tillagt den betydning, at der herved var skabt en
formodning, som slet ikke kan afkræftes, for, at der i ansættelsesprocessen er blevet lagt vægt
på hendes alder.
a har efter en samlet vurdering ikke påvist faktiske omstændigheder, der giver anledning til at
formode, at der ved beslutningen om ikke at ansætte hende har været lagt vægt på hendes al-
der. hvis det imidlertid antages, at bevisbyrdereglen i lovens § 7 a finder anvendelse, har
kommunen løftet bevisbyrden for, at afslaget hverken helt eller delvis var begrundet i hendes
alder. det fremgår af stillingsopslaget, at der ud over en relevant faglig baggrund ville blive
lagt vægt på en serviceorienteret tilgang til borgerbetjening. kommunen havde som arbejds-
giver ret til at fastlægge, at der var behov for disse kvalifikationer for at varetage den pågæl-
dende stilling, som indebar, at den pågældende ud over hovedopgaven med udstedelse af pas
og kørekort skulle kunne tage del i den almindelige ekspedition ”i fronten” i borgerservice.
kommunen var som offentlig myndighed forpligtet til at vælge den bedst kvalificerede ansø-
                                                 - 3 -
ger til stillingen, og kommunen havde ret til at foretage en samlet bedømmelse af ansøgerne
på grundlag af deres faglige og personlige kvalifikationer. kommunen skønnede ud fra sit
kendskab til a, at hun ikke var den bedst kvalificerede ansøger, idet hun ikke ligesom de an-
søgere, der blev indkaldt til samtale, havde de personlige egenskaber, som kommunen lagde
vægt på. hendes alder havde således ingen betydning for afslaget, hvilket b også svarede
hende under deres samtale den 14. marts 2007.
holbæk kommune har ikke størrelsesmæssigt bestridt as godtgørelseskrav.
supplerende sagsfremstilling
i holbæk kommunes stillingsopslag vedrørende stillingerne i borgerservice hedder det bl.a.:
                                ”borgerservice søger et antal medarbejdere
       borgerservice i holbæk kommune er etableret med én stor borgerservice beliggende i
       holbæk centrum tæt på offentlige transportmidler overfor holbæk station.
       borgerservice er organiseret i teams og søger et antal medarbejdere med fagkendskab til
       følgende arbejdsområder:
            •   pension – helbredstillæg – hjælpemidler
            •   kontanthjælp (beregning og udbetaling)
            •   dagpenge – udbetaling (beregning og udbetaling)
            •   pladsanvisning – forældrebetaling/fripladsberegning/mellemkommunal refusion
                m.v.
            •   pas – kørekort – sygesikring
            •   telefonomstilling
            •   opkrævning – opkrævnings- og rykkerprocedurer, vedligeholdelse af debitorsy-
                stemet m.v.
            •   økonomi og administration af lån til betaling af ejendomsskatter
       vi forventer af dig:
            •   at du har en relevant uddannelse, gerne med baggrund i et eller flere af fagom-
                råderne
            •   at du har en serviceorienteret tilgang til borgerbetjeningen
            •   at du har humoristisk sans og er i stand til at bevare overblikket i en travl hver-
                dag med mange bolde i luften
            •   at du kan arbejde selvstændigt og tør tage ansvar
            •   at du er fleksibel og i stand til at indgå i et kollegialt fællesskab”
i et brev af 20. april 2007, som a ifølge hendes forklaring for byretten gav til afdelingsleder b
i forbindelse med sin fratræden, hedder det bl.a.:
                                                - 4 -
      ”til rette vedkommende.                                           den 20.04.07
      så oprandt dagen!
      jeg har i dag sidste dag i holbæk kommune og jeg forlader arbejdspladsen med en bit-
      ter smag i munden samt følelsen af at være blevet trådt på.
      jeg forlader ligeledes arbejdspladsen uden forståelse for, hvorfor jeg ikke længere
      kunne bruges.
      min situation er som følger:
      jeg er en 55-årig kvinde som gennem 6 år, via holbæk politi, har beskæftiget mig med
      udstedelse af pas og kørekort. dette arbejdsforhold har bestået af 4 vikariater (grundet
      kommunesammenlægningerne var der ikke mulighed for fastansættelse) og jeg har hver
      gang været den første, som de har kontaktet, hvilket for mig at se er et udtryk for, at
      mine faglige kvalifikationer er i orden.
      så kom kommunesammenlægningerne, og holbæk kommune overtog som følge heraf
      udstedelsen af pas og kørekort, hvorfor mit vikariat hos politiet ophørte.
      da jeg havde givet udtryk for, at jeg var meget interesseret i at fortsætte mit arbejde, op-
      fordrede jeg holbæk kommune til at kontakte mig, hvis de skulle få brug for assistance.
      dette skete efter ca. 3 uger; jeg blev tilbudt et vikariat på 3 måneder, hvilket jeg straks
      tog i mod.
      i mellemtiden opdager holbæk kommune, nok mod forventning, at arbejdsopgaverne i
      forbindelse med udstedelse af pas og kørekort, er langt mere omfattende end først anta-
      get. der slås derfor et antal stillinger op, og jeg søgte forventningsfuldt på
      pas/kørekortstillingen. resultatet herpå er, at jeg i dag som tidligere nævnt forlader min
      arbejdsplads idet jeg desværre ikke fik en fast stilling. jeg blev ikke en gang kaldt til
      samtale men fik blot at vide den 14. marts d.å. om formiddagen, at jeg ikke var taget i
      betragtning.
      forklaringen herpå var ”mange ansøgere, mange der var yngre og med flere kvalifikati-
      oner”…
      jeg er nået til den konklusion, at jeg åbenbart har været god nok i de 3 måneder, hvor
      kommunen var trængt. jeg var også god nok til politiet gennem 6 år.
      selvom det ikke blot er sagt mellem linjerne, er jeg overbevist om, at min alder har væ-
      ret altafgørende for manglende ansættelse. bemærkningen ”kommunen skal ikke afholde
      seniorsamtaler igen om 1½ år” understøtter min teori.”
højesterets begrundelse og resultat
a var 55 år, da hun ansøgte om stillingen i pas- og kørekortafsnittet i borgerservice. i stil-
lingsopslaget, som vedrørte et antal yderligere stillinger i borgerservice, er det anført, at an-
søgere forventes bl.a. at have en relevant uddannelse, gerne med baggrund i et eller flere af 8
angivne fagområder, at have en serviceorienteret tilgang til borgerbetjeningen og at kunne
arbejde selvstændigt og turde tage ansvar. a var ikke blandt de ansøgere, der blev indkaldt til
samtale. a og afdelingsleder b har samstemmende forklaret, at b svarede nej, da a under
                                               - 5 -
samtalen med hende den 14. marts 2007 spurgte, om hendes alder havde haft betydning for
beslutningen om ikke at indkalde hende til samtale. i bs skriftlige begrundelse af 19. april
2007, som blev udarbejdet efter anmodning fra a, er det om baggrunden for afslaget anført, at
der til den pågældende stilling i borgerservice var en stribe ansøgere, som havde mindst
samme faglige kompetence (”erfaring/kompetence”) som a. det er endvidere anført, at b ud
over faglig erfaring og kompetence også i særlig grad havde vægtet ansøgernes personlige
kompetencer, at hun havde været glad for as spidskompetencer på det personlige plan i de
første turbulente måneder efter kommunens etablering af borgerservice, men at disse kompe-
tencer (”ro og stabilitet”) gav hende en anden medarbejderprofil end den, som lå i den opslå-
ede stilling.
i brevet af 19. april 2007 anførte b afslutningsvis: ”at jeg samtidig, som leder, er forpligtet til
at imødekomme det generationsskifte, der indenfor en kort årrække vil komme i gruppen der,
som du ved, p.t. primært består af ældre erfarne.” højesteret finder, at denne bemærkning og
bemærkningen om generationsskifte i brevet af 30. maj 2007 fra personalekonsulent c til hk
udgør omstændigheder, som giver anledning til at formode, at as alder indgik i begrundelsen
for, at hun blev fravalgt ved besættelsen af den ledige stilling, og at der derfor forelå en di-
rekte forskelsbehandling med hensyn til alder, jf. § 7 a sammenholdt med § 1, stk. 1 og 2, og
§ 2 i lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v. det påhviler herefter
kommunen at bevise, at ligebehandlingsprincippet ikke er blevet krænket.
ved vurderingen af, om kommunen har løftet denne bevisbyrde, må der lægges vægt på, at
det, der foran er anført om den forudgående samtale mellem b og a og om det øvrige indhold
af brevet af 19. april 2007, taler imod, at as alder er blevet tillagt betydning. på denne bag-
grund og efter bevisførelsen i øvrigt, herunder navnlig de af b og d afgivne forklaringer, til-
træder højesteret, at det må anses for godtgjort, at fravalget af a var begrundet i, at hun ikke
havde de ønskede personlige kvalifikationer, og at der ikke blev lagt vægt på hendes alder.
da det således må lægges til grund, at ligebehandlingsprincippet ikke er blevet krænket, stad-
fæster højesteret dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
                                               - 6 -
i sagsomkostninger for højesteret skal hk danmark som mandatar for a betale 25.000 kr. til
holbæk kommune.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                                            dom
afsagt den 13. oktober 2014 af østre landsrets 20. afdeling
(landsdommerne henrik gam, b. tegldal og andreas bøgsted-møller (kst.)).
20. afd. nr. b-2784-13:
a
(advokat marie-louise ehmer, besk.)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten v/advokat henrik nedergaard thomsen)
denne sag, der er anlagt ved retten i roskilde den 5. februar 2013, er ved kendelse af 3.
september 2013 henvist til behandling ved østre landsret i medfør af retsplejelovens § 226,
stk. 1.
sagen angår spørgsmålet om, hvorvidt godtgørelse for varigt mén i anledning af en anerkendt
arbejdsskade i 1986 er undergivet en 3-årig eller en 5-årig forældelsesfrist, samt hvorvidt
sagsøgerens anerkendte mén og erhvervsevnetab som følge af psykiske gener kan anses for en
følge af arbejdsskaden.
sagsøgeren, a, har nedlagt påstand om, at ankestyrelsen skal anerkende, at hans varige mén
som følge af arbejdsskaden udgør 25 %, subsidiært en mindre procentsats men dog større end
15 %.
endvidere har sagsøgeren nedlagt påstand om, at ankestyrelsen skal anerkende, at hans
erhvervsevnetab som følge af arbejdsskaden udgør 65 % med virkning fra den 22. marts 2007,
subsidiært en mindre procentsats efter rettens skøn men dog større end 35 %.
mere subsidiært til begge påstande har sagsøgeren påstået sagen hjemvist til ankestyrelsen.
                                                - 2 -
sagsøgte, ankestyrelsen, har påstået frifindelse, subsidiært hjemvisning.
a har fri proces og ingen retshjælpsforsikring.
sagsfremstilling
a (i det følgende a) var den 15. september 1986 under sin udstationering som fn-soldat på
cypern impliceret i et færdselsuheld, hvorved han pådrog sig en flænge i hovedbunden, en
brækket næse, en brækket kæbe samt hudafskrabninger og sår på knæ og arme.
arbejdsskadestyrelsen anerkendte ved afgørelser af 12. november 1986 den anmeldte
tilskadekomst som en arbejdsskade. samtidig fastsatte arbejdsskadestyrelsen det varige mén
til mindre end 5 % og erhvervsevnetabet til mindre end 15 % og afslog derfor, at a var
berettiget til ydelser efter lov om arbejdsskadeforsikring.
a anmodede ved brev af 18. november 1997 om at få genoptaget sin sag, da han fortsat havde
gener efter arbejdsskaden. arbejdsskadestyrelsen genoptog sagen og meddelte ved afgørelser
af 2. november 1998, at a fortsat ikke var berettiget til ydelser efter loven.
arbejdsskadestyrelsen tilkendegav dog, at styrelsen ville tage spørgsmålet om as méngrad op
til revision, når resultatet af en planlagt næseoperation forelå.
arbejdsskadestyrelsen genoptog spørgsmålet om méngraden, men afslog den 3. september
1999, at a var berettiget til godtgørelse for varigt mén. arbejdsskadestyrelsen anførte i
afgørelsen, at a ikke havde besvaret styrelsens henvendelser, og man antog derfor, at han
ikke havde væsentlige gener efter skaden.
af roskilde kommunes ressourceprofil af 29. marts 2007 fremgår blandt andet:
       ”03.07.03 det drejer sig om en 39 årig mand der blev sygemeldt d. 5. august 2002
       pga hovedpine, smerter i nakken og skuldre mv. pgl. har haft lange sygeperioder
       nov.98-99 og igen i august-dec. 2000. han er i behandling i distrik-psykiatrien og
       skulle være startet på projekt genstart i februar 2003, men magtede ikke at
       begynde.
       det vurderes at pgl’s arbejdsevne er truet, idet han har været sygemeldt i en lang
       periode og der udarbejdes ressourceprofil med henblik på yderligere afklaring af
       sagen.
                                        - 3 -
23.03.2006 : a er startet på genstart den 02.03.2006 med henblik på afklaring og
udarbejdelse af revalideringsplan. ressourceprofilen opdateret med henblik på
forlængelse af dagpengeperioden, grundet yderligere behov for afklaring.
19.06.06 ressourceprofilen er opdateret i forbindelse med vurderinger i forhold til
en eventuelt revalideringsforløb.
23.3.2007:
ressourceprofilen er taget i anvendelse mhp førtidspension.
…
status fra distriktspsykiatrien den 20.05.2003
det drejer sig om en 38-årig mand, der på somatisk plan har en posttraumatisk
kronisk hovedpine fra 1986 i forbindelse med et trafikuheld. patienten har
tidligere haft et alkoholmisbrug, som dog nu er stoppet. dertil kommer, at
patienten har en periodisk depression. patienten har siden 16-års alderen haft
angstanfald og han har siden været i behandling hos privat praktiserende
psykiatere, hvor han er blevet behandlet med antidepressive og diverse
angstdæmpende medikamenter. patienten blev i 1997 henvist for første gang til
distriktspsykiatrien af skadestuen fjorden pga. angst og depressiv forstemthed.
…
marts 2007:
lægeskøn fra lægekonsulenten fra genstart:
klienten har siden han gik ud af 10. klasse i 1981 og følgende efg basisår
arbejdet som arbejdsmand hos flere forskellige arbejdsgivere (1982-1985).
derefter har han aftjent sin værnepligt og været konstabel og overkonstabel i
hæren (1986-91). perioden 1991-2006 har været præget af mange kortvarige
ansættelser som skolebetjent, landmålerassistent, chauffør, pædagogmedhjælper
og sidst medarbejder i en kundeservice (”call center”), typisk afbrudt perioder
med sygemelding og arbejdsløshed.
siden 24.4.2006 har han været i arbejdsprøvning 3 timer 4 dage om ugen som
viceværtsmedhjælper i hjemmeværnet, distrikt x, hvor han har uddelt post,
booket biler, vasket og vedligeholdt biler og vedligeholdt ejendom og udendørs
arealer. selvom han selv har oplevet det som et ønskejob, og arbejdsgiveren har
været glad for hans indsats, har han haft et stort sygefravær bl.a. p.gr.a. psykiske
symptomer og hovedpine.
han har siden 15-16 års alderen haft angstsymptomer, som i tiltagende grad har
været behandlingskrævende, og som siden 1990 har medført flere
behandlingsforløb på psykiatrisk afd., roskilde, både under indlæggelse og
ambulant.
efter et færdselsuheld i 1986 har han lidt af hovedpineanfald.
den endelige psykiatriske konklusion er, at kan lider af svær panikangst, samt en
forstyrret personlighedsstruktur, idet angsten og lettere skizoide træk er
                                                - 4 -
     fremherskende. tilstanden anses af den psykiatriske speciallæge for at være varig,
     der forventes ikke vedvarende bedring ved behandling, og samlet anses hans
     funktionsniveau og arbejdsevne at være nedsat som følge af både angsten og
     hovedpineanfaldene.
     den samlede konklusion er således, at klienten har 2 varige lidelser, en kronisk
     psykiatrisk sygdom siden ungdommen og en kronisk hovedpinesygdom gennem
     20 år. behandlingsmulighederne er udtømte. det er på det foreliggende svært at
     forestille sig, at kl. fremover kan bestride et job, selv med skånehensyn.
     per gregersen, lægekonsulent”.
af den psykiatriske journal for perioden fra 1997 til 2007 fra roskilde amtssygehus fjorden
fremgår blandt andet:
     ”24.02.97
     forsamtale:
     anledn. til henvisn.:
     32-årig mand henvises fra skadestuen, hvortil han havde henvendt sig den 04.02.
     pga. angst og beg. abstinenser.
     tidligere psykisk sygdom:
     pt. har aldrig været indl. på psyk. afd. har tidl. i perioder gået hos forskellige
     privat prakt. psykiatere. senest gik pt. hos jens hjorth for ca. 2 år tilbage.
     kort livshistorie:
     pt. er født og opvokset i x-by. nr. 3 af 4 børn. har storesøster samt en lillebror,
     der er ca. 8 år yngre end ham. forældrene blev skilt, da pt. var 12 år. skilsmissen
     kom som en stor overraskelse for pt. han flyttede herefter sammen med moderen
     og lillebroderen. uddyber derudover ikke forholdet til forældrene. ægteskabet
     skulle ang. ikke have været præget af mange skænderier. i hvert fald har pt. ikke
     hørt noget til disse. pt. beskr., at han som barn var meget genert.
     skolemæssigt:
     pt. gik ud af 10. kl. skoleårene, især de første, var prægede af, at han ikke turde
     sige så meget i klassen. derfor fik han heller ikke spec. høje karakterer. havde et
     godt forhold til kammeraterne, idet han ikke følte sig genert, når han først havde
     lært dem godt at kende.
     arbejdsmæssigt:
     efter 10. kl. startede pt. på efg-basisår med jern- og metal. han var da ca. 17 år.
     herefter kom han ind i militæret og arb. der i 7 år. har både arb. i dk og i
     udlandet, bl.a. på cypern, hvor han var i felten og der havde tæt kontakt med
     landminer. han kørte ambulance og har også i den forb. oplevet flere grimme ting.
     fortæller i øvrigt, at han en gang kørte galt, mens han var udstationeret som
     soldat. det var ikke ham, der førte bilen, men undervejs i uheldet var han fuldst.
     sikker på, at han skulle dø. pt. ophørte i militæret den 11.01.91, altså en dato han
                                          - 5 -
husker meget nøje. året inden sad han i operations- og efterretnings-afd. han blev
der truet af en kollega med en pistol. denne var en overordnet og pt. blev
forflyttet, fordi han slog ud efter denne kollega. efter forflyttelse trivedes han ikke
i militæret og holdt op efter et år. efter dette arb. har han været landmålerass.,
arb.mand og har været pædagogmedhj. en overgang overvejede han at uddanne
sig til pædagog men frafaldt dette pga. den lave løn. jan. 1997 startede han på
niels brock, idet han ønsker at uddanne sig som datamatiker. han er nu ophørt
med denne uddannelse, idet han pga. sin angst ikke var i stand til at koncentrere
sig. han er nu sygemeldt og har været det siden den 17.02.
...
aktuelle sociale situation:
pt. bor i lejlighed. som nævnt er pt. sygemeldt. har tidl. haft en god økonomi,
men fortæller, at han nu bruger en forfærdelig masse penge. bl.a. har han netop i
foregående weekend brugt 4000 kr. på spillemaskiner. penge, som han havde lånt
i banken og som han skulle købe pc’er for. han mener selv, at han gjorde det,
fordi han kedede sig.
helbred:
intet somatisk oplyst.
alkohol:
pt. har gennem de sidste par mdr. været ude i et alkoholoverforbrug, idet han
minimum har drukket ca. 10 genstande dagl. da han møder til forsamtalen d.d.
fortæller han, at han har drukket 4-5 øl i byen i løbet af formiddagen. dagen inden
havde han dog ikke drukket. når han ikke drikker, oplever han ikke abstinenser,
siger han.
stoffer:
som 16-årig prøvede pt. for første gang hash. i den forb. udløste dette
angstanfald, og han har siden i perioder lidt af angst. pt. har også prøvet speed
nogen gange, i alt 3. får det vældig dårligt efter hver gang. tog senest speed
nytårsaften, og har siden da ikke følt sig i stand til at kontrollere sin angst.
nuværende psykiske lidelse:
pt. har siden sit 16. år lidt af angstanfald. angsten har i perioder været større end i
andre perioder. startede hos prakt. psykiater som 16-årig og følte også, at dette
hjalp ham noget. blev beh. med antidepressiva og diverse angstdæmpende
medikamenter. pt. nævner, at han især er angst, når han skal køre bil i snevejr og i
mørke. han har også højdeskræk i perioder. nogen gange tør han ikke sove i sin
egen lejlighed på 3. sal. han føler dog, at angsten kan komme i alle situationer,
han synes, at han har udviklet en angst for angsten. bruger alkohol til at dæmpe
denne angst. har udover sit 16. år også gået kortvarigt hos håkon lærum, som
han ikke kunne tale med og har desuden gået hos prakt. psykiater jens hjorth.
nævner desuden, at han ikke har sovet ordentligt i flere år, idet han lider af
afbrudt nattesøvn. har gennem sin tilværelse været udsat for flere traumer. som
16-årig fandt han en kvinde om aftenen, da han var på vej hjem på cykel, som var
stukket ned og var død. det var ham, der tilkaldte ambulance m.v. angstanfald
udvikledes et halvt år efter. fortæller desuden, at han havde en fætter, som i jan.
                                          - 6 -
suiciderede ved at springe ud foran et tog. han har ikke selv haft egentl.
selvmordstanker, men blev alligevel bange for at sådan noget også kunne ske for
ham. i de perioder, hvor det har været værst med angsten, har han dog ind
imellem tænkt, at den eneste udvej måske var at tage livet af sig. kan ikke selv
forstå, hvorfor han nu har været så voldsom angst i de sidste par mdr. synes ikke,
at der er noget, der skulle have udløst denne angst. har tidl. været i stand til at
kunne fungere på trods af perioder med angstanfald. af venner nævner han, at han
ikke synes, at han har nogen egentl. venner, idet hans bekendtskaber er
overfladiske. virker egentl. ikke spec. angst ved samtalen. bliver dog grådlabil,
da han fortæller, at han er bange for, at han ikke vil være i stand til at komme ud
af denne angst igen. virker meget interesseret i hjælp og synes ikke, at det gør
noget, at der er lidt ventetid, idet han har været vant til at skulle vente flere mdr.,
når han tidl. skulle til psykiater.
klinisk psykologisk beskrivelse:
pt. er klar og samlet. fuldst. orienteret. den formelle og emotionelle kontakt
synes god. som nævnt i skadeseddel fremtræder pt. som en velbegavet mand.
stemningslejet er moderat trist. man får en fornemmelse af en underliggende
forpinthed. virker ikke egentl. angst i løbet af samtalen.
tentativ diagnose:
f 41.0 panikangst
f 10.1 skadeligt brug af alkohol
tentativ behandlingsplan:
pt. indkaldes til kort samtale med henblik på orientering om, at man kan tilbyde
samtalebeh. hos psykologpraktikant stig.
…
07.04.97
berettede, at hans angstanfald var startet i forbindelse med hashrygning. i en tid
efter var han om aftenen ved sengetid blevet skæv, uden at have røget, og herefter
fået angstanfald.
…
29.9.97
pt. daterer sit første angstanfald til omkring 16-17 års alderen. dette kom nogle
dage efter han havde røget hash, og det kom midt om natten.
…
07.10.98
pt. mødte til den aftalte tid. pt. giver udtryk for, at han stadigvæk synes, at han har
meget svært ved at få gang i sig selv. pt. bestemmer sig for at begynde træning,
men det bliver ikke rigtig til noget. vi taler om, hvad det kan skyldes. i samtalen
kommer det frem, at pt. bruger mange kræfter på at undgå at komme i situationer,
hvor han kan få angst- og panikanfald. dette gør, at han isolerer sig mere og mere.
pt. og jeg taler om de drømme og hændelser, som han fortalte om ved sidste
                                          - 7 -
samtale. ulykken omkr. ambulancekørsel på cypern fylder en del stadigvæk.
dette med pludselig at være i en situation, som han slet ikke selv har kunnet styre
og været herre over påvirker ham meget. pt. fortæller også om, at han stadigvæk
er meget vred over, at han blev forflyttet i sin tid som overkonstabel. det er
tydeligt, at pt. føler sig særdeles dårligt behandlet.
…
15.10.98
pt. tænker meget, og det gør bl.a., at han har svært ved at sove. dette faktum
kædes sammen med ambulancechauffør på cypern, hvor han følte, at han hele
tiden skulle være parat. siden har han haft vanskeligheder med at slappe af, og
han føler sig ret anspændt. måske kan faldedrømmen også illustrere angsten for
det at give sig hen til søvnen. pt. har det med at hænge sig meget fast i
uretfærdigheder, som han synes, at der er begået imod ham.
…
distriktspsykiatri baggrund for henvisning
04.02.03
pt. henvises fra egen læge vagn christoffersen u.d. angstsymptomer og
depression…
nuværende psykiske lidelse
det drejer sig om en 38-årig mand, der på det somatiske plan har en
posttraumatisk kronisk hovedpine fra 1986 i forbindelse med et trafikuheld, og
som fra sit 17. år lider af akutte angstanfald, især i forbindelse med bilkørsel, og
som tidligere har haft et alkoholmisbrug, som dog angiveligt nu er stoppet. hans
opvækst har angiveligt været god indtil forældrene blev skilt, da pt. var ca. 11 år
gammel. 2 af børnene forblev hos moren, heriblandt pt. de andre flyttede til faren.
moren beskrives som værende alkoholiker. hans opvækst beskrives som et
helvede, der var altid råben og skrigen, og pt. blev jævnligt smidt ud hjemmefra
som lille dreng. … pt. klager over angstanfald, kronisk hovedpine og et dysforisk
stemningsleje, uden at han egentlig fremtræder deprimeret. pt. er sygemeldt siden
august sidste år og giver udtryk for, at han gerne vil et individuelt terapeutisk
forløb.
diagnose
diagnostisk kunne det tentativt dreje sig om
f41.0 – panikangst og
f45.4 – vedvarende somatoform smertetilstand.
…
psykoterapi
28.03.03
                                               - 8 -
      pt. møder til tiden. vi kredser om de mere basale problemstillinger, som vi i en
      samtalerække vil drøfte. det drejer sig om pt.s angstanfald, som han har haft siden
      han var 17 år gammel og en kronisk hovedpine, som han har haft siden 1986, hvor
      pt. fortæller at han har ondt hele tiden, hvortil kommer et par gange om måneden,
      hvor han må lægge sig flere dage med stærk hovedpine.
      …
      26.06.2006
      lisbeth duwander, sygeplejerske
      …
      pt. har haft angstanfald siden han var 18 år gammel.
      …
      24.11.2006
      birgit kijne, overlæge
      …
      oplyser han har haft angst siden 17-års alderen. han har nogle milde nervepiller,
      dem tager han også nødigt. han er aktuelt i dårligere humør på grund af de ting,
      der er sket ham, dødsfald, mor og ven, og han prøver på at bearbejde angsten.
      …”
a blev med virkning fra den 1. maj 2007 tilkendt førtidspension som følge af sin kroniske
hovedpine og psykiske problemer.
på as anmodning genoptog arbejdsskadestyrelsen på ny spørgsmålet om méngrad og
fastsatte den 21. december 2007 hans varige mén som følge af arbejdsskaden til 10 %. a
påklagede afgørelsen, og ankestyrelsen tiltrådte den 18. november 2008
arbejdsskadestyrelsens afgørelse. afgørelsen var begrundet med, at a led af kronisk
spændingshovedpine samt nakkesmerter med udstråling.
as fagforbund anmodede ved brev af 19. januar 2009 ankestyrelsen om at genoptage sagen
om varigt mén. ankestyrelsen genoptog på ny spørgsmålet om méngraden og anførte i
afgørelse af 24. april 2009, at følgerne efter arbejdsskaden udgjorde dels det anerkendte
varige mén på 10 %, jf. afgørelsen af 18. november 2008, dels et nedsat luftskifte i næsen.
ankestyrelsen hjemviste spørgsmålet om udmåling af varigt mén for generne i form af det
                                               - 9 -
nedsatte luftskifte i næsen og om eventuelt tillæg for vansir på grund af skæv næse til
arbejdsskadestyrelsen.
arbejdsskadestyrelsen forhøjede den 10. august 2009 as varige mén til 15 %.
arbejdsskadestyrelsen henviste til, at a havde en nedsat luftgennemstrømning i næsen.
arbejdsskadestyrelsen genoptog også spørgsmålet om erhvervsevnetabet og vurderede i en
afgørelse af 10. august 2009, at as samlede erhvervsevnetab udgjorde 65 %, idet følgerne af
arbejdsskaden kun udgjorde 35 %. cirka halvdelen af erhvervsevnenedsættelsen blev
tilskrevet andre årsager end arbejdsskaden, altså as psykiske gener.
as fagforbund påklagede ved brev af 19. august 2009 afgørelserne om henholdsvis
erhvervsevnetabet og det varige mén til ankestyrelsen. den 26. oktober 2009 uddybede
advokat søren kjær jensen klager vedrørende erhvervsevnetabet.
ankestyrelsen stadfæstede den 10. september 2010 afgørelsen om varigt mén. af
ankestyrelsens afgørelse fremgår blandt andet:
       ”afgørelse i din sag om en arbejdsskade
       ankestyrelsen har i møde truffet afgørelse om godtgørelse for varigt mén og
       erstatning for tab af erhvervsevne som følge af arbejdsskaden den 15. september
       1986.
       resultatet er
            •  du har ikke ret til godtgørelse for varigt mén på mere end 15 procent, som
               du allerede har fået.
       vi er således kommet til samme resultat som arbejdsskadestyrelsen, for så vidt
       angår spørgsmålet om varigt mén.
            •  vi hjemviser spørgsmålet om tab af erhvervsevne
       det betyder at arbejdsskadestyrelsen afgørelse om tab af erhvervsevne ikke
       gælder. arbejdsskadestyrelsen skal træffe en ny afgørelse.
       inden arbejdsskadestyrelsen træffer ny afgørelse, skal de indhente yderligere
       lægelige oplysninger til belysning af arbejdsskadens indvirken på din psykiske
       tilstand.
                                        - 10 -
arbejdsskadestyrelsen vil kontakte dig.
…
begrundelsen for afgørelsen om varigt mén
vi vurderer, at det samlede varige mén som følge af arbejdsskaden den 15.
september 1986 kan fastsættes til skønsmæssigt 15 procent.
det fremgår af sagen, at du var passager i en ambulance, der var involveret i et
trafikuheld på cypern. du brækkede næsen og fik en flænge i hovedbunden samt
slag/hudafskrabninger på arme og knæ.
ankestyrelsen genoptog den 24. april 2009 din sag og fastsatte det varige mén på
10 procent som følge af nakkegener og spændingshovedpine.
det blev i afgørelsen vurderet, at følgerne af skaden svarede til méntabellens
punkt b.1.1.3., hvorefter middelsvære, daglige nakkesmerter uden eller med let
bevægeindskrænkning, eventuelt med udstrålende armsmerter, og eventuelt lettere
somatiske, kognitive og affektive ledsagesymptomer, vurderes til 10 procent.
der blev herved lagt vægt på, at du ifølge de lægelige oplysninger har en kronisk
spændingshovedpine samt nakkesmerter med udstråling.
sagen blev samtidig hjemvist til arbejdsskadestyrelsen med henblik på vurdering
af det varige mén som følge af nedsat luftskifte i næsen samt eventuelt vansir som
følge af en skæv næse.
arbejdsskadestyrelsen fastsatte ved afgørelse af 10. august 2009 dit samlede
varige mén som følge af dine gener i nakken, kroniske spændingshovedpine samt
nedsat luftgennemstrømning. du fik således yderligere godtgørelse for varigt mén
svarende til 5 procent.
det fremgår af journal fra øre-, næse- og halslæge troels overgaard, at du
grundet angstneurose har vanskeligt ved at medvirke til en undersøgelse.
speciallægen har objektivt anført, at man ser normale ydre øregange, og
trommehinder. i næsehulrum er der betydelig hindret passage på såvel højre som
venstre side som følge af forskydning af næseskillevæggen.
det fremgår endvidere, at du ifølge egne oplysninger har en svær forsnævring i
næsen efter tidligere fraktur. speciallægen har hertil anført, at der ikke er tvivl
om, at du subjektivt har en betydelig forsnævring i næsen med klassisk lukket
snøvl.
der ligger på sagen to fotos af dig modtaget i arbejdsskadestyrelsen den 12. juni
2009. billederne viser tydeligt formen på din næse.
                                              - 11 -
      vi vurderer, at følgerne af den nedsatte luftgennemstrømning svarer til
      méntabellens punkt a.2.1., hvorefter brud på næseben med nedsat
      luftgennemstrømning vurderes til 5 procent.
      i méntabellens punkt h.3. om deform næse, vurderes méngraden til 5-15 procent.
      vi har skønsmæssigt vurderet din méngrad som følge af skæv næse til mindre end
      5 procent, da dine gener er væsentligt mindre end beskrevet i punktet.
      samlet vurderes dit samlede varige mén som følge af arbejdsskaden den 15.
      september 1986 til 15 procent. du får således yderligere godtgørelse for varigt
      mén svarende til 5 procent.
      der udbetales godtgørelse for varigt mén, hvis méngraden er 5 procent eller mere.
      arbejdsskadestyrelsen udarbejder ud fra erfaringer fra tidligere tilfælde en
      vejledende méntabel med méngrader for de mest almindelige skader.
      ankestyrelsen tager normalt udgangspunkt i denne tabel ved vurderingen af en
      skade.
      oplysningerne fremgår særligt af anmeldelsen, journalmateriale fra øre-, næse- og
      halslæge troels overgaard for perioden 17. februar 2005 til 10. juni 2009,
      journaludskrift af 7. juli 2006 fra speciallæge i neurologi ole køhler,
      journaludskrift af 7. juni 2006 fra speciallæge i neurologi ole munck samt fotos
      modtaget i arbejdsskadestyrelsen den 12. juni 2009.
      begrundelsen for afgørelsen om hjemvisning af spørgsmålet om tab af
      erhvervsevne
      vi vurderer, at sagen ikke er godt nok oplyst til, at vi kan træffe afgørelse om dit
      tab af erhvervsevne.
      vi har lagt vægt på, at der mangler oplysninger om din psykiske tilstand forud for
      arbejdsskaden og skadens effekt på din potentielt sårbare tilstand, herunder
      nuværende status og klare diagnoser.
      ligeledes har vi lagt vægt på, at der mangler en beskrivelse af dit funktionsniveau
      i perioden 1986 til 1991, herunder hvad der udløser ændringer i
      funktionsniveauet.
      arbejdsskadestyrelsen bedes derfor indhente yderligere lægelige oplysninger om
      din psykiske tilstand før og efter arbejdsskaden eventuelt i form af
      journaloplysninger fra distriktpsykiatrien i roskilde samt psykiatrisk
      speciallægeerklæring, som belyser ovenfor nævnte forhold.”
i forbindelse med arbejdsskadestyrelsens behandling af spørgsmålet om erhvervsevnetabet
udarbejdede speciallæge i psykiatri jørn lykke erklæring af 21. december 2010 vedrørende
a. af erklæringen fremgår blandt andet:
                                        - 12 -
”det har været meget svært at fremskaffe sagens akter. det har ikke været muligt
på trods af flere henvendelser til roskilde sygehus, fjorden, at få oplysninger om
undersøgtes psykiske tilstand ved undersøgelse i 1997 og behandling i 2006.
undersøgte oplyser, at hans skadesanmeldelse har været behandlet 3 gange i
arbejdsskadestyrelsen. afgørelserne samt skadesanmeldelsen og lægelige akter
herunder eventuelle speciallægeundersøgelser er ikke bekendte.
…
præmorbid psykisk:
undersøgte anfører, at han havde normal opvækst. klarede sig rimeligt i skolen
og kom godt ud af det med sine kammerater. som 16-årig oplevede han, da han
var på vej hjem, at han fandt en kvinde, der var blevet stukket ihjel. efterfølgende
udviklede han kortvarigt angstanfald, hvor han havde forestillinger om, at han
skulle dø. havde i årene efter højdeskræk, når han gik på en bro.
angstanfaldene tog af, og han har siden ikke haft lignende angsttilfælde.
arbejdsulykken den 5. september 1986 opstod i forbindelse med hans
udstationering som fn-soldat på cypern, hvor han under ambulancetjeneste var
ude for en bilulykke.
…
objektivt psykisk:
klar, samlet, orienteret. kontakten er såvel formel som emotionelt i orden. han
fremtræder dog med nogen anhedoni og lettere grad af nedtrykthed. der er ikke
tale om selvbebrejdelser, men bekymring over de fysiske gener og i forbindelse
hermed irritabilitet over den manglende anerkendelse af arbejdsulykken. findes
ikke deprimeret, uden produktivt psykotiske symptomer, der er ingen suicidale
tilskyndelser. klinisk skønnes patienten uden kognitive udfald.
konklusion:
det drejer som om en 46-årig mand, der for 24 år siden var udsat for en
arbejdsulykke. siden udviklet fysisk svækkelse med hurtig udtrætning ledsaget af
muskelsmerter og muskelspændinger samt søvnbesvær og spændingshovedpine.
tilstanden er blevet forværret gennem årene og har medført psykiske
vanskeligheder med nedtrykthed og ængstelse og i stigende grad med oplevelse
af, at daglige aktiviteter forstærker symptomerne. udover påviste sequelae efter
næsefraktur med vejrtrækningsproblemer har det ikke været muligt at påvise
neurologiske udfaldssymptomer, hvorfor undersøgtes fysiske udfald nu
overvejende er forårsaget af en somatogen asteni. der har formentlig siden
arbejdsskaden været lettere depressive episoder, som generaliserede
angstepisoder. præmorbidt psykisk er der ingen oplysninger om nervøs lidelse,
udover en posttraumatisk belastningsreaktion som 16-årig. det er dog ikke muligt
at beskrive undersøgtes psykiske lidelse som direkte forårsaget af traumet, men en
efterfølgende konfliktsituation indenfor militæret efter traumet har formentlig haft
afgørende betydning for undersøgtes aktuelle tilstand. på grundlag af tilstandens
lange forløb må den skønnes stationær, dog kan det anbefales, at undersøgte bliver
                                              - 13 -
      henvist til psykiatrisk behandling. det vurderes at undersøgte ikke er i stand til at
      vende tilbage til militæret eller skaffe sig et andet arbejde.
      diagnose:
      neurasteni, anden nervøs tilstand f 48.0.”
endvidere fremsendte speciallæge i psykiatri jørn lykke den 2. februar 2011 supplerende
oplysninger til speciallægeerklæringen til arbejdsskadestyrelsen. af brevet fremgår blandt
andet:
      ”ved gennemgang af fremsendte papirer fra region sjælland, psykiatrien i
      roskilde, er der følgende supplerende oplysninger til speciallægeerklæringen af
      den 21. december 2010.
      a skal i forbindelse med udviklingen af angstsymptomer som 16-årig have været i
      behandling hos privat praktiserende psykiater og dér fået angstdæmpende medicin
      samt antidepressiv medicin.
      a har fra 1997 og frem til 1999 været tilknyttet distriktspsykiatrien på grund af
      panikangst og der bliver samtidigt beskrevet periodisk lette depressive tilstande.
      undersøgte mødte meget uregelmæssigt og med mange afbud. de samtaler,
      undersøgte havde, havde mere støttende karakter. undersøgtes klager var dels
      hans panikangsttilstande og dels vanskeligheder med at tage sig sammen og få
      struktur på dagligdagen. blev stort set i denne periode beskrevet upåfaldende.
      dog er indtrykket, at der hos undersøgte er en vis rugen over tidligere hændelser
      og fornærmelser.
      fra november 1998 og frem til endelig afslutning i marts 2006 atter tilknyttet
      distriktspsykiatrien med afbrudte perioder. det fremgår af fremsendte papirer, at
      undersøgte fra 2003 gik til undersøgelse for en kronisk hovedpine på neurologisk
      afdeling, roskilde amtssygehus.
      undersøgtes klager var uændret angstanfald og dysforiske forstemninger. det
      lykkedes heller ikke i denne periode at få undersøgte til at modtage
      behandlingstilbud. klagede fortsat over hurtig udtrætning og vanskeligheder med
      at tage sig sammen til noget.
      ved den endelige afslutning er diagnoserne vedvarende somatoform
      smertetilstand, periodisk depression af lettere grad og panikangst.
      det må konkluderes, at oplysninger fra region sjælland, psykiatrien i roskilde
      ikke ændrer på speciallægeerklæringen af 21. december 2010’s konklusion.”
arbejdsskadestyrelsen fastholdt den 28. april 2011, at as erhvervsevnetab som følge af
arbejdsskaden var 35 %, og arbejdsskadestyrelsen fastholdt den 28. juni 2011 afgørelsen. a
                                             - 14 -
påklagede denne afgørelse til ankestyrelsen, der den 12. marts 2012 nåede til samme resultat
som arbejdsskadestyrelsen.
a anmodede om aktindsigt i ankestyrelsens lægekonsulents udtalelse i sagen, og af
ankestyrelsens brev af 22. marts 2012 fremgår blandt andet:
      ”lægekonsulenten er hanne vibe hansen. hun er speciallæge i psykiatri.
      spørgsmål til lægekonsulenten: ”
           1. er følgerne af skaden hindrende for, at skadelidte kan udføre sit hidtidige
              erhverv?
           2. er du enig i den vurdering af funktionsevnen, der er lagt til grund for
              tilkendelsen af pension?
           3. hvilke konkrete begrænsninger i funktionsevnen medfører nærværende
              arbejdsskade?
           4. er det, efter din vurdering, mere end 50 % sandsynligt, at
              erhvervsevnetabet helt eller delvist skyldes andet end arbejdsskaden?
           5. var skadelidtes erhvervsevne påvirket forud for arbejdsskaden?
           6. ville skadelidtes erhvervsevne være påvirket, selv om arbejdsskaden ikke
              var sket?”
      lægekonsulentens udtalelse:
      ”social belastning i opvæksten med forældres skilsmisse da skadelidte var i cirka
      10 år og moderens alkoholmisbrug. der har været behandlingskrævende
      symptomer siden ungdommen med højdeskræk og angst. desuden periodevis
      alkoholmisbrug.
      i perioden 1998-2006 været fulgt i distriktspsykiatrien i roskilde under
      diagnoserne vedvarende somatoform smertelidelse, periodisk depression og
      panikangst.
      skadelidte har en selvstændig psykisk lidelse, der har givet symptomer siden
      ungdommen. den psykiske lidelse er uafhængig af skaden, og den med virker til
      nedsættelse af funktionsniveauet.
      enig i, som beskrevet ved indstilling til pension, at
      funktionsnedsættelsen både er betinget af den fysiske og den psykiske
      tilstand.”
i forbindelse med as sagsanlæg genoptog ankestyrelsen sagen vedrørende erhvervsevnetabet.
                                              - 15 -
af lægefaglig udtalelse af 16. marts 2013 fra speciallæge i psykiatri, overlæge hanne vibe
hansen fremgår blandt andet:
     ”som grundlag for min vurdering har jeg anvendt nedennævnte akter. der er
     udelukkende fokuseret på de psykiske aspekter. der refereres i vurderingen til
     akterne.
     akt 1
     1997-2007. journal fra amtssygehuset fjorden. roskilde amt.
     akt 2
     2010 d. 21/12. speciallægeerklæring i psykiatri af jørn lykke, klinikchef,
     speciallæge i psykiatri.
     2011 d. 2/2. supplerende oplysninger til speciallægeerklæring.
     …
     om akt 1
     skadelidte er disponeret til psykisk lidelse.
     …
     om akt 2
     …
     kommentar: neurasteni er en psykisk lidelse uden kendt ætiologisk baggrund.
     dominerende symptomer er klager over øget trætbarhed efter psykisk
     anstrengelse, ofte forbundet med nedsat arbejdspræstation eller nedsat evne til at
     klare daglige gøremål og/eller svækkelse, udmattelse efter minimal fysisk
     anstrengelse ledsaget af muskelsmerter, muskelspændinger og vanskelighed med
     at slappe af. bekymring over aftagende psykisk og legemlig velbefindende,
     irritabilitet, anhedoni (manglende glæde) og forskellige lettere grader af
     nedtrykthed og ængstelse er almindelige. søvnen er ofte forstyrret.
     resume
     48-årig mand disponeret til psykisk lidelse og med social belastet opvækst. i
     barndommen beskrives hidsigt gemyt og siden ungdommen tendens til
     impulsivitet og aggression.
     skadelidte har haft vekslende men tilbagevendende panikangst siden 16-års
     alderen. i ungdommen og voksenalderen havde han længerevarende misbrug af
     alkohol og euforiserende stoffer. siden medio 1990-erne klager over kronisk
     hovedpine, irritabilitet, dårlig nattesøvn og tidvist tristhed.
     konklusion
     der beskrives behandlingskrævende psykiske symptomer debuterende i 16-års
     alderen i form af fluktuerende angstsymptomer. i sammen periode starter et
     vekslende misbrug af alkohol og euforiserende stoffer (akt 1 og 2).
                                               - 16 -
      over årene fortsatte uspecifikke psykiske symptomer (akt 1) som blandt andet
      angst, irritabilitet, vrede og nedsat søvn. de senere beskrevne psykiske
      symptomer ses som en fortsættelse af de symptomer, der allerede debuterede i 16-
      års alderen. misbruget ses som en forværrende faktor. det er velkendt, at misbrug
      kan udløse eller medføre forværring af allerede eksisterende psykiske symptomer,
      således som det vurderes i det konkrete tilfælde. således er både angst, vrede,
      irritabilitet og nedsat nattesøvn symptomer, der hyppigt ses i forbindelse med
      misbrug. der er få dokumenter fra perioden 1980-1990, … hele beskrivelsen af
      de psykiske problemer (akt 1) med nedsat impulskontrol, tidvis aggressivitet,
      nedsat frustrationstærskel, tendens til ansvarsfralæggelse (ansvaret placeres hos
      skolelæren, faderen, arbejdsgiver, kommunens sagsbehandler mm.), nedsat sociale
      kompetence, og irritabelt humør giver desuden en mistanke om en mere
      grundlæggende karakterologisk lidelse som en personlighedsforstyrrelse af
      emotionel ustabil type. karakterologiske træk grundlægges i barne- og
      ungdomsårene og fortsætter livet igennem.
      skadelidtes psykiske symptomer giver anledning til at betydelig nedsættelse af
      funktionsniveauet.
      de psykiske symptomer er ikke udløst af det hovedtraume skadelidte pådrog sig
      ved et biluheld under sin militærtjeneste i 1986, og de psykiske symptomer har
      ingen sammenhæng med arbejdsskaden.
      det psykiske mén efter arbejdsskaden vurderes at være mindre end 5 %.
      diagnoser:
      f 10.1 skadeligt brug af alkohol.
      f 12.1 skadeligt brug af cannabinoider.
      f 15.1 skadeligt brug af centralstimulantia.
      f 41.0 panikangst.
      f 60.30 emotionel ustabil personlighedsstruktur, impulsiv type (1: tendens til at
      handle impulsivt og uoverlagt, 2: stridbar, især ved impulsfrustration, 3:
      affektlabilitet, 4: manglende udholdenhed, 5: ustabilt og lunefuldt humør.)”
efter a havde anlagt nærværende sag genoptog ankestyrelsen spørgsmålet om erstatning for
tab af erhvervsevne som følge af den anerkendte arbejdsskade den 15. september 1986. den 9.
august 2013 ophævede ankestyrelsen sin afgørelse af 12. marts 2012 og traf en ny afgørelse
med samme resultat.
forklaringer
der er afgivet forklaring af a, speciallæge i psykiatri jørn lykke og speciallæge i psykiatri,
overlæge hanne vibe hansen.
                                             - 17 -
a har forklaret blandt andet, at ulykken skete, da de var på vej hjem fra en marchtur. han og
en anden person lå bag i ambulancen og sov. foran sad føreren og en læge. føreren kørte for
stærkt, og ambulancen kørte galt. han blev slået bevidstløs. da han kom til sig selv, kunne
han først ikke komme ud. han troede, han skulle dø. han kæmpede sig ud af ambulancen, der
var rullet rundt. han var meget forslået, idet han havde brækket næsen, blødte fra hovedet og
havde slået både sin nakke og sine knæ. han blev undersøgt af en britisk militærlæge. det var
en meget overfladisk undersøgelse. efter ulykken havde han det psykisk dårligt, når han sad i
ambulancen under kørslen. han blev efterhånden bange for at køre i bil og blev til sidst
fritaget for at køre ambulance. han fik kronisk hovedpine, og efter en måned fik han
regelmæssige migræneanfald, der typisk varede to dage. han har siden ulykken taget
smertestillende gigtmedicin, og i dag er de fysiske gener yderligere forværret. han går ofte til
fysioterapi, og han går til massage, når han har haft svære migræneanfald. efter ulykken
begyndte han at få angstanfald, og i tiden efter hjemsendelsen kunne han ikke slappe af og var
rastløs. i 1989 kontaktede han derfor psykiater haakon lærum. de talte om hans angst, og
han fik nogle piller. pillerne gjorde ham træt, og han holdt derfor op med at tage dem.
han var ikke i medicinsk behandling, da han var barn. det angstanfald, der er beskrevet i
journalen, kom efter, at han havde røget hash én gang. det var først et år senere, han fandt den
døde kvinde. han har én gang prøvet speed og én gang kokain. derudover har han aldrig taget
euforiserende stoffer. han var 9-10 år, da hans forældre blev skilt. lillebroderen og han
flyttede med moderen, og de to ældre søskende flyttede med faderen. moderen drak en gang
imellem, men ikke i et omfang, der medførte svigt i omsorgen for ham og broderen. hans
barndom var god. han havde ikke i perioden fra han var 16 år, til han blev hjemsendt, kontakt
til det psykiatriske system, og han indtog ikke medicin i den periode. han havde før 1986 ikke
haft problemer med at passe sit arbejde. ved indkaldelsen til militæret blev der foretaget en
almindelig egnethedsvurdering af en læge. derudover udarbejdede hans overordnede en
vurdering af ham inden udsendelsen. efter ulykken har de fysiske gener indirekte påvirket
ham meget psykisk. han mener ikke, at han ville have udviklet de psykiske problemer, hvis
han ikke havde været impliceret i færdselsuheldet. der er ingen, der hverken før eller efter
ulykken har vurderet, at han har en personlighedsforstyrrelse. han havde to samtaler af flere
timers varighed med jørn lykke. han har ingen kontakt haft med hanne vibe hansen. han
vurderer, at hans sygefravær skyldtes både hans fysiske og hans psykiske gener. det var først
i 1996, han blev behandlet på fjorden. han havde dog i 1990 talt med en læge på fjorden og
                                              - 18 -
lod sig indlægge, fordi han havde det dårligt af den medicin, han fik. han var kun indlagt én
dag.
speciallæge i psykiatri jørn lykke har forklaret blandt andet, at han ikke har modtaget
oplysninger om, at a havde haft særlige vanskeligheder under opvæksten. han fik under
deres samtaler ikke indtryk af, at a havde en personlighedsforstyrrelse. as
spændingshovedpine og træthed var opstået efter arbejdsulykken. neurasteni er en tilstand,
der ligger tæt op ad en fysisk angsttilstand. øget fysisk og psykisk træthed samt kronisk
hovedpine er karakteristiske symptomer. neurasteni udløses ofte af en somatisk lidelse og
forsvinder oftest efter nogle måneder, men i visse tilfælde kan den blive kronisk. han
konstaterede ikke tegn på ptsd i form af f.eks. flashback eller angstanfald hos a. han mener
ikke, at det kan udelukkes, at der er en sammenhæng mellem ulykken og den psykiske
tilstand, idet traumet samt efterforløbet i militæret kan have været den udløsende faktor for
neurastenitilstanden. de oplysninger, han modtog fra fjorden, stemmer overens med
resultatet af hans egne undersøgelser. han kan ikke vurdere, om a kunne have udviklet den
psykiske tilstand, såfremt han ikke havde været udsat for ulykken. han kan således ikke sige
med sikkerhed, at de psykiske gener er en direkte følge af ulykken, men han kan heller ikke
udelukke, at ulykken kan have haft betydning. i de fleste tilfælde vil en posttraumatisk
stressreaktion ophøre efter et stykke tid. han så ikke tegn på, at ulykken havde genoplivet
virkningerne af en tidligere stressreaktion hos a. han har ikke modtaget den fulde journal fra
fjorden. han har således ikke modtaget oplysninger om, at a havde kontakt til en psykiater i
forbindelse med, at han fandt liget af en kvinde, eller at han havde været kortvarigt indlagt på
fjorden i 1990. han fik kun supplerende oplysninger om, at der havde været kontakt til
psykiatrien fra 1997-1999 og i 2006. hans konklusion ville ikke have været anderledes,
såfremt han havde haft de nævnte yderligere oplysninger. hans vurdering og diagnose var
baseret på det, han konstaterede under samtalerne med a.
speciallæge i psykiatri overlæge hanne vibe hansen har forklaret blandt andet, at hun de
seneste fire år har været lægekonsulent for ankestyrelsen. hendes arbejdsopgaver består i at
vurdere arbejdsskadesager. hun har i 12-13 år været speciallæge i psykiatri med speciale
inden for angst og depression. hun har endvidere været ansat på en militærpsykiatrisk
afdeling. hun kan vedstå konklusionerne i de erklæringer, hun har udfærdiget til sagen. ved
gennemgang af as lægelige oplysninger, kan det konstateres, at der siden 16-års alderen har
                                               - 19 -
bestået en angstlidelse, der var så alvorlig, at den blev behandlet med medicin. en sådan
lidelse er fluktuerende over tid. hun lægger ved sin vurdering vægt på, at symptomerne har
været til stede flere år inden ulykken. angstlidelser er multifunktionelt bestemt, og der kan
derfor ikke peges på bestemte begivenheder som årsag til lidelsen. lidelsen kan også opstå
uden ydre årsag. dårlige opvækstbetingelser, misbrug og andre faktorer kan øge risikoen. har
en person først haft symptomerne, er der stor risiko for, at de viser sig igen senere, når
personen sættes i en situation, vedkommende ikke kan håndtere. det er sjældent, at der kan
peges på en enkelt episode, der udløser en angstlidelse. hovedpine og andre fysiske gener
udløser ikke angst, men kan udløse en depression. fysiske gener påvirker ikke
personlighedsstrukturen, der dannes i teenageårene. når fjorden bruger ordet ”misbrug”, er
der efter hendes mening tale om et forbrug, der er så stort, at helbredet og den sociale
situation trues heraf. indtag af alkohol og euforiserende stoffer kan give en øjeblikkelig
lindring af symptomerne fra en angstlidelse, men det kan på længere sigt forværre lidelsen.
hash og andre euforiserende stoffer kan derudover i sig selv afstedkomme alvorlige
psykiatriske symptomer. der findes personer, der efter kun at have indtaget hash én gang kan
udvikle svære psykiatriske lidelser. beskrivelsen af as behandlingsforløb herunder hans
ustabilitet i forbindelse med behandlingen, hans modstand mod at få nye behandlere og mod
de tiltag, der iværksættes, samt hans symptomer peger på en karakterologisk lidelse. det er
ikke umiddelbart muligt for en psykiater at diagnosticere en angstlidelse hos en patient i de
perioder, hvor lidelsen er klinget af. en psykiater vil derfor ofte ikke kunne diagnosticere en
sådan lidelse, medmindre han modtager oplysninger om patientens forhistorie. hun finder, at
as arbejdsulykke kun for en ubetydelig del kan have haft indflydelse på hans angstlidelses
udvikling. det forhold, at en patient har fysisk ondt – f.eks. ved kronisk hovedpine – kan ikke
påvirke udviklingen af en angstlidelse. de fysiske gener kan ikke have påvirket as
emotionelle ustabile personlighedsstruktur. hun lægger i sin vurdering til grund, at a har haft
angstsymptomer, siden han var 16 år. såfremt hun ikke havde modtaget oplysninger om as
forudgående behandlingskrævende forløb, vurderer hun fortsat, at hovedtraumet ikke kan
have affødt angstlidelsen. hun kan godt forstå, at jørn lykke på baggrund af de oplysninger,
han var i besiddelse af, stiller til diagnosen neurasteni. hun var ved sin vurdering i besiddelse
af yderligere oplysninger, og på det grundlag var neurasteni ikke en oplagt diagnose. det kan
ikke udelukkes, at der ved siden af angstlidelsen består en neurastenilidelse. det er hendes
vurdering, at a selv uden ulykken sandsynligvis ville have fået alvorlige problemer med at
fastholde personlige og arbejdsmæssige relationer.
                                               - 20 -
procedure
parterne har til støtte for deres påstande gjort de anbringender gældende, der fremgår af deres
påstandsdokumenter, og har i det væsentlige procederet i overensstemmelse hermed.
a har således til støtte for sin første påstand gjort gældende, at der efter
arbejdsskadesikringslovens § 12, stk. 2, gælder en formodning for, at et varigt mén skyldes en
anerkendt arbejdsskade, medmindre overvejende sandsynlighed taler imod. ankestyrelsen,
der har bevisbyrden, har ikke med overvejende sandsynlighed godtgjort, at as varige mén
skyldes andet end den anerkendte arbejdsskade. de psykiske gener, a har pådraget sig, er i
vidt omfang forårsaget/udløst af den anerkendte arbejdsskade. det forhold, at a tidligere har
været disponeret for psykiske gener og haft angsttilfælde, er ikke udtryk for, at hans
nuværende psykiske gener ville være opstået uafhængigt af den anerkendte arbejdsskade. as
posttraumatiske symptomer og angst hænger sammen med den anerkendte arbejdsskade, og
det samlede mén kan passende fastsættes til 25 %.
særligt vedrørende spørgsmålet om forældelse af krav på méngodtgørelse bestrides det, at as
krav på méngodtgørelse er forældet. i forbindelse med reformen af forældelsesreglerne i 2007
(lov nr. 522 af 6. juni 2007) blev der indført en række særregler om forældelse af
arbejdsskader (lov nr. 523 af 6. juni 2007). særreglerne blev vedtaget, da man (i forbindelse
med høring af lovforslaget) blev opmærksom på det uhensigtsmæssige i korte
forældelsesfrister på arbejdsskadeområdet. man vedtog derfor, at der skulle gælde en 5-
årsfrist for krav i arbejdsskadesager (§ 36, stk. 2 og 3) og en tillægsfrist på 3 år fra afgørelsen
af en arbejdsskadesag (§ 36, stk. 4). særreglerne om forældelse af arbejdsskader skal fortolkes
i overensstemmelse med lovgivers intention, således at arbejdsskadesikringslovens § 36, stk.
2-5, finder anvendelse på alle arbejdsskader og ikke kun på skader indtruffet efter 1. januar
2004. det har utvivlsomt været lovgivers intention, at særreglerne for forældelse af
arbejdsskader skulle gælde for alle arbejdsskader – uanset skadedato. synspunktet om, at
særreglerne kun skulle gælde for skader indtruffet efter 1. januar 2004, blev ”opfundet” med
ankestyrelsens principafgørelse 173-12 af 4. september 2012. det fremgår intetsteds i den
624 sider lange hvidbog, at der skulle være nogle begrænsninger i reglernes anvendelse.
formålet med særreglerne var således netop, at arbejdsskadede ikke skulle rammes af de nye
                                             - 21 -
korte forældelsesfrister, der blev indført med forældelsesreformen. blandt andet blev
særreglen om forvaltningsretlig genoptagelse (§ 36, stk. 5, in fine) indført netop med det
formål, at alle tidligere sager – herunder meget gamle sager – kunne genoptages, hvis
domstolene måtte underkende en forkert/ulovlig praksis. det fremgår af lovens forarbejder
med al tydelighed, at det har været forudsat, at særreglerne skulle gælde alle skader – og altså
også skader indtruffet før 1. januar 2004. det er ligeledes forudsat i arbejdsskadestyrelsens
nugældende ”vejledning om genvurdering, genoptagelse og forældelse af arbejdsskader”, at
særreglerne om forældelse finder anvendelse på alle skader – også skader indtruffet før 1.
januar 2004.
særligt til støtte for den anden påstand gøres det gældende, at det påviste erhvervsevnetab er
65 %, jf. også ankestyrelsens afgørelse af 9. august 2013. der gælder efter
arbejdsskadesikringslovens § 12, stk. 2, en formodning for, at et påvist tab af erhvervsevne
skyldes en anerkendt arbejdsskade, medmindre overvejende sandsynlighed taler imod.
ankestyrelsen – der har bevisbyrden – har ikke med overvejende sandsynlighed godtgjort, at
as erhvervsevnetab skyldes andet end den anerkendte arbejdsskade, herunder at a ville have
været førtidspensionist i dag, hvis ikke han havde pådraget sig arbejdsskaden. de psykiske
gener, a har pådraget sig, er i vidt omfang forårsaget/udløst af den anerkendte arbejdsskade.
det forhold, at a tidligere har været disponeret for psykiske gener og haft angsttilfælde er
ikke udtryk for, at hans nuværende psykiske gener ville være opstået uafhængigt af den
anerkendte arbejdsskade. a har været i stand til at håndtere de medfødte psykiske gener i et
omfang, der ikke har påvirket erhvervsevnen frem til skadestidspunktet, og han har i en lang
årrække efter skaden – endda med skadens fysiske gener – kunnet arbejde med disse gener.
as posttraumatiske symptomer og angst hænger direkte sammen med den anerkendte
arbejdsskade. ankestyrelsen har ikke godtgjort særlige omstændigheder, der skulle vise, at de
psykiske gener er blevet forværret i så væsentligt et omfang, at det ville have medført
uarbejdsdygtighed, hvis ikke a havde været udsat for den anerkendte arbejdsskade.
arbejdsskaden er – uanset om der måtte være en årsagssammenhæng mellem de psykiske
gener og skaden – afgørende for as erhvervsophør, idet det ikke med overvejende
sandsynlighed er godtgjort af ankestyrelsen, jf. arbejdsskadesikringslovens § 13 (nu § 12,
stk. 2), at as erhvervsevnetab ville være opstået uafhængigt af den anerkendte arbejdsskade.
                                               - 22 -
ankestyrelsen har til støtte for sine påstande gjort gældende, at styrelsen senest ved afgørelse
af 10. september 2010 fastsatte det varige mén som følge af arbejdsskaden til 15 %. as
eventuelle krav på yderligere godtgørelse for varigt mén var forældet ved sagens anlæg den 5.
februar 2013. ankestyrelsen fastsatte senest ved afgørelse 9. august 2013 erhvervsevnetabet
som følge af arbejdsskaden til 35 %. det er ubestridt, at as samlede erhvervsevnetab udgør
65 %. det må ligeledes lægges til grund som ubestridt, at de fysiske gener efter arbejdsskaden
alene medfører et erhvervsevnetab på godt halvdelen af det samlede erhvervsevnetab. der er
ikke årsagsforbindelse mellem arbejdsskaden og de psykiske gener, og overvejende
sandsynlighed taler dermed imod, at as samlede erhvervsevnetab er en følge af
arbejdsskaden.
over for as første påstand gøres principalt gældende, at hans eventuelle yderligere krav på
godtgørelse for varigt mén er forældet. as arbejdsskade indtraf i 1986, og 2006-loven,
herunder § 36, finder derfor ikke anvendelse. da as krav ikke var forældede efter de
dagældende regler ved forældelseslovens ikrafttrædelse den 1. januar 2008, er det derfor
forældelseslovens almindelige regler, der regulerer spørgsmål om forældelse af as yderligere
krav, jf. forældelsesloven § 30, stk. 1, 1. pkt. forældelsesfristen af as eventuelle krav på
yderligere godtgørelse for varigt mén er derfor 3 år, jf. forældelseslovens § 3, stk. 1, der som
udgangspunkt skal regnes fra skadestidspunktet den 15. september 1986, jf. forældelseslovens
§ 2, stk. 4. en eventuel suspensionsperiode, jf. forældelseslovens § 3, stk. 2, ophørte
allersenest (og muligvis noget før) den 26. oktober 2009, hvor as daværende advokat i et brev
til ankestyrelsen argumenterede for de psykiske geners betydning for erstatningsudmålingen.
på dette tidspunkt kan a ikke længere have været i uvidenhed om sit mulige krav som følge
af psykiske gener, og forældelsesfristen kan derfor ikke suspenderes længere end til denne
dato. as eventuelle krav på yderligere godtgørelse for varigt mén blev derfor senest forældet
ved kontortids ophør den 26. oktober 2012. forældelsen var ikke forinden blevet afbrudt, og
da stævning i sagen først blev indgivet den 5. februar 2013, skal ankestyrelsen frifindes. det
bemærkes, at tillægsfristen på ét år i forældelseslovens § 21, stk. 2, ikke bliver aktuel, idet
ankestyrelsen senest traf afgørelse om godtgørelse for varigt mén den 10. september 2010.
det gøres subsidiært gældende, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte ankestyrelsens
afgørelse af 10. september 2010, hvorved as varige mén som følge af arbejdsskaden blev
fastsat til 10 %. det gøres herved gældende, at a ved denne afgørelse er kompenseret for det
                                               - 23 -
varige mén, der kan henføres til arbejdsskadens følger, jf. 1978-lovens § 28 samt u
1999.1565h og u 2009.952h.
over for as anden påstand gøres gældende, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte
ankestyrelsens afgørelse af 9. august 2013, hvorefter overvejende sandsynlighed taler imod,
at as psykiske gener er en følge af arbejdsskaden. det har til følge, at ankestyrelsen med
rette har foretaget fradrag i det samlede erhvervsevnetab svarende til det erhvervsevnetab, der
kan henføres til de psykiske gener (30 pct.). der lægges herved vægt på, at a i henhold til det
fyldige journalmateriale fra roskilde amtssygehus fjorden siden 16-års alderen har lidt af
behandlingskrævende psykiske symptomer i form af fluktuerende (svingende)
angstsymptomer, der blev forværret af misbrug af alkohol og euforiserende stoffer. det
bemærkes hertil, at der intet steds i de tidstro journaloptagelser fra roskilde amtssygehus
fjorden i perioden fra 1997-2003 er indikeret eller forudsat en sammenhæng mellem
arbejdsskaden og de psykiske symptomer. i kommunens ressourceprofil fremgår det i tråd
hermed af lægekonsulentens vurdering, at a led af ”… en kronisk psykiatrisk sygdom siden
ungdommen…”. i indstillingen til førtidspension samme steds fremgår følgende: ”siden 15
års alderen har ansøger haft angstsymptomer som i tiltagende grad har været
behandlingskrævende og som siden 1990 har medført flere behandlingsforløb på psykiatrisk
afdeling.”. disse oplysninger er i strid med de oplysninger, som a selv gav til klinikchef,
speciallæge i psykiatri jørn lykke under udarbejdelsen af speciallægeerklæringen af 21.
december 2010. heraf fremgår, at a oplyste, at han havde et kortvarigt angstanfald som 16-
årig, hvorefter anfaldene tog af. samme sted fremgår, at a var henvist til roskilde
amtssygehus fjorden i 1997 og til distriktspsykiatrien i 2006. det fremgår også, at det ikke
havde været muligt for lægen at indhente journalen herfra. på trods heraf fremgår følgende af
erklæringens konklusion: ”det er dog ikke muligt at beskrive undersøgtes psykiske lidelse
som direkte forårsaget af traumet, men en efterfølgende konfliktsituation inden for militæret
efter traumet har formentlig haft afgørende betydning for undersøgtes aktuelle tilstand.”
konklusionen blev fastholdt, da jørn lykke efterfølgende kom i besiddelse af journalen fra
roskilde amtssygehus fjorden. på ovenstående baggrund gøres det samlet set gældende, at
det er overvejende sandsynligt, at as psykiske gener, der ubestridt begrunder et
erhvervsevnetab på ca. 30 pct., ikke har sammenhæng med arbejdsskaden, hvorfor det var
berettiget, at ankestyrelsen i afgørelsen af 9. august 2013 foretog fradrag som gjort.
                                                 - 24 -
retsgrundlaget
før 1. januar 2008 blev krav på arbejdsskadeområdet forældet efter den 20-årige
forældelsesfrist i danske lov 5-14-4, idet 1908-loven ikke fandt anvendelse på
arbejdsskadeområdet.
lov nr. 522 af 6. juni 2007 om forældelse af fordringer ("forældelsesloven") trådte i kraft den
1. januar 2008 og ophævede danske lov 5-14-4 og 1908-loven.
det følger af forældelseslovens § 3, stk. 1, at forældelsesfristen er 3 år, medmindre andet
følger af andre bestemmelser. fristen skal som udgangspunkt regnes fra skadestidspunktet, jf.
forældelseslovens § 2, stk. 4. det følger af lovens § 3, stk. 2, at fristen, såfremt
fordringshaveren var ubekendt med fordringen eller skyldneren, først regnes fra den dag, da
fordringshaveren fik eller burde have fået kendskab hertil. endelig følger det af lovens § 21,
stk. 2, at der løber en 1-årig tillægsfrist fra det tidspunkt, hvor en myndighed har truffet
afgørelse i sagen.
ved lov nr. 523 af 6. juni 2007 om ændring af forskellige lovbestemmelser om forældelse af
fordringer m.v. ("følgeloven") blev der i § 21 indsat en ny § 36 i den dagældende lov om
arbejdsskadesikring, jf. lovbekendtgørelse nr. 154 af 7. marts 2006, hvorefter der for krav i
medfør af loven gælder en 5-årig forældelsesfrist.
af bemærkningerne til justitsministeriets ændringsforslag af 30. maj 2007 til forslag til
følgeloven fremgår blandt andet:
       ”hvis ændringsforslaget vedtages, vil forslaget til ny forældelseslov (l 165)
       navnlig medføre følgende ændringer for de tilskadekomne på
       arbejdsskadeområdet:
       lovforslaget om en ny forældelseslov med de ændringer, som følger af
       ændringsforslaget, vil medføre, at der på arbejdsskadeområdet dels kommer til at
       gælde en 5-årig forældelsesfrist, der regnes fra skadens indtræden, men som
       suspenderes, så længe tilskadekomne ikke har kendskab til fordringen eller
       skyldneren og dette ikke skyldes grov uagtsomhed, dels kommer til at gælde en
       absolut 30-årig forældelsesfrist, som regnes fra den skadevoldende handlings
       ophør.
                                              - 25 -
      i dag gælder alene den 20-årige forældelsesfrist efter danske lov. denne frist kan
      ligesom den foreslåede 30-års frist ikke suspenderes og løber fra den
      skadevoldende handlings ophør.
      arbejdsskadesikringslovens særlige regler om anmeldelsesfrister i forhold til
      arbejdsskademyndighederne berøres ikke af lovforslaget. med forbehold for disse
      regler betyder lovforslaget i praksis, at f.eks. en person, som 21 år efter at være
      ophørt med et farligt arbejde bliver syg som følge af arbejdet, i modsætning til i
      dag vil kunne fremsætte krav om erstatning m.v. inden for 5 år fra sygdommens
      opståen. dette er en klar forbedring i forhold til i dag, og lovforslaget vil altså
      være til gavn for dem, der bliver ramt af sygdomme, som er meget længe om at
      udvikle sig. omvendt vil reglerne blive skærpet f.eks. for den, som forholder sig
      passiv i mere end 5 år efter at have fået kendskab til, at vedkommende er blevet
      syg som følge af arbejdet. denne skærpelse vil på den anden side i mange tilfælde
      i virkeligheden være en fordel for tilskadekomne, idet en hurtigere afklaring af
      sagen alt andet lige vil øge mulighederne for, at afgørelsen træffes på et
      bevismæssigt sikkert grundlag.”
det følger af § 85 a i lov om arbejdsskadesikring, jf. lovbekendtgørelse nr. 154 af 7. marts
2006 samt tilsvarende bestemmelser i de tidligere gældende arbejdsskadesikringslove, at
arbejdsskader indtruffet før de respektive loves ikrafttræden skal behandles efter den lov, der
gjaldt på skadestidspunktet. af lov om arbejdsskadeforsikring fra 1978, jf. lovbekendtgørelse
nr. 904 af 15. december 1986, der var gældende den 15. september 1986, fremgår ingen
særlige bestemmelser vedrørende forældelse.
landsrettens begrundelse og resultat
forældelse
det er ubestridt, at spørgsmålet om yderligere erstatning for tab af erhvervsevne og yderligere
godtgørelse for varigt mén skal afgøres efter den på ulykkestidspunktet gældende
arbejdsskadeforsikringslov (bekendtgørelse af lov om arbejdsskadeforsikring nr. 904 af 15.
december 1986). det er endvidere ubestridt, at as krav på erstatning og godtgørelse er
omfattet af reglerne i forældelsesloven – lov nr. 522 af 6. juni 2007, jf. lovens § 30, stk. 1.
spørgsmålet er herefter, hvorvidt den i § 21 i følgeloven (lov nr. 523 af 6. juli 2007 om
ændring af forskellige lovbestemmelser om forældelse af fordringer m.v.) indførte særlige 5-
                                              - 26 -
årige forældelsesfrist for krav om erstatning og godtgørelse i medfør af lov om
arbejdsskadesikring finder anvendelse på as krav.
det fremgår af forarbejderne til følgeloven, at den nye forældelseslov medfører, at der på
”arbejdsskadeområdet” vil gælde en 5-årig forældelsesfrist. det er ikke i forarbejderne
angivet, at den 5-årige forældelsesfrist alene skal gælde for krav vedrørende arbejdsulykker
opstået efter den 1. januar 2004.
på denne baggrund og henset til at krav på arbejdsskadeområdet før forældelseslovens
ikrafttræden den 1. januar 2008 var undergivet 20 års forældelse, jf. danske lov 5-14-4,
finder landsretten, at følgeloven må fortolkes således, at den 5-årige forældelsesfrist tillige
skal gælde for krav på arbejdsskadeområdet hidrørende fra arbejdsulykker, der er indtruffet
før den 1. januar 2004.
landsretten finder herefter, at as krav om godtgørelse for mén ikke er forældet.
årsagsforbindelse
efter den dagældende arbejdsskadeforsikringslovs § 13 (nu § 12, stk. 2) skal et påvist tab af
erhvervsevne og varigt mén anses at være en følge af arbejdsskaden, medmindre overvejende
sandsynlighed taler herimod.
ankestyrelsen har ved sin afgørelse af 9. august 2013 fundet det overvejende sandsynligt, at
as funktionsnedsættelse som følge af hans psykiske gener ikke har sammenhæng med
arbejdsskaden den 15. september 1986, idet ankestyrelsen har lagt vægt på, at a siden 16-års
alderen har haft en psykisk lidelse, og at de psykiske gener herefter med overvejende
sandsynlighed ikke er udløst af arbejdsskaden.
efter det af ankestyrelsens psykiatriske lægekonsulent anførte om as psykiske
helbredstilstand forud for arbejdsulykken, herunder navnlig at det på baggrund af det
psykiatriske journalmateriale, der strækker sig over en årrække, må lægges til grund, at der
hos a siden 16-års alderen har bestået en behandlingskrævende angstlidelse, der har været
behandlet med medicin, samt når henses til, at der ikke kan konstateres en tidsmæssig
                                              - 27 -
sammenhæng mellem arbejdsulykken og den psykiske lidelse, finder landsretten det
overvejende sandsynligt, at den psykiske lidelse og den deraf følgende betydelige
funktionsnedsættelse ikke er en følge af arbejdsskaden.
herefter, og da der ikke er grundlag for at tilsidesætte ankestyrelsens vurdering, hvorefter
følgerne af arbejdsskaden har medført et tab af erhvervsevne på 35 % og et varigt mén på 15
%, tages ankestyrelsens frifindelsespåstand til følge.
omkostninger
statskassen skal betale sagsomkostninger til ankestyrelsen med i alt 70.000 kr. beløbet
vedrører udgifter til advokatbistand inkl. moms. ved fastsættelsen af beløbet er der ud over
sagsgenstandens værdi taget hensyn til sagens omfang og principielle karakter, idet
landsretten tillige har lagt vægt på, at en væsentlig del af sagen har angået spørgsmålet om
forældelse, hvilket spørgsmål er rejst af ankestyrelsen, og i hvilket spørgsmål ankestyrelsen
ikke har fået medhold.
                                   thi kendes for ret:
ankestyrelsen frifindes.
i sagsomkostninger for landsretten skal statskassen betale 70.000 kr. til ankestyrelsen.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
dom
afsagt den 18. juni 2014
rettens nr. 2183/2014
politiets nr. 1900-80244-00013-14
anklagemyndigheden
mod
t
anklageskrift er modtaget den 22. april 2014.
t er tiltalt for
                                                  1.
færdselslovens § 117, jf. § 54, stk. 1, 1. pkt., ved den 14. januar 2014 kl. 16.23 at have ført
personbil ... ad valbygårdsvej ud for … i slagelse efter at have indtaget det
bevidsthedspåvirkende stof, hash, som er klassificeret som farlig for trafiksikkerheden, og
hvor indholdet af det aktive komponent i blodet under eller efter kørslen oversteg
bagatelgrænsen.
                                                  2.
ordensbekendtgørelsens § 18, stk. 1, jf. § 3, stk. 1, ved den 14. januar 2014 kl. 16.43 på p-
pladsen foran slagelse politistation, antvorskov alle 139 i slagelse at have optrådt
fornærmeligt, idet han råbte ”fucking bumser” til patruljen, hvilket var egnet til at forstyrre
den offentlige orden.
                                                  3.
færdselslovens § 117, jf. § 54, stk. 1, 1. pkt., ved den 14. januar 2014 kl. 17.24 at have ført
personbil ... ad valbygårdsvej i udadgående retning ud for … i slagelse efter at have indtaget
det bevidsthedspåvirkende stof, hash, som er klassificeret som farlig for trafiksikkerheden og
hvor indholdet af det aktive komponent i blodet under eller efter kørslen oversteg
bagatelgrænsen.
påstande
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om bødestraf.
anklagemyndigheden har påstået, at tiltalte skal frakendes retten til at føre motordrevet
køretøj, hvortil der kræves kørekort, bortset fra lille knallert, og at frakendelsen skal ske
ubetinget.
t har nægtet sig skyldig i forholdene 1 og 3 og erkendt sig skyldig i forhold 2.
sagens oplysninger
der er afgivet forklaring af tiltalte og af vidnet politiassistent …
                                                  - 2 -
forklaringerne er lydoptaget og gengives ikke i dommen.
der blev den 14. januar 2014 kl. 16.39 og kl. 18.09 taget en blodprøve fra tiltalte. i
blodbprøverne blev der konstateret tetrahydrocannabinol (thc) i en koncentration over
bagatelgrænsen.
tiltalte er ikke tidligere straffet af betydning for sagen.
tiltalte har om sine perosnlige forhold forklaret, at han er begyndt i … klasse på vuc. han
kan bekræfte en indkomst på 74.661 kr. for 2013, som angivet i skatteattesten.
rettens begrundelse og afgørelse
på baggrund af resultaterne af analyser af to blodprøver udtaget fra tiltalte den 14. januar
2014 og den af vidnet politiassistent … afgivne forklaring er det bevist, at tiltalte er skyldig i
forholdene 1 og 3 i overensstemmelse med tiltalen.
ved tiltaltes erkendelse i forhold 2, der støttes af vidnet politiassistent … forklaring er det
bevist, at tiltalte er skyldig i dette forhold i overensstemmelse med tiltalen.
straffen fastsættes til en bøde på 6.750 kr., jf. færdselslovens § 117, jf. § 54, stk. 1, 1. pkt., og
ordens bekendtgørelsen § 18, stk. 1, jf. § 3, stk. 1.
forvandlingsstraffen fastsættes som nedenfor bestemt.
tiltalte frakendes retten til at føre motordrevet køretøj, hvortil der kræves kørekort, bortset fra
lille knallert, i 6 år fra den 14. februar 2014, jf. færdselslovens § 126, stk. 1, nr. 2, jf. § 128.
thi kendes for ret:
t skal betale en bøde på 6.750 kr.
forvandlingsstraffen for bøden er fængsel i 10 dage.
tiltalte skal frakendes retten til at føre motordrevet køretøj, hvortil der kræves kørekort,
bortset fra lille knallert, i 6 år fra den 14. februar 2014.
tiltalte skal betale sagens omkostninger.