text:
- jen
                                         udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 30. juni 2011 kl. 10.00
h-37-10
                                   paya ray co.
                                   (advokat henrik thal jantzen
                                   v/ advokatfuldmægtig rasmus schmidt)
                                   mod
                                   nowaco a/s
                                   (advokat rasmus haugaard)
indledning
sagens spørgsmål er, om nowaco a/s (herefter nowaco) var berettiget til at modregne et va-
lutakurstab og et avancetab fra en tidligere handel med paya ray co.´s (herefter paya ray) i
deres ubestridte krav på købesummen for et parti frosne kyllingefødder.
påstande
paya ray har nedlagt påstand om, at nowaco tilpligtes at betale modværdien i danske kro-
ner på betalingsdagen af eur 61.402,50 med tillæg af procesrente fra 16. september 2009.
                                                   -2-
nowaco har påstået frifindelse samt til kompensation nedlagt påstand om betaling af eur
72.228,90.
oplysningerne i sagen
parterne og deres aftale af 7. juli 2008
paya ray er et iransk selskab, der ejes af bl.a. direktør nader zarrin, og som sælger fødeva-
rer, herunder frosne kyllingefødder, som primært sælges i østen. nowaco er et dansk han-
delsfirma, som primært køber og videresælger større partier af frosne fødevarer over hele
verden. parterne har haft et samarbejde siden 2003/04.
      den 4. juli 2008 med ordrebekræftelse af 7. juli 2008 indgik parterne en aftale om, at
paya ray skulle sælge 13.500 pakker frosne iranske kyllingefødder klasse a til nowaco. den
samlede pris var eur 226.260,00. kyllingefødderne skulle leveres ”cfr” i haiphong i viet-
nam og skulle lastes på skib i juli/august. på ordrebekræftelsen er anført ”p 142”, hvilket
nummer angiver den fabrik i iran, hvor kyllingefødderne er produceret.
      nowaco videresolgte samme dag til en ikke nærmere angiven køber dette parti kyllin-
gefødder med angivelse af tilsvarende specifikationer for usd 372.600 svarende til en styk-
pris pr. enhed mt (metric ton) på usd 1.380,00.
forsinkelse af leverancen samt krav om ny pris for leverancen
ordren af 4. juli 2008 blev imidlertid forsinket. paya ray har anført som årsag til forsinkel-
sen, at der var blevet gjort mangelsindsigelser gældende overfor et parti kyllingefødder, som
tidligere var leveret fra en iransk fabrik benævnt ”ex 373”.
      underdirektør inge buch sørensen hos nowaco meddelte i e-mail af 23. september
2008 5.54 a.m., at nowaco selv havde sørget for at afklare de mangelsindsigelser, som var
gjort gældende i forbindelse med det tidligere leverede parti fra den iranske fabrik ”ex 373”.
      den 24. september 2008 kl. 10.03 skrev nader zarrin, at
      ”…the reason for delay of shipment is totally clear. during this period not only the prices
      of the product has increased but also the exchange rate of euro vs. dollar dropped dra-
      matically. this difference has to be borne by both parties if we want to be fair.”
inge buch sørensen svarede samme dag 1.41 a.m bl.a.:
      ”…
                                                      -3-
       let me explain to you how we do such things - we never never speculate in neither products or
       currency, this is not our business wherefore what is sold will always be bought and the other
       way around – and for what concern currency, its the same. when we have a contract both ends
       are fixed. …”
nader zarrin sendte herefter en e-mail kl. 13.33 med følgende indhold:
       ”…
       thank you for your message.
       1.- the base of our agreement on price is always usd. due to sanctions we need the payment
       to be in euro, so the payment will not be frozen
       2.- late shipment happened bcz we need to know kasper’s [bangsø - en medarbejder hos no-
       waco] on the 2nd 10
       3. we need your coop to come to a conclusion.
       …”
inge buch sørensen svarede samme dag 4.58 a.m bl.a.:
       ”…
       you have asked for payment in euro and you get paid in euro
       we have fixed rate of exchange as explained and never experienced in my 25 years here a situa-
       tion like this – so don’t know what to say
       i cannot let the currency float – pretty sure you understand
       …”
nowaco afviste at forhandle om en højere pris for leverancen af kyllingefødder end den pris,
der fremgik af ordrebekræftelsen af 7. juli 2008. på den baggrund meddelte paya ray i en e-
mail af 28. september 2008, at den ordre, der var blevet indgået ved ordrebekræftelse af 7. juli
2008, var annulleret.
       den 30. september 2008 genoptog parterne e-mailkorrespondancen. nader zarrin an-
førte, at paya ray ville levere de omhandlede kyllingefødder, men at parterne først måtte
enes om priser og betingelser. nowaco fastholdt, at der allerede var indgået en aftale om pri-
ser mv. på partiet, og at årsagen til forsinkelsen ikke skyldtes nowacos forhold. nader zar-
rin meddelte herefter samme dag:
       ”…
       the order has been canceld here in tehran, today!!!
       …”
kasper bangsø svarede hertil samme dag bl.a.:
       ”…
       nothing has been done by us to make it alright for you to cancel this order. on the contrary, we
       have covered a claim case on your products, by ourselves in order to keep business running.
                                                 -4-
      …”
      den 5. oktober 2008 tilbød nader zarrin at levere det omhandlede parti kyllingefødder
fra samme fabrik, men nu til en pris på usd 1.450 pr. mt. i e-mail af 6. og 7. oktober 2008
søgte inge buch sørensen at overtale nader zarrin til at levere til den pris, der var aftalt i or-
drebekræftelsen af 7. juli 2008, og anførte, at det forhold, at dollaren var faldet, ikke kunne
medføre, at parterne måtte justere den allerede aftalte pris.
       parterne mødtes medio oktober 2008 på sialmessen i frankrig, hvor de drøftede sagen.
den 28. oktober 2008 skrev paya ray, at han nu kunne tilbyde 10 ladninger kyllingefødder
fra den iranske fabrik ”ex 373”, men til en pris på usd 1.420 pr. mt.
      inge buch sørensen svarede hertil i en e-mail samme dag:
      ”dear nader, just to let you know that i am going to loose usd 75.000,00 on this deal we
      did … i will be killed for this…”
nader zarrin svarede herpå samme dag:
      ”dear inge, don’t worry you are always welcome here in iran!! thanks and have a nice
      evening.”
nowacos valutakurstab mv.
der skete herefter ikke videre i forbindelse med aftalen af 7. juli 2008. nowaco leverede
således ikke partiet til deres køber i hong kong og modtog derfor heller ikke købe-
summen på usd 372.600,00. nowaco havde primo juli indregnet dette beløb i usd i
sin valutaafdækning. på det tidspunkt, da ordren blev annulleret, var afdækningsbe-
hovet i usd for nowaco mindre end værdien af den annullerede ordre. i stedet for at
lukke en del af eller hele forretningen og åbne en ny for samme beløb fortsatte forret-
ningen som en del af den samlede valutaafdækning. kursen på usd steg i perioden fra
aftalens indgåelse, indtil nowaco den 28. oktober 2008 anså det for sikkert, at handlen
ikke blev til noget.
      den 28. oktober 2008 solgte nowaco usd 100.000 til danske bank. nowaco har
opgjort deres valutab på den annullerede handel til usd 75.000 svarende til eur
61.402,40.
                                               -5-
       nowaco har udover valutatabet opgjort et avancetab på eur 10.826,40 som følge
af annulationen, hvorved nowacos samlede modkrav på eur 72.228,90 fremkommer.
parternes aftale af 9. september 2009
parterne havde ingen samhandel, før de den 9. september 2009 indgik aftale om, at
paya ray skulle sælge et parti på 2.700 pakker frosne iranske kyllingefødder til nowa-
co for en samlet pris på eur 224.067,60. det fremgik af ordrebekræftelsen, at der skulle
betales ”t/t against original documents.”
       den 16. september 2009 meddelte nowaco, at de nu havde modtaget ”your do-
cuments”. nowaco betalte ikke umiddelbart for partiet, idet de henviste til, at der skul-
le være problemer med for tidlig ankomst af leverancen til hong kong og med sund-
hedscertifikaterne.
       først den 22. oktober 2009 betalte nowaco for leverancen, men modregnede eur
61.402,50 svarende til det valutatab, som nowaco har gjort gældende i sagen.
forklaringer
brian larsen har forklaret, at han er uddannet statsautoriseret revisor og siden 2006 har været
økonomidirektør i nowaco.
       nowaco handler primært med fødevarer og havde i 2009 en omsætning på ca. 1.6 mia.
kr., og i 2010 havde nowaco ca. 6.000 stk. salgsordrer.
       novaco handler back-to-back, hvilket vil sige, at man videresælger varerne, før man
køber dem. på den måde sikrer nowaco sig mod tab, da man ikke ”brænder inde med va-
rerne”. herudover sikrer man sig mod tab ved kun at betale mod at få dokumenter i hænde
og ved at forsikre sig mod købers manglende betalingsevne, ligesom man konsekvent af-
dækker valutarisici. baggrunden for denne praksis er bl.a., at nowaco har en relativt lav
dækningsgrad på 5-6 %, hvorfor der ikke er megen plads til tab. de enkelte ordrer ligger i
størrelsesordenen 100.000 kr. til 1 mio. kr.
       nowaco afdækker også såkaldte ”sekundære valutarisici” f.eks., hvor transport eller
forsikring skal afregnes i fremmed valuta. der er 3-5 sekundære posteringer pr. varehandel,
der også har valutapåvirkning. nowaco har således ca. 24.000 valutapåvirkninger pr. år, som
skal valutaafdækkes. bestyrelsen i nowaco har besluttet, at dispositioner skal valutaafdæk-
                                                -6-
kes på det tidspunkt, hvor handlen indgås. man har en særskilt valutaafdeling med 2,5 års-
værk, der varetager valutaafdækning. når en sælger indgår en salgsaftale, er der en stående
ordre om, at der straks gives besked herom til valutaafdelingen. en ordre kan således ikke
faktureres, hvis ikke valutaafdelingen har sikret kursen. man bruger et ”nettoafdæknings-
princip”. det vil sige, at man f.eks. kan sælge varer for usd 50.000 på et tidspunkt og 15 mi-
nutter senere kan man indgå aftale om at købe varer for usd 45.000. når differencen kom-
mer op på et vist niveau f.eks. usd 50.000-100.000, afdækker nowacos valutaafdeling valu-
tarisikoen. det kan ske flere gange om dagen.
       nowaco oplever jævnligt, at valutaafdækkede aftaler bliver annulleret. det betyder
blot, at der bliver ”plads” i valutadifferencen. hvis man køber i euro og sælger i dollar, er ri-
sikoen i dollar. man afdækker ikke europositioner, fordi den vurderes at være en stabil valu-
ta.
nader zarrin har forklaret, at han er direktør i paya ray, som er et aktieselskab, der især sæl-
ger fisk, kylling og frugtmos. han er en af tre aktionærer, som sammen driver selskabet.
paya ray er et relativt lille firma med en omsætning på ca. 4-5 mio. usd. de sælger væsent-
ligst til kina og hong kong. paya ray havde haft et godt og tæt samarbejde med nowaco fra
2003/2004.
       aftalen af 7. juli 2008 vedrører kyllingefødder fra ”p 142”. nummeret er de iranske
sundhedsmyndigheders tilladelsesnummer, som er givet til den pågældende fabrik. paya
ray køber varerne direkte på store kyllingeslagterier i iran, og de slagtede varer samles så på
f.eks. ”p142”. inden parterne indgik denne aftale var en anden leverance af iranske kyllinge-
fødder blevet sendt af sted til hong kong. de første 10 containere af denne leverance blev
pakket og sendt af sted med skib. de næste containere var parat til at blive sendt til hong
kong. da de første 10 containere kom til hong kong, skrev kasper bangsø, at der var pro-
blemer med kvaliteten af varerne i disse containere, hvorfor der skulle betales usd 21.800
tilbage til køberen i hong kong. det nægtede han at acceptere. han forklarede kasper
bangsø, at kinesiske og japanske forretningsmænd tit bluffer og kræver nedslag i prisen. ka-
sper bangsø foreslog herefter, at nowaco og paya ray hver betalte usd 10.400 til køberen i
hong kong. det afslog han også. da de næste containere kom til hong kong, ønskede no-
waco varerne inspiceret af en uafhængig surveyor. herefter gik der ca. 40 dage, hvor han in-
                                                 -7-
tet hørte om mangler ved den forudgående leverance, og i den periode fik han heller ingen
rykkere eller anden information om status på de først leverede kyllingefødder. han fik aldrig
nogen besked om, hvorvidt der var mangler ved det leverede.
       den 23. september 2008 bad inge buch sørensen ham sende 10 containere fra fabrikken
”p142” til hong kong. når han i mail af 24. september 2008 skrev, at ”the reason for delay of
shipment is clear…..”, og anførte, at den stigende pris på kyllingefødder og stigning i kursen
på usd måtte bæres af begge parter, mente han hermed, at han ikke ville sende leverancen
omfattet af aftalen af 7. juli 2008, når han ikke vidste, om der var problemer med de tidligere
leverede varer. han ville ikke løbe denne risiko, da kasper bangsø allerede havde prøvet at
få paya ray til at betale halvdelen af kravet på usd 21.800.
       i e-mailen af 28. september 2009 til inge buch sørensen, hvor han bl.a. skrev, ”dear in-
ge, from our point of view the order is canceled”, ophævede han derfor kontrakten.
       de 10 ”loads” kyllingefødder fra fabrikken ex 373, som han tilbød nowaco i e-mail af
28. oktober 2008, skulle betragtes som et nyt tilbud. der var tale om varer fra en anden fabrik
end den, der er nævnt i ordrebekræftelsen af 7. juli 2008.
       han mødtes med inge buch sørensen på sialmessen. det løsningsforslag, som de drøf-
tede, skulle han have godkendt af sine medejere, som ikke kunne acceptere det.
       den aftale, som han indgik med nowaco den 9. september 2009, indeholdt en bestem-
melse om betaling mod dokumenter. normalt betalte nowaco alle regninger til tiden, men
ikke denne gang. paya ray fik først betaling ca. 40 dage efter afsendelse af varerne. ved beta-
lingen havde nowaco modregnet et beløb på eur 61.402,50, hvilket overraskede ham meget,
da han ikke havde fået besked herom. han havde heller ikke fået nogen form for meddelelse
om, at nowaco mente at have et krav vedrørende handlen fra juli 2008, som ikke blev til no-
get. han modtog aldrig et erstatningskrav, men inge buch sørensen havde sagt, at nowaco
havde tabt usd 75.000.
inge buch sørensen har forklaret, at hun som underdirektør i nowaco er kasper bangsøs
overordnede. det var kasper bangsø, der indgik aftalen af 7. juli 2008 med paya ray.
       der havde været en reklamationssag vistnok i 2. halvdel af juni 2008 vedrørende en
forsendelse af frosne kyllingefødder, som blev leveret til en køber i hong kong. det var ikke
den samme køber, som skulle modtage den leverance, der blev aftalt den 7. juli 2008.
                                                -8-
       hvis nowaco oplever problemer med en ordre f.eks. med betaling eller mangler, vil
nowaco oftest forsøge sig at tale sig frem til en løsning. det var også derfor, at de ikke for-
fulgte det valutatab, som nowaco led, da paya ray annullerede aftalen af 7. juli 2008.
       nowaco lavede en aftale med køberen af leverancen, der var omfattet af parternes af-
tale af 7. juli, ved at love gode vilkår fremover. det var ikke muligt at foretage dækningskøb
af andre kyllingefødder, hvorfor nowaco måtte opgive at levere de omhandlede kylligefød-
der.
       hun mener, at årsagen til, at paya ray annullerede aftalen af 7. juli 2008, var, at såvel
priserne på kyllingefødder som dollarkursen var steget. derved kunne paya ray ved et ”nyt
salg” få en bedre pris for partiet. hun rykkede adskillige gange for at få varerne leveret, men
hun skulle have varerne til samme pris. hun fortalte også nader zarrin, at der var en valuta-
risiko. selvom nader zarrin den 28. september 2008 havde skrevet, at ”the order has been
canceld in tehran to day”, mente hun at kunne tale ham til rette og få leveret varerne. hun
overvejede derfor ikke at lukke valutaforretningen. det beror på et skøn, om der sker luk-
ning af en valutaforretning på ”tabte kunder”. nowaco bogførte derfor ikke deres valutatab
før den 28. oktober 2008.
       ved parternes møde på sialmessen var hendes oplæg, at nowaco ville fastholde kon-
trakten, så de fik leveret de 10 containere til den aftalte pris, mod at paya ray fremover fik
lidt bedre priser. nader zarrin var positiv overfor dette, men han måtte drøfte det med sine
partnere. nowaco præsenterede først paya ray for valutatabet på eur 61.402,50, da kyllin-
gefødderne omfattet af aftalen af 9. september 2009 var lastet og afskibet.
       årsagen til, at nowaco overhovedet lavede den nye aftale i september 2009, var, at
nader zarrin havde et problem med en kunde, der alligevel ikke ville aftage et parti frosne
kyllingefødder, hvorfor han bad om nowacos hjælp til at komme af med partiet.
gitte kragbæk har forklaret, at hun har været valutamedarbejder i nowaco i ca. 17 år. hun
har i et notat af 10. marts 2010 beskrevet nowacos forretningsgang vedrørende valutaafdæk-
ning.
       nowaco afdækker altid deres valutarisici. det gøres ved, at nowaco hele tiden holder
øje med, hvor meget af en valuta f.eks. usd nowaco henholdsvis køber i og sælger i. diffe-
rencen mellem den udgående og indgående del af valutaen afdækkes ved, at man køber,
                                                -9-
henholdsvis sælger ”overskydende” valuta via nowacos bankforbindelser. en sælger skal
underrette valutaafdelingen om en handel, hvilken kan ses via et særligt rapporteringssy-
stem, på e-mail eller telefon.
       den 4. juli 2008 fik hun en meddelelse fra en sælger om, at der var indgået en aftale om
køb af frosne kyllingefødder for eur 226.260,00 og salg heraf for usd 372.600,00. beløbene
indgik i den løbende opgørelse af valutarisici og blev dermed afdækket samme dag. det
fremgår af et håndskrevet bilag, at kasper bangsø fik foretaget valutasikring af handlen den
4. juli 2008. som regel køber eller sælger nowaco valuta flere gange om dagen. det er altid
en konkret vurdering, hvornår der er behov for at afdække en valutarisiko. det er dog sjæl-
dent, at man afdækker beløb under f.eks. usd 75.000.
line hauggaard har forklaret, at hun er statsautoriseret revisor hos bdo scanrevision, og at
hun har været revisor for nowaco siden 2008. som led i den lovpligtige revision efterses, om
nowacos procedurer for valutahandler mv. er hensigtsmæssige. det foregår ved stikprøve-
kontrol og samtaler med medarbejderne. intet tyder på, at nowaco ikke skulle have over-
holdt sine procedurer vedrørende afdækning af valutarisici.
       de forretningsgange, som nowaco har beskrevet under denne sag, er de samme, som
gjaldt i 2008.
procedure
paya ray har gjort gældende, at annullationen af aftalen af 7. juli 2008 var berettiget, fordi
status vedrørende den forudgående leverance af frosne kyllingefødder var uafklaret. nowa-
co havde således forsøgt at få paya ray til at betale et større beløb – usd 10.400 – på grund
af disse påståede mangler. først den 23. september 2008 meddelte inge buch sørensen, at
spørgsmålet om disse mangler var afklaret. indtil dette tidspunkt var der usikkerhed om,
hvorvidt nowaco ville fastholde det krav, som kasper bangsø havde rejst. derfor var det
velbegrundet, at paya ray annullerede leverancen af 7. juli 2008, da paya ray ikke kunne ri-
sikere at sende yderligere leverancer af sted, som kunne udløse nye krav.
       såfremt ophævelsen ikke var berettiget gøres det gældende, at nowaco ikke har do-
kumenteret at have lidt et tab. det er ubestridt, at nowaco ikke har indgået en specifik valu-
taterminsforretning for denne ordre, men løbende har ladet sine handler indgå i en ”pulje”,
                                              - 10 -
hvor nowaco har købt eller solgt valuta efter det aktuelle behov. efter forklaringerne oplever
nowaco jævnligt, at ordrer annulleres, og dette betyder blot, at der bliver ”plads” i valutadif-
ferencen. det er meget svært at se, at denne påvirkning af nowacos interne valutaregnskab
kan hidrøre fra aftalen med paya ray. det gælder navnlig, da det ikke er godtgjort, at nowa-
co faktisk har opkøbt yderligere dollar til en højere kurs, end nowaco ville have gjort, så-
fremt paya ray ikke havde annulleret aftalen. det var endda ikke altid, at nowaco afdække-
de de differencer, der var mellem indgående og udgående valuta, idet nowaco sjældent af-
dækkede valutadifferencer på beløb under usd 75.000. der er således ikke ført bevis for år-
sagssammenhæng mellem valutatabet og annullationen.
      paya ray skal endvidere ikke bære risikoen for, hvordan nowaco vælger at afdække
sine valutarisici. det er en forretningsmæssig disposition, der kan indrettes på forskellige
måder. herunder kan valutaafdækning ske på en måde, hvor de enkelte handler er tilknyttet
en valutaforsikring. havde nowaco indrettet sig på denne måde, ville det have stået klart,
om de enkelte aftaler valutamæssigt har medført gevinst eller tab. en sådan klarhed mangler
fuldstændigt i denne sag. paya ray skal endvidere ikke bære risikoen for, hvilken valuta
nowaco videresælger varerne i. paya ray var endvidere ikke bekendt med, i hvilken valuta
nowaco videresolgte varerne.
      såfremt retten finder, at nowaco har lidt et erstatningsberettiget tab, gør paya ray
gældende, at nowaco ikke i tide har varetaget sin tabsbegrænsningspligt. allerede den 28.
september 2008 meddelte nader zarrin, at ”from our point of view the order is cancelled”.
alligevel ventede nowaco med at realisere det påståede valutakurstab til ultimo oktober, på
hvilket tidspunkt dollarkursen var steget voldsomt. hvis nowaco havde lukket valutaposi-
tionen den 29. september 2008, havde tabet alene udgjort eur 21.158,00.
      endvidere burde nowaco have foretaget dækningskøb, således at der kunne være le-
veret til køberen i hong kong, hvilket er en normal fremgangsmåde. det må efter inge buch
sørensens forklaring lægges til grund, at nowaco end ikke undersøgte, om de kunne skaffe
kyllingefødder fra andre producenter i iran, eller om der andetsteds kunne være købt en til-
svarende vare. det må antages, at kyllingefødder var let tilgængelige på verdensmarkedet.
      nowaco har dernæst udvist retsfortabende passivitet. der gik mere end et år, fra paya
ray annullerede kontrakten, til nowaco gjorde sit krav gældende. i den periode havde no-
waco end ikke antydet overfor paya ray, at man mente at have et krav. nowaco indgik såle-
                                               - 11 -
des handlen af 9. september 2009 med paya ray uden at gøre opmærksom på, at nowaco il-
loyalt planlagde eller forbeholdt sig ret til at modregne det påståede valutatab. endvidere
ventede nowaco med at foretage modregning, indtil varerne var blevet lastet om bord på
skib. paya ray havde på denne baggrund ingen mulighed for at varetage sine interesser mod
den uberettigede modregning udover at anlægge denne retssag.
       retssagens nødvendighed må indgå ved fastsættelse af sagsomkostninger, såfremt
paya ray skulle tabe sagen. ligeledes bør der ikke tillægges nowaco omkostninger i forbin-
delse med revisor line hauggaards afgivelse af forklaring, da hun ikke var revisor for no-
waco i 2008, hvorfor denne vidneførelse var overflødig.
nowaco har gjort gældende, at ophævelse aldrig er berettiget, medmindre der foreligger væ-
sentlig misligholdelse eller anticiperet væsentlig misligholdelse. det er ikke tilfældet i denne
sag. således har paya ray alene anført, at der var betydelig usikkerhed ved at fortsætte sam-
arbejdet, hvorfor paya ray annullerede den pågældende ordre.
       den eneste dokumentation for dette synspunkt er nader zarrins forklaring, men der er
ikke fremlagt dokumentation for, at kunden i hong kong havde fremsat de påståede indsi-
gelser. desuden kan en kontraktpart ikke annullere en kontrakt, selvom parten er blevet
mødt med en indsigelse vedrørende et andet kontraktforhold. intet tyder på at, at paya ray
reelt var nervøs for fortsat at levere kyllingefødder til nowaco, da paya ray flere gange til-
bød levering blot til en højere pris end den aftalte. paya rays ophævelse var således uberet-
tiget, og nowaco led herved et tab.
       det kan ikke lægges til grund, at en kontraktpart i tilfælde af den anden parts mislig-
holdelse straks skal opgive af få naturalopfyldelse og tage skridt til at begrænse sit tab.
       af forklaringerne fremgik, at nowaco altid afdækker sine valutarisci. det kan ikke lade
sig gøre for en global handelsvirksomhed som nowaco med tusindvis af ind- og udgående
handler at afdække hver enkelt aftales valutarisiko.
       nowaco havde også gjort nader zarrin opmærksom på, at nowaco afdækkede sin va-
lutarisiko, og at paya rays annullation derfor satte nowaco i en meget vanskelig situation,
da nowaco allerede havde videresolgt partiet og havde valutasikret handlen. dette fremgår
udtrykkeligt af inge buch sørensens mail af 24. september 2008 til nader zarrin. ligeledes
skrev inge buch sørensen den 28. oktober 2008 til nader zarrin, at hun ville tabe usd 75.000
                                                - 12 -
på den annullerede handel. det stod således klart for nader zarrin, at ophævelsen ville in-
debære et valutatab for nowaco.
       nowacos opgørelse af tabet må lægges til grund. nowaco har et nettoafdækningsprin-
cip, hvor man fuldt og helt afdækker risici efter en konkret behovsvurdering.salgssummen
på usd 372.600,00 fra køberen i hong kong var naturligvis indregnet i nowacos valutapulje.
derfor må dette manglende beløb i usd anses som et tab for nowaco, da det den 28. oktober
2008 stod klart, at paya ray ikke ville levere det aftalte. resultatet var, at nowaco fra denne
dato manglede denne dollarindtægt, hvorfor nowaco måtte supplere sin beholdning af usd
med valuta indkøbt til den nye højere kurs.
       line hauggaard har bekræftet, at retningslinjerne følges og efter hendes vurdering og-
så blev fulgt i 2008. denne vidneførelse har derfor ikke været overflødig.
       nowaco har ikke udvist retsfortabende passivitet. en sådan passivitet foreligger kun,
når passiviteten anses som et egentligt løfte om ikke at foretage sig videre. spørgsmålet om
passivitet bør også vurderes på baggrund af forældelsesreglerne. når dansk ret har en for-
ældelsesfrist på 3 år, kan det ikke anses som passivitet, at en kontraktpart venter 1 år med at
håndhæve et i øvrigt berettiget krav.
       at nowaco ikke gjorde opmærksom på, at man ville modregne valutatabet i betalin-
gen til paya ray for aftalen af 9. september 2009, kan ikke anses som illoyalt, da det var den
eneste mulige og realistiske fremgangsmåde. inddrivelse af beløbet i teheran efter afsigelse
af dom i danmark vil være usikkert, og sagen vil næppe kunne bære det omkostningsmæs-
sigt.
       ved fastsættelse af sagsomkostninger skal der tages hensyn til, at paya ray har kræve-
de fremlagt et meget stort antal bilag til belysning af de interne valutatransaktioner, som kun
er brugt i beskedent omfang under sagen.
sø- og handelsrettens afgørelse
paya ray og nowaco havde gennem flere år haft et samarbejde om salg/køb af frosne iranske
hønsefødder. i juli 2008 indgik parterne en aftale om et parti til en fast pris og med levering i
juli/august. inden levering fandt sted, opstod der spørgsmål om mangler ved et allerede le-
veret parti. den 23. september 2008 meddelte nowaco, at de havde indgået et forlig om de
                                                - 13 -
eventuelle mangler ved det allerede leverede parti med deres køber. dagen efter meddelte
paya ray, at årsagen til forsinkelsen med levering af ordren fra juli var ”klar”, og at der i pe-
rioden var sket stigning i priserne og en ændret krydskurs på dollar/euro, hvorfor merudgif-
ten burde bæres at begge parter. efter en korrespondance om prisen og dollarkursen, hvor-
under nowaco fastholdt den indgåede aftale, ophævede paya ray aftalen den 28. september
2010. såvel efter de fremlagte mails som efter de afgivne forklaringer finder retten det ikke
bevist, at de forhold, der måtte have været omkring den tidligere leverance, har haft en så-
dan karakter, at de kan anses for en misligholdelse eller skabt en sådan usikkerhed omkring
samhandelsforholdet, at det kan berettige paya ray til at hæve den i juli 2008 indgåede afta-
le. nowaco har derfor krav på erstatning.
      nowaco rejste kravet ved i oktober 2009 at foretage modregning af valutatabet i for-
bindelse med afregning af en ny forsendelse i september 2009. kravet på avancetab ses først
at være rejst i forbindelse med indgivelse af svarskrift. selvom kravene først er gjort gælden-
de ca. 1 år, henholdsvis ca. 2 år efter deres opståen, findes nowaco ikke at have fortabt retten
på grund af passivitet.
      ved uberettiget ophævelse af en kontrakt kan den misligholdende part tilpligtes at be-
tale enten positiv opfyldelsesinteresse eller negativ kontraktinteresse, og medkontrahenten
kan vælge mellem disse former for erstatningskrav.
      nowacos krav på avancetab må anses at være krav, der henhører under positiv opfyl-
delsesinteresse, mens valutatabet må anses for at være et krav under den negative kontrakt-
interesse.
      det er ubestridt, at nowaco har lidt et avancetab på eur 10.826,40 ved paya rays op-
hævelse af ordren fra juli 2008. nowaco har derfor krav på at få dækket dette tab.
      nowaco har ligeledes gjort krav på valutatabet. uanset at det er sædvanligt at handle
frosne hønsefødder i usd, og at paya ray er bekendt hermed, findes nowacos interne valu-
tadispositioner til sikring mod valutatab at være paya ray uvedkommende og kan ikke an-
ses som en påregnelig følge af ophævelsen, hvorfor paya ray frifindes for dette krav.
      herefter skal nowaco til paya ray betale eur 50.576,10 med tillæg af procesrenter fra
den 16. september 2009.
      efter sagens omfang og udfald skal nowaco betale sagsomkostninger til paya ray med
40.000 kr. til dækning af advokatsalær, 9.300 kr. til dækning af retsafgift samt 8.826 kr. til
                                                - 14 -
dækning af afholdte udgifter. ved fastsættelsen af det sidstnævnte beløb er der taget hensyn
til, at egne rejseomkostninger ikke kan kræves dækket af modparten, ligesom en betydelig
del af ekstrakten ikke blev og heller ikke var forudsat dokumenteret.
                                      thi kendes for ret:
nowaco a/s betaler inden 14 dage til paya ray co eur 50.576,10 med tillæg af procesrenter
fra den 16. september 2009 samt i sagsomkostninger 58.126 kr. sagsomkostningsbeløbet for-
rentes efter rentelovens § 8a.
harry nielsen                    mette christensen                      flemming lindeløv
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
‐ kj
                                          udskrift
                                              af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
den 22. november 2007 blev af retten i sagen
h‐57‐04
forbrugerrådet og fdm som mandatarer for
1. f1
2. f2
3. f3
(advokat andreas christensen e.o.)
mod
1) general motors danmark, filial af general motors overseas distribution company
2) andersen & martini a/s
(advokat frank bøggild)
afsagt følgende
                                          kendelse:
                                                  - 2 -
indledning og påstande
forbrugerrådet og fdm som mandatarer for f1, f2 og f3 har i sagen nedlagt følgende påstande:
    1. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution company, og
         andersen & martini a/s skal anerkende at f1 ikke er forpligtet til at betale andersen &
         martini a/s’ faktura stor 25.564,91 kr.
    2. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution company, og
         andersen & martini a/s skal in solidum til f2 betale 31.807,93 kr. med proces‐rente fra
         sagens anlæg den 9. februar 2004.
    3. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution company, og
         andersen & martini a/s skal in solidum til f3 betale 38.039,26 kr. med proces‐rente fra
         sagens anlæg den 9. februar 2004.
sagen vedrører spørgsmålet om ansvar for skader som følge af brud på tandremme. om sagens
faktum og forløb indtil rettens dom af 22. august 2006 henvises til denne dom. ved dommen blev
de sagsøgte frifundet for sagsøgernes følgende to påstande:
    1. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution corporation, og
         andersen & martini a/s skal anerkende at oplysningerne om at udskiftning af tandrem‐
         men er påkrævet hvert 8. år, eller når bilen har kørt 120.000 km der fremgår af de opel‐
         servicehæfter der hører til f1s og f2s biler, udgør en indeståelse for tandremmens
         holdbarhed, jf. købelovens § 83,
    2. general motors danmark, filial af general motors overseas distribution corporation, og
         andersen & martini a/s skal anerkende at oplysningerne om at udskiftning af tandrem‐
         men er påkrævet hvert 4. år, eller når bilen har kørt 60.000 km der fremgår af det opel‐
         servicehæfte der hører til f3s bil, udgør en indeståelse for tandremmens holdbarhed, jf.
         købelovens § 83.
under et forberedende retsmøde den 8. november 2006 oplyste sagsøgerne at de ønskede sagens
realitet prøvet i forhold til reglerne om produktansvar. de sagsøgte protesterede under henvis‐
ning til at sagen var afsluttet med rettens afgørelse af 22. august 2006.
                                                 - 3 -
       parterne har i processkrifter af 5. december 2006 (sagsøgerne) og 10. januar 2007 (de
sagsøgte) præciseret deres standpunkter.
       spørgsmålet om sagsøgerne efter rettens dom af 22. august 2006 kunne gøre reglerne om
produktansvar gældende, blev herefter behandlet ved en delforhandling den 15. oktober 2007.
under denne nedlagde de sagsøgte følgende påstande:
       1.   de sagsøgte frifindes for sagsøgernes påstande i stævningen af 9. februar 2004.
       2.   sagsøgernes anmodning om at kunne gøre anbringender om produktansvar gældende
            som led i behandlingen af retssagen h‐57‐04 afvises.
       3.   sagsøgerne skal anerkende at sagsøgerne på grund af principalt forældelse, subsidiært
            passivitet, har fortabt adgangen til at gøre produktansvar gældende over for kravene i
            bilag 3, 11 og 17 (fakturaer vedrørende reparationer af de pågældende biler efter brud
            på tandremmen).
heroverfor fastholdt sagsøgerne påstandene nævnt ovenfor (anerkendelsespåstanden ved‐
rørende f1 og betalingspåstandene vedrørende f2 og f3) og påstod sig frifundet for de sagsøgtes
påstande 2 og 3.
       de faktiske forhold som parterne påberåber sig i forbindelse med delforhandlingen
fremgår af deres procedurer.
de sagsøgtes argumenter
til støtte for deres påstande har de sagsøgte navnlig anført:
passivitet
produktansvar blev første gang omtalt i sagen på retsmødet den 8. november 2006 og første gang
behandlet i sagsøgernes processkrift af 5. december 2006. produktansvar for tandremme blev
imidlertid allerede drøftet mellem de sagsøgte og fdm på vegne af en lang række forbrugere i
1998 – 2000, dog ikke mandanterne i denne sag, jf. artikel i fdmʹs blad motor nr. 4/1999. der hen‐
vises endvidere til brev af 28. december 1999 fra fdmʹs daværende advokat der gjorde produkt‐
ansvarskrav gældende mod general motors og anførte at han i tilfælde af afvisning af kravet
ville indlede retslige skridt, hvilket dog ikke skete. der blev den 24. februar 2000 afholdt møde
mellem fdm og general motors om produktansvar som blev afvist fra general motors’ side.
                                                - 4 -
general motors meddelte i fax af 18. maj 2000 til fdm efter visse kulancemæssige ydelser i
anledning af defekte tandremme at ”tandrems‐sagen” var afsluttet. de sagsøgte modtog ikke se‐
nere henvendelser fra sagsøgerne vedrørende produktansvar.
       retssagen blev anlagt den 9. februar 2004 og angik efter stævningen udelukkende
spørgsmålet om indeståelse i servicebøgerne. sagerne var principielle prøvesager udvalgt af
fdm og forbrugerrådet blandt et antal medlemssager. de sagsøgte noterede sig på daværende
tidspunkt at sagen netop ikke angik produktansvar og indrettede sig i tillid til at produkt‐
ansvarsdiskussionen var afsluttet. de sagsøgte har eksempelvis ikke inddraget deres forsikrings‐
selskaber under sagen.
       der har ikke været nogen rimelig grund til at de professionelle interesseorganisationer
fdm og forbrugerrådet først fremkom med argumentet om produktansvar i november 2006.
sagsøgerne har ikke på noget tidspunkt tidligere gjort et synspunkt om produktansvar gældende
eller taget forbehold herom.
forældelse
efter produktansvarslovens § 14, stk. 1, forældes produktansvar 3 år efter den dag, da skadelidte
har fået eller burde have fået kendskab til skaden, defekten og vedkommende producents navn
og opholdssted. et sådant kendskab har de sagsøgte haft helt fra skadestidspunkterne, respektive
reparations‐ eller faktureringstidspunkterne i 2002 og 2003, dvs. forældelse indtræder for
sagsøger 1 senest september 2006, for sagsøger 2 senest oktober 2006 og for sagsøger 3 senest juni
2005.
       et produktansvarskrav blev som anført første gang nævnt på et forberedende retsmøde den
8. november 2006 og blev gjort gældende i processkrift af 5. december 2006. det forhold at der
verserer en retssag omkring indeståelse i servicebøgerne, indebærer ikke at forældelsesfristen for
produktansvar afbrydes fra et tidligere tidspunkt end november/december 2006. et eventuelt
produktansvar er derfor forældet.
procesaftale
sagsfremstillingen i stævningen fra 9. februar 2004 indledes således: ʺdenne sag vedrører den
retlige betydning af en angivelse i en bils servicebog om, at en tandrem til ventilstyring skal ud‐
skiftes efter bestemte intervaller.ʺ i de sagsøgtes brev af 6. april 2005 til sø‐ og handelsretten
anføres at et syn og skøn kan være nødvendigt for at afdække konkrete tekniske årsager til
tandremsbrud, men at en sådan bevisførelse ville ʺvære overflødig, såfremt retten giver de
                                                - 5 -
sagsøgte medhold i, at servicebøgerne ikke indeholder indeståelser for tandremmes holdbarhed.
jeg anmoder derfor retten om at udskille spørgsmålet om fortolkning af servicebøger til særskilt
domsforhandling i medfør af retsplejelovens § 253, stk. 2. gives de sagsøgte medhold i det
principielle spørgsmål, afsluttes sagen dermed.ʺ
       sagsøgerne erklærede ved brev af 3. maj 2005 at de var enige heri, og tilsluttede sig
opdelingen på dette grundlag. hele tanken med opdelingen var at sagen kunne bringes til afslut‐
ning i første instans, såfremt der ikke forelå en indeståelse. herved har parterne indgået proces‐
aftale med hinanden ‐ og med retten ‐ om at sagen ville være slut i første instans, såfremt retten
ikke fandt at der forelå en indeståelse. i modsat fald ville den foretagne udskillelse af inde‐
ståelsesproblematikken aldrig kunne føre til sagens afslutning hvorfor opdelingen ville have væ‐
ret procesøkonomisk uhensigtsmæssig.
       en produktansvarssag vil hvile på et helt andet retligt grundlag og kræve en ændret bevis‐
førelse og eventuelt også adcitation og inddragelse af forsikringsselskaber mv. bortset fra at en
produktansvarssag vil angå samme biler som den allerede gennemførte domsforhandling, vil
også faktum være væsentlig ændret. der bliver tale om start af en helt ny og anderledes sag ‐ der
i øvrigt ikke vil være en sø‐ og handelsretssag.
       retsplejelovens koncentrations‐ og eventualmaksime, jf. bl.a. retsplejelovens § 351, stk. 2,
nr. 3, samt den indgåede procesaftale og den allerede foretagne udskillelse af sagen taler for, at
sagsøgerne er afskåret fra nu at konvertere den cirka 3½ år gamle retssag til en produktansvars‐
sag. gives der de sagsøgte medhold, er der herefter ikke relevante, uprøvede anbringender i sa‐
gen hvorfor de sagsøgte skal frifindes.
sagsøgernes argumenter
procesaftale
produktansvarskravet kan indtales under sagen, for der er ikke indgået en procesaftale der
afskærer sagsøgerne fra at indtale et krav baseret på et særskilt juridisk grundlag. spørgsmålet
om fortolkning af servicebøger var udskilt til særskilt forhandling, og afgørelse herom vil kun
medføre en afslutning af sagen for så vidt angår spørgsmålet om de sagsøgte havde afgivet en
indeståelse. sagsøgerne har ikke erklæret sig enig i det af de sagsøgte anførte i brevet af 6. april
2005. sagsøgerne erklærede sig kun enig i en særskilt behandling af spørgsmålet om service‐
bøgernes betydning. de sagsøgtes fortolkning af erklæringen af 6. april 2005 og sagsøgernes reak‐
                                                 - 6 -
tion på den fører til uholdbare forhold. det må tages i betragtning at en procesaftale som den
hævdede falder uden for procesfuldmagten. det bør kun antages at der foreligger et afkald på en
retlig position med de betydelige konsekvenser det kan indebære – i det foreliggende tilfælde at
kravet helt går tabt ‐ hvis der er solide holdepunkter for det.
passivitet
der foreligger ikke passivitet der kan medføre retstab for sagsøgerne. anbringendet om produkt‐
ansvar er fremsat under sagens fortsatte forberedelse og vedrører samme krav som fremgår af
stævningen. sagen er i øvrigt blevet fremmet i overensstemmelse med de frister som retten har
fastsat.
forældelse
 der foreligger heller ikke forældelse af produktansvarskravene. fristen for forældelse af disse
krav blev afbrudt ved anlæg af sag mod de sagsøgte. det er ikke en forudsætning for afbrydelse
af forældelsesfristen at det specifikt i stævningen angives at kravet beror på produktansvar.
vedrørende stævningen bemærkes at beskrivelsen af faktum tillige danner grundlag for en
vurdering i forhold til instruktions‐ og fabrikationsfejl efter produktansvarsloven og derfor op‐
fylder kravene til afbrydelses af forældelsesfristen for produktansvar. sagen er som nævnt blevet
fremmet uden udgrundet ophold, jf. 1908‐forældelseslovens § 2.
rettens afgørelse
procesaftale
i forbindelse med overvejelserne om udskillelse af spørgsmålet om fortolkningen af
servicebøgerne anførte de sagsøgte i brev af 6. april 2005 bl.a. at en afgørelse der gav de sagsøgte
medhold, ville medføre sagens afslutning. sagsøgerne erklærede sig ved brev af 3. maj 2005 enige
i en udskillelse af spørgsmålet om fortolkning af servicebøgerne til særskilt delforhandling, men
tog ikke udtrykkelig stilling til om sagen, hvis de sagsøgte fik medhold, derved afsluttedes. det
kan på dette grundlag ikke antages at der herved er indgået en bindende processuel aftale med
det af de sagsøgte hævdede indhold der ville medføre at sagsøgernes krav var tabt.
forældelse og passivitet
krav i henhold til produktansvarsloven forældes på tre år hvilken frist i det foreliggende tilfælde
må regnes fra de pågældende havarier eller fra tidspunkterne for fremkomsten af fakturaerne
vedrørende reparationerne. ingen af kravene var forældede efter denne lov da sagen blev anlagt
                                                  - 7 -
den 9. februar 2004. sagen er under fortsat forberedelse, og parterne kan, medmindre andet er
aftalt, ændre anbringender indtil forberedelsens afslutning. dette må også gælde i et tilfælde som
det foreliggende hvor sagen som anført i stævningen vedrører den retlige betydning af en angi‐
velse i en bils servicebog om udskiftning af tandrem med bestemte intervaller, og hvor sagsøge‐
ren senere gør gældende at betalingskravet i anledning af samme begivenhed, brud på tandrem‐
men, skal begrunde krav om betaling af samme beløb som påstået i stævningen.
       retten er enig i at sagsøgerne burde have gjort det klart senest i forbindelse med besvarel‐
sen af brevet af 6. april 2005 at de tog forbehold om at fortsætte sagen på grundlag af bestemmel‐
serne i produktansvarsloven. det må ved den endelige behandling af sagen overvejes om og i
hvilket omfang de bevismæssige problemer den sene fremkomst af anbringendet om produkt‐
ansvar kan medføre for de sagsøgte, skal komme sagsøgerne til skade. det samme gælder even‐
tuelle omkostningsmæssige konsekvenser.
       de sagsøgtes påstande 1‐3 kan herefter ikke tages til følge. sagens behandling fortsættes.
derfor
                                                  bestemmes:
       de sagsøgtes påstande 1‐3 kan ikke tages til følge.
       sagens behandling fortsættes.
       willy goldby                       jens feilberg                    allan suhrke
                                                     (sign.)
                                                  ___ ___ ___
                                       udskriftens rigtighed bekræftes
                                       p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                              dom
afsagt den 19. juni 2015 af østre landsrets 23. afdeling
(landsdommerne steen mejer, gunst andersen og henrik s. øe (kst.)).
23. afd. nr. b-1858-14:
banedanmark
(advokat sarah jano)
mod
1) hofor spildevand hvidovre a/s
2) hvidovre kommune
(begge ved advokat jens flensborg)
københavns byrets dom af 28. maj 2014 (bs 45c-5716/2012) er anket af banedanmark med
påstand om, principalt at hofor spildevand hvidovre a/s og hvidovre kommune skal an-
erkende, at servitutten tinglyst den 23. juni 2011 på matr.nr. 105 hvidovre by, hvidovre, er
ugyldig, subsidiært at hofor spildevand hvidovre a/s skal anerkende, at servitutten ting-
lyst den 23. juni 2011 på matr.nr. 105 hvidovre by, hvidovre, ikke kan gøres gældende over
for banedanmark, mest subsidiært at hvidovre kommune skal anerkende, at kommunen skal
holde banedanmark skadesløs for ethvert beløb, som banedanmark må betale til hofor
spildevand hvidovre a/s som følge af servitutten tinglyst den 23. juni 2011 på matr.nr. 105
hvidovre by, hvidovre.
begge indstævnte, hofor spildevand hvidovre a/s og hvidovre kommune, har påstået
stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
den 26. marts 2009 afholdte trafikstyrelsen et teknikmøde med hvidovre kommune ved-
rørende veje, afvandingsforhold og jordvolde i forbindelse med anlæg af den nye jernbane
mellem københavn og ringsted. af mødereferatet fremgår blandt andet følgende:
                                                - 2 -
               ”det er nødvendig at finde erstatning for det eksisterende regnvandsbassin i are-
               alet mellem motorvejen og allingvej, da linjeføringen løber lige igennem bassi-
               net. omlægningen vil ske til rørbassiner i allingvej, så tæt på det eksisterende
               bassin som muligt.”
med vedtagelse af lov nr. 527 af 26. maj 2010 om anlæg af en jernbanestrækning københavn-
ringsted over køge bemyndigede folketinget transportministeren til at anlægge en ny dob-
beltsporet jernbane mellem københavn og ringsted med dertil hørende anlæg. lovens bilag 1
indeholder et kort over jernbanens linjeføring. følgende fremgår af de almindelige bemærk-
ninger til lovforslag nr. l 134 fremsat af transportministeren den 25. februar 2010, der førte til
vedtagelsen af anlægsloven:
               ”4. økonomiske og administrative konsekvenser for det offentlige
               forslaget indebærer udgifter for staten til anlæg af den nye jernbane, anlæg af en
               ny station og til ekspropriation af de for projektet nødvendige arealer. erstatning
               som følge af ekspropriation vil finde sted i overensstemmelse med lov om frem-
               gangsmåden ved ekspropriation vedrørende fast ejendom.
               udgiften til omlægning af ledninger, der ligger på gæsteprincip, skønnes at være
               195 mio. kr. udgiften forudsættes i vid udstrækning betalt af ledningsejerne i
               overensstemmelse med højesterets dom af 22. september 2009 (sag 280/2008).
               gæsteprincippet er betegnelsen for en udfyldende regel, der finder anvendelse i
               tilfælde, hvor der uden vederlag er givet tilladelse til at anbringe en ledning på
               en ejendom. reglen indebærer, at ledningsejeren som "gæst" skal bekoste led-
               ningsarbejder, der er nødvendiggjort af arealejerens ændrede benyttelse af det
               areal, hvor ledningen er anbragt. højesteret fastslog ved dommen, at ledninger,
               der oprindelig var anbragt på private arealer, også efter en ekspropriation er om-
               fattet af gæsteprincippet.
               ledningsomlægninger, der ikke ligger på gæsteprincip, betales af staten som et
               led i den samlede udgift til anlægget. anlægsmyndigheden vil under alle om-
               stændigheder bestræbe sig på at reducere omkostningerne generelt vedrørende
               ledningsomlægninger, dvs. uanset om der er tale om ledninger, der hviler på gæ-
               steprincippet, eller ledninger, der ikke hviler på gæsteprincippet.
               projektets anlægsoverslag er udarbejdet efter ny anlægsbudgettering som be-
               skrevet i aktstykke 16 af 24. oktober 2006. resultatet er, at anlægsomkostnin-
               gerne inkl. reserver udgør 10,35 mia. kr. i 2009-priser.”
den 8. december 2010 afholdtes et informationsmøde hos hvidovre forsyning med deltagelse
af repræsentanter for banedanmark og hvidovre forsyning. af mødereferatet fremgår blandt
andet følgende:
                                              - 3 -
              ”niar [niels arildsen, banedanmark] oplyste at betalingsspørgsmålet tager
              udgangspunkt i gæsteprincippet, som betyder at le [ledningejeren] betaler for
              egne anlægsarbejder i forbindelse med ledningsomlægninger der hvor princippet
              kan gøres gældende.
              aho [arne hollnagel, hvidovre forsyning] oplyste at hf [hvidovre forsy-
              ning] på et tidligere informationsmøde med bdk [banedanmark] er blevet for-
              talt at bdk afholder samtlige udgifter forbundet med ledningsomlægningerne.
              pm [postmeeting kommentar angivet i kursiv]: bdk har verificeret denne op-
              lysning og dette står ikke i nogle af de udarbejdede referater. projektchef, jan
              schneider-tilli er ligeledes blevet forespurgt, og har oplyst at der ikke på noget
              tidspunkt er blevet oplyst at bdk afholder udgiften til ledningsomlægninger ifm
              ny bane.
              aho udtrykte stor bekymring overfor betalingsspørgsmålet, idet hf sandsyn-
              ligvis ikke kan sende hele regningen for ledningsomlægningerne videre til bor-
              gerne i kommunen. dette forhold skal hf drøfte med forsyningssekretariatet
              (lov om prislov). emnet drøftes på ovennævnte aftalemøder.
              aho forventer at betalingsspørgsmålet løftes op på et politisk niveau. emnet
              drøftes på ovennævnte aftalemøder.”
den 30. maj 2011 blev der mellem hvidovre kommune som den daværende ejer af ejen-
dommen matr.nr. 105 hvidovre by, hvidovre, og ejeren af regnvandsbassinet beliggende på
ejendommen, hvidovre spildevand a/s (nu hofor spildevand hvidovre a/s), indgået af-
tale om en servitut, der blev tinglyst som byrde på ejendommen den 21. juni 2011. af servi-
tutten fremgår blandt andet:
              ”selskabet [hvidovre spildevand a/s] har betalt kr. 30.000 til ejeren [hvidovre
              kommune], som erstatning for, at gæsteprincippet ikke gælder for bassinet.”
ejendommen matr.nr. 105 hvidovre by, hvidovre, blev med hjemmel i lov nr. 527 af 26.
marts 2010 eksproprieret den 20. marts 2013, hvorefter banedanmark blev ny ejer af ejen-
dommen.
det fremgår af et notat af 26 marts 2013 udarbejdet af grontmij, at udgifterne til flytning af
vandbassinet foreløbigt er anslået at beløbe sig til mellem 26 og 33 millioner kr. ekskl. moms
afhængig af den valgte model. der er efter det oplyste endnu ikke truffet beslutning, hvad der
skal ske med regnvandsbassinet.
                                               - 4 -
procedure
parterne har for landsretten gentaget deres anbringender for byretten og har procederet i over-
ensstemmelse hermed.
landsrettens begrundelse og resultat
det er ubestridt, at det såkaldte gæsteprincip fandt anvendelse på regnvandsbassinet på ejen-
dommen matr.nr. 105 hvidovre by, hvidovre, forud for tinglysningen af servitutten den 21.
juni 2011. gæsteprincippet er betegnelsen for en udfyldende regel, der finder anvendelse i
tilfælde, hvor der uden vederlag er givet tilladelse til at anbringe en ledning på en ejendom.
reglen indebærer, at ledningsejeren som ”gæst” skal bekoste ledningsarbejder, der er nød-
vendiggjort af arealejerens ændrede benyttelse af det areal, hvor ledningen er anbragt.
hvis servitutten ikke forinden var blevet tinglyst, ville banedanmark, der erhvervede ejen-
dommen ved ekspropriation den 20. marts 2013, som ny ejer kunne have påberåbt sig gæste-
princippet over for hofor spildevand hvidovre a/s, jf. højesterets dom af 22. september
2009 refereret i ugeskrift for retsvæsen 2009, s. 2978, og dermed krævet, at hofor spilde-
vand hvidovre a/s skulle afholde udgifterne i forbindelse med den nødvendige omlægning af
regnvandsbassinet, hvilket også var i overensstemmelse med forarbejderne til lov nr. 527 af
26. maj 2010 (anlægsloven).
landsretten lægger ligeledes til grund som ubestridt, at både hvidovre kommune og det da-
værende hvidovre spildevand a/s i foråret 2011, hvor servitutten blev aftalt, vidste at linje-
føringen for den ny jernbane løb igennem regnvandsbassinet på ejendommen, at arealet ville
blive eksproprieret af staten, at regnvandsbassinet med tilhørende ledninger skulle omlægges
som følge af jernbaneanlægget, og at udgifterne hertil ville udgøre mindst 1 million kr.
i byretten har daværende direktør for hvidovre kommunes centralforvaltning, gert stephan
nelth, forklaret blandt andet, at:
              ”lars thiesson gjorde på et møde i februar/marts 2011 opmærksom på, at der
              forestod en ekspropriation af nogle arealer i forbindelse med ringstedbanen, og
                                               - 5 -
              hvidovre forsyning a/s ville sikre en fravigelse af gæsteprincippet. de blev
              enige om proceduren. økonomiudvalget blev ekstraordinært indkaldt, og der
              blev truffet en beslutning. det stod klart for politikerne, at konsekvensen af be-
              slutningen ville være, at banedanmark skulle betale for flytningen af regnvands-
              bassinet. der var tale om et nationalt anlægsprojekt, og hensynet til borgerne i
              hvidovre kommune vejede tungest for kommunen.”
i lyset af denne og de øvrige forklaringer for byretten samt mødereferatet fra informationsmø-
det den 8. december 2010, hvorefter det var forventningen, at ”betalingsspørgsmålet [skulle]
løftes op på politisk niveau”, lægger landsretten ligesom byretten til grund, at hvidovre
kommune og det daværende hvidovre spildevand a/s havde til hensigt at sikre, at staten
kom til at betale for omlægningen af regnvandsbassinet. hermed kunne det nuværende ho-
for spildevand hvidovre a/s slippe for en meget betydelig udgift på ikke under 1 million
kr.
landsretten finder desuden, at fastsættelsen af kommunens vederlag på 30.000 kr. for opgi-
velse af gæsteprincippet, der i øvrigt ses beregnet uden hensyntagen til den kommende eks-
propriation og omlægning af regnvandsbassinet, står i åbenbart misforhold til både den på
ejendommen pålagte økonomiske byrde, der alene ville ramme banedanmark, og den af ho-
for spildevand hvidovre a/s opnåede tilsvarende besparelse.
det er landsrettens opfattelse, at hvidovre kommunes handling, der ikke kan anses for ordi-
nær, udelukkende havde til formål at varetage hofor spildevand hvidovre a/s’ økonomi-
ske interesser på bekostning af statens, og at kommunen med vedtagelsen og tinglysningen af
servitutten handlede klart i strid med det grundlæggende princip om saglig forvaltning, der
ligeledes finder anvendelse inden for kommunalfuldmagtens område. det forhold, at hofor
spildevand hvidovre a/s’ kunder også er borgere i hvidovre kommune kan ikke føre til et
andet resultat.
hvidovre kommune handlede således klart ulovligt ved vedtagelsen og tinglysningen af ser-
vitutten, og den bør efter landsrettens opfattelse i lyset af de konkrete omstændigheder og sa-
gens karakter ikke tillægges gyldighed.
de omstændigheder, der begrunder, at kommunens beslutning ikke var lovlig, var hofor
spildevand hvidovre a/s bekendt med.
                                               - 6 -
landsretten tager hermed banedanmarks principale påstand til følge.
hofor spildevand hvidovre a/s og hvidovre kommune skal betale sagsomkostninger for
begge retter til banedanmark med i alt 248.600 kr. beløbet omfatter 48.600 kr. til retsafgifter
og 200.000 kr. til udgifter til advokatbistand inkl. moms. ved fastsættelsen af beløbet til dæk-
ning af udgifterne til advokatbistand er der ud over sagens værdi taget hensyn til sagens prin-
cipielle betydning.
                                    t h i k e n d e s f o r r e t:
hofor spildevand hvidovre a/s og hvidovre kommune skal anerkende, at servitutten
tinglyst den 23. juni 2011 på matr.nr. 105 hvidovre by, hvidovre, er ugyldig.
i sagsomkostninger for begge retter skal hofor spildevand hvidovre a/s og hvidovre
kommune in solidum betale 248.600 kr. til banedanmark.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 7. februar 2017
sag 55/2016
(2. afdeling)
a
(advokat eduardo vistisen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 7. afdeling den 26. februar 2016.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
 pedersen, jon stokholm, henrik waaben og lars apostoli.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, skatteministeriet, skal anerkende, at
der skal ske omberegning af grundskatteloftsværdien for hendes ejendom, matrikel nr. ..., y-
by, med basisår 2001.
skatteministeriet har nedlagt påstand om stadfæstelse med den ændring, at ansættelsen af den
omberegnede grundværdi skal foretages med 2009 som basisår ved vurderingen pr. 1. oktober
2010.
skatteministeriets ændrede påstand skyldes, at den faktiske grundværdi for den udstykkede
ejendom (... x) var lavere end loftsværdien for 2009, og at 2009 derfor er basisår ved bereg-
ningen af grundskatteloftet for denne ejendom ved vurderingen pr. 1. oktober 2010.
                                                - 2 -
anbringender
a har for højesteret anført navnlig, at prisniveauet for alle sammenlignelige omliggende vil-
laejendomme i z-by siden 2001 har udviklet sig langt over stigningsbegrænsningen, som føl-
ger af loftet over grundlaget for beregningen af kommunal grundskyld, der blev indført ved
lov nr. 1047 af 17. december 2002. derfor er 2001 basisår ved beregningen af grundskattelof-
tet for alle disse ejendomme, og det ville være urimeligt og i strid med lovens formål, hvis der
ved beregningen af grundskatteloftet for de seks ejendomme på ...-vej – som de eneste i om-
rådet – skulle anvendes et senere basisår end 2001. ved anvendelse af 2008 eller 2009 som
basisår bliver resultatet en afgiftspligtig grundværdi, som er omtrent dobbelt så høj som ved
anvendelse af 2001 som basisår. det kan da også konstateres, at de afgiftspligtige grundvær-
dier af alle sammenlignelige ejendomme i området er væsentligt lavere end dem, der er lagt til
grund ved beregningen af grundskyld for de seks ejendomme på ...-vej.
vurderingslovens § 33, stk. 18, 2. pkt., bør fortolkes indskrænkende, således at bestemmelsen
ikke gælder i en situation, hvor anvendelsen af de nye ejendomme efter en udstykning er helt
anderledes end den hidtidige anvendelse af den udstykkede ejendom, og hvor dette har væ-
sentlig betydning for grundværdiernes udvikling. det er netop situationen i det foreliggende
tilfælde, hvor den udstykkede ejendom har været anvendt til x (... x), og hvor stigningen af
grundværdien siden 2001 netop af den grund har været beskeden. konsekvensen er, at ... xs
faktiske grundværdi i årene efter 2001 jævnligt har været lavere end de loftsværdier, der
følger af loven. det er årsagen til, at 2009 og ikke 2001 er basisår ved vurderingen af ... xs
grund i 2010. i modsætning hertil har prisudviklingen for de omliggende villakvarterer været
meget stærk, og her har de faktiske grundværdier derfor ikke siden 2001 været lavere end de
loftsværdier, der følger af loven. under disse omstændigheder vil det være i strid med lovens
formål, hvis basisåret for de seks nye ejendomme på ... vej, som anvendes til boliger, skal
være bestemt af basisåret for x (2009) – med væsentligt højere grundskyld til følge – i stedet
for det basisår, som gælder for alle de sammenlignelige boligejendomme i området (2001).
ved købet af ejendommen har hun disponeret i tillid til skats udtalelse i mailen af 5. februar
2010. skats udtalelse giver derfor grundlag for en berettiget forventning om, at 2001 anven-
des som basisår ved beregningen af grundskatteloftet. forbeholdet i udtalelsen har generel ka-
rakter og er derfor uden betydning for anvendelsen af forventningsprincippet.
                                              - 3 -
skatteministeriet har heroverfor anført navnlig, at det følger af 2. pkt. i vurderingslovens § 33,
stk. 18, at ansættelsen af den omberegnede grundværdi for en ny ejendom foretages med
samme basisår, som gælder for den udstykkede ejendom. i det foreliggende tilfælde er ... x
den udstykkede ejendom, og da 2009 skal anvendes som basisår for denne ved vurderingen
pr. 1. oktober 2010, gælder dette også for de seks nye ejendomme på ... vej, der er udstykket
fra x, herunder as ejendom.
det er uden betydning, at 2001 er anvendt som basisår ved vurderingen af sammenlignelige
ejendomme i området, da dette ifølge § 33, stk. 18, 3. pkt., kun ville have relevans, hvis de
nye ejendomme på ... vej var udstykket fra en ejendom, som hidtil havde været undtaget fra
vurdering. denne situation er netop ikke aktuel i det foreliggende tilfælde, idet ... x ikke har
været undtaget fra vurdering.
det er ikke i strid med lovens formål at anvende § 33, stk. 18, 2. pkt., efter ordlyden med den
virkning, at vurderingen af as ejendom foretages med 2009 som basisår, selv om det betyder,
at resultatet afviger fra vurderingen af sammenlignelige ejendomme i området. formålet med
loven er at begrænse stigningen af de afgiftspligtige grundværdier – og dermed stigningen af
ejendomsskatterne for den enkelte ejendom. det er ikke at sikre en ensartet beskatning af
sammenlignelige ejendomme. det ville derimod være uforeneligt med lovens ordlyd og moti-
ver at følge as ønske om at anvende reglen i § 33, stk. 18, 3. pkt., i den foreliggende situation,
der klart er omfattet af stk. 18, 2. pkt.
forventningsprincippet kan ikke føre til et andet resultat, allerede fordi skat i sin mail af 5.
februar 2010 udtrykkeligt har taget forbehold om, at udtalelsen kun er vejledende og derfor
ikke bindende for skat. hertil kommer, at anvendelse af 2001 som basisår ved omberegning
af grundværdien ville være i klar modstrid med loven, og at udtalelsen efter sit indhold i øv-
rigt kun har foreløbig og uforbindende karakter.
supplerende sagsfremstilling
for højesteret er der fremkommet yderligere oplysninger om grundværdier, loftsværdier og
basisår bl.a. for sammenlignelige ejendomme i det område, hvor as ejendom ligger.
                                                 - 4 -
endvidere er fremlagt oplysninger, der viser, at 2009 var basisår ved ansættelsen af den af-
giftspligtige grundværdi for ... x for 2010. resultatet heraf bliver en lavere grundskyld for a.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår spørgsmålet om rette basisår ved beregningen af grundskatteloftet for as ejen-
dom for vurderingsåret 2010. sagen rejser spørgsmål om fortolkningen af vurderingslovens §
33, stk. 18, og om anvendelse af forventningsprincippet.
fortolkningen af vurderingslovens § 33, stk. 18
når en ny ejendom efter udstykning bliver omfattet af pligten til at betale grundskyld efter
ejendomsbeskatningsloven, foretages ved den almindelige vurdering eller omvurderingen ef-
ter vurderingslovens § 3 en yderligere ansættelse af grundværdien, jf. lovens § 33, stk. 18, 1.
pkt. efter § 33, stk. 18, 2. pkt., skal ved ansættelsen af grundværdien for den nye ejendom
anvendes samme basisår som for den udstykkede ejendom, når den udstykkede ejendom er
omfattet af pligten til at betale grundskyld. når den nye ejendom hidtil ikke har været vurde-
ret, fordi den har været undtaget fra vurdering, jf. lovens § 7, stk. 1, eller fordi vurdering har
været undladt, jf. § 7, stk. 2, skal basisåret for omliggende ejendomme af samme art anvendes
ved ansættelsen af grundværdien for den nye ejendom, jf. § 33, stk. 18, 3. pkt. fastlæggelsen
af basisåret er afgørende for beregningen af grundskatteloftet for den nye ejendom, jf. ejen-
domsbeskatningslovens § 1, stk. 4.
as ejendom er en af seks nye ejendomme, som i 2010 blev udstykket fra ... x med henblik på
etablering af den nye villabebyggelse på ... vej. de nye ejendomme blev første gang vurderet
selvstændigt pr. 1. oktober 2010. ... x (den udstykkede ejendom) er omfattet af pligten til at
betale grundskyld, og 2009 er basisåret ved beregningen af grundskatteloftet for denne ejen-
dom.
efter ordlyden af vurderingslovens § 33, stk. 18, er det bestemmelsens 2. pkt., der finder an-
vendelse ved ansættelsen af grundværdien for as ejendom (den nye ejendom), da den er
fremkommet ved udstykning fra en ejendom, der er omfattet af pligten til at betale grundskyld
(den udstykkede ejendom). efter bestemmelsens ordlyd skal ansættelsen af grundværdien for
hendes ejendom således foretages med samme basisår som for den udstykkede ejendom – det
vil sige 2009.
                                              - 5 -
formålet med reglerne om indførelse af et loft over grundlaget for beregningen af kommunal
grundskyld, som blev indført ved lov nr. 1047 af 17. december 2002, var at begrænse stignin-
gen i ejendomsskatterne for den enkelte grundejer. for as ejendom er der imidlertid tale om
ansættelse af grundværdien for en ny ejendom efter udstykning.
den indskrænkende lovfortolkning, som a argumenterer for, ville i realiteten indebære, at
vurderingslovens § 33, stk. 18, 3. pkt., skulle finde anvendelse i det foreliggende tilfælde.
imidlertid er anvendelse af reglen i vurderingslovens § 33, stk. 18, 3. pkt., om benyttelse af
samme basisår som for omliggende ejendomme af samme art såvel efter ordlyden som forar-
bejderne forbeholdt de tilfælde, hvor ejendommen hidtil har været undtaget fra vurdering,
eller hvor vurdering hidtil har været undladt.
højesteret finder herefter, at 2009 skal anvendes som basisår ved fastsættelsen af grundskat-
teloftet i henhold til ejendomsbeskatningsloven for as ejendom. det kan ikke føre til et andet
resultat, at der i samme område er et større antal sammenlignelige ejendomme, hvis grund-
værdier er ansat med 2001 som basisår, med heraf følgende betydelige forskelle ved fastsæt-
telsen af de afgiftspligtige grundværdier og grundskylden.
forventningsprincippet
anvendelse af 2001 som basisår ved fastsættelsen af grundskatteloftet for as ejendom ved
vurderingen pr. 1. oktober 2010 ville være i åbenbar modstrid med vurderingslovens § 33, stk.
18. allerede af den grund kan skats mail af 5. februar 2010 ikke give grundlag for en rets-
beskyttet forventning om, at 2001 skal anvendes som basisår.
højesteret stadfæster herefter dommen med den nedenfor anførte ændring.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at ansættelsen af den omberegnede grund-
værdi skal foretages med 2009 som basisår ved vurderingen pr. 1. oktober 2010.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 45.000 kr. til skatteministeriet.
                                               - 6 -
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.