text:
                                              dom
afsagt den 9. marts 2015 af østre landsrets 8. afdeling
(landsdommerne henrik bitsch, m. lerche og mette lyster knudsen (kst.)).
8. afd. nr. b-4013-13:
tandlæge a
(advokat eigil lego andersen)
mod
spar nord bank a/s
(advokat christian kruse-madsen)
københavns byrets dom af 29. november 2013 (bs 37a-5571/2012) er anket af tandlæge a
med påstand om, at indstævnte, spar nord bank a/s [i det følgende spar nord bank], til-
pligtes at betale til a 2.013.830,74 kr. med tillæg af procesrente af 1.723.719,62 kr. fra sagens
anlæg, af 215.520,29 kr. fra 4. juni 2013 samt af 74.590,83 kr. fra 15. oktober 2013.
endvidere har a nedlagt påstand om, at spar nord bank tilpligtes at anerkende, at spar nord
bank ikke er berettiget til at rejse yderligere krav mod a om betaling af differencebeløb mel-
lem en fast rente på 4,42 % p.a. og en variabel rente på dkk cibor 3 måneder af et beløb på
dkk 7.000.000.
spar nord bank har påstået stadfæstelse.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaringer af a, b, ann-birgit meidahl porskrog og
andreas bonde jensen.
                                              - 2 -
endvidere har knud kristensen afgivet vidneforklaring.
a har supplerende forklaret blandt andet, at det var b, som i 2009 købte et sommerhus. under
mødet den 10. august 2011 tjekkede han kursen på schweizerfranc på sin computer. kursen lå
på 721. han var ikke oprindeligt klar over, at swappen løb i 10 år, uanset om lånet måtte blive
indfriet før. han syntes, at andreas bonde jensen under mødet fuldstændig skiftede karakter
og blev vred, da han og b sagde nej til stop loss. det var modvilligt, at han accepterede stop
loss på 725. det var hans opfattelse, at banken ville stoppe kreditten, hvis han ikke accepte-
rede stop loss. han foreslog under mødet selv et stop loss på 740. det var ikke under mødet
på tale, at andreas bonde jensen skulle tale med bankens hovedkontor eller andre om, hvor-
vidt banken ville acceptere et stop loss på 740. da banken efterfølgende ikke ville fortsætte
kundeforholdet med ham, måtte han ud og finde en anden bank og få optaget kreditfore-
ningslån. swappen er ikke fradragsberettiget, efter at lånet er blevet indfriet. det, andreas
bonde jensen blev ophidset over, var diskussionen om dårlig rådgivning fra bankens side og
hans afvisning af stop loss som foreslået af banken. andreas bonde jensen truede med at op-
sige lånet, hvilket ville lukke klinikken.
b har supplerende forklaret blandt andet, at da hun overtog ejerlejligheden var den kun be-
hæftet med en gæld på ca. 900.000 kr. vedrørende hendes køb af sommerhuset. 8 måneder
efter august 2011 blev ejerlejligheden vurderet til ca. 15 mio. kr. da hun sagde, at banken
havde ydet dårlig rådgivning, blev andreas bonde jensen meget ophidset. a ville have et stop
loss på 740. ultimativt sagde andreas bonde jensen, at stop loss skulle være på 725, og i
modsat fald ville banken lukke kreditten. hun deltog i mødet med henblik på, at hun skulle
kautionere, hvilket hun var indforstået med. de drøftede ikke sikkerhedsstillelse i forbindelse
med drøftelserne om stop loss på henholdsvis 720, 725 og 740. mødet var meget fredeligt, da
hun ankom til mødet. ann-birgit porskrog blev meget stille, da mødet blev mere ophidset. a
undersøgte under mødet, at kursen på schweizerfranc var over 720. a sagde ikke, at det var
fint med stop loss på 725. andres bonde jensen nævnte ikke noget om, at han kunne tale med
nogen i banken om et andet stop loss end 725.
ann-birgit meidahl porskrog har supplerende forklaret blandt andet, at der var en forhand-
lingssituation om stop loss kursen. fra omkring 2008 talte hun med a om renteswappen og
udviklingen af schweizerfrancen. de talte også om, at det ville koste ham penge at komme ud
                                               - 3 -
af renteswappen før udløbet af de 10 år. i forbindelse med forlængelsen af engagementet i
2010 talte hun og a en del om stop loss i forbindelse med schweizerfranclånet. a har aldrig
været nervøs for schweizerfrancen, og derfor ville han ikke have stop loss. hun har ikke sagt
til a, at schweizerfrancen ikke ville stige. banken havde internt en dagsorden for mødet den
10. august 2011, nemlig at der skulle drøftes og gerne aftales stop loss. stop loss på 725 blev
nået i løbet af eftermiddagen den 10. august, men det blev hun først klar over dagen efter.
hun troede dengang, at det var i løbet af natten mellem den 10. og 11. august 2011, at
schweizerfrancen kom over kurs 725. a bad ikke efter den 11. august 2011 om at få lånet lagt
om igen til schweizerfranc. der blev under mødet i begyndelsen talt åbent om niveauet for
stop loss. i løbet af mødet blev begge parter stejle i deres synspunkter. andreas bonde jensen
holdt fast på kurs 725, hvilken kurs a endte med at acceptere. forud herfor havde de drøftet
forskellige andre kurser. der blev ikke sagt, hvad der ville ske, hvis man ikke fik en aftale om
stop loss. hun kan ikke huske, at a under mødet på sin computer tjekkede schweizerfranckur-
sen. det blev ikke nævnt, at banken kunne lukke engagementet med a eller lukke klinikken.
andreas bonde jensen har supplerende forklaret blandt andet, at knud kristensen er chef for
bankens kreditafdeling i aalborg. han havde ikke forud for mødet talt med knud kristensen
om aftale om stop loss konkret vedrørende a. fra aalborg var der instruktion om, at man
skulle forholde sig til alle kunders schweizerfranclån, og at der skulle indgås aftale med kun-
derne om stop loss på 725. andre aftaler skulle godkendes af kreditafdelingen. under mødet
den 10. august 2011 undersøgte a kursen på schweizerfranc. han mener fortsat, at a oplyste,
at kursen på det tidspunkt var på 714. han fastholder, at han ikke har truet med at lukke kli-
nikken, bl.a. fordi klinikken gik godt. de drøftede på mødet vilkår for engagementet, herunder
stop loss. stop loss kunne ikke indføres uden as accept. mødet gik ud på en drøftelse af vil-
kårene for as lån i banken. bankens sikkerhed var ændret, idet a ikke længere var ejer af
ejerlejligheden. han var absolut ikke hysterisk eller vred under mødet. han husker ikke, at b
kritiserede banken for dårlig rådgivning. den skriftlige instruks fra knud kristensen omfat-
tede også stop loss på 725. der blev ikke under mødet eller i forbindelse med mødet den 10.
august talt om, at de skulle rette henvendelse til kreditkontoret om eventuel accept på at gå
over 725. det var b, ikke a, der ønskede stop loss på 740. a syntes, at stop loss på 725 var
fint. under mødet sagde vidnet, at hvis stop loss skulle være over 725, skulle det accepteres af
hovedkontoret, men det blev ikke aktuelt, da a accepterede 725. a regnede nemlig ikke med,
at kursen ville komme så højt op. derimod forventede han, at kursen ville falde. hvis stop
                                               - 4 -
loss ikke var blevet accepteret, ville banken overveje at opsige engagementet med a. han
opfattede ikke, at der var nogen misstemning under mødet. b havde under mødet ikke nogen
indvendinger mod at kautionere, men det endte efterfølgende med, at hun ikke kautionerede.
knud kristensen har som vidne forklaret blandt andet, at han de sidste 14 år har været kre-
ditdirektør i spar nord bank. det er korrekt, at der den 8. august 2011 fra bankens hoved-
kontor var en generel instruks om stop loss på 725 vedrørende schweizerfranclån. hvis denne
instruks skulle fraviges, skulle hovedkontoret give tilladelse. om tilladelse kunne gives, var
afhængig af kundens økonomiske situation, herunder om kunden kunne tåle at lide et større
økonomisk tab på schweizerfranc. han kan ikke huske, om der blev rettet henvendelse til
bankens kreditafdeling vedrørende as engagement. han har ikke selv forbindelse med com-
merzbank. instruksen gik ud på, at der skulle laves aftale med kunderne om stop loss.
procedure
parterne har i det væsentlige procederet som for byretten, herunder har de uddybet det anførte
i parternes påstandsdokumenter af 16. februar 2015.
landsrettens begrundelse og resultat
også efter det for landsretten fremkomne må det lægges til grund, at parterne er uenige om
forløbet af drøftelserne på mødet den 10. august 2011, men at a – om end nødtvungent – ac-
cepterede et stop loss på kurs 725, og at han ikke umiddelbart efter meddelelsen om, at et stop
loss var iværksat, foretog en egentlig reklamation heroverfor. landsretten finder derfor lige-
som byretten, at det er godtgjort, at der blev indgået en aftale om stop loss på mødet den 10.
august 2011, jf. herved princippet i aftalelovens § 6, stk. 2.
af investeringsaftalen af 6. februar 2008 fremgår blandt andet, at risikoen ved den valgte
swap betegnes som meget høj. i perioden op til mødet den 10. august 2011 var kursen på
schweizerfranc steget kraftigt, og parterne havde udvekslet flere mails om kursstigningerne og
bankens bekymring herfor. mødet var et led i den årlige genforhandling af rammeaftalen, og
a var på mødet bistået af sin hustru, der er advokat. på denne baggrund finder landsretten
ikke, at bankens ønske om og parternes aftale om stop loss på 725 var urimelig. landsretten
                                              - 5 -
finder derfor ikke grundlag for at tilsidesætte aftalen som ugyldig efter aftalelovens bestem-
melser herom.
efter ordlyden af rammeaftalen af 14. november 2006 og de to udlandslån på henholdsvis
dkk 5.000.000 og 2.000.000 sammenholdt med ordlyden af renteswap-bekræftelsen af 20.
november 2006 og indholdet af mailkorrespondancen mellem a og investeringschef kasper
bæk den 19. og 27. februar 2007 finder landsretten, at aftalen om renteswap naturligt må for-
stås som en del af det samlede lånearrangement i forbindelse med finansieringen af erhvervel-
sen og indretningen af tandlægeklinikken.
henset hertil, og da spar nord bank ikke klart og tydeligt har tilkendegivet, at aftalen om
renteswap var en selvstændig aftale, der forpligtede a i den fulde løbetid på 10 år, uanset om
de lån, der var baggrund for renteaftalen, måtte være indfriet, finder landsretten, at spar nord
bank ikke kan støtte ret på aftalen om renteswap efter indfrielsen af udlandslånet. landsretten
tager derfor denne del af appellantens påstand til følge.
appellanten skal betale delvise sagsomkostninger for begge retter til spar nord bank a/s
med i alt 150.000 kr. ved fastsættelsen af beløbet, der er til dækning af udgifter til advokat-
salær, er der ud over sagens værdi taget hensyn til sagens udfald, herunder det forhold at det
har været nødvendigt for appellanten at anlægge sag.
                           t h i      k e n d e s      f o r    r e t:
spar nord bank a/s frifindes for det rejste betalingskrav.
spar nord bank a/s skal anerkende, at banken ikke er berettiget til at rejse yderligere krav
mod a om betaling af differencebeløb mellem en fast rente på 4,42 % p.a. og en variabel
rente på dkk cibor 3 måneder af et beløb på 7.000.000 kr.
i delvise sagsomkostninger for begge retter skal a betale 150.000 kr. til spar nord bank a/s.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
                                         - 6 -
sagsomkostningerne forrentes med procesrente efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
dom
afsagt den 8. januar 2015 i sag nr. bs 10f-2144/2013:
aarhus kommune
beskæftigelsesforvaltningen
værkmestergade 15
8000 århus c
mod
danske forsikring a/s
borupvang 4
2750 ballerup
sagens baggrund og parternes påstande
sagen drejer sig om, hvorvidt aarhus kommune har ret til regres for udbetalte sygedagpenge
til a, der den 4. februar 2010 var udsat for en faldulykke. sagens hovedproblem er, om et
sådan krav er forældet.
aarhus kommunes endelige påstand er, at danske forsikring a/s skal anerkende, at
kommunens regreskrav for sygedagpenge ikke er forældet.
danske forsikrings påstand er frifindelse.
sagen er anlagt den 25. juni 2013.
oplysningerne i sagen
a kom den 4. februar 2010 til skade ved et fald på et isglat fortov. ved faldet pådrog hun sig
brud på venstre albue. via retshjælpen i aarhus blev ulykken den 28. september 2011 anmeldt
over for ejeren af den ejendom ud for hvilken faldet var sket. ejeren afviste i første omgang
erstatningspligten, blandt andet på grund af forkerte oplysninger om, hvor faldet var sket.
ejeren af ejendommen, der har tegnet grundejerforsikring hos danske forsikring, anmeldte
kravet over for forsikringsselskabet den 2. marts 2012.
efter korrespondance mellem forsikringsselskabet og as advokat om ansvarsgrundlaget
anerkendte forsikringsselskabet ved brev af 20. september 2012 erstatningspligten og
anmodede as advokat om en dokumenteret erstatningsopgørelse.
as advokat anmodede den 5. oktober 2012 aarhus kommune om aktindsigt i den kommunale
sag og bad om at få kopi af alle sygedagpengespecifikationer, idet a havde oplyst, at hun
havde været på sygedagpenge siden umiddelbart efter ulykken den 4. februar 2010.
ved brev af 22. oktober 2012 opgjorde advokaten et foreløbigt erstatningskrav over for
forsikringsselskabet. det foreløbige krav omfattede svie og smerte for 4. februar 2010 til 2.
marts 2011, opgjort til maksimumbeløbet på 67.000 kr. og varigt mén. som dokumentation
vedlagde advokaten lægejournal fra 2 år før ulykken og akter fra et optræningsforløb på
ortopædisk genoptræningscenter i aarhus.
                                               - 2 -
ved brev af 7. januar 2013 opgjorde advokaten over for forsikringsselskabet et krav på tabt
arbejdsfortjeneste for perioden 1. august 2010 til 1. december 2012, der var skønsmæssigt
fastsat til 917.280 kr. heri var fradraget offentlige ydelser for 2010, 2011 og 2012 med i alt
461.193 kr., således at der blev krævet 456.087 kr. i tabt arbejdsfortjeneste. med brevet var
vedlagt dokumentation for de offentlige ydelser, der var modtaget fra den 5. februar 2010 og
foreløbig til den 21. oktober 2012.
med brev af 18. januar 2013 fremsendte advokaten kopi af en speciallægeerklæring til
forsikringsselskabet.
danske forsikring tilbød herefter den 4. marts 2013 at betale godtgørelse for varigt mén og
svie og smerte samt erstatning for tabt arbejdsfortjeneste frem til den 1. december 2012. det
fremgår af brevet, at erstatningen for tabt arbejdstortjeneste var en forligsmæssig løsning,
fordi a havde været arbejdsløs på ulykkestidspunktet. man tilbød at betale 260.622 kr., idet
man havde fratrukket 12 måneder i advokatens opgørelse. det fremgår videre af brevet, at
sagen havde været forelagt danske forsikrings lægekonsulent.
as advokat meddelte den 19. marts 2013, at forsikringssel-skabets tilbud kunne accepteres.
danske forsikring foretog herpå den 2. april 2013 udbetaling til a. samme dag foretog man
indberetning i henhold til sygedagpengeloven til aarhus kommune. heri oplyste man, at der
var udbetalt erstatning for tabt arbejdsfortjeneste fra 4. februar 2011 til 1. december 2012 og
svie og smerte fra uheldsdagen og frem til det maksimale beløb var nået. i indberetningen
anførte forsikringsselskabet samtidig, at det var selskabets opfattelse, at et regreskrav var
forældet, da der var tale om en privat skadevolder, hvorfor forældelse indtrådte 3 år efter
skadetidspunktet.
det er fremlagt en oversigt, der viser antallet af opfølgningssamtaler, kommunen har haft med
a i forbindelse med sygedagpengesagen.
lis susanne sloma, der er skadebehandler hos danske forsikring, har forklaret blandt andet,
at hun er ansat i afdelingen for personskader og har været sagsbehandler på sagen. man
modtog en anmeldelse fra sin forsikringstager i marts 2012 omkring 2 år efter, at skaden
skulle være sket. der var tvivl om ansvarsgrundlaget, fordi skadelidte havde oplyst to
forskellige gader som uheldssted. det forhold, at skaden var anmeldt så sent, krævede også
yderligere dokumentation, blandt fra dmi om vejrlig dengang. ansvarsgrundlaget blev
herefter anerkendt den 20. september 2012.
den første erstatningsopgørelse fra skadelidtes advokat var foreløbig og var ikke ledsaget af
tilstrækkelig dokumentation til, at man kunne vurdere kravets berettigelse. det samme gjorde
sig gældende vedrørende kravet på tabt arbejdsfortjeneste, der også gav anledning til
drøftelser, fordi skadelidte havde været arbejdsløs på skadetidspunktet. det var først fra
modtagelsen af speciallægeerklæringen den 21. januar 2013 og forelæggelsen af den for
forsikringsselskabets lægekonsulent, at man havde det fornødne grundlag til at kunne tage
stilling til kravet og fremsætte et tilbud om erstatning. da det var accepteret, skete der
udbetaling den 2. april 2013. samlet set har der været tale om en temmelig hurtig
sagsbehandling og udbetaling er sket så snart, som det var muligt.
fordi der skete udbetaling af svie og smerte, skete der samtidig indberetning til aarhus
kommune. forsikringsselskabets system er sat op sådan, at sagsbehandleren bliver påmindet
                                               - 3 -
om indberetningspligten efter sygedagpengeloven, når der sker udbetaling af svie og smerte
eller tabt arbejdsfortjeneste. da hun kunne se, at kommunens regreskrav formentlig allerede
var forældet, gjorde hun opmærksom herpå i brevet af 2. april 2013 til kommunen.
lis susanne sloma har tilføjet, at de første oplysninger om skadestuebehandling, m.v. ikke
var tilstrækkelige til at vurdere, om betingelserne for udbetaling af svie og smerte med det
beløb, der blev krævet, var opfyldt. godtgørelse for svie og smerte forudsætter, at den
skadelidte har været undergivet lægebehandling eller genoptræning i den periode,
godtgørelsen kræves for. forsikringsselskabet udbetaler ikke a contobeløb, med mindre der
anmodes om det, og her var der fremsat et samlet krav for hele perioden.
parternes synspunkter
aarhus kommune har gjort gældende, at forsikringsselskabet var bekendt med at skadelidte
havde været sygemeldt, og at kommunen dermed havde et sygedagpengeregreskrav, da
forsikringsselskabet anerkendte sin erstatningspligt den 20. september 2012
kommunens krav ikke er forældet. danske forsikring har ikke foretaget rettidig underretning
af kommunen. det følger af erstatningsansvarslovens § 3, at skadelidte skal godtgøres svie og
smerte for hver dag skadelidte er syg. skadelidte opfyldte allerede ved bruddet på albuen
betingelserne efter erstatningsansvarslovens § 3 for udbetaling af sygedagpenge.
forsikringsselskabet, der har anerkendt erstatningspligten, var senest 1 måned efter
anerkendelsen pligtig til at udbetale for svie og smerte, jf.erstatningsansvarsloven § 16 stk. 1,
2. pkt.
forsikringsselskabet har senest 4 uger efter at have været pligtig til at udbetale svie og smerte
skulle indberette herom til kommunen efter sygedagpengelovens § 78, stk. 2.
subsidiært påhvilede det forsikringsselskabet at udbetale 1 måned efter modtagelse af
opgørelse af den 22. oktober 2012.
som følge af at danske forsikring ikke har overholdt bestemmelsen i
erstatningsansvarslovens § 16, har selskabet oppebåret en uberettiget gevinst ved gennem
retsstridig handling at forsinke udbetalingen til skadelidte, vel vidende, at kommunens
regreskrav ville ophøre ved forældelse. forsikringsselskabet bør ikke opnå en besparelse ved
retsstridig handling.
forsikringsselskabet er professionel og handler indenfor sit hverv. selskabets
underretningspligt i sygedagpengelovens § 78 stk. 2, skal regnes fra tidspunktet, hvor
selskabet skulle have udbetalt godtgørelse for svie og smerte, og ikke fra hvornår man faktisk
udbetalte.
aarhus kommune har endvidere, udover det i påstandsdokumentet anførte, gjort gældende, at
kommunen var uvidende om sit mulige regreskrav indtil modtagelsen af forsikringsselskabet
indberetning af 2. april 2013. kommunen har ingen mulighed for af egen drift at skaffe sig
oplysningerne. på grund af kommunens ukendskab til sit krav må det følge af
forældelseslovens § 3, stk. 2, at forældelsesfristen i forhold til kommunen først begynder at
løbe fra den 2. april 2013. først da havde man de oplysninger, der skulle til for at identificere,
hvem man kunne rette et regreskrav imod.
                                                - 4 -
hvis kommunens krav betragtes som et på alle punkter afledt krav af skadelidtes krav, således
at man ikke kan vinde bedre ret end skadelidte, er kravet heller ikke forældet, idet
forsikringsselskabet i forhold til skadelidte havde meddelt suspension den 4. marts 2013 til
den 1. juli 2013, og sagen er anlagt inden da.
danske forsikring har gjort gældende, at aarhus kommunes ret til regres for udbetalte
sygedagpenge er afledt af skadelidtes ret til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
forældelsesloven
forældelsesfristen regnes fra skadetidspunktet den 4. februar 2010, jf. forældelseslovens § 2,
stk. 4, på tilsvarende vis som skadelidtes krav på erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.
det rejste krav er forældet, da der er forløbet mere end tre år fra skadens indtræden og indtil
stævningen blev indgivet til retten ultimo juni 2013. kommunen har ikke godtgjort, at det
ikke var muligt inden forældelsesfristens udløb at anlægge sag. skadelidte har i mere end tre
år forud for retssagens anlæg været vidende eller burde være vidende om de forhold, hun
mener, berettiger til godtgørelse og erstatning. da kommunen har et afledt krav, kan
kommunen ikke opnå en bedre retsstilling end skadelidte.
der har fra danske forsikrings side været tale om helt sædvanlig sagsbehandling af
skadelidtes erstatningskrav. forsikringsselskabet har ikke overfor kommunen har accepteret,
at forældelsesfristen blev suspenderet.
aarhus kommune bærer bevisbyrden for, at betingelserne for, at forældelsesfristen i henhold
til forældelseslovens § 3, stk. 2, regnes fra et senere tidspunkt, er opfyldt. kommunen har ikke
løftet denne bevisbyrde, og kommunen har ikke været i utilregnelig uvidenhed om sit krav.
kommunen har en handlepligt for at afbryde forældelse i en situation som den foreliggende,
hvis forældelsesproblematikken skal undgås. forsikringsselskabet har ikke en handlepligt til
at afbryde forældelse af kommunens krav.
indberetning efter sygedagpengelovens § 78, stk. 2:
indberetning i henhold til § 78, stk. 2 skal ske, når der udbetales erstatning til skadelidte.
forsikringsselskabet har rettidigt iagttaget sin indberetningspligt i henhold til
sygedagpengelovens § 78, stk. 2, der alene regulerer spørgsmålet om manglende og forsinket
indberetning. sygedagpengelovens § 78, stk. 2, regulerer ikke spørgsmål om forældelse.
manglende overholdelse af fristen for underretning medfører, at forældelsesfristen for
regreskravet suspenderes i tidsrummet fra orienteringen af kommunen skulle være sket og
frem til orientering rent faktisk sker. da forsikringsselskabet har iagttaget sin
indberetningspligt rettidigt, sker der ikke suspension af kommunens regreskrav.
forholdet til erstatningsansvarslovens § 16, stk. 1:
der er ikke sammenhæng mellem sygedagpengelovens § 78, stk. 2, og
erstatningsansvarslovens § 16, der alene vedrører forfaldstidspunkt for og forrentning af
skadelidtes erstatningskrav efter erstatningsansvarsloven.
                                                - 5 -
henset til den klare ordlyd af sygedagpengelovens § 78, stk. 2 ”når der udbetales erstatning”
bestrider forsikringsselskabet, at tidspunktet for indberetningspligtens indtræden er
sammenfaldende med rentebestemmelsen i erstatningsansvarslovens § 16, stk. 1.
lovgiver har på intet tidspunkt fastslået en sådan sammenhæng, som den af aarhus
kommune anførte, mellem erstatningsansvarslovens § 16 og sygedagpengelovens § 78, stk. 2,
ligesom lovgiver ikke har benyttet den samme ordlyd i sygedagpengeloven § 78, stk. 2, som
anvendt ved erstatningsansvarslovens § 16, stk. 1.
under henvisning til socialministeriets information af 19. december 1997 om
indberetningspligten, skal indberetning til kommunerne ske ”senest ved
erstatningsopgørelsens afslutning”. ved præciseringen ”senest” afviger cirkulæret fra
forfaldstidspunktet i erstatningsansvarslovens § 16, stk. 1, for derimod at være
”erstatningsopgørelsen afslutning”.
”erstatningsopgørelsen afslutning” må forstås i overensstemmelse med lovteksten ”når der
udbetales erstatning til den pågældende” – altså den aktive udbetalingshandling.
dansk forsikring var ikke bekendt med, at kommunen havde et sygedagpengeregreskrav på
tidspunktet for anerkendelsen af erstatningsansvaret den 20. september 2012. selskabet er
heller ikke enig i, at man senest 1 måned efter anerkendelsen var pligtig til at udbetale
godtgørelse for svie og smerte. forsikringsselskabet modtog først den 21. januar 2013
speciallægeerklæring af 21. november 2012 udarbejdet af overlæge bo munk.
danske forsikring er heller ikke enig i, at man ikke har overholdt bestemmelsen i
erstatningsansvarslovens § 16, men selv hvis det skulle være tilfældet, kan kommunen som
regreskravstiller ikke støtte ret på erstatningsansvarslovens § 16. bestemmelsen regulerer ikke
retsforholdet mellem kommune og forsikringsselskab i denne sammenhæng.
danske forsikring havde ikke den 8. januar 2013 modtaget tilstrækkelige oplysninger til, at
den tabte arbejdsfortjeneste kunne kræves betalt, jf. erstatningsansvarslovens § 16, stk. 1.
danske forsikring er heller ikke enig med aarhus kommune i, at det udgør en skærpende
omstændigheder, at forsikringsselskabet fra skadelidtes advokat den 8. januar 2013 modtog
dokumentation for de offentlige ydelser, skadelidte havde modtaget.
skulle retten finde, at 4-ugers fristen i sygedagpengelovens § 78, stk. 2, begyndte ved
forsikringsselskabets modtagelse af skadelidtes brev den 8. januar 2013, ville rettidig
underretning af kommunen kunne ske til og med den 5. februar 2013. på det tidspunkt var
kommunens krav forældet. sygedagpengelovens § 78, stk. 2, indeholder ikke hjemmel til at
genoplive og suspendere krav, hvor forældelse er indtrådt.
danske forsikring modtog først den lægelige dokumentation for kravet den 21. januar 2013.
hvis retten skulle finde, at 4 ugers-fristen i sygedagpengelovens § 78, stk. 2, begyndte ikke
ved modtagelsen af dokumentation den 21. januar 2013, ville rettidig underretning af
kommunen kunne ske indtil den 18. februar 2013. på hvilket tidspunkt forældelse var indtrådt.
på det tidspunkt, hvor suspension i henhold til kommunens betragtning kunne blive relevant,
dvs. fra den 18. februar 2013, var kommunens regreskrav forældet, hvorfor suspensionsreglen
ikke finder anvendelse.
                                               - 6 -
aarhus kommunes handlepligt
kommunerne har en handlepligt til at afbryde forældelse. det i cirkulæret af 19. december
1997 anførte, hvorefter ”kommunerne behøver således ikke at tage kontakt til
forsikringsselskaberne inden erstatningsopgørelsen” forholder sig ikke til de
forældelsesmæssige konsekvenser af, at kommunerne afventer forsikringsselskabernes
indberetning i situationer, hvor erstatningsudbetalingen sker efter forældelsestidspunktet for
kommunens regreskrav.
kommunen har holdt opfølgningssamtaler, telefoniske samtaler mv. med skadelidte i alt mere
end 30 gange, og kommunen modtog anmodning om aktindsigt samt anmodning om kopi af
samtlige sygedagpengespecifikationer fra skadelidtes advokat. aarhus kommune har således
haft rig mulighed for at undersøge baggrunden for skaden og dermed sin regresadgang. det
har formodningen mod sig, at kommunen ikke ved opfølgningssamtalerne har drøftet
skadebegivenheden med skadelidte.
kommunen bærer risikoen for forældelse i de situationer, hvor den skadelidte modtager første
udbetaling af erstatning på et tidspunkt, hvor forældelse er indtrådt i henhold til
forældelseslovens regler. ved ikke selvstændigt at undersøge og forfølge sit regreskrav, har
kommunen ikke imødekommet denne risiko.
aarhus kommunes krav er således forældet.
forsikringsselskabet har bemærket, at aarhus kommune under hovedforhandlingen har
fremsat nye anbringender, som retten ikke bør tage i betragtning.
rettens begrundelse og afgørelse
en kommunes regreskrav for udbetalte sygedagpenge og andre offentlige ydelser er et afledet
krav, der forældes på samme tidspunkt som skadelidtes krav mod skadevolder eller dennes
forsikringsselskab. udgangspunktet er, at erstatningskrav på personskade forældes efter 3 år,
der regnes fra skadetidspunktet. at kommunens krav er et afledet krav, betyder også, at
kommunens eventuelle regreskrav er afhængigt af, om skadelidte søger at gøre et eventuelle
erstatningskrav gældende mod den mulige skadevolder og dennes eventuelle
ansvarsforsikring.
forældelsesfristen for skadelidte as krav løber fra skadetidspunktet den 4. februar 2010, da
hun fra dette tidspunkt måtte være klar over, at der var indtrådt skade, der kunne begrunde et
erstatningskrav for personskade. den omstændighed, at hun i første omgang oplyste et forkert
uheldssted, skabte forvirring om erstatningspligten, men kan ikke medføre, at
forældelsesfristen skal regnes fra et senere tidspunkt. fristen for forældelse udløb således 3 år
efter den 4. februar 2010, dvs. den 4. februar 2013.
der har ikke været aftalt suspension med kommunen. den suspension af forældelsen, som
danske forsikring meddelte i brev af 4. marts 2013 til skadelidtes advokat, skal ses i
sammenhæng med, at der i brevet blev fremsat et forligsmæssigt tilbud på erstatning og at en
eventuel erstatning for erhvervsevnetab endnu ikke var afklaret, samt at der på det tidspunkt
allerede var gået mere end 3 år fra skadetidspunktet. kommunen kan således ikke støtte
nogen ret herpå.
                                               - 7 -
efter lov om sygedagpenge § 78, stk. 2, har forsikringsselskabet en pligt til at foretage
indberetning til kommunen senest 4 uger efter, at der er sket udbetaling af godtgørelse for svie
og smerte eller erstatning for tabt arbejdsfortjeneste. efter lovens ordlyd og forarbejder regnes
fristen fra det tidspunkt, hvor er der sket udbetaling.
danske forsikring foretog indberetning til aarhus kommune den 2. april 2013 samtidig med,
at man udbetalte erstatning til skadelidte. der er ikke noget grundlag i sagens oplysninger for,
at udbetaling kunne eller burde være sket tidligere, og at indberetningen dermed også burde
være foretaget tidligere. skadelidte har ikke fremsat krav over for forsikringsselskabet om at
få udbetalt à conto godtgørelse for svie og smerte, og der består ikke nogen selvstændig pligt
for forsikringsselskabet til at udstykke kravet. i øvrigt havde forsikringsselskabet først ved
modtagelsen af speciallægeerklæringen, der blev fremsendt den 18. januar 2013,
tilstrækkelige oplysninger og den nødvendige dokumentation til, at man kunne vurdere
kravets størrelse. danske forsikring fremsatte herpå et erstatningstilbud den 7. marts 2013,
der blev accepteret af skadelidte den 19. marts 2013, hvorpå der skete udbetaling den 2. april
2013.
da danske forsikring således har overholdt fristen for indberetning efter sygedagpengelovens
§ 78, stk. 2, har forældelsen af kommunens regreskrav ikke været suspenderet.
regreskravet har dermed været forældet, da sagen blev anlagt den 25. juni 2013. som følge
heraf frifindes danske forsikring a/s.
aarhus kommune skal betale 47.500 kr. i sagsomkostninger til danske forsikring a/s.
beløber dækker udgiften inkl. moms til advokatbistand. retten har lagt vægt på sagens værdi,
der ved sagsanlæg er oplyst at være 614.603 kr., og resultat. retten har ikke ved
omkostningsfastsættelse taget hensyn til, at begge parter har udveklset et usædvanligt stort
antal processkrifter, da det hermed forbundne arbejde ikke har stået i rimeligt forhold til
sagens relativt enkle problemstilling.
thi kendes for ret:
danske forsikring a/s frifindes.
aarhus kommune betaler inden 14 dage 47.500 kr. i sagsomkostninger til danske forsikring
a/s.
omkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.


text:
                              højesterets dom
                             afsagt fredag den 10. april 2015
sag 218/2013
(1. afdeling)
k/s af 1. august 2010
(advokat anne louise husen)
mod
mercedes-benz cph a/s
(advokat frank bøggild)
i tidligere instanser er afsagt dom af boligretten i københavn den 13. april 2012 og af østre
landsrets 12. afdeling den 16. april 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, vibeke rønne, michael
rekling, lars hjortnæs og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, k/s af 1. august 2010, har påstået landsrettens dom ophævet og sagen hjemvist
til boligretten til realitetsbehandling af den varslede lejeforhøjelse for lejemålet snorresgade
17-19, 2300 københavn s, principalt med ikrafttræden den 1. marts 2012, subsidiært med
ikrafttræden den 1. august 2012.
indstævnte, mercedes-benz cph a/s, har påstået stadfæstelse. over for den subsidiære på-
stand har mercedes-benz påstået afvisning, subsidiært frifindelse.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om k/s af 1. august 2010 som udlejer har ret til – ud over regulering efter netto-
prisindekset og med skatter og afgifter – at kræve lejen reguleret efter lejelovgivningens reg-
ler om forhøjelse af lejen til det lejedes værdi, nu markedsleje, jf. erhvervslejelovens § 13.
                                                - 2 -
da lejeaftalen og dermed aftalen om pristalsregulering mv. er indgået i perioden fra den 1.
januar 1992 til den 31. december 1999, kan udlejer kun kræve lejen forhøjet i medfør af er-
hvervslejelovens § 13, såfremt det udtrykkeligt fremgår af lejeaftalen, at udlejeren tillige kan
kræve lejen reguleret efter § 3 i den dagældende erhvervslejereguleringslov, jf. denne lovs §
9, stk. 4, 2. pkt., og erhvervslejelovens § 80, stk. 5, 4. pkt.
det fremgår af højesterets dom af 18. december 2013 (ufr 2014.909), at ordet ”udtrykkeligt”
skal forstås således, at det skal fremgå af lejeaftalen med tilstrækkelig tydelighed, at udlejer
tillige kan kræve lejeregulering efter lejelovgivningens regler om fastsættelse af lejen til det
lejedes værdi. sagen angik forståelsen af en bestemmelse i en lejeaftale, hvorefter parterne
gensidigt fraskrev sig retten til at kræve lejen reguleret med henvisning til det lejedes værdi i
12 år fra lejemålets ikrafttræden. højesteret fandt, at betingelsen om tilstrækkelig tydelighed
var opfyldt, idet der ikke kunne være tvivl om, at meningen med bestemmelsen var, at der
efter 12-årsperiodens udløb kunne kræves regulering af lejen til det lejedes værdi efter leje-
lovgivningens regler.
med disse bemærkninger og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, stadfæster hø-
jesteret landsrettens dom.
i sagsomkostninger for højesteret skal k/s af 1. august 2010 betale 60.000 kr. til mercedes-
benz cph a/s. beløbet dækker udgifter til advokat og er fastsat under hensyn til arbejdets
omfang, herunder at der er tale om et udskilt spørgsmål.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal k/s af 1. august 2010 betale 60.000 kr. til mercedes-
benz cph a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                       højesterets kendelse
                           afsagt fredag den 24. marts 2017
sag 311/2016
lilleholm food aps
(advokat anita strauss sørensen)
mod
arsuk food aps
(advokat niels hansen damm)
i tidligere instans er truffet beslutning af grønlands landsret den 13. juli 2016.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, lars hjortnæs og jan schans
christensen.
påstande
kærende, lilleholm food aps, har nedlagt påstand om, at grønlands landsrets beslutning
om afvisning af sagen ophæves, og at sagen hjemvises til realitetsbehandling ved grønlands
landsret.
indkærede, arsuk food aps, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
den 4. december 2015 blev der afsagt dom af retten i grønland i en sag mellem lilleholm
food aps og arsuk food aps. lilleholm food aps indgav pr. mail ankestævning til grøn-
lands landsret onsdag den 30. december 2015 kl. 15.04, hvor retten lukkede kl. 15.00. grøn-
lands landsret var lukket den 31. december 2015. ankestævningen blev af landsretten anset
for modtaget den næstfølgende hverdag, som var mandag den 4. januar 2016.
grønlands landsret afviste den 13. juli 2016 anken som for sent indgivet.
                                              - 2 -
procesbevillingsnævnet gav den 6. oktober 2016 tilladelse til at indbringe sagen for højeste-
ret, som den 31. januar 2017 tillagde kæremålet opsættende virkning.
anbringender
lilleholm food har navnlig anført, at indleveringen af ankestævningen den 30. december
2015 var rettidig, da den 31. december 2015 ikke var en lørdag, søndag eller helligdag, og da
lukkedagen ikke var annonceret og ikke fremgik af rettens hjemmeside. det var derfor ikke
påregneligt for rettens brugere, at grønlands landsret holdt lukket den 31. december 2015.
arsuk food har navnlig anført, at den 31. december efter langvarig grønlandsk praksis er en
fridag, når dagen ikke falder på en lørdag eller en søndag, hvilket også fremgår af diverse
grønlandske overenskomster, herunder overenskomsterne for statens institutioner i grønland,
som grønlands landsret er forpligtet af.
der er i overensstemmelse hermed langvarig praksis for, at grønlands landsret holder lukket
den 31. december, også når dagen ikke falder på en lørdag eller søndag. det var derfor vel-
kendt og påregneligt for alle brugere af grønlands landsret, at landsretten var lukket den 31.
december 2015, selv om det ikke var særskilt annonceret.
højesterets begrundelse og resultat
ankefristen for retten i grønlands dom af 4. december 2015 er 4 uger. fristen udløb den 1.
januar 2016, som er en helligdag. ankestævningen skulle derfor være afleveret senest den
sidste hverdag inden fristens udløb for at være rettidig.
lilleholm food aps’ ankestævning blev indgivet efter kontortids ophør den 30. december
2015.
den 31. december er ikke en helligdag og faldt i 2015 ikke på en lørdag eller søndag. det
fremgik ikke af grønlands landsrets hjemmeside og var heller ikke annonceret på anden må-
de, at retten var lukket den 31. december 2015.
                                              - 3 -
højesteret finder på den baggrund, at der uanset oplysningerne om en langvarig praksis ikke
er grundlag for at anse det for påregneligt for grønlands landsrets brugere, at retten var luk-
ket den 31. december 2015. ankestævningen, der blev sendt pr. mail efter kontortids ophør
den 30. december 2015, er derfor indgivet rettidigt.
højesteret tager herefter lilleholm food aps’ påstand til følge, således at sagen hjemvises til
realitetsbehandling ved grønlands landsret.
arsuk food aps skal i kæreomkostninger for højesteret betale 6.000 kr. til lilleholm food
aps.
                                      thi bestemmes:
grønlands landsrets beslutning om afvisning ophæves, og sagen hjemvises til behandling ved
grønlands landsret.
arsuk food aps skal i kæreomkostninger for højesteret betale 6.000 kr. til lilleholm food
aps.
kæreafgiften for højesteret tilbagebetales til lilleholm food aps.