text:
f002700c - kj
                         udskrift
                             af
              sø- & handelsrettens dombog
                        ____________
den 18. juni 2003 blev af retten i sagen
f-27-02
handels- og kontorfunktionærernes forbund
i danmark som mandatar for
x
(advokat ulrik jørgensen)
   mod
hts arbejdsgiverforening som mandatar for
iss danmark a/s
(advokat henrik uldal)
afsagt sålydende
                          d o m:
sagen vedrører spørgsmålene, 1. om en lønmodtager, der i
forbindelse med en udlicitering blev overdraget fra en
offentlig til en privat arbejdsgiver, overfor denne pri-
vate arbejdsgiver kan støtte ret på forvaltningslovens §
19 vedrørende partshøring inden opsigelse, og 2. om mu-
lighen for at sanktionere, at der ikke er udstedt nyt an-
                           - 2 -
sættelsesbevis, er omfattet af de begrænsninger, der
fandtes i den inden udliciteringen gældende overenskomst.
påstande
sagsøger, handels- og kontorfunktionærernes forbund i
danmark som mandatar for x, har nedlagt påstand om, at
iss danmark a/s tilpligtes at betale 210.000 kr. med til-
læg af procesrente fra den 27. august 2001.
rentepåkrav er fremsat i skrivelse af 27. juli 2001.
sagsøgte, hts arbejdsgiverforening som mandatar for iss
danmark a/s, har påstået frifindelse, subsidiært betaling
af et mindre beløb.
sagen er anlagt ved københavns byret den 24. april 2002
og henvist til sø- og handelsretten i medfør af retsple-
jelovens § 226, stk. 3, jf. stk. 1, nr. 1 og nr. 2.
sagens faktum
x blev ansat som it-supporter i slots- og ejendomsstyrel-
sen den 1. august 1999. af hans ansættelsesbrev fremgår,
at hans arbejdssted er ses økonomi/it-enheden, og at der
for en række punkter i ansættelsesbrevet, herunder opsi-
gelse, ”henvises i øvrigt til de enhver tid gældende
overenskomster/organisationsafta-ler og love på området”
pr. 1. maj 2000 blev en række arbejdsfunktioner under
slots- og ejendomsstyrelsen udliciteret til iss danmark
a/s. x blev i den forbindelse virksomhedsoverdraget til
iss danmark a/s, hvor han fortsatte som it-supporter, men
fra en anden adresse. der blev ikke udarbejdet nyt ansæt-
telsesbrev, og x anmodede ikke herom. iss danmark a/s
                           - 3 -
meddelte ved skrivelse af 24. maj 2000, at man ikke ind-
trådte i de gældende overenskomster.
ved skrivelse af 27. oktober 2000 blev x opsagt til fra-
træden den 31. juni 2001. der blev ikke foretaget parts-
høring inden opsigelsen.
om overenskomstforholdene før virksomhedsoverdragelse
x var som statsansat omfattet af fællesoverenskomsten
mellem finansministeriet og statsansattes kartel, herun-
der organisationsaftaler indgået mellem finansministeriet
og hk/stat. mellem finansministeriet og bl.a. hk er der
som bilag til stk–fællesoverenskomst 1999 indgået en af-
tale om arbejdsgivernes pligt til at underrette arbejds-
tageren om vilkårene for ansættelsesforholdet. denne af-
tale erstatter ansættelsesbevisloven, nu lov nr. 692 af
20. august 2002, og er indgået med hjemmel i lovens § 1,
stk. 3. af aftalens § 6 følger:
    ”...
    § 6. sag om, hvorvidt arbejdsgiveren har over-
    holdt sin oplysningspligt efter aftalen, kan rej-
    ses efter de sædvanlige fagretlige regler på om-
    rådet, hvis arbejdstageren efter udløbet af de
    fastsatte frister skriftligt har anmodet arbejds-
    giveren om de manglende oplysninger, og arbejds-
    giveren herefter ikke giver oplysninger inden for
    en frist af 15 dage fra modtagelsen af anmodnin-
    gen.
    ...”
under ansættelsen ved slots- og ejendomsstyrelsen var x
omfattet af forvaltningslovens regler om partshøring.
forklaringer
x har forklaret, at han er uddannet i 1988 som edb-
assistent og har 6 moduler under merkonomuddannelsen.
                            - 4 -
i slots- og ejendomsstyrelsen var ansat 7 supportere, der
skulle afhjælpe brugernes problemer. han var den eneste,
der fulgte med ved virksomhedsoverdragelsen. da han blev
ansat i iss, var der allerede 4 it-supportere, og kort
tid efter kom der yderligere 2 fra virksomhedsovertagel-
sen af jysk rengøring a/s.
han var sygemeldt i ca. 4 uger før opsigelsen, men mener,
at han var raskmeldt ved opsigelsen. der fandt ingen per-
sonlig samtale sted før opsigelsen, og han fik ingen be-
grundelse. han bad heller ikke herom. han var den eneste,
der blev opsagt. han har ikke fået nyt arbejde.
jes jørgensen har forklaret, at han blev ansat pr. 1.
marts 1986 hos iss som it-direktør for danmark, og at han
pr. 1. januar 2003 blev udnævnt til it-koncerndirektør.
han er ansvarlig for personalet i it-afdelingerne. ved
overtagelsen af opgaverne fra slots- og ejendomsstyrelsen
med-fulgte kun en it-medarbejder. i sommeren 2000 fik it-
af-delingen 6 it-medarbejdere yderligere ved fusionen med
jysk rengøring a/s. herved blev der i alt 18 medarbejde-
re, som skulle reduceres til 13. 2 tidligere medarbejdere
fra jysk rengøring a/s blev opsagt på samme måde som x,
og 2 blev overflyttet til andre job. det var hans beslut-
ning, hvem der skulle afskediges. ved fusionen var der
lagt kriterier ud for reduktion af it-medarbejdere. da
jysk rengøring a/s’ og slots- og ejendomsstyrelsens sy-
stemer skulle udfases, var kendskab til det system og
set-up, der skulle fortsætte, en væsentlig kvalifikation.
selvstændighed og sans for service var andre kvalifikati-
oner.
x var syg ad flere omgange – også på opsigelsestidspunk-
tet. han havde først efterfølgende en samtale, hvor han
forklarede x om årsagen til opsigelsen.
                            - 5 -
procedure
sagsøger har anført:
1.  ad ansættelsesbevis:
det er ubestridt, at x ikke ved ansættelse hos iss dan-
mark a/s fik et nyt ansættelsesbevis. det gøres derfor
gældende, at han har krav på godtgørelse, hvis størrelse
fastsættes i overensstemmelse med den af højesteret fast-
satte praksis. under ansættelsen i slots- og ejendomssty-
relsen fandt ansættelsesbevislovens § 1, stk. 3, anven-
delse. da x ved ansættelse hos iss danmark a/s ikke læn-
gere var omfattet af stk-overenskomsten, idet iss danmark
a/s ikke ønskede at indtræde i overenskomsten, er det
alene den del af overenskomstgrundlaget, der udgør de in-
dividuelle ansættelsesvilkår, der er gældende. efter ord-
lyden i § 1, stk. 3, finder loven ikke anvendelse, hvis
andet følger af kollektiv overenskomst. da ansættelses-
forholdet ikke længere bygger på kollektiv overenskomst,
og da arbejdsgiver ikke er part i aftalen, der er bilag 1
til stk-overenskomsten må ansættelsesbevisloven finde an-
vendelse. at bilag 1 knytter sig til de fagretlige reg-
ler, følger af, at sag om manglende opfyldelse af oplys-
ningspligten skal føres i det fagretlige system. en fra-
vigelse, som de 15 dages reklamationsfrist er udtryk for,
er til ugunst for lønmodtageren og i strid med loven, når
den alene støttes på individuel aftale.
da tvisten vedrører spørgsmålet om, hvorvidt overenskom-
sten er gældende, og dermed har givet anledning til sa-
gen, må godtgørelsen fastsættes til 10.000 kr.
2.  ad partshøring - § 19:
                           - 6 -
det gøres gældende, at der skulle have været foretaget
partshøring, inden x kunne være opsagt. retten til parts-
høring, som x havde i sin tidligere ansættelse, er fulgt
med ved udliciteringen. det følger af virksomhedsoverdra-
gelseslovens § 2, stk. 2, at ”erhververen indtræder i de
rettigheder, der bestod ... i henhold til bestemmelser om
løn- og arbejdsforhold, der er fastsat .... af offentlig
myndighed”.
denne bestemmelse omfatter også lovgivning. reglerne i
forvaltningsloven om information og høring er en rettig-
hed, der skal sikre lønmodtageren en korrekt afgørelse.
af u 2002.1927 ø følger, at en efter overenskomsten pligt
for arbejdsgiver til at underrette den ansattes organisa-
tion ved opsigelse var en individuel rettighed, som fulg-
te med over ved virksomhedsoverdragelsen. forvaltningslo-
vens § 19 skal sikre samme hensyn som overenskomstbestem-
melsen i den ovennævnte sag – nemlig, at den ansatte får
mulighed for at fremkomme med bemærkninger. en høring
kunne bevirke, at en anden i stedet skulle afskediges. en
manglende høring kan ændre bevisbyrden.
den manglende høring medfører, at opsigelsen er ugyldig,
og der skal derfor betales en godtgørelse. da reglerne om
høring er en garantiforskrift, er den generelt set væ-
sentlig. dette udgangspunkt kan kun fraviges, hvis det er
utvivlsomt, at en høring ikke havde medført andet resul-
tat, jf. u 1995.581 h.
såfremt forvaltningslovens § 19 finder anvendelse, må den
godtgørelse, som x skal tilkendes, være på samme niveau,
som anvendes ved afskedigelse fra en stilling i offentlig
regi.
3.  ad rente:
                           - 7 -
rentepåstanden følger af rentelovens § 3, stk. 2, idet
sagsøger har afsendt rentepåkrav. det forhold, at sag-
søgte eventuelt har befundet sig i en retsvildfarelse,
bør ikke komme sagsøger til skade og kan ikke medføre, at
renter skal beregnes efter rentelovens § 5.
sagsøgte har anført:
1.  ad ansættelsesbevis:
ved en virksomhedsoverdragelse indtræder erhververen i
rettigheder og forpligtelser overfor den ansatte, hvilket
indebærer, at en overenskomstbestemmelse skal følges nø-
je. dette fremgår af u 2002.1927 ø om underretningsplig-
ten til organisationen. da reklamationsfristen følger af
overenskomsten, indtræder iss danmark a/s i denne rettig-
hed.
den aftale, der er indgået i medfør af § 1, stk. 3, er
indgået ved kollektiv overenskomst. denne har været gæl-
dende for x og er ikke ændret ved virksomhedsoverdragel-
sen. x er således ikke blevet ringere stillet ved fortsat
at skulle anmode om et ansættelsesbevis. iss danmark a/s
må derfor frifindes.
såfremt retten finder, at iss danmark a/s havde pligt til
at udarbejde ansættelsesbevis, bør godtgørelsen alene
fastsættes til 5.000 kr., fordi der kun ville være få æn-
dringer i det nye ansættelsesbevis, og fordi tvisten ved-
rører ”særegent” juridisk problem. dernæst har opsigelsen
ingen forbindelse med denne tvist.
2. ad partshøring - § 19:
efter forvaltningslovens § 1 gælder loven for alle dele
af offentlig forvaltning, når der skal træffes en afgø-
                           - 8 -
relse i relation til en borger. loven gælder derimod ikke
for private virksomheder. § 19 indeholder krav til myn-
digheden om at foretage visse handlinger for at sikre et
saglighedskrav. bestemmelsen har i personalesager vist
sig mere at være en procedureorienteret bestemmelse end
en garantibestemmelse.
efter virksomhedsoverdragelseslovens § 2, stk. 1, nr. 2,
skal en erhverver respektere en overtaget medarbejders
rettigheder, der er fastsat af offentlig myndighed. er-
hververen skal således respektere rettigheder ifølge
f.eks. ferieloven og dagpengeloven. disse love gælder bå-
de for offentlige og private arbejdsgivere. det gøres
gældende, at det aldrig har været tanken, at forvalt-
ningsloven skulle gælde for privat virksomhed. i forar-
bejderne til virksomhedsoverdragelsesloven behandles tje-
nestemændenes retstilling, men forvaltningsloven omtales
ikke. af arbejdsmarkedsudvalgets betænkning af 16. maj
2001 over forslag til ændring af virksomhedsoverdragel-
sesloven fremgår, at sf ønskede, at erhververen skulle
”forpligtes til at overholde rettigheder svarende til
dem, der hjemles i forvaltningslovens partshøringsbestem-
melse, såfremt medarbejderne har haft disse rettigheder
før overdragelsen”. dette blev ikke vedtaget.
heller ikke i litteraturen nævnes, at forvaltningslovens
regler indgår i det regelsæt, som en erhverver overtager.
i lovforslaget om privatisering af klasselotteriet omta-
les forvaltningsloven ikke. derimod er i lov om den selv-
stændige offentlige virksomhed dsb og om dsb s-tog a/s §
19 bestemt, i hvilket omfang forvaltningsloven gælder.
udgangspunktet er, at når selskaberne ikke virker som en
del af den offentlige forvaltning, er de ikke omfattet af
forvaltningsloven. selvom der under folketingsbehandlin-
gen blev stillet forslag om, at forvaltningsloven skulle
                           - 9 -
være gældende for de to dsb-virksomheder, blev dette ikke
vedtaget.
såfremt partshøring skulle have fundet sted i denne sag,
gøres det gældende, at den manglende høring ikke har haft
betydning. iss danmark a/s har ved afskedigelsen alene
lagt en saglig vurdering til grund, og en høring ville
ikke have ændret den vurdering.
endvidere kan en afgørelse alene gå ud på at fratage af-
skedigelsen saglighed, hvorimod der ikke er hjemmel til
at pålægge at betale en godtgørelse.
såfremt der findes hjemmel, må et godtgørelsesbeløb være
betydeligt mindre end påstået.
3.  ad renter:
da sagsøgers krav er særegent, må rentelovens § 3, stk.
5, finde anvendelse, subsidiært bør renter alene tilken-
des fra sagens anlæg.
rettens bemærkninger:
ad ansættelsesbevis:
ved overgangen til ansættelse hos iss danmark a/s skete
der bl.a. ændring af arbejdsopgaverne og arbejdsstedet,
hvorfor arbejdsgiver som udgangspunkt skulle udarbejde
nyt ansættelsesbevis, selvom x ikke har rejst krav herom.
efter § 1, stk. 3 finder ansættelsesbevisloven ikke an-
vendelse, hvis andet følger af kollektiv overenskomst.
                           - 10 -
x var under sin ansættelse omfattet af en sådan kollektiv
overenskomst, hvorefter sag om manglende overholdelse kan
rejses efter de sædvanlige fagretlige regler.
i forbindelse med virksomhedsoverdragelsen indtrådte iss
danmark a/s ikke i overenskomsten og er dermed ikke part
i denne. de rettigheder og forpligtelser, der fulgte af
det tidligere ansættelsesforhold, er derfor alene videre-
ført som en individuel aftale.
da bestemmelsen i § 6 om en 15 dages reklamationsfrist må
anses for at være til ugunst for lønmodtageren, og da en
sådan aftale ikke indgås, jf. lovens § 1, stk. 4, findes
x at have haft krav på et nyt ansættelsesbevis. da tvi-
sten i denne sag vedrører de ansættelsesretlige vilkår,
fastsættes godtgørelsen til 10.000 kr.
ad partshøring § 19:
to dommere (mette christensen og jørgen gawinetski):
det er ubestridt, at x under sin ansættelse var omfattet
af forvaltningslovens § 19. ved en virksomhedsoverdragel-
se indtræder erhververen ikke alene i rettigheder og for-
pligtelser i henhold til kollektiv overenskomst, men også
i henhold til bestemmelse om løn- og arbejdsforhold fast-
sat eller godkendt af offentlig myndighed, jf. virksom-
hedsoverdragelseslovens § 2, stk. 1, nr. 2.
af forarbejderne fremgår ikke klart, hvad bestemmelsen
dækker, men u 1996.1346 statuerer, at en erhverver ind-
træder i pligten til at betale dagpenge efter sygedagpen-
gelovens § 3, stk. 1. bestemmelsen må således antages at
omfatte regler, der indenfor overenskomster og aftaler er
gældende generelt for et ansættelsesforhold f.eks. ferie-
loven.
                           - 11 -
efter forvaltningslovens § 1 gælder loven for alle dele
af den offentlige forvaltning. lovens § 19 angiver ”myn-
digheden” som pligtsubjekt. lovens formål er at gennemfø-
re en samlet lovfæstelse af de rettigheder og beføjelser,
der tilkommer den, der er part i en forvaltningssag, samt
at medvirke til at forbedre sagsbehandlingen og øge sik-
kerheden for, at myndighedernes afgørelser bliver lovlige
og rigtige. loven har således til hensigt at opstille
regler for forvaltningens sagsbehandling.
selvom disse regler har været gældende for forvaltningen
som arbejdsgiver for x findes § 19, når henses til det
ovenfor anførte om lovens formål, ikke at kunne anses for
at være omfattet af virksomhedsoverdragelseslovens § 2,
stk. 1, nr. 2, hvorfor sagsøgte frifindes.
en dommer(aase weiler madsen):
x havde i kraft af sin ansættelse i slots- og ejendoms-
styrelsen krav på, at der skulle foretages høring inden
en evt. afskedigelse. efter virksomhedsoverdragelseslo-
vens § 2, stk. 1, nr. 2, indtræder en erhverver også i
overdragerens forpligtelser i henhold til bestemmelser
godkendt af offentlig myndighed. da det ikke af forarbej-
derne fremgår, hvilket regelsæt der henvises til, findes
der ikke at kunne indlægges en restriktiv fortolkning,
når henses til formålet med virksomhedsoverdragelsen. en-
hver rettighed, der bestod før overdragelsen, må derfor -
uanset grundlaget for den - videreføres. da forvaltnings-
lovens § 19 for den enkelte ansatte indebærer en beskyt-
telse mod usaglig opsigelse, findes denne rettighed fort-
sat at måtte bestå som individuel rettighed efter over-
dragelsen. da iss danmark a/s ikke har godtgjort, at en
høring ikke kunne have medført andet resultat, må der i
                                - 12 -
overensstemmelse med praksis tilkendes x en godtgørelse,
der fastsættes til 100.000 kr.
der gives dom efter stemmeflertallet.
ad renter:
da sagsøgeren har afgivet korrekt rentepåkrav, betales
renter fra den 27. august 2001.
                    thi kendes for ret:
sagsøgte, hts arbejdsgiverforening som mandatar for iss
danmark a/s, betaler inden 14 dage til sagsøger, handels-
og kontorfunktionærernes forbund i danmark som mandatar
for x, 10.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 27.
august 2001.
hver part bærer egne omkostninger.
                      mette christensen
jørgen gawinetski                                aase weiler madsen
                                (sign.)
                             ___ ___ ___
                  udskriftens rigtighed bekræftes
                  p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
retten i holstebro
dom
afsagt den 14. juli 2016 i sag nr. bs 8e-770/2015:
b
mod
lemvig varmeværk a.m.b.a
att.: niels nørskov stidsen
industrivej 10
7620 lemvig
sagens baggrund og parternes påstande
denne sag er anlagt den 20. november 2015, og vedrører spørgsmålet om, om sagsøger, b, har krav
på tilbagebetaling af gældsudligningsbidrag, som er opkrævet af lemvig varmeværk a.m.b.a. i for-
bindelse med fusionen mellem lemvig varmeværk a.m.b.a., nørre nissum kraftvarmeværk
a.m.b.a. og klinkby varmeværk a.m.b.a.
sagsøgerens påstand er, at sagsøgte, lemvig varmeværk a.m.b.a., til sagsøgeren, b, skal betale
14.476,88 kr., forrentet med den til enhver tid gældende procesrente fra den 10.06.2015 og indtil beta-
ling sker, subsidiært at forrentningen sker fra et af retten fastsat senere tidspunkt.
sagsøgtes påstand er frifindelse.
oplysningerne i sagen
fjernvarmeværkerne, lemvig varmeværk a.m.b.a., klinkby kraftvarmeværk a.m.b.a. og nr. nis-
sum kraftvarmeværk a.m.b.a. fusionerede med virkning fra 1. juli 2015 i henhold til fusionsaftale
underskrevet den 15. august 2014. det fremgår af fusionsaftalen, at det fortsættende selskab skulle
være lemvig varmeværk a.m.b.a., mens de to øvrige selskaber skulle opløses uden likvidation.
sagsøger er varmeforbruger, og tilhørte det tidligere nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.
af fusionsaftalen pkt. 5 fremgår følgende:
       ”…
       5. ejerforhold og indbetaling af ekstraordinært tilslutningsbidrag:
       5.1. med virkning fra fusionsdatoen indtræder andelshaverne såvel i nr. nissum som i
       klinkby som andelshavere i lemvig fjernvarmeværk a.m.b.a. med de samme rettigheder og
       forpligtelser som disse.
       5.2. forbrugerne i nr. nissum skal selv som nævnt betale den nødvendige investering. an-
       delshaverne kan selv vælge, om de vil betale denne investering i form af et ekstraordinært til-
       læg til den faste afgift eller i form af et ekstraordinært kontant tilslutningsbidrag.
       5.3. såfremt beløbet ikke indbetales som et tillæg til den faste afgift, indbetaler andelshaverne
       i både nr. nissum og klinkby inden fusionsdatoen et ekstraordinært tilslutningsbidrag, som
       dette er opgjort nedenfor, idet dette eller den løbende betaling skal udligne dels forskellighe-
      derne i egenkapital m.m., og det pågældende værks eventuelle andel af etableringen af trans-
      missionsledningen og de tilknyttede anlæg.
      5.4. der lægges de i bilag 1 anførte forudsætninger til grund for beregningen af det ekstraordi-
      nære tilslutningsbidrag. bilaget er udarbejdet af vestjysk revision. tallene i bilaget skal re-
      guleres, når tallene fra regnskabsåret 2014/15 er kendt.
      5.5. da investeringen er skønsmæssig og de anførte regnskabstal er de sidst kendte, er de føl-
      gende eksempelvise beregninger kun foreløbige og skal reguleres, når anlægsregnskab for in-
      vesteringen er udarbejdet og årsregnskaberne for regnskabsårene også er udarbejdede og revi-
      derede.
      det bemærkes, at de anførtes tilsluttede arealer alle er i forhold til bbr-registrets udvisende.
      parterne er enige om, at den skønsmæssige beregning af det ekstraordinære tilslutningsbidrag
      pr. m2 for forbrugerne i nr. nissum og klinkby skal foretages som dette fremgår af bilag 1.
      såfremt forbrugerne i nr. nissum og klinkby måtte ønske at betale det ekstraordinære tilslut-
      ningsbidrag som et tillæg til varmeprisen, udregnes beløbet som en annuitet over maksimalt
      10 år, idet renten fastsættes til 7 % af den til enhver tid værende restgæld. såfremt der ikke er
      truffet beslutninger om tilslutningsforpligtelse, tinglyses den nævnte forpligtelse på ejendom-
      men. løbetiden kan fastsættes til en kortere periode, såfremt forbrugeren måtte ønske dette.
      ..."
varmeværkernes advokat anmodede forud for fusionen energitilsynet om en udtalelse om, hvorvidt
de økonomiske vilkår for de tre varmeværkers forbrugere ved den planlagte fusion kunne anses for
rimelige, jf. varmeforsyningslovens § 21, stk.4. af energitilsynets besvarelse af 18. februar 2015
fremgår blandt andet følgende:
      ”…
      energitilsynet har på sit møde den 15. december 2008 behandlet spørgsmålet om problemstil-
      linger vedrørende prisharmonisering og prisdifferentiering i relation til fusioner og opkøb.
      energitilsynet fandt, at ved fusioner og opkøb af varmeforsyninger kan varmeforsyninger
      vælge at foretage prisharmonisering eller en prisdifferentiering.
      i henhold til energitilsynets praksis kan det ikke betragtes som urimeligt, at forbrugere i om-
      råder med et højere omkostningsniveau opkræves et ekstraordinært investeringsbidrag med
      det formål at udligne omkostningsforskellene i de fusionerede områder.
      det er ligeledes i overensstemmelse med energitilsynets praksis, at forbrugerne får mulighed
      for at betale investeringsbidraget som et éngangsbeløb eller at betale beløbet som tillæg til
      den faste afgift over en længere periode.
      på baggrund af de fremsendte oplysninger, finder energitilsynet ikke, at de økonomiske betin-
      gelser for de tre forbrugergrupper kan anses for urimelige i henhold til varmeforsyningslovens
      § 21, stk. 4. energitilsynet har derfor ikke på nuværende tidspunkt bemærkninger til betingel-
      serne for fusionen.
      …”
 fra nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. blev der den 23. marts 2015 sendt et brev til forbrugerne i
nr. nissum kraftvarmeværks område. af brevet fremgår blandt andet følgende:
      ”…
      i efteråret 2014 blev det besluttet på generalforsamlingerne i nr. nissum og lemvig, at vær-
      kerne fusionerer pr. 1. juli 2015, og det fortsættende selskab bliver lemvig varmeværk
      a.m.b.a.
      i den forbindelse skal forbrugerne i nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. betale et engangsbe-
      løb – gældsudligning – svarende til 110,30 kr./m2 + moms i henhold til areal opgjort efter
      bbr-registret.
      i bbr-registret er din ejendom registreret med […] m2, hvilket betyder, at din betaling er
      […] + moms til nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.
      indbetaling på i alt kr. […] skal ske inden den 30. juni 2015.
      …
      det er muligt, at få lavet en afdragsordning, hvor du betaler gældsudligningen over 3 år, 5 år
      eller 10 år. renten er 7 % p.a. hvis du vælger dette, vil forpligtelsen blive tinglyst på ejen-
      dommen.
      omkostninger i forbindelse hermed påhviler dig som ejer. såfremt du ønsker denne ordning –
      kontakt os da på 97 81 02 33 eller kontoret@lemvig-varmevaerk.dk.
      hvis vi ikke hører fra dig senest den 6. maj 2015, fremsendes faktura på gældsudligningsbelø-
      bet.
      …”
ved brev af 16. oktober 2015 fremkom energitilsynet med en tilkendegivelse vedrørende opkræv-
ning af pristillæg ved fusion, idet nogle forbrugere ved brev af 17. juni 2015 havde klaget over op-
krævningen af pristillæg/gældsudligningsbidrag i forbindelse med fusionen. af energitilsynets til-
kendegivelse fremgår blandt andet følgende:
      ”…
      ved brev af 16. september 2015 imødekom sekretariatet klagers anmodning om aktindsigt og
      præciserede i den forbindelse, at der ikke var tale om en godkendelse fra tilsynets side, men
      alene en vejledende udtalelse. i samme brev oplyste sekretariatet helt generelt, at spørgsmålet
      om opkrævning af pristillæg ved fusion af lemvig varmeværk, nr. nissum kraftvarmeværk
      og klinkby varmeværk ville blive genoptaget, idet sekretariatet vurderede, at der forelå nye
      oplysninger, der havde afgørende indflydelse på sagsbehandlingen.
      …
      tilkendegivelse
      sekretariatet finder, at varmeforsyninger ved fusioner og overdragelser kan vælge at foretage
      prisharmonisering eller prisdifferentiering. det betragtes ikke som urimeligt efter energistil-
      synets praksis, at forbrugere i områder med højere omkostningsniveau opkræves et ekstraordi-
      nært pristillæg, med det formål at udligne omkostningsforskellene i de fusionerede områder.
        i henhold til energitilsynets praksis skal forbrugere have mulighed for at vælge mellem at be-
       tale et kontant engangsbeløb eller få pristillægget opkrævet over en årrække, som en del af
       den faste afgift.
       sekretariatet finder på den baggrund ikke, at lemvig varmeværk opfylder kravene for anven-
       delse af prisdifferentiering og prisharmonisering efter tilsynets praksis, idet forbrugere i nr.
       nissum elle klinkby ikke har haft mulighed for at vælge betaling af pristillægget som en del
       af den faste afgift, men alene har haft mulighed for betaling af et kontant engangsbeløb. se-
       kretariatet bemærker, at lemvig varmeværk således ikke har opfyldt fusionsaftalen, hvoraf
       denne mulighed fremgår.
       sekretariatet finde derfor, at prisdifferentieringen i de fusionerede områder, lemvig, nr. nis-
       sum og klinkby betragtes som urimelig efter varmeforsyningslovens § 21, stk. 4. sekretariatet
       skal derfor anmode lemvig varmeværk fremsende forslag til ændring af opkrævningen af det
       ekstraordinære pristillæg 4 uger fra dags dato, således at prisdifferentieringen opkræves i
       overensstemmelse med energitilsynets praksis.
       …”
advokat henrik lindebod skrev den 30. september 2015 på vegne sin klient til lemvig varmeværk
a.m.b.a. og anmodede om tilbagebetaling af det betalte engangsbeløb.
af brevet fremgik, at tilbagebetaling skulle ske inden 10 dage, idet sagsforholdet ellers ville overgå
til inkasso.
lemvig varmeværk har afvist at efterkomme forbrugernes krav om tilbagebetaling.
der er af sagsøger fremlagt et anonymiseret eksempel på en rykkerskrivelse af 3. september 2015
sendt til forbrugere, der havde valgt at betale beløbet på en gang. af rykkerskrivelsen fremgår
blandt andet, at ”[v]i skal gøre opmærksom på, at manglende betaling vil medføre afbrydelse af
varmeforsyningen i uge 38.”
sagsøgte bestrider, at en sådan skrivelse blev sendt til sagsøger i denne sag, da det ikke af det frem-
lagte brev fremgår, hvem brevet er sendt til..
ved e-mail af 9. december 2015 skrev advokat henrik lindebod på vegne sine klienter igen til
energitilsynet. e-mailen var vedhæftet en kopi af et brev fra lemvig varmeværk til en kunde, der
havde anmodet om tilbagebetaling af ekstraordinært tilslutningsbidrag/gældsudligning og kopi af en
annonce indrykket i avisen. af mailen fremgår blandt andet:
       "tilsyneladende er lemvig varmeværk a.m.b.a. i færd med at vildlede varmeforbrugerne, i
       hvert fald varmeforbrugere, der har krævet det såkaldte ekstraordinære tilslutningsbidrag/
       gældsudligningsbeløb tilbagebetalt eller et gældsbrev, der er udstedt annulleret.
       varmeværket har i hvert fald til en kreds af denne gruppe fremsendt skrivelser, hvori det op-
       lyses, at det er muligt at få tilbagebetalt det indbetalte engangsbeløb m.v. mod i stedet at over-
       gå til betaling af det samme beløb med tillæg af 7 % i rente som et tillæg til den faste afgift
       fordelt på 10 årlige rater over 10 år.
       det er forhåbentlig ikke noget, som i har sanktioneret/godkendt? det vil naturligvis fortsat
       være fuldstændigt urimeligt, om den transmissionsledning, der har en levetid på 50-70 år, skal
       betales og afskrives over 10 år, og det er fortsat naturligvis helt uhørt at kræve en rente.
       ..."
 af det vedhæftede anonymiserede brev fra lemvig varmeværk a.m.b.a. fremgår blandt andet føl-
gende:
       ”…
       fra advokat henrik lindebod har vi den 30. november 2015 modtaget jeres ønske om tilbage-
       betaling af kr. 31.021,88, som er indbetalt af jer i juni d.å. i forbindelse med varmeværkets
       fusion.
       det er muligt at få beløbet tilbagebetalt som anført i brevet fra advokaten for i stedet at overgå
       til betaling af det samme beløb – med tillæg af 7 % i rente – som et tillæg til den faste afgift
       fordelt på 10 årlige rater i over 10 år.
       vi har vedlagt opgørelse over, hvorledes beløbene vil fordele sig og i har mulighed for at se,
       hvad den samlede betaling beløber sig tilover betalingsperioden.
       hvis i ønsker at drøfte denne løsning nærmere med varmeværket, kan i henvende jer på kon-
       toret.
       vi påregner at overføre jeres krav til advokat henrik lindebods bankkontoén af de nærmeste
       dage, og i vil modtaget et nyt budget over jeres kommende rater.
       …”
energitilsynet rettede den 22. marts 2016 henvendelse til lemvig varmeforsyning
af en e-mail af 4. april 2016 fra energitilsynet til advokat uffe bro fremgår blandt andet følgende:
       ”…
       sekretariatet forstår på din mail af 23. marts 2016, at lemvig varmeværk vil ændre procedu-
       ren for opkrævning af ekstraordinære pristillæg i forbindelse med fusionen af lemvig varme-
       værk, nr. nissum kraftvarmeværk og klinkby varmeværk, således at der ikke længere an-
       vendes et gældsbrev, der fremstår som et personligt låneforhold mellem forbruger og varme-
       værket, og hvor der heller ikke opkræves renter.
       såfremt sekretariatet har forstået jeres svar korrekt, vil det umiddelbart betragtes som over-
       ensstemmende med energitilsynets praksis om prisdifferentiering og prisharmonisering, her-
       under opkrævning af kraftvarmetillæg i forbindelse med fusioner. sekretariatet vil såfremt
       dette er tilfældet ikke foretage sig yderligere i sagen, idet der ikke længere vil foreligge for-
       hold, der antages at være urimelige eller i strid med varmeforsyningslovens prisbestemmelser.
       …”
forklaringer
c har forklaret, at hun er varmeforbruger, at hun ejer ejendommen x-vej x, der hørte under nr.
nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.. hun var ikke med til generalforsamlingen, hvor fusionen blev
vedtaget, men det var hendes mand. de stemte ja til fusionen, fordi de blev stillet i udsigt, at de ville
få billigere varmepriser. hun havde ikke forinden generalforsamlingen hørt noget om renter på 7 %
og gældsbreve.
hun og hendes mand fik mulighed for at betale gældsudligningsbeløbet ved kontant betaling eller at
underskrive et gældsbrev. hun og hendes mand valgte gældsbrevet på 3 år, selvom hun synes, det
var lidt dyrt med renten på 7 %. hun mindes ikke, at der var andre muligheder. hun undrede sig, da
 hun modtog brevet fra nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. med gældsbrevet. hun kontaktede der-
for varmeværket, da hun ikke kunne forstå brevet og opgørelsen af gælden. hun syntes ikke, at hun
havde fået information nok. varmeværket henviste hende til værkets advokat. hun henvendte sig til
advokaten og spurgte ind til, hvorfor hun skulle skrive under på gældsbrevet, og hvordan gælden
var opgjort. som svar herpå modtog hun mailen af 1. juli 2015, hvoraf fremgik, at beløbet i gælds-
brevet bestod af gældsudligningsbeløbet og nogle udgifter til advokaten samt tinglysning.
foreholdt brevet af 25. marts 2015 fra lemvig varmeværk a.m.b.a. forklarede hun, at hun ikke hu-
sker, om der i det brev stod noget om gældsbrevet. hun husker bare, at det ikke af brevet fra varme-
værket fremgik, hvordan beløbet var opgjort. grunden til, at hun rettede henvendelse til værkets ad-
vokat var, at hun var i tvivl om, hvordan beløbet fremkom.
hun er ikke bekendt med indholdet af fusionsaftalen. hun opfattede brevet fra vamreværket sådan,
at hun skulle skrive under på gældsbrevet, ellers ville de lukke for varmen
h har forklaret, at hun er varmeforbruger, og at hun hørte under nr. nissum kraftvarmeværk
a.m.b.a.'s område. hun deltog ikke selv i generalforsamlingen, hvor fusionen blev vedtaget, men
hendes mand var til stede. hun er i tvivl om, hvad han stemte. hun ved, at han havde bedt om en
pris på, hvad det ville koste at komme ud af varmeværket. det havde han rettet henvendelse til den
tidligere formand om. han havde fået oplyst, at det ville blive dyrt, og at det ville koste over
100.000 kr. de fik aldrig nogen præcis pris. derfor er hun i tvivl om, hvad han stemte.
hun har også fået et brev med et indhold som det dokumenterede brev af 25. marts 2015. hun for-
stod brevet sådan, at de havde mulighed for at vælge mellem enten at betale kontant, eller at der
skulle laves en afdragsordning. hun blev ikke tilbudt andre muligheder.hun valgte at betale kon-
tant, da hun syntes, forrentningen ved en afdragsordning var helt vanvittig. hun synes således, at
den mulighed var urimelig.
hun forstod varmeværkets brev således, at hun personligt skyldte penge til varmeværket.
e har forklaret, at hun også er varmeforbruger, og at hun også hørte under nr. nissum kraftvarme-
værk a.m.b.a.'s forsyningsområde. hun var til stede på generalforsamlingen, hvor fusionen blev
vedtaget. hun stemte for. det gjorde hun, fordi hun syntes, de betalte alt for meget for fjernvarmen.
der var en stor økonomisk fordel ved at stemme ja. hun havde ikke hørt noget om, at de skulle be-
tale renter eller lignende.
hun har også modtaget et brev med et indhold, som det dokumenterede brev af 23. marts 2015 hun
forstod brevet af 23. marts 2015 sådan, at hun enten kunne betale kontant eller låne pengene hos sit
nye kraftvarmeværk. hun synes, det var for dyrt at afdrage, når man også skulle betale omkostnin-
gerne til tinglysningen. hun kunne ikke forstå, at det var hende som forbruger, der skulle betale for
det. hun forstod afdragsmuligheden som om, hun optog et lån, som hun så skulle betale betale.
b har forklaret, at han også ejer en ejendom, der var tilsluttet nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.'s
forsyningsområde. han ved, at der har været en fusion, men han var ikke selv til stede på general-
forsamlingen. han har også modtaget brev med samme indhold, som det dokumenterede brev af 23.
marts 2015. efter han modtog brevet, skyndte han sig at betale engangsbeløbet. han forstod brevet
sådan, at man enten kunne betale kontant, eller at man kunne få en afdragsordning med en meget
høj rente. han forstod det også sådan, at han havde et personligt skyldforhold. han tænkte, at han
hellere måtte betale, ellers ville han få tinglyst gælden på sin ejendom. han fik ikke tilbudt at betale
over en længere periode. han husker ikke, om han har modtaget eller læst fusionsaftalen.
 niels stidsen har forklaret, at han er formand for lemvig varmeværk a.m.b.a. fusionen mellem
lemvig varmeværk a.m.b.a., nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. og klinkby varmeværk a.m.b.a.
startede med en række møder mellem de tre involverede parter i perioden fra december 2013 til
marts/april 2014. der var overraskende hurtigt enighed om hovedlinjerne i fusionsaftalen. bestyrel-
serne underskrev fusionsaftalen, hvorefter der blev indkaldt til generalforsamlinger. det passede det
med de ordinære generalforsamlinger. i nr. nissum og klinkby skulle der dog afholdes 2 general-
forsamlinger, da de skulle nedlægges. der var ingen problemer i forbindelse med generalforsamlin-
gerne. der var en grundig gennemgang af fusionsaftalen, og der blev stillet og besvaret spørgsmål.
fusionen blev vedtaget næsten enstemmigt alle tre steder. han husker ikke, om fusionsaftalen blev
sendt rundt inden generalforsamlingen, men det går han ud fra, at den gjorde.
bestyrelsen for nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a. havde ansvaret frem til fusionsdatoen, men
administrationen i lemvig tog over, da man der havde kapaciteten til at håndtere alle forbrugerne.
det varede længe, inden han fik kendskab til gældsbrevene. fra lemvig varmeværks side var man
meget optaget af at få en eller anden sikkerhed for betalingerne fra dem, der valgte afdragsordnin-
gen. i nr. nissum består varmeforsyningen af nogle få meget store institutioner, og det var derfor
for så vidt angår nr. nissum vigtigt, at man kunne få tinglyst forpligtelsen. netop det var af afgø-
rende betydning for lemvig varmeværk, og hvis ikke det havde været en mulighed, tror han ikke,
at lemvig varmeværk havde sagt ja. han mener ikke, det har været drøftet på fællesmøderne.
af energitilsynets tilkendegivelse af 16. oktober 2015 fremgik, at energitilsynet ikke var tilfreds
med udstedelsen af gældsbrevene. hans egen umiddelbare reaktion var, at det var et juridisk spørgs-
mål, som han ikke selv kunne tage stilling til. for ham var det indlysende, at der var et skyldforhold
mellem forbrugerne og varmeværket, hvis ikke forbrugerne kunne betale kontant, og de havde i det
tilfælde en gældsforpligtelse overfor varmeværket. det var administrationen, der forholdte sig til det
praktiske. det har bestyrelsen ikke været involveret i. langt de fleste forbrugere betalte kontant in-
den den 1. juli 2015. der var nogle enkelte, der ønskede at benytte sig af muligheden for en afdrags-
ordning. for de forbrugere, som har henvendt sig til lemvig varmeværk, er der indgået individuelle
aftaler. der er således indgået aftaler med mange forskellige betalingsterminer. der er også indgået
aftaler om debitorskifte i forbindelse med salg af ejendom m.v.
han har deltaget i et møde i energitilsynet. det var ikke en egentlig forhandling. derefter overtog
deres advokat forhandlingerne.
for så vidt angår afdragsordning med rentetillægget, blev der tilskrevet rente, da man ikke kan be-
gunstige de enkelte forbrugere, der ikke kunne betale med det samme. renten på 7 % er, hvad han
vil betegne som markedskonform. det var det, bestyrelserne synes var rimeligt på tidspunktet for
fastsættelsen heraf i forbindelse med indgåelse af fusionsaftalen. han har ikke forholdt sig til, om
der var en personlig gældsforpligtelse eller ej. han har alene forholdt sig til, at der ved en afdrags-
ordning skulle indgå en rente i beregningen af gældsudligningsbeløbet. det var for at undgå, at de
øvrige varmeforbrugere skulle lide under, at beløbet ikke blev betalt som et engangsbeløb. når for-
brugerne skal betale de 7 % i rente, er det fordi, det fremgår af fusionsaftalen. renten opkræves
ikke fremadrettet, men indregnes i prisen. den praksis er efter hans opfattelse ikke i strid med det,
der fremgår af brevet energitilsynets mail af 4. april 2016. hvis ikke det gør det, vil alle de øvrige
forbrugere i nr. nissum kunne indbringe dem for myndighederne.
lemvig varmeværk har hele tiden valgt at rette ind efter energitilsynets afgørelser. opkrævnin-
gerne af de afdragsvise betalinger vil således fremover blive opkrævet over varmeregningen. når
der sendes en acontoopkrævning ud, er der en linje med forbrug, fast afgift, målerleje og andre ting.
linjen om andre ting vil f.eks. kunne indeholde gældsudligningsbeløbet udregnet over de år, som
 beløbet skal afdrages over. i forbindelse med årsopgørelsen vil der også for så vidt angår de forbru-
gere, der har valgt en afdragsordning, blive beregnet et nyt afdragsbeløb, hvori advokatomkostnin-
gerne i forbindelse med gældsbrevene og tinglysning er fratrukket.
for så vidt angår de forbrugere, der har betalt kontant, er det i nogle tilfælde sket, at lemvig var-
meværk har accepteret at lave det om og lave en særlig aftale og afdragsvis betaling. det er lemvig
varmeværks holdning, at man er imødekommende inden for fusionsaftalens og varmeforsyningslo-
vens rammer. der er efter deres opfattelse ikke noget til hinder for en afdragsordning, når der gør
sig konkrete forhold gældende. lemvig varmeværk er således med på at indgå en aftale, så længe
det ligger inden for rammerne og ikke er til byrde for de øvrige forbrugere. han mener dog ikke, at
varmeværket er forpligtet hertil.
sagsøgerne i de 5 sager, der behandles ved retten i holstebro, har ikke ønsket at indgå i en dialog
eller at indgå en aftale, selvom varmeværket har været åbne herfor.
foreholdt brevet fra energitilsynet af 18. februar 2015, er det hans opfattelse, at forbrugerne har
fået mulighed for at betale beløbet som tillæg til den faste afgift. det er hans opfattelse, at det, der
blev skrevet i de efterfølgende breve til forbrugerne var i overensstemmelse med det af energitilsy-
net anførte. der, hvor der har været problemer, er det blevet løst individuelt. nogle forbrugere øn-
sker ikke, at gældsudligningsbeløbet fremgår af varmeregningen. nogle vil gerne have det over 100
rater o.s.v. lemvig varmeværk vil også fremover inden for rammerne af fusionsaftalen indrette sig
efter forbrugernes ønsker, dog således at det bliver uden tab for de øvrige forbrugere.
afdragene vil som nævnt fremover blive opkrævet over acontobetalingen, dog med mulighed for
individuelle afvigelser. problemstillingen handler om forholdsvist få forbrugere, så han kan ikke se,
at der er noget problem i, at de forholder sig individuelt til dem, der henvender sig. afdragsperioden
bliver fastsat individuelt, og der beregnes således et beløb efter fusionsaftalen afhængig af afdrags-
periodens længde. han kan ikke svare på, om der er nogle forbrugere, der allerede har fået en op-
krævning, hvoraf det er opgjort på den måde. det vil bogholderiet kunne.
han ved ikke præcist, hvornår gældsbrevene er blevet annulleret, men deres advokat har i energitil-
synet fået godkendt, at det er sådan, de gør.
der er nu gået cirka et år efter efter fusionen, og det går rigtig godt med varmeprisen. i april måned
i år er der således ikke opkrævet betaling for varmen, da priserne er blevet så lave. de forventer, at
det også kan laves en betalingsfri måned i løbet af efteråret, da der er grundlag for en yderligere
sænkning.
parternes synspunkter
sagsøgerne har i påstandsdokumentet gjort følgende anbringender gældende:
       "...
       at     de af sagsøgte (oprindeligt nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a.) alene har fået mulig-
              hed for enten at betale kontant det såkaldte gældsudligningsbeløb/ekstraordinære tilslut-
              ningsbidrag eller underskrive et gældsbrev med en rente på 7 % tillige mod at betale
              omkostningerne ved gældsbrevets oprettelse og i øvrigt en omkostning til tinglysning af
              i hvert fald en servitut og
       at     sagsøgte i enhver henseende oprindeligt har behandlet sagsforholdet, som om der i rela-
              tion til sagsøgerne forelå en personlig hæftelse – en personlig gæld – for det såkaldte
              gældsudligningsbeløb/ekstraordinære tilslutningsbidrag, og
 at     sagsøgte har bibragt sagsøgerne den opfattelse, at der forelå et personligt gældsforhold,
       hvilket har været bestemmende for sagsøgernes dispositioner,
og det gøres gældende,
at     sagsøgte har haft pligt til at tilbyde gældsudligningsbeløbet/det ekstraordinære tilslut-
       ningsbidrag betalt løbende over en længere periode i forbindelse med sædvanlige var-
       meforbrugsopkrævninger og således, at det var den til enhver tid værende varmeforbru-
       ger vedrørende den konkrete varmeinstallation opkrævningerne skal adresseres til.
og det gøres gældende,
at     sagsøgte var eller burde være bekendt med ovennævnte forhold, og at den indgåede rets-
       handel, herunder sagsøgers indbetaling til sagsøgte, er ugyldige, og
at     sagsøger som konsekvens heraf har ret til og krav på tilbagebetaling af det indbetalte
       beløb.
supplerende til hovedanbringendet om ugyldighed gøres følgende ugyldighedsanbringender
gældende i prioriteret orden:
til støtte for hovedanbringendet om ugyldighed gøres det herefter gældende,
at     sagsøgte har udvist en sådan adfærd, at sagsøger finder anledning til at påberåbe sig af-
       talelovens § 29 (kompulsiv tvang), og det bemærkes, at sagsøger i forbindelse med drøf-
       telser og henvendelser til sagsøgte mere end har fået antydet, at hvis ikke der enten blev
       betalt kontant eller underskrevet et gældsbrev, ville forsyningerne kunne afbrydes, og at
       der skulle betales en betydelig udtrædelsesgodtgørelse i forbindelse hermed,
at     aftalelovens § 30 (svigbestemmelsen) tillige og subsidiært finder anvendelse på forhol-
       det, hvorved bemærkes, at sagsøgte allerede ved alene at tilbyde de to løsninger, enten
       kontant betaling eller underskrift af et gældsbrev, mod bedre vidende har vildledt sagsø-
       ger med hensyn til spørgsmålet om
          1) hvorvidt der forelå et personligt gældsforhold,
          2) at der kunne opkræves renter,
          3) at sagsøger skulle betale omkostningerne ved udstedelse af et gældsbrev og i øv-
              rigt omkostningerne ved tinglysning af en servitut,
at     sagsøgte i øvrigt er uberettiget, jfr. aftalelovens § 33 (uhæderlighedsbestemmelsen), til
       at påberåbe sig de retshandelserklæringer, der foreligger fra sagsøgers side, idet det un-
       der hensyn til omstændighederne må anses at stride imod almindelig hæderlighed, hvis
       sagsøgte gør retshandelserklæringerne gældende – hvilket sagsøgte desværre har gjort.
i fjerde række påberåbes læren om urigtige/bristende forudsætninger, hvorved bemærkes,
at     sagsøger af sagsøgte er bibragt den vildfarelse, at sagsøger hæftede personligt, hvilket er
       såvel en væsentlig som kendelig og relevant forudsætning, hvis urigtighed/bristen sag-
       søgte som den professionelle må bære risikoen for.
 dernæst påberåbes aftalelovens § 36 (urimelighedsbestemmelsen), idet det gøres gældende,
at     det vil være urimeligt eller i strid med redelig handlemåde, hvis sagsøgte gør de indgå-
       ede retshandler gældende, og
at     aftalerne, herunder indbetalingerne, skal tilsidesættes helt, hvilket støttes såvel på for-
       holdene ved aftalens indgåelse, aftalernes indhold og i øvrigt de senere indtrufne om-
       stændigheder, hvoraf fremgår, at sagsøgte blandt andet har handlet ulovligt.
sagsøgte har til støtte for nægtelse af tilbagebetaling til såvel sagsøgere, der har foretaget en
engangsbetaling, som sagsøgere, der har foretaget betaling af ydelser, gjort gældende, at sag-
søgte har ret til modregning af et ikke nærmere kvalificeret og specificeret krav.
heroverfor gøres det gældende, at sagsøgte ikke har et aktuelt modkrav. der er således hver-
ken stiftet et modkrav, og der foreligger slet ikke et forfaldent modkrav, og den fornødne af-
viklingsmodenhed foreligger således ej heller.
for så vidt angår sagsøgtes indsigelser vedrørende den verserende sag for energitilsynet, skal
blot bemærkes, at nærværende sager vedrører aftaleretlige ugyldighedsproblematikker, ener-
gitilsynet beskæftiger sig alene med energiretlige problemer, ikke de aftaleretlige, men i øv-
rigt er energitilsynets afgørelse indbragt af andre end sagsøgerne i nærværende sag, og en af-
gørelse fra energitilsynet har i øvrigt alene virkning for fremtiden.
rentepåstanden:
under hensyn til den af sagsøgte udviste adfærd, herunder navnlig sagsøgtes vildledning af
sagsøger, gøres det gældende,
at     sagsøgte har udvist såvel kontraktuel som deliktuel/ansvarspådragende adfærd, og at
       forfaldstiden for sagsøgers krav mod sagsøgte er indtrådt samtidig med, at sagsøger har
       foretaget indbetaling til sagsøgte,
subsidiært gøres det gældende,
at     sagsøger har krav på betaling af rente svarende til procesrenten senest 30 dage efter den
       dato, hvor kravet om tilbagebetaling er fremsat over for sagsøgte, og
mere subsidiært i hvert fald fra indlevering af stævning til retten.
omkostninger:
sagsøgte har uretmæssigt modsat sig tilbagebetaling af sagsøgers krav. kravene er retmæs-
sigt, først udenretligt herefter indenretligt, søgt inddrevet, og det bemærkes, at energitilsynets
afgørelse er helt uden betydning for den aftaleretlige bedømmelse af nærværende sag.
dernæst bemærkes, at den for energitilsynet verserende sag føres af helt andre klagere end
sagsøger, og at energitilsynets afgørelse alene har betydning for fremtiden.
dernæst bør det tillægges betydning for rettens omkostningsafgørelse, at sagsøgte har vidtløf-
tiggjort sagsforholdene ved at inddrage indsigelser, som klart er irrelevante, og at fremlægge
bilag som er helt uden betydning for sagsforholdet og i øvrigt vedrører andre end sagsøger.
        yderligere bemærkes, at der har været iværksat udenretlig inkasso, som der også skal tages
       hensyn til ved rettens omkostningsafgørelse.
       ..."
sagsøgte har i påstandsdokumentet gjort følgende anbringender gældende:
    "...
    - at fusionen mellem nr. nissum fjernvarme a.m.b.a. og lemvig fjernvarme a.m.b.a. er gen-
          nemført på lovlig vis og ikke værende i strid med varmeforsyningslovens § 21.
    -     at vilkårene i fusionsaftalen derfor må anses for rimelige og gyldige, herunder reglerne om
          betaling af et ekstraordinært tilslutningsbidrag, reglerne om forbrugernes mulighed for at
          vælge mellem kontant eller afdragsvis betaling og bestemmelsen om forrentning ved af-
          dragsvis betaling.
    -     at forbrugerne ved valget af betalingsform har indgået en bindende aftale (med sagsøgte),
          der kun kan ændres, hvis begge parter accepterer det.
    ..."
parterne har i al væsentlighed procederet i overensstemmelse med det anførte fra påstandsdokumen-
terne.
rettens begrundelse og afgørelse
det lægges til grund, at fusionsaftalen af 15. august 2015 mellem lemvig varmeværk a.m.b.a., nr.
nissum kraftvarmeværk a.m.b.a og klinkby kraftvarmeværk forinden dennes vedtagelse havde
været forelagt energitilsynet, og at energitilsynet den 18. juni 2015 udtalte, at det efter energitilsy-
nets praksis ikke betragtes som urimeligt, at forbrugere i områder med et højere omkostningsniveau
opkræves et ekstraordinært investeringsbidrag med det formål at udligne omkostningsforskellene i
de fusionerede områder. energitilsynet udtalte også, at det er i overensstemmelse med energitilsy-
nets praksis, at forbrugerne får mulighed for at betale investeringsbidraget/gældsudligningsbeløbet
som et éngangsbeløb eller at betale beløbet som et tillæg til den faste afgift over en længere periode.
det lægges således til grund, hvilket da heller ikke er bestridt, at lemvig varmeværk a.m.b.a. var
berettiget til at opkræve gældudligningsbeløbet hos forbrugerne i nr. nissums forsyningsområde.
det lægges endvidere til grund, at det var på denne baggrund, at nr. nissum kraftvarme a.m.b.a.
den 25. marts 2015 meddelte forbrugerne i nr. nissum kraftvarmeværk a.m.b.a, at de kunne betale
det såkaldte gældsudligningsbeløb enten som et éngangsbeløb eller ved indgåelsen af en afdragsord-
ning over 3 år, 5 år eller 10 år med en forrentning på 7 % p.a.
det lægges til grund som ubestridt, at sagsøger, b, valgte at betale engangsbeløbet på 30.884 kr. på
en gang, hvilken betaling fandt sted den 10. juni 2015.
det lægges også til grund, at energitilsynet ved tilkendegivelse af 16. oktober 2015 efter en klage
fra nogle forbrugere tilkendegav, at lemvig varmeværk efter energitilsynets opfattelse ikke op-
fyldte kravene for anvendelse af prisdifferentiering og prisharmonisering efter tilsynets praksis, idet
forbrugerne i nr. nissum og klinkby ikke havde haft mulighed for at vælge betaling af pristillægget
som en del af den faste afgift, men alene har haft mulighed for betaling af et kontant beløb. sekreta-
riatet vurderede derfor, at prisdifferentieringen i de fusionerede områder var urimelig efter varme-
forsyningslovens § 21, stk. 4, og anmodede på denne baggrund lemvig varmeværk a.m.b.a. frem-
sende forslag til en ændring af opkrævningen af det ekstraordinære pristillæg. energitilsynet har ved
e-mail af 4. april 2016 efter modtagelse af lemvig varmeværk a.m.b.a’s forslag til ændret praksis
meddelt, at den foreslåede ændring, hvorved der ikke længere anvendes et gældsbrev, der fremstår
 som et personligt låneforhold mellem forbruger og varmeværket, og hvor der heller ikke opkræves
løbende renter, umiddelbart vil betragtes som overensstemmende med energitilsynets praksis om
prisdifferentiering og prisharmonisering, herunder opkrævning af kraftvarmetillæg i forbindelse
med fusioner. retten lægger på baggrund heraf til grund, at det energitilsynet fandt stridende mod
energitilsynets praksis var det gældsbrev, der efter forbrugerne havde valgt betalingsform, blev ud-
stedt til de forbrugere, der havde valgt afdragsordningen, idet der derved blev skabt et personligt
gældsforhold mellem forbrugeren og lemvig varmeværk a.m.b.a., ligesom energitilsynet har anset
det for problematisk, at ydelserne på gældsudligningsbeløbet ikke blev opkrævet over varmeregnin-
gen.
sagsøger har forklaret, at han havde vurderet, at han hellere måtte betale, da gælden ellers ville
blive tinglyst på ejendommen. det kan efter sagsøgers egen forklaring herefter ikke, som det er
gjort gældende af sagsøger, lægges til grund, at det var sagsøgers eventuelle opfattelse af, at der fo-
relå et personligt gældsforhold, der var bestemmende for sagsøgers valg af betalingsform.
som denne sag er anlagt, skal retten tage stilling til, om den oprindelig indgåede aftale mellem sag-
søger og lemvig varmeforsyning om valg af betalingsform i forbindelse med betalingen af gælds-
udligningsbeløbet er ugyldig efter aftaleretlige regler, og om sagsøger som følge heraf, har ret til
tilbagebetaling af det indbetalte beløb. sagsøger har til støtte for hovedanbringendet om ugyldighed
gjort aftalelovens §§ 29, 30, 33 og 36 gældende samt læren om urigtige/bristede forudsætninger.
sagsøgte har heroverfor gjort gældende, at forbrugerne – herunder sagsøger – ved valget af beta-
lingsform har indgået bindende aftale med lemvig varmværk a.m.b.a., der kun kan ændres, hvis
begge parter accepterer det.
grundlaget for indgåelse af aftalen om sagsøgers betalingsform var de af lemvig varmeværk
a.m.b.a. skitserede betalingsmuligheder i brevet af 23. marts 2015, hvorved forbrugerne blev givet
mulighed for enten at betale gældsudligningsbeløbet som et éngangsbeløb eller at afdrage gældsud-
ligningsbeløbet over en 3-årig, 5-årig eller 10-årig periode. på baggrund heraf valgte sagsøger som
nævnt at betale beløbet som et engangsbeløb.
retten finder ikke, at sagsøger har løftet bevisbyrden for, at lemvig varmeværk a.m.b.a. har frem-
kaldt sagsøgers valg af betalingsform ved kompulsiv tvang, jf. aftalelovens § 29. de anonymiserede
rykkerskrivelser af 3. september 2015, der således er udsendt næsten 3 måneder efter, at sagsøger
havde indbetalt gældsudligningsbidraget kan ikke føre til andet resultat.
retten finder heller ikke, at sagsøger har løftet bevisbyrden for, at lemvig varmeværk a.m.b.a har
fremkaldt sagsøgers valg af betalingsform ved svig, jf. aftalelovens § 30. uanset at energitilsynet
efterfølgende ved tilkendegivelse af 16. oktober 2015 meddelte, at lemvig varmeværk a.m.b.a. ef-
ter tilsynets opfattelse ikke havde overholdt tilsynets praksis for anvendelse af prisdifferentiering og
prisharmonisering, idet forbrugerne ikke havde mulighed for at vælge betaling af pristillægget som
en del af den faste afgift, finder retten ikke, at sagsøger har løftet bevisbyrden for, at lemvig var-
meværk a.m.b.a. ved fremsendelsen af de tilbudte betalingsmuligheder eller i forbindelse med afta-
leindgåelsen i øvrigt mod bedre vidende afgav urigtige oplysninger eller fortiede oplysninger som
lemvig varmeværk var vidende om var motiverende for sagsøger.
retten finder heller ikke, at forholdene ved aftalens indgåelse, aftalens indhold eller de i øvrigt se-
nere indtrufne omstændigheder giver grundlag for at tilsidesætte den indgåede aftale om betalings-
formen som ugyldig efter aftalelovens §§ 33 eller 36, eller læren om urigtige/bristede forudsætnin-
ger. retten har herved lagt vægt på, at lemvig varmeværk a.m.b.a. var berettiget til at opkræve
gældsudligningsbeløbet, at sagsøgeren fik tilbud om at betale beløbet som et éngangsbeløb eller
som en afdragsordning, og at det efter sagsøgere forklaring ikke kan lægges til grund, at det på tids-
punktet for aftaleindgåelsen var en bestemmende og kendelig relevant forudsætning for sagsøgers
 valg af betalingsform om en løbende betaling blev opkrævet over varmeregningen eller som et sær-
skilt tillæg, eller om der var tale om et personligt skyldforhold eller ej. det efterfølgende forløb i
energitilsynet kan ikke føre til andet resultat.
sammenfattende finder retten herefter ikke, at den mellem sagsøger og lemvig varmeværk a.m.b.a.
indgåede aftale om sagsøgers valg af betalingsform og sagsøgers efterfølgende betaling af engangs-
beløbet kan tilsidesættes som aftaleretligt ugyldig, og sagsøger har således ikke, som følge af aftale-
retlig ugyldighed, krav på tilbagebetaling af det allerede indbetalte beløb.
sagsøgtes påstand om frifindelse tages herefter til følge.
i sagsomkostninger skal b betale 10.000 kr. til lemvig varmeværk a.m.b.a. beløbet omfatter udgif-
ter til advokatbistand og er eksklusive moms, da lemvig varmeværk a.m.b.a. er momsregistreret.
ved fastsættelsen af beløbet har retten lagt vægt på sagens økonomiske værdi, dens omfang samt
hovedforhandlingens varighed. ved fastsættelsen af omkostningerne er der ved udmålingen taget
højde for, at sagen har været hovedforhandlet sammen med 4 andre sager.
thi kendes for ret:
sagsøgte, lemvig varmeværk a.m.b.a., frifindes.
sagsøgeren, b, skal inden 14 dage i sagsomkostninger betale 10.000 kr. til lemvig varmeværk
a.m.b.a.
sagsomkostningerne forrentes i henhold til rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                       højesterets kendelse
                        afsagt onsdag den 1. november 2017
sag 200/2017
advokat a m.fl. kærer østre landsrets afgørelse i sagen:
b m.fl.
 (advokat christian f. jensen, beskikket for sagsøgerne 2-15 og 17-23,
og advokat a for så vidt angår den del af sagen, hvor der ikke er dækning under den meddelte
fri proces, samt for sagsøgerne 1 og 16)
mod
forsvarsministeriet
(advokat peter biering)
i tidligere instans er truffet beslutning af østre landsrets 24. afdeling den 28. juni 2017.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, poul dahl jensen, lars
hjortnæs, oliver talevski og jens kruse mikkelsen.
påstande
advokat a og de 23 irakere har nedlagt påstand om ophævelse af østre landsrets beslutning
af 28. juni 2017 om at tilbagekalde beskikkelsen af advokat a til at udføre denne sag.
forsvarsministeriet har nedlagt påstand om stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
advokat a har i kæreskriftet angivet, at han kærer på vegne af samtlige 23 sagsøgere og på
egne vegne. højesteret lægger derfor til grund, at advokat a under kæremålet repræsenterer
de 23 sagsøgere i henhold til advokatfuldmagt.
                                               - 2 -
efter afbeskikkelsen af advokat a den 28. juni 2017 fastsatte østre landsret den 21. august
2017 salær til advokat a i forbindelse med hans arbejde som beskikket advokat i sagen.
landsretten foretog i den forbindelse modregning. samtidig tillagde landsretten kun delvis
dækning for advokat as udgifter til tolkning med i alt 18.455,90 kr. udlæg vedrørende
konsulentarbejde udført af og redegørelser udarbejdet af ph.d. hanna ziadeh anerkendtes
ikke, ligesom landsretten ikke anerkendte udgifter til oversættelse af et brev fra to af
sagsøgerne til ”dronningen” eller udgifter til advokat as indkøb af bogen ”de retsløse og de
ydmygede”. af retsbogen af 21. august 2017 fremgik bl.a. følgende:
      ”advokat a har anmodet om, at der tillægges ham et salær på i alt 4.405.050 kr. med
      tillæg af moms.
      beløbet er opgjort med udgangspunkt i timeopgørelser, hvorefter advokat a har oplyst,
      at hans kontor har anvendt godt 2.600 timer på sagens behandling, herunder omkring
      325 timer i forbindelse med advokat as rejser til mellemøsten med henblik på
      deltagelse i bl.a. lægelige undersøgelser af sagsøgerne (rejsetid indregnet med ½
      timesats). det fremgår af bilag vedlagt opgørelserne, at en væsentlig del af tidsforbruget
      har været anvendt af en ansat advokat, ligesom der også har været anvendt timer af en
      advokatfuldmægtig og en student. i opgørelsen er der regnet med en timesats for advo-
      kat a og en ansat advokat på 1.700 kr., for en advokatfuldmægtig på 1.400 kr. og for en
      student på 300 kr.
      …
      landsrettens bemærkninger
      salæret til en beskikket advokat i en civil sag fastsættes efter praksis med udgangspunkt
      i de vejledende satser for fastsættelse af et passende beløb til dækning af udgifter til ad-
      vokatbistand i proceduresager og således, at der tillige kan tages hensyn til det opnåede
      resultat, sagens beskaffenhed og arbejdets omfang.
      den foreliggende sag – med forholdsvis begrænsede økonomiske påstande og med en
      delforhandling på 4 retsdage – falder imidlertid uden for, hvad der er forudsat med de
      vejledende satser, og derfor kan disse ikke tillægges afgørende betydning.
      landsretten finder, at salærfastsættelsen i den foreliggende sag bør ske efter en vurde-
      ring af den tid, som med rimelighed har skullet anvendes til førelse af sagen, og under
      hensyn til de vejledende takster for salærer til forsvarere i straffesager, bistandsadvoka-
      ter samt beskikkede advokater i ægteskabssager, forældreansvars- og børnefjernelsessa-
      ger samt til de hidtil opnåede resultater af delforhandlingen i 2016 om forældelse, en
      lang række processuelle spørgsmål og et kæremål til højesteret. det må indgå i salær-
      fastsættelsen, at arbejdet i et vist omfang er udført af andre end advokat a selv,
      herunder af en ansat advokat, en advokatfuldmægtig og en student.
      landsretten finder endvidere, at der ved salærfastsættelsen må tages hensyn til, at der
      alene er meddelt fri proces til en del af sagen (godtgørelseskravene).
                                          - 3 -
endelig må det ved salærfastsættelsen indgå, at sagen, der oprindeligt blev anlagt som
flere sager, har været afvist som følge af, at advokat a udeblev fra et forberedende
retsmøde i december 2013, og at sagen herefter har måttet anlægges på ny. højesteret
har i kendelse af 24. oktober 2014 (gengivet i ufr 2015.77) om udeblivelsen anført:
»højesteret finder, at advokat as udeblivelse fra retsmødet ikke kan anses for lovligt forfald
eller i øvrigt undskyldelig, men må anses som udtryk for et bevidst valg.«
der er under sagen udbetalt acontosalær til advokat a med i alt 1.257.000 kr. med tillæg
af moms.
landsretten finder efter en samlet vurdering, at der skal tillægges advokat a 843.000 kr.
med tillæg af moms i yderligere salær, således at advokat a tilkendes i alt 2.100.000 kr.
+ moms for sit arbejde med sagen. der er ved fastsættelsen heraf henset til det, der er
anført ovenfor, samt til den tid, der er medgået til de rejser, der har været foretaget i
sagen. disse timer er honoreret i overensstemmelse med advokatens opgørelse, idet det
dog bemærkes vedrørende rejsen til jordan den 18. til 24. december 2012, at advokat a
i sine opgørelser har oplyst at have anvendt i alt 5 dage á 8 timer i forbindelse med
møder med sagsøgerne 12 til 23 i karame og amman, selvom det af øvrige oplysninger
i sagen fremgår, at denne gruppe sagsøgere påbegyndte afrejsen fra basra den 19.
december 2012 og rejste tilbage den 20. december 2012.
landsretten har i retsbog for den 28. juni 2017 i forbindelse med afbeskikkelsen af ad-
vokat a redegjort for bl.a. to forhold, hvorom det henstår som usikkert, om advokatens
oplysninger vedrørende afholdte udlæg har været korrekte. dette gælder således
advokatens oplysninger vedrørende afholdte udgifter til kopiering af bilag (punkt v.1)
og udgifter til busleje på 10.830 kr. vedrørende den ovennævnte rejse i december 2012
(punkt v.4).
i et tredje forhold har landsretten ved en gennemgang af underbilag til advokat as
opgørelser konstateret, at en udgift på 23.560 kr. (punkt v.3) – som advokat a har
krævet dækket under angivelse af, at det vedrørte udgifter afholdt i forbindelse med
visum – har vist sig at dække over et låneforhold til to af sagsøgerne. landsretten har
om denne udgiftspost i retsbogen af 28. juni 2017 bemærket, at ikke tilbagebetalte lån
fra en advokat til sine klienter åbenbart ikke omfattes af dækningen i forbindelse med fri
proces, og at advokat a ikke tydeligt havde gjort opmærksom på, at det var et sådant
låneforhold, han søgte om dækning af fra statskassen.
landsretten har i retsbogen af 28. juni 2017 taget forbehold for at søge tilbagebetaling.
landsretten vil i det yderligere salær, som tilkommer advokat a, herefter foretage
modregning for udlæg til kopiering af sagens bilag til sagsøgerne, som advokat a har
oplyst er sket med 68.653 sider. det afholdte udlæg er af advokaten opgjort til 150.986
kr. + moms. landsretten finder ikke at kunne afvise, at der er sket kopiering i et vist
omfang af sagens bilag til brug for de 23 sagsøgere, men advokat a har efter de
foretagne undersøgelser og høringer ikke godtgjort at have haft udlæg til kopiering i en
størrelsesorden, der kan overstige maksimalt 25.000 kr. + moms. landsretten finder
endvidere, at der må foretages modregning for så vidt angår udlægget til busleje på
                                               - 4 -
       10.830 kr., som advokat a efter de foretagne undersøgelser og høringer ikke har
       godtgjort at have afholdt. endelig finder landsretten, at der må foretages modregning
       vedrørende udgiften vedrørende visa på 23.560 kr., idet der reelt har været tale om et lån
       til to af advokat as klienter.
       der henvises i det hele vedrørende disse tre punkter til redegørelsen i retsbogen af 28.
       juni 2017.
       advokat as resterende salær efter modregning udgør herefter til 682.534 kr. + moms.
       det bemærkes, at landsretten fortsat forbeholder sig at søge andre dele af de udbetalte
       udlæg tilbagebetalt.”
advokat a anmodede den 24. august 2017 landsretten om ved genoptagelse at omgøre sin
beslutning om afbeskikkelse. landsretten fandt imidlertid ikke grundlag for at ændre den
trufne afgørelse, jf. retsbog af 25. august 2017.
advokatrådet anmeldte den 26. september 2017 advokat a til politiet for muligt bedrageri, jf.
straffelovens § 279, på baggrund af landsrettens to retsbøger af 28. juni og 21. august 2017,
som landsretten havde sendt til advokatrådet.
anbringender
advokat a og de 23 irakere har anført navnlig, at der ikke tilkommer landsretten en generel
hjemmel til – imod klienternes ønske – at afbeskikke en advokat i en civil sag.
i straffesager følger det af retsplejelovens § 736, stk. 1 og 2, jf. § 733, stk. 2, at beskikkelse af
en forsvarer under visse betingelser kan tilbagekaldes ved kendelse. inden for den civile rets-
pleje findes ikke en tilsvarende bestemmelse om afbeskikkelse af en advokat, når der ikke
foreligger begæring herom fra den beskikkede advokat eller dennes klient(er). allerede derfor
er landsrettens beslutning om afbeskikkelse uhjemlet. det må være udelukket efter en analogi
at anvende reglerne i retsplejelovens kapitel 66 om afbeskikkelse af forsvarere til også at kun-
ne omfatte ulovhjemlet afbeskikkelse af en advokat i en civil sag, allerede fordi retssikker-
hedsgarantierne i kapitel 66, herunder kæreadgang til den særlige klageret, ikke finder an-
vendelse i civile sager. landsrettens afgørelse er endvidere ikke truffet ved kendelse – således
som det er foreskrevet ved afbeskikkelse af forsvarer inden for strafferetsplejen, jf. retspleje-
lovens § 736 – men ved en uformel beslutning. landsretten har ikke opfyldt begrundelseskra-
                                               - 5 -
vene gældende for kendelser, jf. retsplejelovens § 218, idet retsbogen ikke indeholder nogen
hjemmelsangivelse.
såfremt højesteret mod forventning måtte finde, at der er hjemmel til at afbeskikke en advo-
kat i en civil sag med fri proces, uden at der foreligger en begæring herom fra advokaten selv
eller dennes klient, vil højesteret skulle tage stilling til, efter hvilke kriterier en sådan afbe-
skikkelse da kan ske. der foreligger alene trykt praksis vedrørende afbeskikkelse af forsvars-
advokater i henhold til retsplejelovens §§ 733 og 736. denne praksis knytter sig tæt til be-
stemmelsernes ordlyd. der ses derimod ikke at foreligge eksempler i retspraksis på afbeskik-
kelse af forsvarsadvokater i tilfælde uden for de i loven udtømmende opregnede kriterier, dvs.
forsinkelse, kollusion eller inhabilitet. der er således – end ikke for forsvarsadvokater –
hjemmel til afbeskikkelse i tilfælde af, at retten har indvendinger mod advokatens opgørelse
af udlæg eller salær. det bestrides således, at indvendinger fra rettens side mod en advokats
salær- og udlægsopgørelse kan udgøre et relevant og tilstrækkeligt grundlag og kriterium for
en sådan afbeskikkelse.
det bemærkes i øvrigt, at det ikke er korrekt, når landsretten har lagt til grund, at udlæg for
udgifter i forbindelse med sagsøgernes rejser mv. ifølge praksis ikke er ”med føje”. det er
ikke korrekt, at udlægsdækning i forbindelse med rejser mv. ikke kan finde sted efter den fo-
religgende praksis. for nærværende drejer det sig om udgifter forbundet med rejser fra kon-
fliktområder i mellemøsten i en sag, som højesteret i kendelse af 17. september 2013 om sik-
kerhedsstillelse i den foreliggende sag har betegnet som værende af ”helt særlig karakter”.
fastsættelse af salær, der skal betales af statskassen til beskikkede advokater, er en judiciel
afgørelse. østre landsret har således truffet retskraftige, judicielle afgørelser den 26. novem-
ber 2015 og den 7. januar 2016. det bestrides, at landsretten har hjemmel til – af egen drift og
alene på baggrund af oplysninger, som var landsretten bekendt, da afgørelsen om udlægsdæk-
ning blev truffet mange måneder tidligere – at kunne ”fortryde” sin stilling til en retskraftig,
judiciel afgørelse om salær eller udlægsdækning til en beskikket advokat i en civil sag, endog
med afbeskikkelse af den pågældende advokat til følge.
hertil kommer, at landsrettens afgørelse om afbeskikkelse er materielt forkert. der er ikke
fremkommet materiale, som hjemler grundlag for en så vidtrækkende beslutning som afbe-
                                                - 6 -
skikkelse. landsretten har undladt at forholde sig til oplysninger om nødvendigheden af i
2012 at tilvejebringe de kontante beløb som betingelse for, at de pågældende klienter ikke
ville blive afvist ved indrejse til beirut lufthavn med henblik på foretagelse af retsmedicinske
undersøgelser. vedrørende udgiften til transport fra november til december 2012 i forbindelse
med dengang planlagte retsmedicinske undersøgelser i jordan henvises til allerede fremlagte
oplysninger om kilometerudgiften for de pågældende rejsende sagsøgere. landsrettens frem-
gangsmåde er afvigende fra, hvad der må opfattes som sagligt nødvendigt. landsretten har i
øvrigt ikke taget stilling til, hvorledes man som advokat skal forholde sig, når der fra klient-
side insisteres på, at gældende advokatetiske forpligtelser til at udlevere sagens dokumenter
overholdes.
forsvarsministeriet har anført navnlig, at landsrettens beslutning om tilbagekaldelse af advo-
kat as beskikkelse er hjemlet i den samme bestemmelse, som advokat a blev beskikket efter.
det fremgår således af retsplejelovens § 333, stk. 3, at en advokat efter partens anmodning
kan beskikkes, såfremt det findes forsvarligt og advokaten er mødeberettiget for retten og er
villig til at lade sig beskikke. betingelsen for at beskikke en ikke-benificeret advokat under fri
proces er således, at det skal ske efter partens anmodning, og at retten skal finde det
forsvarligt. vurderingen heraf tilkommer i det foreliggende tilfælde østre landsret, hvor den
sag, der er meddelt fri proces til, verserer, jf. retsplejelovens § 334, stk. 1.
retsplejelovens § 333, stk. 3, indebærer også, at landsretten kan tilbagekalde den meddelte
beskikkelse, såfremt det vurderes, at betingelserne for beskikkelsen ikke længere er opfyldt –
altså hvis landsretten ikke længere vurderer, at det er ”forsvarligt”, at den pågældende advokat
varetager hvervet som beskikket advokat. det er netop en sådan konkret vurdering af forsvar-
ligheden ved beskikkelsen af advokat a, som østre landsret foretog ved sin afgørelse af 28.
juni 2017, hvor afbeskikkelsen begrundedes med, at landsretten fandt, at advokaten havde
udvist en adfærd, der gav grund til at antage, at advokaten ikke længere kunne varetage
ansvaret som beskikket advokat i sagen på forsvarlig måde.
det fremgår af retsplejelovens § 331, stk. 1, nr. 3, at fri proces for vedkommende part medfø-
rer ”godtgørelse fra statskassen for udgifter, som med føje er afholdt i forbindelse med sa-
gen”. man kan rejse spørgsmål om, hvorvidt betaling af ”opholdsudgifter / per diem / diæter”,
”tabt arbejdsfortjeneste” mv., herunder den til sagsøger 6 udbetalte ”tabt arbejdsfortjeneste”
                                                - 7 -
med i alt 9.017 kr. og et samlet ”honorar” med 27.250 kr., efter sædvanlig praksis er omfattet
af fri proces. der er udbetalt et honorar / ”fee” til sagsøger 6 som ”medhjælper” / ”talsper-
son”. der forekommer ikke at være fortilfælde på, at en sagsøger har modtaget betaling for at
føre en sag, eller at en sådan ”honorardeling” i øvrigt kan omfattes af fri proces. man kan li-
geledes rejse spørgsmål om, hvorvidt det udbetalte beløb til sagsøgerne på 4.000 us$ i maj
2012 er en sådan udgift, der efter sædvanlig praksis er omfattet af fri proces. beløbet er blevet
dækket af den fri proces og er ikke tilbagebetalt af sagsøgerne. det fremgår ikke, om beløbet
er søgt modregnet i sagsøgernes øvrige udlæg.
der er udbetalt et honorar på 2.000 kr. til vidnet anders kjærgaard. advokat a har anført, at
anders kjærgaard ydede et særdeles værdifuldt bidrag til sagens opklaring i forbindelse med
advokatens efterforskningsmæssige arbejde. advokat a har anført, at anders kjærgaard var
næstkommanderende i den danske bataljon, hvilket ikke er korrekt. anders kjærgaard var
efterretningsofficer på hold 4, og næstkommanderende for efterretningssektionen var på det
tidspunkt jesper møller pedersen. der forekommer ikke at være fortilfælde, hvor vidner har
modtaget betaling for at bidrage til en sags oplysning, herunder forud for indkaldelse som
vidne, jf. retsplejelovens § 188 om vidnegodtgørelse, og ud over vidnernes dokumenterede
udgifter, eller at dette skulle være omfattet af fri proces. der henvises i den forbindelse også
til bekendtgørelse nr. 712 af 17. november 1987 med senere ændringer, hvor taksten for
vidnegodtgørelse fastsættes til 40 kr. pr. påbegyndte 2 timer, dog mindst 80 kr.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 331, stk. 1, nr. 2, medfører fri proces, at der beskikkes en advokat til at
udføre sagen for den pågældende mod vederlag af statskassen. fri proces medfører endvidere,
at statskassen godtgør udgifter, som med føje er afholdt i forbindelse med sagen, jf. retspleje-
lovens § 331, stk. 1, nr. 3.
når der er meddelt fri proces, beskikker retten således en advokat for den part, som har fri
proces, jf. retsplejelovens § 331, stk. 1, nr. 2, jf. § 334, stk. 1. det fremgår af retsplejelovens §
333, stk. 3, at efter partens anmodning kan en advokat, der ikke er antaget ved vedkommende
ret, beskikkes, såfremt det findes forsvarligt, og advokaten er mødeberettiget for retten og
villig til at lade sig beskikke.
                                                 - 8 -
i den foreliggende sag er advokat a den 25. september 2015 blevet beskikket som advokat for
de 23 irakere.
retten fastsætter salær til den beskikkede advokat, jf. retsplejelovens § 334, stk. 2. efter
samme bestemmelse fastsætter retten godtgørelse for udlæg, herunder rejseudgifter, som ad-
vokaten med føje har haft i forbindelse med hvervet.
højesteret finder, at der kan ske afbeskikkelse af en advokat i civile sager, såfremt beskikkel-
sen af den pågældende på grund af helt særlige omstændigheder ikke længere findes at være
forsvarlig, jf. retsplejelovens § 333, stk. 3, sammenholdt med § 334, stk. 1. retten er ved den-
ne vurdering endvidere ikke afskåret fra at inddrage udgifter mv., som retten tidligere har
godkendt ved fastsættelse af acontosalær mv.
landsrettens beslutning om at tilbagekalde advokat as beskikkelse fremgår af retsbog af 28.
juni 2017, hvori er redegjort for landsrettens baggrund for i sommeren 2016 at tage initiativ til
nærmere at undersøge landsrettens refusion den 26. november 2015 og 12. januar 2016 af
beløb på 1.088.929 kr. og 39.699 kr. og advokat as senere anmodninger om godtgørelse af
udlæg. det fremgår endvidere, at landsretten til brug for sine undersøgelser har indhentet svar
fra advokat a på en række stillede spørgsmål, og at landsretten har indhentet en udtalelse fra
advokat a på baggrund af en høringsretsbog, hvori var redegjort for, at landsretten var sindet
at afbeskikke advokat a og om baggrunden herfor. landsretten traf på det således
tilvejebragte grundlag beslutning om at tilbagekalde advokat as beskikkelse til at udføre
sagen begrundet i, at advokaten havde udvist en adfærd, der giver grund til at antage, at han
ikke kan varetage ansvaret som beskikket advokat i sagen på forsvarlig måde. der er i retsbo-
gen redegjort for, hvilke forhold landsretten herved navnlig har lagt vægt på, herunder at der
for en række nærmere udgifter er sket dækning fra statskassen via den fri proces, hvilket – i
hvert fald for størstedelen af posterne – ikke burde være sket, idet dette – uanset sagens karak-
ter – ikke er foreneligt med bestemmelsen i retsplejelovens § 331, stk. 1, nr. 3, om ”udgifter,
som med føje er afholdt i forbindelse med sagen” og den praksis, der knytter sig hertil.
højesteret finder, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte den af landsretten foretagne vurde-
ring af udgifternes forenelighed med bestemmelsen i retsplejelovens § 331, stk. 1, nr. 3.
                                              - 9 -
under hensyn til omfanget og karakteren af de udgifter, som ikke er afholdt med føje, finder
højesteret, at der foreligger sådanne helt særlige omstændigheder, at beskikkelse af advokat
a for de 23 irakere ikke længere kan anses for forsvarlig, jf. retsplejelovens § 333, stk. 3,
sammenholdt med § 334, stk. 1.
højesteret tiltræder herefter landsrettens beslutning om at afbeskikke advokat a i sagen.
                                       thi bestemmes:
østre landsrets afgørelse af 28. juni 2017 om afbeskikkelse af advokat a stadfæstes.


text:
 evh
                                       udskrift
                                           af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                       kendelse
afsagt den 7. juli 2015.
b-41-15
s aps under konkurs
(advokat piya mukherjee)
mod
x
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet efter
s aps. selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 3. juni
1988. x har ifølge samme rapport siden den 19. oktober 2005 og frem til den … 2014, hvor
selskabet blev taget under konkursbehandling, været registreret som direktør i selskabet.
                                                         -2-
retten har den 26. januar 2015 taget kurators indstilling om at indlede konkurskarantænesag
mod x til følge.
fristdagen er 27. juni 2014, hvorved den periode, som er relevant i forhold til bedømmelsen
af konkurskarantæne efter konkurslovens § 157, stk. 1, starter den 27. juni 2013.
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 10. februar 2015 har kurator nedlagt
påstand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er telefonisk forkyndt for x via e-boks den 13. april 2015, hvor x har modtaget
rettens brev af 10. februar 2015 med bilag. brevet indeholdt en svarfrist på 14 dage fra for-
kyndelsen. x har ikke svaret på rettens henvendelser og har således hverken nedlagt en på-
stand eller anmodet om mundtlig behandling. sagen er herefter behandlet på skriftligt
grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift blandt andet:
      ”… s aps blev stiftet den 3. juni 1988 af blandt andet x’s far, p1. x overtog ledelsen af s aps den 19.
      oktober 2005, hvor han sad som eneste ledelsesmedlem frem til konkursens indtræden den … 2014. sel-
      skabsrapport for s aps fremlægges ...
      samtlige anparter i s aps er ejet af selskab1 aps, som ligeledes er taget under konkursbehandling.
      samtlige anparter i selskab1 aps under konkurs er ejet af x, og han indtrådte som direktør i holdingsel-
      skabet den 27. november 2008. x har ikke siddet i ledelsen i andre selskaber …
      selskabet har i hele dets levetid drevet bageri og bageriudsalg fra … bagsværd. i perioden 2012-2014 drev
      selskabet også bageriudsalg af et lejemål i herlev. efter afsigelse af konkursdekretet blev al drift i selskabet
                                                  -3-
indstillet. ud over selskabets direktør beskæftigede selskabet på dette tidspunkt 2 fuldtidsansatte samt ca.
20 timelønnede.
1.      årsagen til konkursen
selskabet blev taget under konkurs på baggrund af en konkursbegæring indleveret den 27. juni 2014 fra
en lønmodtager med et krav på løn, feriepenge og pension på i alt ca. kr. 64.000. konkursbegæringen blev
den 18. august 2014 udsat på procedure til den 17. september 2014, idet x bestred, at konkursbetingel-
serne var opfyldt.
da x ikke gav møde i skifteretten den … 2014, blev selskabet taget under konkursbehandling.
2. bogføring
der er ikke bogført i selskabet siden 31. december 2013, selvom der har været en daglig drift i selskabet
helt frem til konkursdekretets afsigelse den … 2014. selskabets seneste offentliggjorte årsrapport for regn-
skabsåret 2012 udviser en bruttofortjeneste på ca. kr. 4 mio. ifølge saldobalancen for perioden 1. januar
2013 – 31. december 2013 er der omsat for ca. kr. 7,8 mio. saldobalancen for perioden 1. januar 2013 –
31. december 2013 fremlægges …
regnskabet for 2012 fremlægges … revisor har afgivet en supplerende oplysning om, at der heller ikke i
dette regnskabsår er foretaget behørig indberetning af moms og a-skat. der er ikke udarbejdet regnskab
for 2013.
3. konkursboets passiver
der er anmeldt simple fordringer i henhold til konkurslovens § 97 for ca. kr. 4 mio., og der er anmeldt
privilegerede lønmodtagerkrav i henhold til konkurslovens § 95 for ca. kr. 980.000. udskrift af gældbogen
fremlægges …
det bemærkes, at danske bank a/s har anmeldt ca. kr. 1,3 mio. under gældbogsnr. 40, som forventes at
være pantsikret i den af konkursboet ejede ejendom.
3.1     skat
skat har ikke foretaget anmeldelse af sit krav, grundet den store sagsmængde, hvilket formodes at være
forbundet med skats it-problemer.
                                                       -4-
     det bemærkes, at der er optaget krav fra skat ca. kr. 54.000 i henhold til konkurslovens § 95 under
     gældbogsnummer 52 … dette udgør dog afledte a-skatter og am-bidrag af lønmodtagerkrav udbetalt af
     lg, og er således ikke en anmeldelse fra skat.
     3.2     leverandørkrav
     idet skat endnu ikke har foretaget anmeldelse af sit krav, udgør stort set alle anmeldte § 97-krav for-
     dringer fra leverandører… fremlægges udskrift af tingbogen over konkursboets ejendom beliggende …
     bagsværd, udskrevet den … 2014. som det fremgår af tingbogsattesten, er der lyst 28 udlæg i ejendom-
     men, der er lyst i perioden juli 2012 til juni 2014.
     den store masse af anmeldte leverandørkrav og de i ejendommen lyste udlæg dokumenterer, at virksom-
     hedens drift er kørt ud over håbløshedstidspunktet.
     4. a-skat og moms
     ifølge oplysningerne modtaget fra skat har selskabet ikke været ajour med betaling af a-skat siden 1. ju-
     li 2013. selskabet har i perioden 1. juli 2013 til 31. august 2014 angivet kr. 814.744 i a-skat. således har
     selskabet forsømt at betale restancer i form af a-skat til skat for i alt 5 kvartaler.
     tilsvarende har selskabet hverken angivet eller betalt moms i perioden 1. juli 2013 til 31. august 2014.
     skat skønner momsrestancen til at udgøre kr. 674.000. perioden udgør ligeledes fem kvartaler.
     for perioden 1. oktober 2012 til 31. juni 2013 er der for selskabet angivet kr. 536.490. ifølge oplysninger
     fra skat er restancen for denne periode ikke betalt. perioden udgør i alt tre kvartaler.
     skats krav udgør således minimum ca. kr. 1,2 mio. med tillæg af renter og gebyrer.
     kopi af mail fra skat af 26. januar 2015 fremlægges …
     det er kurators vurdering, at den konsekvente manglende afregning af moms og a-skat er at sidestille
     med, at selskabet reelt har brugt skat som kreditfacilitet …”
synspunkter
                                                         -5-
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden anført:
     ”… x vurderes på grund af groft uforsvarlig forretningsførelse at være uegnet til deltagelse i ledelsen af en
     erhvervsvirksomhed, jf. konkurslovens § 157, stk. 1, idet
             der ikke er bogført i selskabet siden 31. december 2013 og fremefter, på trods af, at der har være
                drift i perioden frem til konkursdekretets afsigelse den … 2014,
             der ikke er indbetalt a-skat i perioden 1. juli 2013 til 31. august 2014,
             der ikke er indbetalt moms for perioden 1. oktober 2012 til 31. august 2014,
             der ikke er foretaget momsangivelser siden 1. juli 2013, på trods af, at der har været daglig drift i
                selskabet,
             x i sin egenskab af direktør – og eneste ledelsesmedlem – har tilsidesat selskabets forpligtelser til at
                indberette og – betale korrekt moms og a-skat,
             x ved fortsat at videreføre driften i selskabet ud over håbløshedstidspunktet, har påført selskabets
                kreditorer et ikke ubetydeligt tab.
     på denne baggrund skal x pålægges konkurskarantæne i 3 år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1 …”
sø- og handelsretten skal udtale:
retten lægger som ubestridt til grund, at x var selskabets direktør i hele den periode, som er
relevant for bedømmelsen af konkurskarantæne efter konkurslovens § 157, stk. 1. retten
lægger videre som ubestridt til grund, at selskabet har stiftet ikke ubetydelig gæld, herunder
til skat, idet x har undladt at sikre indberetning og betaling af moms i perioden, ligesom
selskabet har undladt at indbetale korrekt a-skat. retten lægger endelig som ubestridt til
grund, at selskabet har undladt bogføring siden 31. december 2013 trods drift i selskabet. x
findes ved sin ovenfor beskrevne adfærd at have påført selskabets kreditorer ikke ubetydeli-
ge tab.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder retten,
at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157, stk. 1 og 2.
                                                -6-
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1, og regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig.
                                       derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage fra dato til statskassen sagens omkostninger med 12.500 kr.
                                        jeanette melchior
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                                    sø- og handelsretten, den