text:
                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 4. februar 2015
sag 162/2014
(2. afdeling)
dantil pantebrevsinvest aps
(advokat claus hastrup knudsen)
mod
finansselskabet af 8. oktober 2008 a/s under konkurs
(advokat finn träff)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i lyngby den 21. februar 2013 og af østre lands-
rets 19. afdeling den 4. marts 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, hanne schmidt, oliver talevski og jan schans christensen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
til belysning af spørgsmålet om købesummens betaling er der i sagen fremlagt tre købsaftaler
af 1. juli 2010 mellem dantil pantebrevsinvest aps og finansselskabet af 8. oktober 2008
a/s, alle underskrevet af christian betting for finansselskabet og ole christensen for dantil.
ifølge den ene købsaftale har dantil af finansselskabet købt syv pantebreve i ejendommen
matr. nr. 307 nørrevold kvarter, alle med andelsboligforeningen a/b turesensgade 6, kø-
benhavn, som debitor. af aftalen fremgår, at købesummen for de syv pantebreve er 583.129
kr., svarende til kurs 7,5, og at købesummen skal erlægges i to rater med 563.129 kr. senest
den 10. juli 2010 og 20.000 kr. senest den 1. december 2010. af allonger af 1. december 2010
                                                - 2 -
til de overdragne pantebreve, der er underskrevet af christian betting på vegne af finanssel-
skabet, fremgår, at de syv pantebreve er overdraget til eje til dantil. i allongerne er anført:
”for transporten, er vi fyldestgjort.”
ifølge den anden købsaftale har dantil af finansselskabet købt et gældsbrev udstedt af k/s
roseleigh den 14. juli 2008. af aftalen fremgår, at overdragelsen af gældsbrevet har virkning
fra den 1. juli 2010, at købesummen for gældsbrevet er 3.046.764,78 kr., svarende til kurs 61,
og at købesummen skal erlægges senest den 10. juli 2010. af en allonge af 1. juli 2010 til det
overdragne gældsbrev, der er underskrevet af christian betting på vegne af finansselskabet,
fremgår, at gældsbrevet er overdraget til eje til dantil. i allongen er anført: ”for transporten,
er vi fyldestgjort.”
ifølge den tredje købsaftale har dantil af finansselskabet købt et utinglyst pantebrev i ejen-
dommen vedbæk strandvej 492, matr.nr. 8ax, vedbæk. af aftalen fremgår, at overdragelsen
har virkning fra den 1. juli 2010, at købesummen for pantebrevet er 149.676 kr., og at købe-
summen skal erlægges senest den 10. juli 2010. af en allonge af 1. juli 2010 til det over-
dragne pantebrev, der er underskrevet af christian betting på vegne af finansselskabet, frem-
går, at pantebrevet er overdraget til eje til dantil. i allongen er anført: ”for transporten, er vi
fyldestgjort.”
første rate af købesummen for de syv pantebreve, 563.129 kr., købesummen for gældsbrevet
udstedt af k/s roseleigh, 3.046.764,78 kr., og købesummen for pantebrevet i ejendommen
vedbæk strandvej 492, 149.676 kr., udgør sammenlagt 3.759.569,78 kr.
ved brev af 5. juli 2010 anmodede ole christensen på vegne af dantil spar nord bank om at
foranledige 3.759.570,20 kr. overført til en konto tilhørende finansselskabet. i brevet er an-
ført, at ”beløbet vedrører køb af k/s roseleigh gældsbrev opr. kr. 4.783.929”. af udbeta-
lingskvittering af 8. juli 2010 fremgår, at der samme dato er udbetalt 3.759.570,20 kr. fra
dantils konto i spar nord bank. som posteringstekst er anført ”finanssels. af 8.okt.2008”.
ifølge posteringsoversigt udskrevet den 18. august 2010 er der den 8. juli 2010 indbetalt
3.759.570,20 kr. på finansselskabets konto i spar nord bank. under ”bankens reference” er
anført ”dantil pantebrevsinvest aps”.
                                               - 3 -
af posteringsoversigt udskrevet den 24. november 2010 fremgår, at der samme dato er udbe-
talt 20.000 kr. fra dantils konto i spar nord bank til konto 9385 4572231971. under ”besked
til modtager” og ”tekst på egen kontoudskrift” er anført ”overførsel af 2. rate”.
ifølge posteringsoversigt af 1. august 2011 for finansselskabets driftskonto i spar nord bank,
kontonummer 4572 231971, er der den 8. juli 2010 indbetalt 3.759.570,20 kr. og den 24. no-
vember 2010 indbetalt 20.000 kr.
ved brev af 12. juli 2010 til dantil bekræftede christian betting på vegne af finansselskabet
modtagelsen af 563.129 kr. den 8. juli 2010 som første rate af betalingen for de syv pante-
breve i ejendommen matr.nr. 307 nørrevold kvarter. ved brev af 26. november 2010 til dan-
til bekræftede christian betting på vegne af finansselskabet modtagelsen af 20.000 kr. den
24. november 2010 som anden rate af betalingen for de syv pantebreve.
i brev af 7. november 2010 til advokat finn träff, der repræsenterede andelsboligforeningen
a/b turesensgade 6, københavn, oplyste christian betting, at finansselskabet havde overta-
get de syv pantebreve i ejendommen matr.nr. 307 nørrevold kvarter.
ved brev af 6. december 2010 til advokat finn träff oplyste christian betting, at finanssel-
skabet havde modtaget anden og sidste ratebetaling for salget af de syv pantebreve, og at kø-
ber af pantebrevene var dantil. i brev af samme dato til advokat finn träff oplyste ole chri-
stensen, at dantil havde overtaget de syv pantebreve.
retsgrundlag
forud for indførelsen af det digitale tinglysningssystem var overdragelse af pantebreve i fast
ejendom sikret mod aftaler om ejendommen og mod retsforfølgning uden tinglysning, jf. den
dagældende tinglysningslovs § 2 (lovbekendtgørelse nr. 158 af 9. marts 2006), der havde føl-
gende ordlyd:
       ”§ 2. når et pantebrev er tinglyst, behøver overdragelse eller anden overførelse af pan-
       tebrevet ingen tinglysning.”
sikringsakten ved overdragelse af et omsætningsgældsbrev med pant i fast ejendom var rå-
dighedsberøvelse, jf. gældsbrevslovens § 14 og § 22. den, der erhvervede et sådant pantebrev
                                                - 4 -
til eje, var dog beskyttet mod sælgerens kreditorer fra aftaletidspunktet, jf. lovens § 22, mod-
sætningsvis.
i forbindelse med indførelsen af det digitale tinglysningssystem blev den hidtidige bestem-
melse i tinglysningslovens § 2 ophævet, jf. lov nr. 539 af 8. juni 2006 om ændring af lov om
tinglysning og forskellige andre love, § 1, nr. 3. sikringsakten er herefter tinglysning også ved
overdragelse af pantebreve i fast ejendom, jf. tinglysningslovens § 1, stk. 1, hvorefter rettig-
heder over fast ejendom skal tinglyses for at få gyldighed mod godtroende aftaleerhververe og
mod retsforfølgning mod ejendommen.
ved samme ændringslov indførtes særlige overgangsregler for eksisterende panterettigheder i
fast ejendom, jf. lov nr. 539 af 8. juni 2006, § 15, der bl.a. havde følgende ordlyd:
       ”§ 15. stk. 1. rettigheder over et tinglyst pantebrev, der forud for lovens ikrafttræden
       har opnået beskyttelse mod aftaler og mod retsforfølgning efter reglerne i gældsbrevslo-
       ven, bevarer denne beskyttelse efter lovens ikrafttræden, jf. dog stk. 7.
       stk. 2. rettigheder som nævnt i stk. 1 kan tinglyses. ved tinglysningen skal de i stk. 1
       nævnte pantebreve konverteres til digitale pantebreve.
       stk. 3. ved tinglysning af nye rettigheder over eller ændringer i et forud for lovens
       ikrafttræden tinglyst pantebrev skal pantebrevet konverteres til et digitalt pantebrev.
       stk. 4. ved anmeldelse til konvertering efter stk. 2 og 3 skal anmelderen indsende det
       originale pantebrev til tinglysningsretten. er pantebrevet bortkommet, skal anmelderen,
       før konvertering kan finde sted, anlægge mortifikationssag efter reglerne i lov om morti-
       fikation af værdipapirer.”
i forslaget til lov nr. 539 af 8. juni 2006, der byggede på betænkning nr. 1471/2006 om digital
tinglysning, er i de almindelige bemærkninger, pkt. 4.5.3., og de specielle bemærkninger til §
15 anført bl.a.:
       ”4.5.3. overgangsregler, herunder spørgsmål om konvertering af eksisterende fysiske
       pantebreve mv.
       i forbindelse med forslaget om, at pantebreve fremover skal være digitale, for at de kan
       tinglyses, opstår der spørgsmål om, hvorledes man skal forholde sig med de hidtil ting-
       lyste fysiske pantebreve. udvalget har ved overvejelserne af spørgsmålet på den ene
       side lagt vægt på, at tinglysningsregistrene bør give et retvisende billede af forholdene
       omkring et pantebrev. på den anden side har udvalget lagt vægt på, at der bør tages be-
                                                 - 5 -
       hørigt hensyn til, at personer, der efter gældende ret har et sikret pant, ikke mister denne
       ret.
       udvalget foreslår på den baggrund en overgangsordning, hvorefter alle papirbaserede
       pantebreve ved lovens ikrafttræden forbliver gyldige og bevarer deres retsvirkninger.
       det betyder bl.a., at eksisterende papirbaserede pantebreve fortsat vil kunne danne
       grundlag for tvangsfuldbyrdelse efter retsplejelovens regler herom. udvalget finder
       imidlertid, at der af hensyn til håndteringen af dokumenterne i det digitale tinglysnings-
       system er behov for, at de papirbaserede pantebreve konverteres til digitale pantebreve,
       hvis der skal foretages dispositioner vedrørende dokumenterne, der kræver tinglysning.
       fra lovens ikrafttræden vil sikringsakten også ved stiftelse af rettigheder over et eksiste-
       rende pantebrev, herunder særligt ved overdragelse af pantebrevet, være tinglysning.
       med henblik på, at denne tinglysning kan ske i det digitale tinglysningssystem, foreslår
       udvalget, at papirbaserede pantebreve skal konverteres til digitale pantebreve, når der
       skal tinglyses rettigheder over eller ændringer i et sådant pantebrev efter lovens ikraft-
       træden. endvidere foreslås det, at papirbaserede pantebreve i øvrigt til enhver tid skal
       kunne konverteres til digitale pantebreve.
       de foreslåede bestemmelser indebærer, at pantekreditor vil bevare beskyttelsen i hen-
       hold til et traditionelt pantebrev i hele lånets løbetid, hvis ikke der skal foretages æn-
       dringer mv. i pantebrevet, og kreditor i øvrigt ikke vælger at konvertere pantebrevet.
       …
       justitsministeriet kan tilslutte sig udvalgets synspunkter og forslag, og lovforslaget er
       udformet i overensstemmelse hermed.
       …
       til § 15
       det foreslås i stk. 1 at indføre en overgangsbestemmelse, hvorefter papirbaserede pante-
       breve, der er oprettet forud for lovens ikrafttræden, forbliver gyldige efter lovens ikraft-
       træden. rettigheder, som forud for lovens ikrafttræden er sikret efter reglerne i gælds-
       brevsloven, bevarer endvidere deres beskyttelse.
       …
       efter den foreslåede bestemmelse i stk. 3, vil et papirbaseret pantebrev, der er tinglyst
       forud for lovens ikrafttræden, ligeledes skulle konverteres til et digitalt pantebrev ved
       tinglysning af nye rettigheder over eller ændringer i pantebrevet. det gælder f.eks. i det
       tilfælde, hvor et pantebrev, der giver pant i fast ejendom, overdrages, idet en sådan
       overdragelse som følge af forslaget til ophævelse af § 2, jf. lovforslagets § 1, nr. 3,
       fremover vil skulle tinglyses i medfør af tinglysningslovens § 1, stk. 1.
       ... ”
lov nr. 539 af 8. juni 2006 trådte i henhold til justitsministerens bekendtgørelse nr. 762 af 20.
juli 2009 i kraft den 8. september 2009.
                                                - 6 -
ved lov nr. 504 af 12. juni 2009 gennemførtes en række ændringer af lov nr. 539 af 8. juni
2006, herunder en præcisering af overgangsreglen i § 15, stk. 3. den nye bestemmelse i § 15,
stk. 3, har følgende ordlyd:
       ”§ 15.
       …
       stk. 3. nye rettigheder over eller ændringer i et forud for lovens ikrafttræden tinglyst
       pantebrev skal tinglyses for at opnå beskyttelse mod aftaler om pantebrevet og mod
       retsforfølgning. dette gælder også overdragelse eller anden overførsel af pantebrevet.
       ved tinglysningen skal pantebrevet konverteres til et digitalt pantebrev. den aftale eller
       retsforfølgning, der skal kunne fortrænge en utinglyst ret over pantebrevet, skal selv
       være tinglyst og erhververen ifølge aftalen være i god tro.”
af forslaget til lov nr. 504 af 12. juni 2009, lovforslag nr. l 160, de almindelige bemærknin-
ger, pkt. 2.3 og 3.4, og de specielle bemærkninger til ændringslovens § 2, nr. 3 og 4, fremgår
bl.a.:
       ”2.3. overdragelse eller anden overførsel af tinglyste pantebreve
       alle rettigheder over fast ejendom skal som udgangspunkt tinglyses i medfør af tinglys-
       ningslovens § 1, stk. 1, for at opnå beskyttelse mod aftaler om ejendommen og mod
       retsforfølgning. dette gælder ikke blot rettigheder, der stiftes i forhold til ejendommens
       ejer, men også rettigheder, der stiftes i forhold til den, der har en begrænset ret i ejen-
       dommen.
       efter tinglysningslovens § 2 kræver overdragelse eller anden overførsel af tinglyste
       pantebreve imidlertid ikke tinglysning.
       efter de gældende regler sikres rettigheder i forbindelse med overdragelse mv. af tingly-
       ste pantebreve i fast ejendom mod aftaler og retsforfølgning ved foretagelse af de
       sikringsakter, der er fastsat i gældsbrevsloven. sikringsakten ved overdragelse er typisk
       rådighedsberøvelse af pantebrevet, hvilket i praksis sker ved, at modtageren får pante-
       brevet i hænde. en sådan ordning kan imidlertid ikke fungere i et papirløst tinglysnings-
       system, hvor pantebrevet alene vil foreligge i elektronisk form. med loven om digital
       tinglysning vil sikringsakten ved overdragelse mv. af panterettigheder i fast ejendom i
       stedet være registreringen – tinglysningen – af rettighederne.
       med loven om digital tinglysning ophæves den nugældende bestemmelse i tinglys-
       ningslovens § 2 som en konsekvens af indførelse af digitale pantebreve. sikringsakten
       ved overdragelse eller anden overførsel af digitale pantebreve, herunder skadesløsbreve
       og ejerpantebreve, vil herefter som nævnt være tinglysning. hermed bliver sikringsak-
       ten ved overdragelse eller anden overførsel af panterettigheder den samme som ved
                                          - 7 -
overdragelse af andre rettigheder over fast ejendom, jf. tinglysningslovens § 1, stk. 1,
der som anført også vedrører rettigheder, der stiftes i forhold til den, der har en begræn-
set ret i ejendommen.
ophævelsen af bestemmelsen i § 2 får også betydning i forhold til eksisterende papirba-
serede pantebreve. stiftelse af nye rettigheder over et eksisterende pantebrev, herunder
overdragelse af pantebrevet, vil således efter ikrafttræden af loven om digital tinglys-
ning – som konsekvens af ophævelsen af den eksisterende § 2 – skulle tinglyses, jf.
tinglysningslovens § 1, stk. 1.
med henblik på, at denne tinglysning kan ske i det digitale tinglysningssystem, fastsæt-
ter § 15, stk. 3, i loven om digital tinglysning, at papirbaserede pantebreve skal konver-
teres til digitale pantebreve, når der skal tinglyses rettigheder over eller ændringer i et
sådant pantebrev efter lovens ikrafttræden.
…
3.4. overdragelse eller anden overførsel af tinglyste papirbaserede pantebreve
efter vedtagelsen af loven om digital tinglysning har der i den juridiske litteratur været
rejst tvivl om, hvorvidt ophævelsen af den gældende tinglysningslovs § 2 medfører, at
der skal ske tinglysning af overdragelser eller anden overførsel af tinglyste pantebreve
for at opnå omsætningsbeskyttelse.
det har bl.a. været anført, at der ved en overdragelse af et tinglyst pantebrev ikke skabes
en rettighed over fast ejendom, som kræver tinglysning efter § 1, stk. 1, fordi overdra-
gelse af den begrænsede ret over ejendommen – som panteretten udgør – hverken fast-
slår, stifter, forandrer eller ophæver en ret over den pantsatte ejendom, jf. tinglysnings-
lovens § 10, stk. 1, jf. § 1, stk. 1. endvidere har det været anført, at en erhverver af et
papirbaseret pantebrev ikke har behov for at få sin erhvervelse tinglyst for at opnå om-
sætningsbeskyttelse, da den relevante og tilstrækkelige sikringsakt – effektiv rådigheds-
berøvelse – for sådanne rettigheder fortsat følger af gældsbrevsloven.
som det imidlertid fremgår under pkt. 2.3 ovenfor, vil sikringsakten ved overdragelse
eller anden overførsel af tinglyste pantebreve efter loven om digital tinglysnings ikraft-
træden være tinglysning. dette gælder også i forhold til overdragelser mv., af forud for
lovens ikrafttræden tinglyste pantebreve (dvs. papirbaserede pantebreve). i forhold til
sådanne papirbaserede pantebreve følger det således af § 15, stk. 3 – og for ejerpante-
breves vedkommende § 15, stk. 8 – at pantebrevet skal konverteres til et digitalt pante-
brev ved tinglysning af nye rettigheder over eller ændringer i et sådant pantebrev.
i bemærkningerne til § 15, stk. 3, i loven om digital tinglysning er det anført, at kravet
om konvertering af et papirbaseret pantebrev til et digitalt pantebrev f.eks. gælder i til-
fælde, hvor et pantebrev, der giver pant i fast ejendom, overdrages.
det kan dog ikke afvises, at en erhverver af en rettighed ifølge et tinglyst papirbaseret
pantebrev også efter ikrafttræden af loven om digital tinglysning ville kunne få den op-
                                                  - 8 -
       fattelse, at iagttagelse af sikringsakten efter gældsbrevslovens regler er tilstrækkelig, og
       som følge heraf risikere at lide et retstab.
       for at undgå tvivl om, hvad der er rette sikringsakt i forbindelse med stiftelse af nye
       rettigheder over (ikke konverterede) pantebreve, der er tinglyst forud for lovens ikraft-
       træden, foreslås en præcisering af bestemmelserne i § 15, stk. 3 og 8. præciseringen har
       til formål at fastslå, at der efter loven om digital tinglysnings ikrafttræden også skal ske
       tinglysning af overdragelse mv. af papirbaserede pantebreve, for at der opnås omsæt-
       ningsbeskyttelse, og at det papirbaserede pantebrev ved tinglysningen skal konverteres
       til et digitalt pantebrev.
       …
       til § 2
       …
       til nr. 3 og 4
       med den foreslåede affattelse af § 15, stk. 3 og 8, præciseres det, at foretagelse af æn-
       dringer i og stiftelse af rettigheder – herunder overdragelse eller anden overførsel – over
       et papirbaseret pantebrev skal tinglyses for at opnå omsætningsbeskyttelse. pantebrevet
       vil i forbindelse hermed skulle konverteres til et digitalt pantebrev.
       der er tale om en præcisering af bestemmelsen for at undgå tvivl om, hvad den korrekte
       sikringsakt i forbindelse med overdragelse af tinglyste papirbaserede pantebreve efter
       lovens ikrafttræden vil være. selv om reglerne i gældsbrevslovens kapitel 2 i forhold til
       sådanne pantebreve fortsat er gældende, vil det afgørende i forhold til, om en erhverver
       opnår omsætningsbeskyttelse være, om rettigheden er blevet tinglyst. pantebrevet vil i
       den forbindelse skulle konverteres til et digitalt pantebrev.”
højesterets begrundelse og resultat
sagens hovedspørgsmål
sagens hovedspørgsmål er, om finansselskabet af 8. oktober 2008 a/s under konkurs kan
ekstingvere dantil pantebrevsinvest aps’ ejendomsret til syv pantebreve, som dantil købte af
finansselskabet ved aftale af 1. juli 2010. hvis konkursboet ikke kan ekstingvere dantils ret
til pantebrevene, er spørgsmålet, om dantil har betalt den aftalte købesum på 583.129 kr.
ekstinktionsspørgsmålet
forud for indførelsen af det digitale tinglysningssystem var køberen af et omsætningsgælds-
brev med pant i fast ejendom beskyttet mod sælgerens kreditorer fra aftaletidspunktet, jf. den
tidligere gældende bestemmelse i gældsbrevslovens § 11, stk. 2, nr. 3, og lovens § 22, mod-
                                                - 9 -
sætningsvis. selv om pantebrevet var tinglyst, var det ikke et krav, at overdragelse eller anden
overførsel af pantebrevet skulle tinglyses, jf. undtagelsesbestemmelsen i den tidligere § 2 i
tinglysningsloven.
det digitale tinglysningssystem blev indført ved lov nr. 539 af 8. juni 2006 (2006-loven) og
trådte i henhold til bekendtgørelse nr. 762 af 20. juli 2009 i kraft den 8. september 2009. lo-
ven ophævede bl.a. tinglysningslovens § 2, hvilket indebærer, at tinglysning nu er den rele-
vante sikringsakt også ved overdragelse af pantebreve i fast ejendom.
for så vidt angår et forud for lovens ikrafttræden tinglyst pantebrev blev det ved lov nr. 504 af
12. juni 2009 i 2006-lovens § 15, stk. 3, præciseret, at overdragelse eller anden overførsel skal
tinglyses for at opnå beskyttelse mod aftaler om pantebrevet indgået med godtroende aftaleer-
hververe og mod retsforfølgning. det følger således af denne bestemmelse, som svarer til
tinglysningslovens § 1, stk. 2, at den aftale eller retsforfølgning, der skal kunne fortrænge en
utinglyst ret, selv skal være tinglyst og erhververen ifølge aftalen i god tro. begrebet retsfor-
følgning omfatter både individual- og universalforfølgning, og kravet om, at retsforfølgningen
mod pantebrevene skal tinglyses på den eller de pantsatte ejendomme, gælder derfor også for
konkursboer.
i den foreliggende sag blev aftalen om finansselskabets salg af pantebrevene til dantil ind-
gået den 1. juli 2010, dvs. på et tidspunkt, hvor sikringsakten ved overdragelse var tinglys-
ning. det er ubestridt, at overdragelsen til dantil ikke er tinglyst, og dantils ret til pantebre-
vene kan derfor ekstingveres.
finansselskabet blev erklæret konkurs den 12. juli 2011, og det er ubestridt, at meddelelse om
konkursen – og dermed retsforfølgning mod pantebrevene – ikke er blevet tinglyst på den
pantsatte ejendom. boet opfylder således ikke betingelserne i tinglysningsloven for at eks-
tingvere dantils ret til pantebrevene.
både konkursboets og dantils ret til pantebrevene er således utinglyste. prioritetsstillingen
mellem to utinglyste rettigheder afgøres af, hvilken af rettighederne som er stiftet først. da
dantils ret til pantebrevene er stiftet før konkursboets ret, har dantil ejendomsretten til pante-
brevene og har ikke pligt til at udlevere dem til konkursboet.
                                                - 10 -
konkursboets principale og subsidiære påstande kan herefter ikke tages til følge.
betalingsspørgsmålet
spørgsmålet er herefter, om dantil har godtgjort, at selskabet har betalt den aftalte købesum
på 583.129 kr.
konkursboet har anfægtet, at der er sket betaling, og har til støtte herfor bl.a. anført, at det er
atypisk og usædvanligt, at købesummen for pantebrevene er opdelt i to rater på henholdsvis
563.129 kr. og 20.000 kr. dertil kommer, at første rate på 563.129 kr. ikke er dokumenteret
betalt, og at der i givet fald ville være tale om en usikret forudbetaling. boet har endvidere
anført, at de to aftaleparter har haft et tæt samarbejde, som gav dem mulighed for at efterkon-
struere dokumenterne i sagen.
det må medgives konkursboet, at pantebrevshandlen skete på atypiske vilkår og under om-
stændigheder, der kan give anledning til usikkerhed om det forretningsmæssige grundlag.
heroverfor står imidlertid, at såvel første som anden rate af købesummen kan rummes inden
for de beløb, som ifølge de fremlagte kontoudtog og øvrige bankmeddelelser er overført fra
dantils bankkonto til finansselskabets bankkonto. finansselskabet har endvidere den 12. juli
2010 over for dantil bekræftet modtagelsen af 563.129 kr. som første rate af betaling for de
syv pantebreve og den 26. november 2010 bekræftet modtagelsen af 20.000 kr. som anden
rate af betalingen. hertil kommer, at finansselskabet har underrettet debitor ved advokat finn
träff om betalingen af ”2. og sidste ratebetaling”, jf. brev af 6. december 2010, hvor det også
anføres, at køber af pantebrevene er dantil.
højesteret finder det på den anførte baggrund tilstrækkeligt godtgjort, at dantil har betalt den
aftalte købesum på 583.129 kr.
der kan herefter heller ikke gives konkursboet medhold i den mere subsidiære påstand.
konklusion og sagsomkostninger
højesteret tager dantils påstande til følge.
                                            - 11 -
efter sagens udfald skal konkursboet betale sagsomkostninger for byret, landsret og højeste-
ret med 200.060 kr., hvoraf 150.000 kr. er til dækning af udgift til advokat og 50.060 kr. er til
dækning af retsafgift.
                                    thi kendes for ret:
finansselskabet af 8. oktober 2008 a/s under konkurs skal anerkende, at ejendomsretten til
følgende syv pantebreve med pant i ejendommen matr. nr. 307 nørrevold kvarter, alle med
andelsboligforeningen a/b turesensgade 6 som debitor, tilkommer dantil pantebrevsinvest
aps:
- pantebrev nr. 1, oprindeligt stort 500.000 kr., lyst som 16. prioritet i ejendommen
- pantebrev nr. 2, oprindeligt stort 500.000 kr., lyst som 15. prioritet i ejendommen
- pantebrev nr. 3, oprindeligt stort 1.399.346 kr., lyst som 14. prioritet i ejendommen
- pantebrev nr. 4, oprindeligt stort 1.444.603 kr., lyst som 13. prioritet i ejendommen
- pantebrev nr. 5, oprindeligt stort 1.444.603 kr., lyst som 17. prioritet i ejendommen
- pantebrev nr. 6, oprindeligt stort 1.357.346 kr., lyst som 11. prioritet i ejendommen
- pantebrev nr. 7, oprindeligt stort 1.129.155 kr., lyst som 14. prioritet i ejendommen.
dantil pantebrevsinvest aps frifindes.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal finansselskabet af 8. oktober 2008
a/s under konkurs inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse betale 200.060 kr. til
dantil pantebrevsinvest aps. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
- idi
                                         udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 4. november 2013
s-3-13
                                   k/s combi lift
                                   (advokat louise lundsby wessel)
                                   mod
                                   cst comet shipping and trading gmbh
                                   (advokat jesper windahl)
sagens tvist og parternes påstande
sagen angår, om cst comet shipping and trading gmbh (cst) skal erstatte det tab, k/ s
combi lift (combi lift) har lidt som følge af, at skibet ”palanpur” ikke kunne komme til
kajplads i lastehavnen i qinhuangdao i kina på grund af trafikophobning i denne havn.
combi lift har endeligt nedlagt påstand om, at cst skal betale 82.350,69 us$ til combi lift
med tillæg af 5 % pr. måned fra den 1. februar 2013, subsidiært procesrente fra sagens anlæg.
                                                  -2-
cst har endeligt nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et af
retten fastsat mindre beløb.
oplysninger i sagen
den 19. september 2012 indgik cst og combi lift en aftale om transport af 18 vindmøllevin-
ger fra havnebyen qinhuangdau i kina til rostock i tyskland.
cst sendte i den forbindelse en mail til combi lift, hvoraf bl.a. fremgår følgende:
       ”…
       would like to recap things and add some details as follows:
         - combi “tbn” – to be nominated latest 14 days prior commencement of laydays for
         - 18 windmill blades…
         - ex liner in qinhuangdao
         - to liner out rostock
         - laycan 15./25 dec. 2012 (to be confirmed/adjusted 30 days prior commencement of
             laydays)
             …
         - freight: us$ 27.500, - lumpsum per blade liner terms payable 14 days after s/r blad-
             ings
         - …”
aftalen blev bekræftet af combi lift ved mail af samme dato.
der blev herefter udstedt en booking note af samme dato med angivelse af combi lift som
carrier og cst som merchant.
i rubrikken ”terms for shipment” er anført: “laycan 15. /25 dec. 2012 (to be confirmed/adjusted
30 days prior commencement of laydays)”.
i rubrikken “freight details and charges” er anført: “us$ 27.500, - lumpsum per blade liner
terms”.
på bagsiden af booking noten var nogle fortrykte standardbetingelser ”standard terms of the
carriers booking note. fra disse standardbetingelser har parterne særligt fremhævet følgende:
                                                      -3-
       ”…
       9. loading and discharging
       …
       (d) the merchant or his agent shall tender the cargo when the vessel is ready to load and
       as fast as the vessel can receive including, if required by the carrier outside ordinary
       working hours notwithstanding any custom of the port. if the merchant or his agent fails
       to tender the cargo when the vessel is ready to load or fails to load as fast as the vessel
       can receive the cargo, the carrier shall be relieved of any obligation to load such cargo,
       the vessel shall be entitled to leave the port without further notice and the merchant shall
       be liable to the carrier for dead freight, and/or any overtime charges, loss, cost and ex-
       penses incurred by the carrier.
       …
       (g) time lost for any reason, except due to vessels fault, but including adverse weather
       conditions…and waiting for berth, shall count as detention.
       …”
til aftalen var endvidere vedhæftet rider clauses to carriers booking note dated 19.09.2012,
som er oplyst at være særlige individuelt forhandlede vilkår. herfra har parterne fremhævet
rider clause 21, hvoraf fremgår: ”carriers berth bends” og rider clause 29, hvoraf fremgår:
”detention us$ 18.500,00 per day pro rata”.
det er oplyst, at skibet ”palanpur” ankom til lastehavnen i qinhuangdau den 14. december
2012, men at skibet som følge af trafikophobning i havnen, ikke straks blev anvist kajplads.
skibet blev anvist kajplads den 19. december 2012 og anløb herefter kaj samme dag kl. 13.10.
under søtransporten orienterede combi lift løbende cst om forløbet. til dokumentation
herfor er fremlagt mailkorrespondance fra perioden 5 - 22. december 2012.
ved mail af 16. december 2012 sendte combi lift et såkaldt notice of readiness (n.o.r.),
hvoraf fremgår, at skibet var parat til at laste godset den 14. december 2012 kl. 17:10 lokal tid.
det er ubestridt, at skibets manglende umiddelbare mulighed for at komme til kajplads ikke
beror på cst´s forhold.
tvisten angår således alene, hvem af parterne, der efter parternes aftale, skal bære risikoen
for trafikophobningen i lastehavnen i kina.
                                                        -4-
parternes synspunkter
for combi lift er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdoku-
ment af 19. august 2013, hvoraf fremgår følgende:
      ”det gøres gældende, at cst i henhold til klausul 9 (g) i standardbetingelserne til
      booking noten er erstatningsansvarlig for de indtrufne forsinkelser som følge af con-
      gestion i lastehavnen.
      det gøres gældende, at cst følgelig i henhold til standardbetingelsernes klausul 10 (a) er
      pligtig til at svare betaling af usd 82.350,69 med tillæg af 5 % rente pr. måned fra den 1.
      februar 2013, og indtil betaling sker.
      det gøres gældende, at liggetiden imellem cst og combi lift var aftalt som ”as fast as the
      vessel can receive including, if required by the carrier outside ordinary working hours notwith-
      standing any custom of the port”, jf. den imellem cst og combi lift aftalte booking note, s.
      2, pkt. 9 (d)…
      det var således mellem parterne aftalt, at lastningen skulle foretages så hurtigt, som pa-
      lanpur kunne tage imod lasten. det gøres gældende, at liggetiden derfor skal fastsættes i
      overensstemmelse hermed, og liggetiden er således aftalt til den tid, som medgik til at la-
      ste palanpur.
      med henvisning til booking notens s. 1 … gøres det endvidere gældende, at det mellem
      cst og combi lift var aftalt, at liggetiden begyndte at løbe den 15. december 2012, jf. an-
      givelsen ”laycan 15./25 dec. 2012” under overskriften ”time for shipment (about)”.
      af booking notens s. 2, pkt. 9(g) fremgår det endvidere, at “time lost for any reason, except
      due to vessel’s fault, but including adverse weather conditions (viz wind/swell) and waiting for
      berth, shall count as detention”. det var således mellem cst og combi lift udtrykkeligt af-
      talt, at enhver forsinkelse, som ikke skyldes palanpurs forhold, herunder forsinkelse som
      følge af trafikophobning, skulle indgå ved beregning af liggetiden.
      dette understøttes ligeledes af, at alene navnet på havnen (qinhuangdao) og ikke en be-
      stemt kajplads er angivet på booking notens forside under overskriften ”port of loading”,
      hvilket medfører, at den indgåede rejsebefragtningsaftale må betegnes som et ”port char-
      ter” og ikke et ”berth charter”.
      udgangspunktet for et sådant ”port charter” er netop, at befragter, i dette tilfælde cst,
      bærer risikoen for trafikophobning, og at bortfragter, i dette tilfælde combi lift, kan af-
      give nor allerede ved ankomst til den angivne havn med den virkning, at liggetiden be-
      gynder at løbe.
      det gøres gældende, at klausulen ”carriers berth bends” alene vedrører retten til at no-
      minere henholdsvis laste- og lossehavn. det bestrides, at parternes vedtagelse af den
      nævnte klausul på nogen måde ændrer den indgående rejsebefragtsaftales karakter fra at
                                                -5-
være et port charter til et berth charter, ligesom det bestrides, at klausulen på nogen må-
de tager stilling til, hvem af parterne der skal bære omkostninger påløbet i tilfælde af
congestion.
det bestrides således, at combi lift bærer risikoen for trafikophobning, således som cst
har angivet i svarskriftet, og det gøres gældende, at cst bærer denne risiko, uanset at der
er indgået aftale om befragtning på linjefartsvilkår.
da det imellem cst og combi lift var aftalt, at tidstab som følge af trafikophobning ind-
gik ved beregning af liggetiden, gøres det gældende, at overliggetiden kan beregnes til 4
dage, 10 timer og 50 minutter.
combi lift gør gældende, at der imellem cst og combi lift – som følge af henvisningen
til ”liner terms” på booking notens forside – er aftalt linjefartsvilkår for denne rejsebe-
fragtning med de modifikationer, som i øvrigt er aftalt mellem parterne, jf. booking no-
tens øvrige vilkår, som fremgår af side 1 og 2.
dette er i overensstemmelse med sølovens § 322, stk. 1, hvoraf det fremgår, at bestem-
melserne i kapitel 14 om befragtning ikke gælder, for så vidt andet følger af aftalen, prak-
sis - som har udviklet sig mellem parterne - eller af handelsbrug eller anden sædvane,
som må anses for bindende mellem parterne.
sølovens kapitel 14 er således deklaratorisk og kan dermed fraviges ved aftale. søloven
er dermed ikke til hinder for, at cst og combi lift i den omhandlede rejsebefragtnings-
aftale har aftalt andre vilkår end de, der som udgangspunkt gælder for linjefart.
i forholdet imellem cst og combi lift er der således aftalt en overliggetids-betaling på
usd 18.500,00 pr. dag, jf. booking notens rider clause nr. 29. det gøres gældende, at
denne aftale udgør en gyldig fravigelse af sølovens § 330, som hjemler en ret for combi
lift til at kræve overliggetids-penge i det omfang lastningen ikke udføres ”as fast as ves-
sel can receive”.
cst og combi lift har aftalt, at den tid, som går tabt ved trafikophobning, indgår ved
opgørelse af liggetiden, og det gøres derfor gældende, at cst og combi lift gyldigt har
fraveget sølovens deklaratoriske udgangspunkt herom, jf. booking notens pkt. 9 (g).
da palanpur afgav nor den 14. december 2012 kl. 17.00, og liggetiden i overensstemmel-
se med booking noten begyndte at løbe den 15. december 2012 kl. 00.00, kom palanpur
på overliggetid den 18. december kl. 04.25 og var herefter på overliggetid frem til afrejsen
den 22. december 2012 kl. 15.15.
på den baggrund gøres det gældende, at overliggetiden skal beregnes til tidsrummet fra
den 18. december 2012 kl. 04.25 til den 22. december 2012 kl. 15.15, i alt 4 dage, 10 timer
og 50 minutter, svarende til et overliggetids-krav på i alt usd 82.350,69 svarende til det
påstævnte beløb.
det gøres gældende, at cst er forpligtet til at svare renter af overliggetids-kravet, jf.
booking notens klausul 10 (a) (…), med 5 % pr. måned fra 14 dage efter forfaldsdagen og
indtil betaling sker. overliggetids-kravet er således rentebærende fra den 1. februar 2013,
og indtil betaling sker.
                                                    -6-
     det bemærkes yderligere, at combi lift, at nor ikke er afgivet på behørig vis, således
     som anført af cst, idet combi lift løbende har holdt cst orienteret om palanpurs rejse,
     og idet combi lift orienterede cst straks efter palanpurs afgivelse af notice of readiness,
     hvilket fremgår af e-mail af 14. december 2012 kl. 12.50 fra combi lift til cst...
     søloven stiller ikke indholdsmæssige krav til nor, men stiller blot krav om, at meddelel-
     sen afgives til aflasteren og subsidiært rejsebefragteren. det fremgår af e-mailen af 14. de-
     cember 2013 til cst (…), at nor er afgivet, og at palanpur afventede en ledig kajplads
     som følge af trafikophobning. dermed har combi lift bevist, at nor er behørigt afgivet,
     og det bestrides, at det forhold, at den ”egentlige” nor først fremsendes til cst den 17.
     december 2013, ændrer herpå.
     på denne baggrund fastholdes det, at combi lift afgav nor den 14. december 2012 kl.
     17.10, og at overliggetid derfor skal beregnes fra dette tidspunkt.
     endeligt bestrides det, at combi lifts undladelse af at opfylde csts opfordringer i relati-
     on til at certepartiaftalen indgået mellem combi lift og tidsbortfragteren af palanpur, bør
     tillægges processuel skadevirkning, idet cst har ikke begrundet formålet hermed.
     efter combi lifts opfattelse har det mellem combi lift og tidsbortfragteren af palanpur
     indgåede tidscerteparti ikke betydning for afgørelsen af denne sag, og med henvisning til
     retsplejelovens § 341 har combi lift undladt at opfylde disse.
     tilsvarende anføres det i relation til cst’s opfordring om at fremlægge kopi af de fem
     forud for den i denne sag aftalte transport indgåede bookingnote aftaler med rider klau-
     suler. cst har angivet, at formålet med denne opfordring er at afklare, om combi lifts
     standardvilkår også anvendes af combi lift ved indgåelse af aftaler, der ikke er indgået
     på ”liner terms”.
     efter combi lifts opfattelse har en afklaring af dette spørgsmål ingen sammenhæng med
     nærværende sag, som skal afgøres på baggrund af parternes aftalegrundlag for den kon-
     krete indgåede transportaftale og ikke på baggrund af combi lifts tidligere – med andre
     parter – indgåede transportaftaler.
     med henvisning til retsplejelovens § 341 bestrides det derfor også - i relation til combi
     lifts undladelse af et opfylde denne opfordring - at denne undladelse kan tillægges be-
     tydning ved afgørelsen af denne sag.”
for cst er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokument af 19.
august 2013, hvoraf fremgår følgende:
     ”denne sag vedrører et spørgsmål om, hvorvidt sagsøger, k/s combilift (combilift) er
     berettiget til demurrage som følge af, at skibet ”palanpur”, som combilift selv har befrag-
     tet på ikke nærmere oplyste vilkår, ikke umiddelbart kunne komme til kajplads i laste-
     havnen i qiuhuangdao i kina som følge af trafikophobning i denne havn.
     det er ubestridt, at skibets manglende umiddelbare mulighed for at komme til kajplads
     ikke beror på sagsøgtes, cst comet shipping and trading gmbh, (”cst’s”), forhold.
                                                -7-
sagens spørgsmål er således alene, hvem af parterne, der efter parternes aftale, skal bære
risikoen for den pågældende trafikophobning.
cst fastholder, at parternes individuelt forhandlede aftale om befragtning på linjefartsvil-
kår (”liner terms”), indebærer, at combilift selv bærer risikoen for trafikophopningen i la-
stehavnen.
dette følger direkte af sølovens § 331, stk. 2, nr. 3, hvori udtrykkeligt er angivet følgende:
        liggetiden beregnes ved klausulerne:
        3) liner terms (linjefartsvilkår) med udgangspunkt i, at lastningen skal foregå så hurtigt
        som ved sædvanlig lastning i havnen af skibe i linjefart med tillæg af den tid som går tabt
        ved trafikophobning.” …
combilift har gjort gældende, at liggetiden var aftalt som ”fast as can”, (”fac”), jf. sølo-
vens § 331, stk. 2, nr. 1. dette bestrides. en ”fac-klausul”, der er angivet i combilift’s stan-
dardbetingelser pkt. 9(d) kan ikke have forrang for parternes individuelt forhandlede li-
ner terms-aftale. befragtningsaftalen er således ikke indgået mellem parterne på ”fac-
vikår”. der ses heller intet at være nævnt om ”fac-vilkår” under parternes forhandlinger
om indgåelse af en befragtningsaftale.
betydningen af begrebet ”liner terms” i parternes individuelt forhandlede kontraktvilkår
kan ikke tilsidesættes eller gøres illusorisk af combilift ved en henvisning til denne parts
egne (ikke forhandlede) standardvilkår.
såfremt aftalen om befragtning af combilift ønskedes indgået på fac-vilkår, som det på-
stås, måtte der mellem parterne have været kontraheret på disse vilkår og ikke på ”liner
terms”.
sagsøger har fremført et synspunkt om, at aftalen om befragtning på linjefartsvilkår skal
forstås med forbehold af sagsøgers egne standardbetingelser. fac-klausulen og linjefarts-
klausulen er imidlertid, som det udtrykkeligt fremgår af søloven § 331, stk. 2, ikke forene-
lige. forståelsen af ”fac-klausulen” er fastsat i sølovens § 331, stk. 2, nr. 1, medens betyd-
ningen af linjefartsklausulen er fastsat i sølovens § 331, stk. 2, nr. 3.
det gøres gældende, at de af combilift fremlagte standardvilkår og rider clauses hertil
ensidigt er udfærdiget af combilift selv, uden nogen forhandling af disse vilkår har fun-
det sted, og derfor under alle omstændigheder må fortolkes imod combilift, jf. den al-
mindelige ”koncipistregel”.
det bemærkes, ex tuto, at rider clause 29 til den indgåede booking note efter sit eget
indhold vedrører detention, i.e. tilfælde hvor et befragtet skib bliver ”detained”, og der-
med forsinket, som følge af befragters forhold.
bestemmelsen omfatter derimod udtrykkeligt ikke spørgsmål om overliggetid (demurra-
ge). og bestemmelsen er således efter sit eget indhold uden betydning i denne sag, hvor
ventetiden i lastehavnen ubestridt ikke beror på cst’s forhold. der kan herved f.eks.
henvises til sø- og handelsrettens dom i fed 1999.2551, hvor dette fremgår som følger:
                                                  -8-
”der er ikke aftalt demurrage, for det er jo en liner booking note. der er derimod, som det frem-
går af ordlyden af rubrik 11, aftalt damage for detention. i overensstemmelse med aftalen kræver
svendborg gold ikke godtgørelse for ventetiden i congestion-perioden, men for den tid der gik fra
der var adgang til at losse indtil modtageren var rede til at modtage godset.”
angivelsen ”laycan 15./25. dec. 2012” kan ikke anses at have nogen betydning for sagens
spørgsmål. angivelsen af ”laycan” vedrører skibets leveringstidspunkt, d.v.s. det tids-
rum, indenfor hvilket combilift’s levering af skibet til cst i qiuhuangdao skal anses for
at være rettidig, jfr. sølovens § 374. der henvises i overensstemmelse hermed til thor fal-
kanger og hans jacon bull, sjørett (7. udgave, s. 349).
det bestrides, at angivelsen i aftalen ”carriers berth bends” angiver nogen ret for combilift
til at nominere laste- eller lossehavn. både laste- og lossehavnen ligger således fast i par-
ternes aftale og kan ikke ensidigt ændres af sagsøger. klausulen kan ikke forstås på an-
den måde, end at der er tale om et ”berth charter”, sådan at bortfragter, combilift, også
med henvisning hertil bærer risikoen for, at skibet ikke kunne komme til den af combilift
bestemte kajplads.
som angivet i svarskriftet er der ikke af combilift afgivet meddelelse om, at skibet var
ankommet til den aftalte lastplads i qinhuangdao i kina og var klar til at modtage vind-
møllevinger for cst, jf. sølovens § 332, stk. 1.
på den baggrund blev combilift i cst’ duplik opfordret til at dokumentere, at der af
combilift er givet en sådan meddelelse i henhold til befragtningsaftalen mellem parterne.
de som bilag 6 fremlagte e-mails indeholder ikke nogen oplysning om, at ”palanpur” var
klar til at modtage last i overensstemmelse med befragtningsaftalen mellem combilift og
cst.
”notice of readiness” ses derimod at være afgivet af kaptajnen for skibet ”palanpur” den
16. december 2012 til combilift, jf. bilag 5, med henvisning til et ikke fremlagt certeparti
mellem ejerne af skibet ”palanpur” og cst (eller mellemliggende befragtere). det bestri-
des, at dette ”notice of readiness” har nogen retsvirkning i forhold til cst, idet det ikke
henviser til, at skibet var klar til at modtage last i henhold til befragtningsaftalen med
cst (men derimod muligt i henhold til en anden befragtningsaftale).
det bemærkes i denne forbindelse, at det ikke er dokumenteret, at ”notice of readiness”
er afgivet af kaptajnen til combilift før den 16. december 2012, jfr. bilag 5. combilift var
som følge heraf under alle omstændigheder ikke berettiget til at afgive notice of readi-
ness til cst forud for dette tidspunkt, idet combilift ikke selv modtog noget notice of
readiness forud for dette tidspunkt. notice of readiness kan som følge heraf under alle
omstændigheder tidligst anses for afgivet af combilift til cst den 17. december 2012, bi-
lag 6.8.
det gøres endelig gældende, combilift ikke har dokumenteret, at det tidsrum, som fak-
tisk er blevet benyttet ved gennemførelsen af lastningen – ca. 7 dage – overskrider en al-
mindelig lastetid for en last som den omhandlede, jfr. sølovens § 331, stk. 1. også af den-
ne grund er der ikke noget grundlag for at kræve overliggetidsbetaling. i forbindelse
hermed bemærkes, at combilift i sit bilag 3 har anført, at lastetiden (time allowed) skulle
være nul dage (”time allowed 0,00”). dette er i modstrid med combilifts eget synspunkt
om, at befragtningsaftalen skulle være indgået på ”fac-vilkår”. det af combilift i øvrigt i
                                                 -9-
      påstandsdokumentet anførte om, at ”palanpur” kom på ”overliggetid den 18. december kl.
      04.25” ses ikke nærmere begrundet og fremstår i modstrid med combilifts synspunkt
      om, at demurrage skulle være indtrådt ved ankomst til lastehavnen.
      den af combilift nedlagte rentepåstand bestrides. en rente af krav med 5 % pr. måned er
      ikke aftalt med cst.”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
efter det oplyste om parternes forhandlinger forud for aftalens indgåelse, særligt indholdet
af mailkorrespondancen den 19. september 2012, må det lægges til grund, at det for cst var
en forudsætning, at aftalen blev indgået på ”liner terms” (linjefartsvilkår), og at prisen for
ydelsen også var fastsat og accepteret på disse vilkår, herunder med hensyn til fordeling af
risikoen mellem parterne ved trafikophobning, jf. sølovens § 331, stk. 2, nr. 3.
vilkåret om ”liner terms” fremgår endvidere udtrykkeligt af parternes endelige individuelle
aftaletekst, underskrevet af begge parter, hvor der i rubrikken ”freight details and charges”
er anført: ”us$ 27.500,- lumpsum per blade liner terms”.
combi lift har hverken i korrespondancen eller i den individuelle aftaletekst henvist til eller
taget forbehold om, at de sædvanlige linjefartsvilkår, der følger af sølovens § 331, stk. 2, nr. 3,
skulle være modificeret af den særlige bestemmelse i punkt 9 (g) i combi lift’s egne stan-
dardbetingelser, der er fortrykt på bagsiden af aftaleblanketten. combi lift har heller ikke
henvist til bestemmelsen eller på anden måde behandlet spørgsmål om risikofordeling ved
trafikophobning i de i øvrigt detaljerede og omfattende ”rider clauses”, som combi lift har
udarbejdet specifikt til brug for den konkrete aftale med cst.
under disse omstændigheder er der ikke grundlag for at give combi lift medhold i, at den
særlige bestemmelse i punkt 9 (g) er gældende for aftaleforholdet.
cst frifindes herefter for det rejste krav.
                                              - 10 -
efter sagens udfald skal combi lift betale sagsomkostninger til cst, som efter sagens værdi,
omfang og forløb fastsættes til 40.000 kr.
                                     thi kendes for ret:
cst comet shipping and trading gmbh frifindes.
i sagsomkostninger skal k/s combi lift betale 40.000 kr. til cst comet shipping and tra-
ding gmbh inden 14 dage. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
henrik dam                           lotte wetterling                  kaj flemming nielsen
                                            (sign.)
                                         ___ ___ ___
                              udskriftens rigtighed bekræftes
                       sø- og handelsretten, den 4. november 2013

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 11. maj 2010
sag 139/2007
(1. afdeling)
a ved b
(advokat erik høimark)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat david auken)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 2. afdeling den 19. marts 2007.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: torben melchior, asbjørn jensen, lene pagter
kristensen, niels grubbe og henrik waaben.
påstande
appellanten, a ved b, har for højesteret nedlagt følgende påstande:
”påstand 1:
principalt at indstævnte tilpligtes at anerkende, at skats afgørelse af 4. oktober 2001 er ugyl-
dig, og subsidiært at indstævnte tilpligtes at anerkende, at det af indstævnte rejste krav vedrø-
rende moms mv. for 1996 er forældet.
påstand 2:
indstævnte tilpligtes at anerkende, at opspaltningen i fejltyperne 1.1-1.4 helt eller delvist hvi-
ler på forkerte principper, at appellanten i forhold til urigtig faktureret moms skal indrømmes
korrektionsadgang alene med hensyntagen til momsens neutralitet, og uden at det er et krav,
at afgiftsmodtageren skal beriges, og at appellanten i relation til fejltype 1.4 har været i god
tro, hvorfor der kan ske berigtigelse, uden at det er et krav, at afgiftsmodtageren skal beriges.”
                                                - 2 -
a ved b har således ikke gentaget sin påstand 2 for landsretten.
skatteministeriet har påstået stadfæstelse, subsidiært at ministeriet skal anerkende, at forhøjel-
sen af momstilsvaret for 1., 2. og 3. kvartal 1996 er forældet.
anbringender
a ved b har til støtte for sin påstand 1 om ugyldighed supplerende anført, at afslag på fristud-
sættelse i sig selv er en forvaltningsafgørelse, og at told- og skatteregionen derfor i den for-
bindelse skulle have foretaget bl.a. partshøring. til støtte for påstanden om ugyldighed har b
endvidere henvist til, at han alene hæfter for de moms- og afgiftskrav, der vedrører hans per-
sonligt drevne virksomheder, og ikke for krav vedrørende driften af hotellerne og restauran-
terne, der drives af hans ægtefælle.
til støtte for sin subsidiære påstand 1 har b yderligere henvist til, at der først blev foretaget
udlæg efter årsskiftet 2001-02.
til støtte for påstand 2 har b anført, at inddelingen i fejltyperne 1.1-1.4 har medført, at mange
fejl er blevet rubriceret under en forkert fejltype, ligesom der i mange tilfælde vil kunne ske
rubricering under flere fejltyper. endvidere følger det af ef-domstolens praksis, at der kan
ske korrektion af eventuelle urigtige momsfaktureringer, såfremt staten ikke lider et af-
giftstab, uden at det er et krav, at leverancemodtageren beriges. det under påstand 1 anførte
om manglende hæftelse for krav vedrørende driften af hotellerne og restauranterne gøres også
gældende til støtte for påstand 2.
skatteministeriet har over for bs påstand 1 supplerende anført, at told- og skatteregionen på
baggrund af korrespondancen med advokat jon johnsen forud for regionens afgørelse af 4.
oktober 2001 med føje kunne gå ud fra, at advokaten også repræsenterede b i den administra-
tive skattesag.
til støtte for sin subsidiære påstand om forældelse har skatteministeriet yderligere anført, at
der i december 2001 blev indgået aftale om suspension af forældelsesfristen, hvorfor der i
givet fald kun kan være indtrådt forældelse af momstilsvaret for 1.-3. kvartal 1996.
                                                - 3 -
over for bs påstand 2 har skatteministeriet anført bl.a., at fejltyperne 1.1 og 1.2 begge er ud-
tryk for, at appellanten har afregnet et andet og lavere momsbeløb, end den salgsmoms der
rent faktisk er faktureret og opkrævet hos kunderne. fejltyperne 1.1 og 1.2 adskiller sig fra
hinanden derved, at der ved fejltype 1.2 efter faktureringen over for kunden er sket en nedre-
gulering af den faktisk fakturerede salgsmoms, således at der over for told- og skattemyndig-
hederne kun er afregnet moms efter en lavere ”kursus-moms-sats”. fejltype 1.3 og 1.4 vedrø-
rer situationer, hvor henholdsvis de materielle og formelle betingelser for at anvende den da-
gældende vejledning y 99 ikke er opfyldt, og hvor der derfor er afregnet en for lav salgs-
moms til told- og skattemyndighederne. selv om de fire fejltyper alle er udtryk for, at appel-
lanten til fordel for sig selv har afregnet for lidt salgsmoms, adskiller de forskellige fejltyper
sig fra hinanden, og skattemyndighederne er berettigede til at foretage den nævnte inddeling i
forskellige fejltyper i arbejdet med at opgøre den skyldige moms.
b opfylder ikke betingelserne for at kunne berigtige sine fakturaer med tilbagevirkende kraft,
jf. ef-domstolens dom af 13. december 1989 i sag 324/87, genius holding, og dom af 19.
september 2000 i sag c-454/98, schmeink & cofreth. han har ikke rettidigt og fuldstændigt
afværget risikoen for afgiftstab for myndighederne, og han har ikke været i god tro. en kor-
rektion måtte i øvrigt forudsætte, at b tilbagebetaler moms til sine kunder, og det er udoku-
menteret, at han skulle være villig hertil. sagen vedrører transaktioner i årene 1996-99, og de
pågældende kunder har i sin tid foretaget fradrag for købsmomsen. afgiftsmyndighederne har
ikke i dag mulighed for at genoptage kundernes afgiftstilsvar og efteropkræve moms hos dem,
hvis berigtigelse blev tilladt.
supplerende sagsfremstilling
advokat jon johnsens brev af 14. september 2001 til told- og skatteregion thisted har føl-
gende ordlyd:
       ”vedr.: deres j.nr. … - a v/b, …
       i ovennævnte sag er de ved skrivelse af 28/8 2001 fremkommet med forslag til ændring
       af min klients afgiftstilsvar.
                                                - 4 -
       der er tale om et meget stort beløb og et meget stort antal bilag, hvorfor min klient ikke
       har mulighed for at kommentere deres forslag indenfor den af dem givne meget snævre
       frist.
       endvidere er min klient af den opfattelse, at det ikke er muligt at kommentere deres
       forslag, så længe min klient ikke har samtlige bilag, idet der ved ransagningen for ca. et
       år siden blev beslaglagt flere bilag, end der nu er udleveret. min klient mener således, at
       det ikke kan udelukkes, at der i de bilag, som min klient endnu ikke har adgang til, fin-
       des bilag, der vil kunne nedbringe et eventuelt krav.
       de bedes venligst bekræfte, at de har modtaget nærværende skrivelse, og bedes med-
       dele mig en ny realistisk frist.”
i et brev af 27. september 2001 fra advokat jon johnsen til politimesteren i løgstør – hvoraf
der blev sendt kopi til told- og skatteregion thisted – hedder det:
       ”vedr.: deres j.nr. … - b.
       hoslagt fremsendes kopi af skrivelse af 17/9 2001 fra told- og skatteregion thisted.
       jeg finder det ikke ganske rimeligt, at told- og skatteregionen sætter så snævre tids-
       grænser for en kommentar til regionens ændringsforslag. det er næppe heller særlig ri-
       meligt, at den administrative sag afgøres, inden det er afgjort, hvorvidt sagen ligeledes
       vil søges strafferetligt forfulgt.
       jeg har p.t. ikke modtaget nogen påtaleopgivelse, men hvis det sker, ser jeg ikke noget
       til hinder for, at den administrative sag fremmes.
       de har tilkendegivet, at de ikke har indvendinger imod, at jeg udleverer det bilagsmate-
       riale, som jeg har modtaget, hvorfor en sådan udlevering har fundet sted.
       for mig at se ser det ud som om, at de har tilendebragt deres arbejde, idet jeg opfatter
       de 25 ringbind, som det materiale, som de og told- og skatteregion thisted vil støtte
       kravet på. derfor har jeg svært ved at se, at betingelserne for at nægte at udlevere det
       beslaglagte materiale stadig er opfyldt. som de kan se nægter told- og skatteregion
       thisted imidlertid fortsat at udlevere det beslaglagte materiale.
       jeg beder dem meddele mig, hvorvidt materialet kan udleveres på nuværende tidspunkt
       og i benægtende fald, hvorfor de fortsat nægter at udlevere materialet. jeg kan i den
       forbindelse oplyse, at min klient er af den opfattelse, at told- og skatteregion thisted
       kun har interesseret sig for den del af bilagene, der støtter told & skats synspunkt,
       hvorfor det vil være umuligt at udtale sig uden forbehold om told- og skatteregion thi-
       steds ændringsforslag af 28/8 2001 uden det beslaglagte og ikke udleverede materiale.
       jeg har anmodet om udsættelse med afgivelse af et svar, hvilket told- og skatteregion
       thisted har meddelt ved vedlagte skrivelse, men som de kan se, skal der indgives svar
                                                - 5 -
       inden den 2/10 2001. dette er ikke muligt, idet jeg som bekendt ikke har alle de bilag,
       der blev medtaget ved ransagningen.
       sluttelig kan jeg oplyse, at det findes svært foreneligt med emk’s regler om kontradik-
       tion, at man fratager en sigtet mulighed for at varetage sine interesser under den admini-
       strative behandling af skattesagen.
       …”
der er i øvrigt for højesteret fremlagt et omfattende materiale i form af bl.a. årsregnskaber for
b, c, x aps og y a/s, indbetalingsbilag/fakturaer, posteringslister og diverse andet regn-
skabs- og bogføringsmateriale.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af b og d samt forklaring af c.
b har forklaret, at z slot og æ herregaard er i lige sameje mellem ham og hans ægtefælle c.
y ejes af y a/s, der igen ejes i lige sameje af ham og c. ø slot ejes i lige sameje af ham og
c, og x ejes af x aps, der igen ejes af y a/s. han driver virksomhed med handel og land-
brug i navnet e vinimport, nu a. han kone driver restaurationsvirksomhed. han har et sær-
skilt cvr-nummer for sin landbrugsvirksomhed. y driver restaurationsvirksomhed og driver
selv en landbrugsvirksomhed. han har dog en pasningsaftale, der ikke er en forpagtningsaf-
tale med y. x har drevet restaurations- og hotelvirksomhed i 1999 med egen bevilling og eget
personale. de har ikke forpagtet restaurationsdriften ud, idet der også her blot er tale om en
pasningsaftale. x drives af selskabet. c tager sig af hotellerne. hun har dog ikke alkoholbe-
villing til y og x, da hun kun kan have to bevillinger. y a/s og x aps har derfor deres egen
bestyrer og egen alkoholbevilling. der var kontrol i virksomhederne hvert år i årerne 1993-
1995. kontrollen for 1996 foregik i 1997. i 1993 blev der kontrolleret vinafgifter hos ham og
moms hos ægtefællen. i 1995 og 1996 var der samordnet kontrol. skat mødte op hos ham og
fik bilag og kontospecifikationer med hjem. skat var mødt ved en person ved navn morten-
sen, som bad om forklaring på nogle af bilagene vedrørende momsen. i juni 1996 fik han bi-
lagene tilbage og regnskabet godkendt med en enkelt bemærkning om momsen på en faktura
vedrørende lokaleleje. han foreviste mortensen momskoderne i regnskabet, og de blev drøf-
tet. de talte om fordelingen af moms mellem konto 12-0 og 12-1. mortensen havde ingen be-
mærkninger til beregningen, som han fik forevist. y 99 siger, at den momsfri lejedel i et ar-
rangement skal fordeles ud fra regnskabets udgifter. da fakturaerne blev udstedt, kendte man
                                                - 6 -
derfor ikke fordelingen. den 31. august eller 1. september 2001 modtog han en fax på 88 si-
der fra advokat johnsen. johnsen måtte først ikke udlevere materialet, da han var forsvarer for
ham. han skulle til e-land til høsten og talte derfor med johnsen om fristen for bemærknin-
ger. der var 300.000 bilag, hvorfor det var en stor opgave, der lå foran ham. da han kom
hjem medio september 2001, fik han oplyst om fristforlængelsen fra johnsen. med i faxen fra
advokat johnsen var et brev af 28. august 2001 fra skat og en sagsfremstilling. der var ingen
underbilag. bilagene var heller ikke blevet sendt til ham direkte fra skat. han opfattede ikke,
at der var andre bilag end sagsfremstillingen til brevet af 28. august 2001. han talte senere
med johnsen, der oplyste, at der stod nogle ringbind på hans kontor. det var 10.000 kopier af
forskellige sammenblandede bilag. han bad derfor om yderligere frist. johnsen omtalte ikke i
sin fax, at han havde bilag stående. materialet var svært tilgængeligt. der var tale om 3 % af
hans regnskabsbilag, der var blandet sammen med bilag fra tre andre virksomheder. bilagene
var til dels tilvejebragt i forbindelse med ransagninger på virksomhederne. et af problemerne
er at adskille virksomhederne, og flere af bilagene går desuden igen i flere fejltyper. han
kontaktede derfor den 27. eller 28. september 2001 sin revisor for at få hjælp. i juli eller au-
gust 2005 fik han beregningerne i et regneark fra skat. først derefter kunne han finde ud af,
fra hvilken virksomhed de enkelte bilag stammer. skat har ikke forstået, hvordan hans regn-
skabsprogram c 4 virkede i 1996, og har derfor beregnet for høj moms. programmet sam-
menlagde dagens samlede moms, hvilket skat ikke forstod. virksomheden a har i 1997-1999
betalt 11 mio. kr. i moms for så vidt angår de fakturaer, der er udvalgt af skat, selv om skat
kun har opfattet, at der er betalt 5,5 mio. kr. i moms vedrørende disse bilag.
ejendommene og selskaberne har samme ejer. han og c har lånt penge i banken, og de hæfter
begge for lånene med hele deres formue. de har samme konto, hvor deres indtægt går ind.
det er en cash pool konto. formålet er at spare renter og lette virksomhedens drift. kontoen
føres af e vinimport eller a. hotelpersonalet, der er ansat af restauratøren, indgår aftalen med
den enkelte gæst. overskuddet går til ejeren. fakturaen udstedes ved afrejse eller et par dage
senere af hotellet. der oprettes en ordre, og ydelserne lægges ind. der udstedes derefter au-
tomatisk en faktura af hotellet, og fakturaen bliver bogført automatisk. kontant betaling be-
holdes i hotellet. kassen gøres op med forskellige mellemrum af hotellets chef. beløbet an-
vendes til køb og til lønninger. hvis der er flere penge, indbetales beholdningen til cash pool
kontoen via en bank. de bliver derved krediteret til det enkelte hotel, og 20 % betales á conto
til skat. ved kreditsalg udstedes faktura, der sendes til kunden, som betaler på et medsendt
                                                - 7 -
girokort. betalingen sker til as konto. beløbene bogføres til fordel for det enkelte hotel. der
sker en spaltning, afhængig af om der er tale om momsfri lokaleleje eller ej, hvorefter belø-
bene fordeles på to konti. herfra trækkes der automatisk moms til skat. det er hotellet, der
oplyser, om der skal betales moms eller ej. hver postering har et bilagsnummer. 80 % af be-
talingerne er ikke registreret hos a. hotellet laver et samlet bilag vedrørende hver kontant
betaling til kontoen og et bilag vedrørende hver faktura, der betales efterfølgende. de moms-
beløb, der indbetales til momsafregningskontoen, overføres til skat. a ser bare indbetalingen.
bogføringen sker på hotellet. restbeløbet indtægtsfører hotellet på en mellemregning. hvis
der er givet kredit, og der ikke sker betaling, bogføres intet hos a. a laver á conto afregning
af moms. den endelige momsafregning laves af hotellet. hvis et hotel udsteder en kreditnota,
ser a ikke denne, da der så ikke sker en indbetaling. hotellernes fakturaer er ikke registreret i
a. fakturaen ligger i kopi hos hotellerne. i 1996-1998 blev der i hotellerne anvendt regn-
skabssystemet c 4, og fra 1998 og frem er anvendt et andet system ved navn stw. a har an-
vendt et regnskabssystem ved navn c 5. de fakturaer, a selv udsteder, bogføres den dag, de
udstedes, og arkiveres særskilt på virksomhedens kontor. de fakturaer fra hotellerne, der ved-
rører indbetalinger, står for sig et andet sted hos a. der er en mellemregningskonto mellem
hans ægtefælle og ham. de har ikke lånt penge af hinanden. hotellerne betaler leje for brug af
lokaler. dette gælder ikke de hoteller, der drives fra egne lokaler. der er ingen momskonto i
ejendommenes regnskaber. restauratøren køber varer hjem til hotellerne. én af leverandø-
rerne er a. de fakturaer fra hotellerne, der er fundet i as papirer, som ikke er registreret i a,
er ikke indbetalt til a. det er som nævnt ikke alle hotellernes indtægter og udgifter, der føres
over i a. den moms, a har afregnet til skat, er kun á conto. hotellerne har derudover betalt
ca. 8 mio. kr. i moms. i 1996 antog skat, at der var betalt et lavere beløb i moms, end der fak-
tisk er betalt, da skat ikke har forstået regnskabsprogrammet c 4. der har ikke været fælles
momsregistrering af virksomhederne nogensinde. e vinimport har frem til 1996 stået registre-
ret som engrosvirksomhed. i 1997 og 1998 modtog de et nyt registreringsbevis fra skat med
en ændring til hotelvirksomhed, hvilket han dog fik ændret tilbage til engrosvirksomhed. der
er hverken ens kontoplan, fakturajournal eller regnskabsprogram i hotellerne og i a. hans
kones såkaldte kroregnskab er en del af hendes skatteregnskab. det er ikke et momsregnskab.
han er direktør for y a/s og x aps, der driver tre hoteller. han har derfor været ansvarlig
for, at der ikke er se-numre på alle de fakturaer, der er udstedt af hotellerne. han var ikke op-
mærksom på reglen fra 1998 med krav herom. det er en fejl, at der nogle gange står hans
cvr-nummer på fakturaerne fra hotellerne. han har intet haft med hotel- eller restaurations-
                                               - 8 -
driften at gøre. y a/s og x aps drives ikke af c, da de fik at vide, at man kun kunne have to
alkoholbevillinger. c har dog stået for driften af restauranterne. han har selv stået for ansæt-
telsen af en bestyrer. fejltype 1.3 og 1.4 er der ingen logik i at opsplitte. 1.3 er i vidt omfang
offentlige kunder. et mindre antal er private arrangementer med lokaleleje. samtlige fakturaer
i 1.3 og 1.4 er ens, og der er afregnet den lovpligtige moms. det er ikke usædvanligt, at der i
forbindelse med et møde er udstedt faktura til den enkelte deltager. der har dog stadigvæk
været tale om et møde. det er hotelpersonalet og ikke a, der afgør, om der er tale om momsfri
lokaleleje. regnskabet føres af det personale, der er ansat i det enkelte selskab. hans kone har
en ansat bogholder, f. hotellernes kurser bogføres ikke af a, men af det enkelte hotel. i den
pågældende periode brugte han sin tid på engroshandel med vin, ejendomsadministration og
skovbrug. ca. 20 % af sin tid brugte han på en direktørpost i et e selskab. han har ikke haft
nogen hotelopgaver overhovedet.
han kom hjem fra e-land på et tidspunkt mellem den 15. og 20. september 2001. han skim-
mede faxen fra advokat johnsen den første uge i september 2001 og henvendte sig derefter til
johnsen for at få fristen forlænget. johnsens opgave var alene at være forsvarer for ham i
straffesagen. det blev ikke drøftet på dette tidspunkt med johnsen, hvorvidt han også skulle
repræsentere ham i skattesagen. han var i danmark igen senest den 20. september 2001. der
lå da mange opgaver og ventede på ham. hans kone er momskyndig. i praksis lavede f og g
momsangivelse for alle virksomhederne. de sad på adressen h-vej i brovst. der var regn-
skabspersonale på hvert hotel, nemlig receptionisten og bestyreren, og det var dem, der lavede
dele af momsregnskabet. det er g, som er nævnt i dommen fra vestre landsret. momsen fra
hotellerne er kun delvist afregnet fra a med check fra cash pool kontoen. hotellet lavede den
endelige afregning. alle momsbetalingerne sker dog fra samme cash pool konto hos a. han
er holdt op med at bruge y 99, den blev ophævet i 2007.
statsautoriseret revisor d har forklaret, at han har været revisor for b og cs virksomheder
siden 1988 eller 1989. han har ikke fuld indsigt i alle detaljerne, idet der er tale om nogle me-
get omfattende virksomheder. det er hans opfattelse, at der har været en klar arbejdsdeling
mellem ægtefællerne. b driver en handels- og landbrugsvirksomhed, og c driver hotel- og
restaurationsvirksomhed. der har været tale om fire eller fem momsnumre vedrørende hen-
holdsvis e vin, kroen, z planteskole, y og eventuelt x. hvert momsnummer har afregnet
moms. han har dog kun haft meget lidt med momsafregningen at gøre. han har udarbejdet
                                                - 9 -
skatteregnskabet uden stillingtagen til momsen. kroregnskabet er cs regnskab, der udspringer
af, at hun har alkoholbevilling. styringen af virksomhedens likviditet sker over en fælles
konto og spredes derefter ud til der, hvor pengene hører hjemme. af hensyn til likviditeten
var det vigtigt, at alle indbetalingerne straks blev sat ind på den fælles konto. én gang årligt
blev nettoresultatet overført til det enkelte selskab eller den enkelte person. der var ansat to
regnskabsmedarbejdere i virksomhederne, henholdsvis g hos a og f hos c. regn-
skabssystemet c 5 blev taget i anvendelse af a på et tidligere tidspunkt end af de øvrige virk-
somheder. den enkelte hotelvirksomhed havde sit eget kundebogholderi med en fælles konto-
plan. han mener dermed, at udgangspunktet for kontoplanerne er det samme, idet det var
mest hensigtsmæssigt. kontoplanerne var imidlertid tilrettet den enkelte virksomhed.
han har ikke lagt mærke til, hvilke se-numre der figurerede på den enkelte faktura. for så
vidt angår anden bullit i skattecenter thisteds brev af 31. oktober 2006 er punktet for firkan-
tet formuleret. beløbene for de enkelte virksomheder opsamles i as bogholderi, hvorefter
nettobeløbene tilbageføres til den enkelte virksomhed. han mener ikke, der var mulighed for,
at skat kunne foretage momskontrol vedrørende salgsindtægter hos det enkelte hotel på ho-
tellets adresse. det er de ansatte regnskabspersoner, der har stået for momsafregningen vedrø-
rende samtlige cvr-numre.
c har forklaret, hun er uddannet læge. hun købte i 1988 z slot for at drive hotel- og restaura-
tionsvirksomhed. hun søgte alkoholbevilling til virksomheden og skulle i den forbindelse
skrive under på, at hendes mand ikke handlede med vin. hun kontaktede derfor politiet, der
oplyste, at det godt kunne lade sig gøre at få alkoholbevilling alligevel, hvis hendes og hendes
mands økonomi og virksomheder var adskilte. i 1990 kom æ til. b var ikke inddraget i ho-
teldriften. hun stod selv for indretningen og ansatte personale. det er hende og hendes perso-
nale, der driver hotellerne. det er også hende, der bestemmer priserne og menuerne. når en
kunde skal betale til hotellet, udstedes der en faktura. hvis der er tale om et almindeligt re-
staurationsbesøg, udstedes der en almindelig faktura. hvis der tale om et møde, hvori der ind-
går lokaleleje, påføres fakturaen reduceret moms. det er personalet, der ordner dette. bog-
føringen er siden 1998 sket automatisk. kontantindbetalinger ligger i kassen, der gøres op af
personalet 1-2 gange pr. uge. restbeløbet efter betaling af varer, lønninger og eventuelt pri-
vatforbrug sendes til cash pool kontoen, der er hendes og bs fælleskonto. kreditbetalinger
går til samme konto, hvor de registreres til hende. der betales automatisk á conto moms af
                                                - 10 -
disse beløb. hendes bogholder, f, laver et endeligt momsregnskab, hvorefter hun efterbetaler
den eventuelle resterende moms. y var i et selskab, da det blev købt. dette selskab driver
også restauranten på ø slot og via et datterselskab x. hun tager løbende rundt til disse hotel-
ler. hun leder restauranterne og hotellerne, men der er ansat en bestyrer. b har intet med ho-
telvirksomheden at gøre. hun ansætter også personale til de hoteller, der drives i selskabs-
form.
de fleste af indbetalingerne sker kontant. momsen bliver betalt på forfaldsdagen, også á conto
momsen. hun har været med til at anvende y 99. hotellernes regnskabssystem har automatisk
beregnet moms. hun husker ikke, hvem der har fastsat den momssats, systemet har brugt.
hun var på et tidspunkt til møde hos horesta, hvorefter hun syntes, at fordelingen lød fornuf-
tig. hendes momsregnskab blev undersøgt af skat i 1993, uden at dette gav anledning til be-
mærkninger.
højesterets begrundelse og resultat
påstand 1
højesteret finder, at told- og skatteregion thisted – bl.a. på baggrund af advokat jon john-
sens breve af 14. og 27. september 2001 – med føje måtte gå ud fra, at advokat jon johnsen
også var advokat for a ved b i forbindelse med partshøringen i den administrative afgiftssag,
og tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at der ikke er tilstrækkeligt grundlag for
at fastslå, at høringsfristen var for kort. herefter og da det, som b har anført om yderligere
fristforlængelse og om aktindsigt, ikke kan føre til et andet resultat, finder højesteret, at afgø-
relsen ikke er ugyldig som følge af sagsbehandlingsfejl.
det momstilsvar, som afgiftsmyndighederne efterfølgende har krævet forhøjet, er opgjort,
angivet og indbetalt af a ved b på grundlag af virksomhedens bogføring og under dens se-
nummer, jf. momslovens §§ 47, 56 og 57. højesteret lægger til grund, at fakturaer for de
momspligtige ydelser – bortset fra i forholdsvis få tilfælde – er udstedt under anvendelse af
as se-nummer eller uden angivelse af udstederens se-nummer, og det er ubestridt, at alle
betalinger af de fakturerede beløb er sket til as konto enten direkte eller ved overførsel fra de
enkelte hoteller. det er endvidere ubestridt, at fakturaer vedrørende den fradragne købsmoms
i alle tilfælde er udstedt til og betalt af a. det fremgår af de fremlagte årsregnskaber, at ind-
tægter og udgifter vedrørende de momspligtige aktiviteter er medtaget i resultatopgørelsen for
                                               - 11 -
a og dermed i bs indkomstopgørelse, idet alene den del, der er omfattet af spiritusbevillin-
gen, er henført til årsregnskabet for c med et beregnet beløb. herefter og under de omstæn-
digheder, der i øvrigt er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at a ved b er anset som
afgiftspligtig i henhold til momslovens § 46, og at told og skat således med rette har kunnet
rejse sit krav over for b.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret endvidere, at kravet på forhø-
jelse af momstilsvaret for 1996 ikke er forældet.
højesteret tager derfor ikke bs påstand 1 til følge.
påstand 2
højesteret finder, at fejltyperne 1.1-1.4 alle er udtryk for en tilsidesættelse af momslovgivnin-
gen, således som både landsskatteretten og landsretten nærmere har redegjort for, og højeste-
ret finder ikke grundlag for at anse opspaltningen i de fire fejltyper for at hvile på forkerte
principper.
det fremgår af landsskatterettens afgørelse af 29. april 2005, at sagen for landsskatteretten
udelukkende drejede sig om ugyldighed og om fejltyperne 1.1-1.4, idet regionen havde ac-
cepteret at genoptage afgørelsen bl.a. for så vidt angår den beløbsmæssige opgørelse af disse
fejltyper. efter genoptagelse har regionen truffet afgørelse herom. denne afgørelse har været
indbragt for landskatteretten, der har afsagt kendelse den 22. december 2009. kendelsen er
efter det oplyste indbragt for domstolene. under den pågældende sag behandles spørgsmål om
rettelse af eventuelle fejl ved den momsmæssige behandling af enkelte poster, og højesteret
tager under nærværende sag ikke stilling hertil.
i en situation som den foreliggende, hvor den afgiftspligtige ikke rettidigt og fuldstændigt har
afværget risikoen for afgiftstab for statskassen, er det en betingelse for at kunne berigtige en
urigtigt faktureret moms, at vedkommende har været i god tro med hensyn til den skete faktu-
rering. højesteret finder det ikke godtgjort, at b har været i god tro, og allerede derfor har han
ikke krav på at kunne berigtige de omhandlede faktureringer.
herefter tager højesteret heller ikke bs påstand 2 til følge.
                                              - 12 -
højesteret stadfæster derfor dommen.
sagsomkostningerne er fastsat på baggrund af sagens værdi og under hensyn til sagens meget
betydelige omfang.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a ved b betale 400.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.