text:
‐ evh
                                      udskrift
                                            af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
den 19. juni 2008 afsagde sø‐ og handelsretten i sagen
f 5‐07
finansforbundet som mandatar for aa
(advokat jacob goldschmidt)
mod
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for lollands bank a/s
(advokat merete preisler)
følgende
                                         d o m:
indledning
                                                    - 2 -
dommen afgør et spørgsmål om ansatte der er i opsagt stilling eller fratrådt, har krav på til‐
deling af medarbejderaktier (gratisaktier), jf. funktionærlovens § 17 a eller denne bestemmel‐
ses analogi. lignende spørgsmål behandles i sagerne f 2‐07, f 3‐07, f 7‐07, f 8‐07, f 9‐07, f
13‐07, f 17‐07 og f 20‐07 der afgøres samtidig.
påstande
sagsøgeren
lollands bank a/s skal på anfordring udlodde 30 aktier i lollands bank til aa samt betale
fuldt udbytte af aktierne for 2002 og fremover.
lollands bank skal anerkende at aktierne overdrages til aa uden båndlæggelse, subsidiært
båndlagt i samme periode som medarbejdere i ikke opsagt stilling måtte tåle.
lollands bank har principalt nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært om at aa veder‐
lægges mod at aktierne deponeres i henhold til den gældende ordning.
sagens faktum
lollands bank udloddede første gang medarbejderaktier i 2001, hvor der blev udloddet seks
gratisaktier á 100 kr. til hver medarbejder.
      af referat af telefonisk bestyrelsesmøde den 27. december 2001 fremgår blandt andet:
      ”…
      1. på basis af det forventede driftsresultat – og efter indstilling fra ehn [ebbe helmer
      nielsen] – blev der enighed om at tildele bankens medarbejdere hver 6 stk. aktier (børs‐
      kurs p.t. 480) – efter ligningslovens § 7 a stk. 1 nr. 2.
      der foretages forholdsmæssig reduktion i forhold til arbejdstidsprocent og for medarbej‐
      dere ansat i løbet af 2001.
      …”
      samme dag udsendte banken et orienteringsbrev til medarbejderne. af brevet fremgår
blandt andet:
      ”tildeling af medarbejderaktier
      vi har haft et travlt år i 2001. i den forbindelse er det mit generelle indtryk:
      • at der er gjort en god arbejdsmæssig indsats på de fleste områder
      • at vi kommer ud af året med fornuftigt regnskabsmæssigt resultat – vurderet på basis af
      9 måneders regnskabet.
                                                   - 3 -
       det ”indtryk” har bestyrelsen taget til sig, og derfor har bestyrelsen – på min indstilling –
       ønsket at takke for indsatsen ved at honorere bankens medarbejdere med udlodning af
       ”medarbejderaktier”.
       udlodningen sker efter ligningslovens § 7 a stk. 1, nr. 2, og aktierne skal derfor være
       bundet i 7 år, d.v.s. til 31. december 2008. grundlaget for beskatning ved frigivelsen er
       ”gennemsnitskursen alle handler” i dag kl. 17.00.
       jeg håber naturligvis at vort endelige regnskab lever op til det ”indtryk”, og at den form
       for honorering falder i ”jeres smag”, måske endda så meget, at det kan få ”selvforstær‐
       kende virkning” forstået på den måde, at vi alle – også i det kommende år – bestræber os
       på, at
       • ”udvise rettidig omhu”, d.v.s. gøre tingene ordentligt – og dermed reducere fejl og
       unødigt forbrug
       • gøre vort bedste for at behandle kunderne ”professionelt og korrekt”, således at det i
       sig selv medvirker til at skabe øget kundetilfredshed og dermed forøget kundetilgang.
       da der er tale om en ekstra ”markering” af indsatsen i årets løb, er fordelingskriterierne
       alene ”arbejdstiden” og ”ansættelsestidspunktet” og udlodningen er hhv. 6 stk. aktier til
       medarbejdere på fuldtid igennem hele året og 3 stk. til medarbejdere på deltid eller ansat
       efter 1. juli.
       …”
       i 2005 blev aktierne splittet i aktier á 20 kr. de seks aktier, der blev udloddet i 2001,
svarer således til 30 aktier i dag.
aas ansættelsesforhold og krav fremgår af følgende oversigt:
 aa
 fritstillet                                         29. oktober 2001
 fratrådt                                            30. april 2002
 gratisaktier 2001
 krav                                                fuld tildeling svarende til nu 30 aktier
 markedskurs / favørelement                          480,00 kr. pr. aktie
aa indgik en fratrædelsesaftale med lollands bank den 29. oktober 2001. af fratrædelsesaf‐
talen fremgår blandt andet:
       ”…
       • du opsiges fra dit job i banken pr. 30. april 2002. i perioden frem til 30. april 2002 er du
       fritstillet. …
       • du modtager normal gage i 6 måneder herefter – altså indtil 30/4 2002, ligesom der fo‐
       retages sædvanlig indbetaling til din kollektive pensionsordning.
       • du modtager – på din anfordring – en fratrædelsesgodtgørelse fra banken kr. 125.000.
       beløbet behandles skattemæssigt efter de gældende regler. …
       …”
lollands bank har tildelt gratisaktier i 2003, 2004 og 2005.
                                               - 4 -
forklaring
anders f. møller har forklaret at han har været ansat i lollands bank siden 1980, og at han de
seneste 13‐14 år har været stedfortræder for direktør ebbe helmer nielsen som nu er afgået
ved døden. han har siden januar 2008 været konstitueret direktør.
       lollands bank har seks afdelinger og omkring 70 ansatte.
       i 2001 udloddede banken seks gratisaktier til hver medarbejder som følge af et godt re‐
sultat for 2001. aktierne stod til kurs 480, og kursværdien af gratisaktierne var således knap
3.000 kr. per medarbejder. banken havde ikke tidligere udloddet aktier og gjorde det heller
ikke i 2002, men har siden gjort det nogle gange.
       formuleringen ”ansættelsestidspunktet” i bankens brev af 27. december 2001 opfatter
han som et krav om at man skulle arbejde i banken på det tidspunkt hvor tildelingen skete,
det vil sige den 27. december 2001, for at være omfattet af ordningen. banken konstruerede
ordningen i henhold til ligningslovens § 7 a. banken har også siden fulgt den praksis at man
skal være i uopsagt stilling på tildelingstidspunktet for at få medarbejderaktier.
       uudlodningen af gratisaktierne blev også meddelt medarbejderne på et morgenmøde.
       fratrædelsesaftalen med aa blev indgået på baggrund af hans mangeårige ansættelse,
25‐30 år, og var til fuld og endelig afgørelse som en kompensation for afskedigelsen.
parternes argumenter
sagsøgerne
generelle bemærkninger (fælles for alle sagerne)
sagerne vedrører medarbejderaktier og medarbejderobligationer der omfattes af ligningslo‐
vens § 7 a. ydelser omfattet af ligningslovens § 7 a, stk. 1, skal efter bestemmelsen ikke
medregnes til den skattepligtige indkomst. det er en betingelse at modtageren er ansat i
virksomheden. er skattefritagelsesbetingelserne ikke opfyldt, indkomstbeskattes lønmodta‐
geren af ydelsen som almindelig lønindkomst.
       selskabet kan fratrække tabet der opstår ved at medarbejderen erhverver aktien som
lønindkomst, som en lønudgift. det gælder også favørelementet ved favøraktier.
       ydelserne som er behandlet i ligningsloven § 7 a, adskiller sig fra andre bonus‐, tanti‐
eme‐, gratiale‐ eller lignende ydelser omfattet af funktionærlovens § 17 a bl.a. ved at 1. ydel‐
                                                - 5 -
sen skal gives til/tilbydes alle ansatte i virksomheden, 2. der ikke må foretages nogen indivi‐
duel vurdering af den enkelte ansatte, 3. der kun må differentieres i størrelsen af tildelingen i
forhold til objektive kriterier og 4. ydelsen skal båndlægges i 5 år (favøraktier) eller 7 år (gra‐
tisaktier) for at være skattefri.
       tildeling af gratisaktier og medarbejderobligationer er ydelser omfattet af funktionær‐
lovens § 17 a. tildelinger af favøraktier er ydelser omfattet af funktionærlovens § 17 a; subsi‐
diært gøres gældende at et mindre antal tildelinger efter rettens skøn afhængigt af favør‐
kurselementet er ydelser omfattet af funktionærlovens § 17 a.
       en eventuel bagatelgrænse for værdien af tildelte ydelser efter funktionærlovens § 17 a
skal sættes meget lavt; ethvert lønbeløb der overstiger lejlighedsgaver, er som udgangspunkt
omfattet af bestemmelsen, jf. u.2000.1242 v (lego).
       ydelser omfattet af de ni sager vedrører en optjeningsperiode hvor sagsøgerne har ar‐
bejdet. tildeling har ikke fundet sted fordi det var et vilkår for tildeling at de ansatte ikke var
i uopsagt stilling. dette vilkår er ugyldigt.
       der er ikke grund til at antage at ʺydelseʺ skal forstås forskelligt i ligningslovens § 7 a
og i funktionærlovens § 17 a, og det kan heller ikke antages at ʺvederlæggesʺ som anvendt i
funktionærlovens § 17 a har et andet indhold end begrebet ʺydelseʺ som anvendes senere i
bestemmelsen.
       ved betaling af ydelsen overføres værdi fra arbejdsgiveren til lønmodtageren. bortset
fra lejlighedsgaver overfører en arbejdsgiver kun værdier til lønmodtagere for at stimulere
eller belønne arbejdsindsatsen. uden sikre holdepunkter for andet vil ydelsen være vederlag
for udført arbejde, jf. h.g. carlsen, 6. udgave s. 177.
       det er uden betydning om ydelsen tildeles bagudrettet for en allerede udført præstati‐
on, fremadrettet for at fastholde personale, eller om tildelingen er begrundet i en kombinati‐
on af disse hensyn, jf. højesterets præmisser i intel‐dommen (ufr 2005.671 h).
       endvidere henvises til eu‐traktatens artikel 141 hvoraf fremgår at der ved løn skal for‐
stås ʺden almindelige grund‐ eller minimumsløn og alle andre ydelser, som arbejdstageren
som følge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren direkte eller indirekte i penge el‐
ler naturalierʺ.
                                               - 6 -
       jyske bank‐dommen (u 2006.901 s) er ikke et præjudikat. i jyske bank var det som an‐
ført i præmisserne frivilligt for de ansatte at foretage den opsparing som var en betingelse for
at købe favøraktier. favørelementet var lille i jyske banks ordning.
       det kan ikke tillægges betydning at det er frivilligt at deltage. enten har medarbejde‐
ren et retskrav, eller også har medarbejderen ikke et retskrav.
       den omstændighed at lønmodtageren skal betale et beløb for at modtage en favøraktie,
peger vel i retning af at der er tale om en investering og ikke en ydelse i et ansættelsesfor‐
hold, men investeringen er beskeden i forhold til favørelementet, og risikoen ved investerin‐
gen er overskuelig for medarbejderen. der er ikke grund til at sondre mellem de forskellige
ordninger ud fra risikoens, respektive gratiselementets størrelse. der er i alle sager tale om et
betydeligt favørelement.
       det gøres principalt gældende at alle tildelingerne er i henhold til ʺaftale eller sædva‐
neʺ, allerede fordi alle ikke opsagte funktionærer modtager medarbejderaktier. dette følger
af direkte fortolkning eller ud fra en analogislutning ud fra formålet med funktionærlovens §
17 a og de særlige karakteristika der er for en medarbejderaktieordning omfattet af lignings‐
lovens bestemmelser.
       der kan ikke opstilles krav om at den enkelte medarbejder forud for fratræden havde
viden om at en tildeling kunne blive aktuel, se h.g. carlsen, dansk funktionærret, 6. udga‐
ve, s. 172 f. det er en typeforudsætning for lønmodtageren at han modtager den fulde ydelse
eller en forholdsmæssig andel heraf, da den er tildelt på objektivt grundlag og uden vurde‐
ring af den enkelte ansattes personlige indsats. denne typeforudsætning har som konse‐
kvens at medarbejderen også har krav på tildelinger som den pågældende medarbejder ikke
havde viden om.
       det gøres gældende at en aftale er indgået allerede ved virksomhedens meddelelse om
tildeling af medarbejderaktier for et år. meddelelsen skal blot være offentliggjort af virksom‐
heden. der kan ikke stilles krav om at den konkret er kommet frem eller er kommet til med‐
arbejderes kundskab; retskravet etableres allerede da meddelelsen blev givet på en sådan
måde at virksomheden måtte kunne påregne at medarbejderen blev bekendt hermed. det
gøres principalt gældende at der etableres en aftale såfremt denne meddelelse er afgivet in‐
den medarbejderens fratræden, subsidiært inden opsigelsen.
                                                 - 7 -
        en sædvane er etableret når medarbejderen havde føje til at tro at medarbejderen ville
modtage medarbejderaktier i år hvor der tildeles medarbejderaktier. principalt gøres gæl‐
dende at en sådan forventning etableres allerede efter første tildeling af medarbejderaktier
fordi der etableres en standardforudsætning om at være omfattet når alle skal have tilbuddet
ifølge virksomhedens generelle ordning. subsidiært gøres gældende at selv et forholdsvist
kort åremål og flere tildelinger uden regelmæssighed i denne forbindelse etablerer en sæd‐
vane.
        påregnelighed indebærer ikke at de ansatte fremadrettet har krav på at få et tilbud på
medarbejderaktier, men at det er påregneligt at medarbejderen får tilbudt medarbejderaktier
i de år der tildeles medarbejderaktier til ikke opsagte medarbejdere. ved vurderingen heraf
er lighedsbetragtninger centrale.
        allerede efter én tildeling af medarbejderaktier skabes en forventning om tildeling i år
hvor andre medarbejdere får medarbejderaktier. det er ikke afgørende at den ansatte selv
har fået andel i de tidligere tildelte medarbejderaktier, når vedkommende gennem sin ansæt‐
telse må antages at være vidende om at der tidligere er uddelt medarbejderaktier. der etab‐
leres i hvert fald en forventning, når der i virksomheden har været flere tildelinger, eller når
den pågældende medarbejder konkret selv tidligere har fået tildelt medarbejderaktier, hhv.
tidligere har fået tildelt medarbejderaktier flere gange.
        blandede ordninger: i sagerne indgår tildelinger af gratisaktier der følger efter år med
favøraktier; det forekommer at banken overgår til gratisaktier, eller at den tildeler favørakti‐
er i visse år og gratisaktier andre år. i relation til funktionærlovens § 17 a skal medarbejder‐
aktieordningerne imidlertid anses som et hele. arbejdsgiveren skal ikke ved at jonglere mel‐
lem favøraktietildelinger og gratisaktietildelinger kunne undtage de gratisaktietildelinger
der ellers ville være omfattet af funktionærlovens § 17 a. måtte sø‐ og handelsretten nå frem
til at favøraktieordninger generelt, eller i en eller flere af de konkrete sager, ikke er omfattet
af ydelsen i funktionærlovens § 17 a, gøres gældende at tildelingerne på trods heraf skal ind‐
gå i vurderingen af om gratisaktietildelingen skal anses for sket i henhold til aftale eller sæd‐
vane.
        de aktier som de sagsøgende medarbejdere har krav på, skal ikke båndlægges. konse‐
kvensen af at der gives sagsøgerne medhold i at de har ret til modtagelse af aktier, er som
skatteministeriet i forbindelse med dommen i jyske bank‐sagen har udtalt, at aktierne ikke
                                                 - 8 -
er skattefri, jf. skatterådets afgørelse af 21. februar 2008 om samme. kravet om båndlæggelse
er skatteretligt og uden betydning for medarbejdernes krav i henhold til funktionærlovens §
17 a.
       hvis det antages at der er indgået en aftale mellem parterne der indebærer vilkår om
båndlæggelse, gøres det (subsidiært) gældende at det vil være urimeligt og stride mod rede‐
lig handlemåde at opretholde denne aftale eller vilkåret, jf. aftalelovens § 36. båndlæggelse
vil i de foreliggende tilfælde ikke have noget fornuftigt formål. fratrådte eller opsagte med‐
arbejdere der får skattepligtige ydelser, stilles ikke bedre end øvrige medarbejdere der får
skattefri ydelser. hverken virksomheden eller de øvrige medarbejdere påvirkes af at de fra‐
trådte modtager skattepligtige ydelser.
bemærkninger vedrørende denne sag
til støtte for den nedlagte påstand gøres gældende at lollands bank har etableret en medar‐
bejderaktieordning der medførte at det var fast påregneligt for medarbejderne at de ville
modtage medarbejderaktier hvis der det pågældende år blev uddelt medarbejderaktier af
virksomheden. det følger af funktionærlovens § 17 a at funktionæren herefter har krav på en
forholdsmæssig andel af den ydelse han ville have fået hvis han havde været ansat i virk‐
somheden ved regnskabsårets afslutning eller på det tidspunkt, hvor ydelserne i øvrigt blev
udbetalt. begrundelsen for at aa ikke fik medarbejderaktier, var alene at han var fritstillet
på tildelingstidspunktet.
       det fremgår ikke af referatet fra det telefoniske bestyrelsesmøde at det var et vilkår for
tildeling at medarbejderen var i uopsagt stilling. da tildelingsbrevet blev udleveret til med‐
arbejderne, var aa stadig ansat i banken. der kan ikke indfortolkes et vilkår om at man skal
være i uopsagt stilling. vilkåret om at den ansatte for at få del i udlodningen på udlodnings‐
tidspunktet skal sidde i uopsagt stilling, er i strid med funktionærlovens § 17 a eller dennes
analogi, jf. § 21, og som følge heraf ugyldig. det er uden betydning om medarbejderen har
opsagt sin stilling eller er blevet opsagt.
       det gør ikke nogen forskel at kravet vedrører første tildeling ud af flere, allerede fordi
det er et vilkår for medarbejderaktieordningen at alle medarbejdere stilles lige. grunden til
at aa ikke fik tildelt gratisaktier, var at han var opsagt på tildelingstidspunktet, og det er i
strid med funktionærlovens § 17 a fordi der er etableret en fast ordning.
                                                 - 9 -
       tildelingen af medarbejderaktier er omfattet af lønbegrebet der anvendes i funktionær‐
lovens § 17 a. det er også bankens opfattelse; i brevet af 27. december 2001 kaldes tildelingen
honorering, et synonym for løn.
       det er en standardforudsætning for den ansatte at få del i den løn der ville være til‐
kommet den ansatte ved fortsat ansættelse. det forudsætter ikke et konkret løfte, fordi denne
standardforudsætning opfylder kravet i funktionærlovens § 17 a.
       med en kursværdi på ca. 3.000 kr. på tildelingstidspunktet er man over bagatelgræn‐
sen.
       det er efter ligningslovens § 7 a, stk. 2, en betingelse for skattefritagelse at medarbejde‐
ren er i uopsagt stilling. bestemmelsen regulerer de skatteretlige forhold, men ikke de ansæt‐
telsesretlige forhold.
       aa er berettiget til udbytte af aktierne fordi ikke fratrådte medarbejdere har fået ud‐
bytte.
sagsøgte
generelle bemærkninger (fælles for alle sagerne)
ved sø‐ og handelsrettens upåankede dom i jyske bank‐sagen (ufr 2006.901 sh) blev fast‐
slået at favøraktier og dertil hørende gratisaktier ikke var omfattet af funktionærlovens § 17
a. grunden var at det var frivilligt for de ansatte at foretage den opsparing som var en betin‐
gelse for at favøraktier, og det var frivilligt om de ansatte ville foretage investeringen, da op‐
sparingen frit kunne hæves. endvidere lagde retten vægt på, hvad der særligt har betydning
for de foreliggende sager, at købet var forbundet med en ikke uvæsentlig investering for de
ansatte.
       de sagsøgte kan ganske henholde sig til den sidste betragtning. køb af aktier er ikke
løn. løn er noget man modtager som vederlag for udført arbejde, og ikke noget der skal be‐
tales for. dette må gælde uanset favørelementets størrelse, så længe der er tale om mere end
mere end en symbolsk betaling, og så længe risikoen ved erhvervelsen ikke kan lades helt
ude af betragtning. i alle de foreliggende sager har de ansatte for så vidt angår favøraktier,
erlagt betalinger der ikke er ubetydelige. der må herved ikke blot ses på investeringens stør‐
relse i forhold til den aktuelle kurs på aktien på erhvervelsestidspunktet; der må også lægges
vægt på investeringens størrelse i forhold til den pågældendes løn, og det må tages i betragt‐
                                               - 10 -
ning at investeringen sker med beskattede midler. endelig bør det også i år med gunstige ak‐
tiemarkeder ikke glemmes at aktieejere kan komme ud for betragtelige tab, i værste fald tab
af hele investeringen. salg af aktier til favørpris er derfor ikke en ydelse der kan sidestilles
med gratiale eller tantieme eller lignende der anvendes til vederlæggelse af den ansatte, jf.
funktionærlovens § 17 a. denne bestemmelse vedrører ydelser i form af tantieme, gratiale el‐
ler lignende såsom bonus, men genstanden for en gensidigt bebyrdende kontrakt kan ikke
sidestilles med tantieme eller bonus. heraf følger at der kan opstilles betingelser for erhver‐
velsen, herunder at den ansatte på tegningstidspunktet eller for den sags skyld på et andet
tidspunkt, skal være i uopsagt stilling.
       hvis de ansatte tildeles aktier, skal de båndlægges. det følger af bankens tilbud til
medarbejderne om at købe medarbejderaktier til favør at aktierne skal båndlægges. det
samme følger af sø‐ og handelsrettens dom i jyske bank‐sagen, jf. præmisserne: ʺda aktierne
efter ligningslovens § 7 a skal være båndlagt i 5 år...ʺ . skatteministeriets udtalelse og skatte‐
rådets afgørelse vedrører ikke det ansættelses‐ og funktionærretlige krav. hvis der ikke sker
båndlæggelse, stilles fratrådte medarbejdere bedre end medarbejdere der ikke er fratrådt de‐
res stillinger ‐ hvilken konsekvens er i strid med funktionærlovens § 17 a.
bemærkninger vedrørende denne sag
aa blev fritstillet ved aftalen af 29. oktober 2001, to måneder før meddelelsen om tildeling
kom til medarbejdernes kundskab den 27. december 2001. på grund af fritstillingen var aa
ikke ansat på tidspunktet for tildelingen.
       lollands banks krav om at medarbejderne skulle være i uopsagt stilling, er lovligt.
kravet fremgår af orienteringsbrevet hvor det kan ses at medarbejderne skal have været an‐
sat på fuld tid gennem hele året.
       ordningen er etableret i henhold til ligningslovens § 7 a. hvis banken ikke havde haft
ligningslovens krav med, herunder et krav om at medarbejderne skal være i uopsagt stilling,
ville ordningen have været ulovlig.
       tildelingen er ikke omfattet af funktionærlovens § 17 a. der er ikke tale om vederlag el‐
ler løn, allerede fordi værdien på tildelingstidspunktet er meget lille.
       der er ikke sket tildeling af medarbejderaktier på baggrund af aftale med aa, for han
var i opsagt stilling. der er heller ikke sket tildeling i henhold til sædvane. sagsøgerens be‐
                                               - 11 -
tragtninger ud fra lighedssynspunkter bestrides. tildelingen i 2001 var den første tildeling af
medarbejderaktier som lollands bank havde. man kan ikke støtte ret på tildelinger der skete
flere år senere.
       for så vidt angår spørgsmålet om båndlæggelse fremgår det af bankens orienterings‐
brev at aktierne skal båndlægges. det samme følger af jyske bank‐dommen. skatteministeri‐
ets udtalelse vedrører ikke det ansættelses‐ og funktionærretlige krav, men alene den skat‐
temæssige behandling som aa i anden sammenhæng tager afstand fra relevansen af. en ud‐
lodning af aktier til aa vil betyde at medarbejdere der er fratrådt, stilles bedre end medar‐
bejdere, der ikke er fratrådt deres stillinger, hvilken konsekvens er i strid med funktionærlo‐
vens § 17 a.
sø‐ og handelsrettens afgørelse
tildelingen af aktier den 27. december 2001 skete ikke på grundlag af en aftale eller sædvane.
       tilsagnet til medarbejderne af 27. december 2001 indeholder ikke et forbehold om at
medarbejderne ikke må være i fratrådt stilling. henvisningen til ligningslovens § 7 a, stk. 1,
nr. 2, kan ikke med tilstrækkelig sikkerhed anses for at være et forbehold herom over for den
ansatte.
       aa var blevet fritstillet den 29. oktober 2001, men fratrådte først den 30. april 2002; han
var efter almindelige ansættelsesretlige regler ansat i banken indtil denne dag og må allerede
derfor være berettiget til tildeling i overensstemmelse med meddelelsen af 27. december
2001.
       efter den begrundelse der er for tildelingen af aktierne, kan der ikke blive spørgsmål
om båndlæggelse.
       aa er berettiget til fuldt udbytte af aktierne for 2002 og senere.
       efter sagens udfald og parternes interesser i sagen skal lollands bank i sagsomkost‐
ninger betale 10.000 kr. til finansforbundet.
                                         thi kendes for ret:
lollands bank a/s skal på anfordring udlodde 30 aktier i lollands bank a/s til aa.
                                             - 12 -
lollands bank a/s skal betale fuldt udbytte af aktierne for 2002 og senere.
lollands bank a/s skal anerkende at aktierne overdrages til aa uden båndlæggelse.
i sagsomkostninger skal lollands bank a/s betale 10.000 kr. til finansforbundet. sagsom‐
kostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
aase weiler madsen                        jens feilberg                     søren theilgaard
                                             (sign.)
                                         ___ ___ ___
                              udskriftens rigtighed bekræftes
                              p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
- evh
                                        udskrift
                                             af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                          dom
afsagt den 3. januar 2011
p-36-10
                                  mette liebach (tidligere bryde)
                                  (advokat jakob lund poulsen)
                                  mod
                                  steen bryde under konkurs
                                  (kurator, advokat henrik sjørslev, v/ advokat albert juul
                                  digens )
indledning
sagen drejer sig om, hvorvidt mette liebach har opnået et regreskrav mod konkursboet ved i
perioden efter konkursens indtræden at afholde udgifterne til de to ejendomme, som hun og
steen bryde, nu under konkurs, ejede i lige sameje, og hvilken status dette regreskrav har i
konkursboet.
                                                -2-
påstande
mette liebach har nedlagt påstand om, at konkursboet principalt skal tilpligtes at anerken-
de, at hun har et krav i konkursboet på 752.856,08 kr., med status efter konkurslovens § 93,
subsidiært med status efter konkurslovens § 97
konkursboet har nedlagt påstand om frifindelse.
      for det tilfælde at mette liebach måtte få medhold i sin principale eller subsidiære på-
stand har konkursboet til kompensation nedlagt påstand om, at mette liebach tilpligtes til
steen bryde under konkurs at betale 752.856,08 kr. med procesrente fra den 23. april 2010.
mette liebach har overfor konkursboets kompensationspåstand påstået frifindelse.
oplysningerne i sagen
mette liebach (tidligere bryde) og steen bryde blev gift i 1996. steen bryde blev erklæret
konkurs ved dekret afsagt den 27. november 2008, og advokat henrik sjørslev blev udpeget
som kurator. ægteparret ejede i lige sameje ejendommene beliggende hyllingebjergvej 64 i
liseleje og richelieus allé 3 i hellerup. ejendommen i liseleje fungerede som parrets som-
merhus og ejendommen på richelieus allé som parrets faste bolig.
ejendommen på hyllingebjergvej 64 blev den 30. marts 2009 solgt i fri handel. salget ind-
bragte et provenu på i alt 1.462.313,75 kr. der verserer flere sager derom ved retten i lyngby.
ejendommen på richelieus allé 3 blev solgt i fri handel med overtagelse den 1. november
2009. salgssummen udgjorde 28,5 mio. kr. panthaverne opnåede ikke fuld dækning ved sal-
get, og brfkredit har som marginalpanthaver i den forbindelse anmeldt et krav i konkurs-
boet på 830.000 kr.
                                                 -3-
i perioden fra konkursdekretet blev afsagt, til ejendommene blev solgt, sørgede mette lie-
bach for, at de løbende udgifter ved ejendommene blev betalt. følgende poster blev betalt:
ad hyllingebjergvej 64 i liseleje:
    - brfkredit, 4. termin 2008. opkrævningen er udstedt til både mette liebach og steen
        bryde og udgør 124.431,44 kr. beløbet er betalt fra selskabet mlb anpartsselskabs
        driftskonto i handelsbanken.
    - faktura nr. 94691753 af 18. december 2008 udstedt af g4s security services a/s til
        mette bryde (nu liebach) vedrørende udvidelse af anlægget på 3.500 kr., nr. 94692041
        af 19. december 2008 for perioden 14. juli 2008 til 31. januar 2009 vedrørende prisre-
        gulering på 1.156,24 kr. og nr. 94728902 af 1. februar 2009 for perioden 1. februar til
        30. april 2009 på 1.675,40 kr. i forbindelse med salget af ejendommen er der via refu-
        sionsopgørelsen refunderet 441,44 kr. til mette liebach. samtlige betalinger er foreta-
        get fra selskabet mlb anpartsselskabs driftskonto i handelsbanken.
    - slutopgørelse for kalenderåret 2008 samt a conto opkrævning for kalenderåret 2009 fra
        liseleje vandværk a.m.b.a., stilet til mette bryde, på 1.975 kr. beløbet er betalt fra
        selskabet mlb anpartsselskabs driftskonto i handelsbanken.
    - ejendomsskat for det første halvår 2009 på 18.024,11 kr. begge parter er angivet på
        skatteopgørelsen. beløbet er betalt fra mlb anpartsselskabs driftskonto i handels-
        banken.
    - faktura for levering af fyringsolie nr. 12840926 dateret den 29. januar 2009 på 8.239,25
        kr. fra shell center a/s stilet til mette bryde. beløbet er betalt fra selskabet mlb an-
        partsselskabs driftskonto i handelsbanken.
    - faktura nr. 503014631 på 6.819,19 kr. fra dong energy sales & distributions a/s ud-
        stedt til brydegruppen aps for a conto el for perioden 1. oktober til 31. december
        2008. beløbet er betalt fra selskabet mlb anpartsselskabs driftskonto i handelsban-
        ken.
ad richelieus allé i hellerup:
    - brfkredit 4. termin 2008 samt 1. og 2. termin 2009. opkrævningerne er udstedt til bå-
        de mette liebach og steen bryde. fjerde termin 2008 udgjorde 367.561,04 kr. og blev
                                             -4-
   betalt fra selskabet mlb anpartsselskabs driftskonto i handelsbanken. første og an-
   den termin 2009 blev betalt samlet fra selskabet p 2008 4 aps’ konto i skjern bank.
   beløbet udgjorde inklusive morarenter 821.062,88 kr. det fremgår af opkrævningen,
   at den samlede pantegæld var på 28 mio. kr.
- faktura udstedt til steen bryde fra dong energy sales & distribution a/s;
       o   fakturanr. 590465646; årsopgørelse for forbrug i perioden fra 29. oktober 2007
           til 31. oktober 2008 opgjort til 12.292,05 kr. beløbet er betalt fra selskabet mlb
           anpartsselskabs driftskonto i handelsbanken.
       o   fakturanr. 503152764 for a conto el i perioden den 1. november 2008 til 31. ja-
           nuar 2009 på 13.051,73 kr. beløbet er betalt fra selskabet mlb anpartsselskabs
           driftskonto i handelsbanken.
       o   fakturanr. 600473685 for a conto el i perioden fra den 1. februar 2009 til 30.
           april 2009 på 12.602,66 kr. beløbet er betalt fra erhvervskonto: 7780-
           0002072221 p2008 3 aps i skjern bank. det fremgår af kontoudtoget, at mlb
           anpartsselskab er kunden.
- faktura udstedt til steen bryde fra hng i/s;
       o   fakturanr. 78001219738 af 21. januar 2009 ; a conto opkrævning 14.973,93 kr.
           beløbet er betalt fra selskabet mlb anpartsselskabs driftskonto i handels-
           banken.
       o   fakturanr. 78001368653 af 8. juni 2009; årsopgørelse på 1.897,33 kr. for perio-
           den 30. april 2008 til 6. maj 2009. beløbet er betalt fra selskabet mlb anparts-
           selskabs erhvervskonto i skjern bank.
- faktura nr. 336/08 af 31. december 2008 på 9.375 kr. fakturaen er udstedt til både mette
   liebach og steen bryde af bygningssagkyndig michael nimskov aps vedrørende be-
   sigtigelse af ejendommen den 11. december 2008 og udarbejdelse af tilstandsrapport
   på ejendommen. beløbet er betalt fra selskabet mlb anpartsselskabs driftskonto i
   handelsbanken.
- ejendomsskat 2009; første rate udgjorde 29.213,89 og blev betalt fra selskabet mlb
   anpartsselskabs driftskonto i handelsbanken. anden rate er opkrævet ved girokort
   med forfaldsdato den 1. august 2008 og udgjorde 29.213,88 kr. girokortet er påtegnet
   ”mlb 28/7 09”. selve betalingen er ikke dokumenteret.
                                                 -5-
    - vandregning vedrørende 3. rate 2009 til forfald 11. maj 2009, gentofte kommune, op-
        gjort til 20.640,82 kr. beløbet er betalt fra ”erhvervskonto: 7780-0002072221 p2008 3
        aps” i skjern bank. det fremgår af kontoudtoget, at mlb anpartsselskab er kunden.
    - g4s security services a/s; der er ifølge det oplyste i alt blevet betalt 6.775,42 kr. i peri-
        oden fra steen brydes konkurs, til huset blev solgt. på grund af bankskifte foreligger
        der ikke dokumentation for de enkelte betalinger, bortset fra 1.672,24 kr. for perioden
        1. maj til 31. juli 2009 fra ”lønkonto: 7780-0001228790, mette liebach bryde” i skjern
        bank. beløbet er betalt via en betalingsserviceordning.
mette liebach har anmeldt et regreskrav i konkursboet svarende til halvdelen af de afholdte
udgifter, principalt som et § 93-krav og subsidiært som et § 97-krav. den 8. februar 2010 blev
der afholdt fordringsprøvelse, hvor kravet blev afvist, hvorefter mette liebach den 8. marts
2010 anlagde nærværende sag mod konkursboet.
ifølge redegørelse fra konkursboet dateret den 20. oktober 2010, er det usikkert om, der vil
blive dividende til dækning af § 97-krav, og en eventuel dividende må ”antages at blive rela-
tivt begrænset henset til de betydelige samlede anmeldte § 97 krav”.
forklaringer
mette liebach har forklaret, at hun blev gift med steen bryde i 1996. parret har tre børn.
       hun ejer alle anparterne i mlb anpartsselskab. derudover ejer hun direkte og indirek-
te, via mlb anpartsselskab, anparterne i selskaberne p 2008 4 aps og p 2008 3 aps. hun
har et større personligt tilgodehavende i alle selskaberne. i slutningen af 2008 havde hun et
tilgodehavende hos mlb anpartsselskab på omkring 30 mio. kr., som opstod ved, at hun i
2007 lånte selskabet midler til brug for investeringer. der blev i den forbindelse oprettet
gældsbreve. hun har altid ejet alle anparterne i mlb anpartsselskab, og det er kun hende,
som har en mellemregning med selskabet. for at udnytte, at der er opstået denne mellem-
regning, har hun betalt sine private udgifter via selskaberne, hvorefter betalingerne er blevet
bogført på mellemregningen. hun har en revisor tilknyttet, som rådgiver hende og hjælper
                                                 -6-
med den løbende bogføring, så der altid er fuldstændig styr på bogføringen i hendes selska-
ber. hun har også en privat konto og en personlig indtægt fra sit arbejde, men den kunne ik-
ke dække boligudgifterne.
       forud for steen brydes konkurs blev deres private økonomi varetaget i bryde-
koncernen, hvilket tillige gjaldt hendes private udgifter. hun har efter konkursen selv over-
taget sin egen økonomi.
       sommerhuset i liseleje blev først sat til salg efter steen brydes konkurs. det var hende,
der besluttede, at det skulle sælges, da hun i kølvandet på konkursen måtte konstatere, at det
var nødvendigt at minimere de faste udgifter og at komme ud af prioritetsgæld. kurator del-
tog ikke i beslutningen og var ikke interesseret deri. hun orienterede kurator om, at hun be-
talte driftsudgifterne på ejendommen, og forsøgte at skabe en dialog og et fornuftigt samar-
bejde omkring salget af ejendommen, men kurator deltog ikke. både hun og steen bryde
havde råderet over og brugte sommerhuset frem til salget.
       huset på richelieus allé købte hun sammen med steen bryde i 2004 som deres fælles
bolig. det er en meget stor ejendom, og den blev derfor meget svær at sælge efter finanskri-
sen. allerede i november 2008, kort tid forud for konkursdekretet blev afsagt, havde hun sat
ejendommen til salg hos ejendomsmægler jan fog. kurator blev orienteret derom, men vir-
kede ikke interesseret. på det tidspunkt var der interesserede købere, og prisen lå omkring 40
mio. kr. ejendommen endte med at blive solgt til 28,5 mio. kr. den 1. november 2009, hvilket
ikke gav fuld dækning til panthaverne. henset til de lave bud, som de modtog, efter kon-
kursdekretet var blevet afsagt, var salgsprisen tilfredsstillende.
       steen bryde flyttede først fra ejendommen i august 2009 på grund af samlivsophævel-
se. hun blev boende på ejendommen sammen med børnene. efter samlivsophævelsen havde
hun ingen dialog med kurator om, hvad der skulle ske med ejendommen. hun flyttede fra
ejendommen med udgangen af oktober 2009. hun blev boende for at bevare ejendommens
værdi højest muligt, da hun var overbevist om, at et tomt hus uden møbler ville have haft en
stor indflydelse på prisen.
       hun er sikker på, at hun har betalt 2. rate ejendomsskat for huset på richelieus allé, og
hun kan ikke forstå, hvorfor betalingen ikke fremgår af kontoudtogene.
       hun ved ikke, hvorfor nogle af regningerne vedrørende ejendommene er udstedt til
hende og andre til steen bryde eller brydegruppen. det har altid været hende, som stod for
                                               -7-
driften af deres private ejendomme. hun spurgte konkursboet, hvordan hun skulle håndtere
de regninger, som var udstedt til steen bryde, da det var vigtigt, at de blev betalt, men hun
fik ikke noget svar. de regninger, som var udstedt til brydegruppen, blev sendt til hende fra
kurators kontor, så hun kunne betale dem.
parternes synspunkter
mette liebach har overordnet gjort gældende, at hun har et regreskrav mod steen bryde,
som hun kan anmelde i dennes konkursbo.
       mette liebach og steen bryde ejede de to ejendomme i lige sameje, og det følger af
praksis, at de derfor hæfter solidarisk for betalingerne af de på ejendommene påhvilende
forpligtelser uagtet adressaten på opkrævningerne. det følger af almindelige obligationsret-
lige principper, at en hæftende, som hæfter med det fulde beløb og betaler det fulde beløb,
opnår et regreskrav overfor sin medhæftende. mette liebach har således ved at afholde ud-
gifterne ved ejendommene, som begge parter hæfter for, opnået et regreskrav mod steen
bryde, nu under konkurs.
       det følger af bemærkningerne til retsvirkningslovens § 29, at i tilfælde af den ene ægte-
fælles konkurs kan den anden ægtefælle anmelde sit krav i konkursboet forudsat, at udgiften
er afholdt på baggrund af reelle forpligtigelser og ikke proforma. i nærværende sag er der ta-
le om reelle udgifter, som er dokumenterede. i den henseende bør der lægges vægt på mette
liebachs forklaring, hvoraf fremgår, at hun har store mellemregninger med de til hende til-
knyttede selskaber, og at betalingerne er bogført på disse mellemregningskonti. det er såle-
des mette liebach, som reelt har afholdt udgifterne. dermed er der opstået et regreskrav,
som kan anmeldes i konkursboet, jf. konkurslovens § 39.
       mette liebach indtræder med sit regreskrav på kreditorernes plads i konkursordenen,
og der sker dermed ingen forrykning i hverken konkursmassen eller konkursordenen.
mette liebach har endvidere gjort gældende, at det ikke er afgørende for, at hun kan anmel-
de sit krav i medfør af konkurslovens § 93, hvorvidt kurator har godkendt betalingerne eller
ej. konkursboet valgte ikke at foretage sig noget i relation til de faste ejendomme, men over-
                                                 -8-
lod betalinger, salgsproces med videre til den medejer, som havde likviditet dertil, hvilket
konkursboet må tage ansvaret for. derudover skete betalingerne også i konkursboets interes-
se, da den bedste salgspris derved blev opnået, hvorved konkursboet blev bedre stillet. kon-
kursboet vil således opnå en berigelse på mette liebachs bekostning, hvis hun ikke tillades at
anmelde sit krav på den plads, hvor panthaverne ville have kunnet anmelde deres krav; som
et massekrav, jf. konkurslovens § 93.
       såfremt retten ikke finder, at mette liebach kan anmelde sit regreskrav som et masse-
krav, må hun kunne anmelde det som et simpelt krav i medfør af konkurslovens § 97, sva-
rende til den konkursklasse, som de udækkede kreditorer ville kunne anmelde deres krav i.
med hensyn til konkursboets kompensationspåstand, skal mette liebach frifindes. der er ik-
ke grundlag for at antage, at mette liebach har opnået en vinding svarende til det af hende
afholdte beløb ved at have haft brugsret til ejendommene.
konkursboet har gjort gældende, at samtlige mette liebachs betalinger er foretaget efter
konkursdekretets afsigelse og dermed som udgangspunkt, er konkursboet uvedkommende,
jf. konkurslovens § 38. desuden vedrører betalingerne krav, som steen bryde, nu under kon-
kurs, ikke hæfter for.
       der stilles et skærpet beviskrav til, om det indfriede krav bestod, herunder hvornår det
blev stiftet. det er mette liebach, som har bevisbyrden for, at kravene var opstået før kon-
kursdekretet, hvilken bevisbyrde mette liebach ikke har løftet.
       mette liebach har tillige bevisbyrden for, at der er opstået et regreskrav, jf. konkurslo-
vens § 39, herunder at det reelt er hende, som har afholdt udgifterne, idet anmeldelsesretten i
medfør af konkurslovens § 39 er hos indbetaler. af de dokumenterede bilag fremgår det, at
samtlige betalinger er foretaget af henholdsvis mlb anpartsselskab, p 2008 4 aps og p 2008
3 aps. mette liebach har ikke dokumenteret, at hun var berettiget til at anvende selskaber-
nes midler, hvorfor mette liebach ikke har opnået et regreskrav mod konkursboet, jf. kon-
kurslovens § 39.
       såfremt retten måtte komme frem til, at mette liebach kan anmelde et regreskrav, skal
mette liebach ikke stilles bedre, end de indfriede kreditorer ville være stillet. de poster, som
                                                  -9-
mette liebach har betalt, er individuelt meget forskelligartede og skal dermed også behand-
les juridisk forskelligt. det bestrides, at betingelserne for, at kravene vil kunne anmeldes som
et massekrav, jf. konkurslovens § 93, er til stede. det må kræves, at mette liebach har lavet
en aftale med konkursboet, før et krav kan anmeldes som massekrav, hvilket ikke er sket.
konkursboet skal derfor frifindes for mette liebachs principale påstand, og mette liebach
skal alene tillades at anmelde sit krav efter konkurslovens § 97.
for så vidt angår konkursboets kompensationspåstand blev det gjort gældende, at mette
liebach har rådet over ejendommene frem til salgstidspunktet, og at hun har afholdt udgif-
terne på ejendommen for egen vindings skyld. den brugsret, som mette liebach har haft må
beløbsmæssigt kunne sættes til den ydelse, mette liebach har betalt i perioden.
sø- og handelsrettens skifterets afgørelse
af konkurslovens § 93, nr. 3 fremgår det, at gæld, som pådrages boet under dets behandling,
skal betales forud for al anden gæld. alene krav, som er stiftet efter aftale med kurator, kan
gøres gældende mod boet som et massekrav.
       det er ubestridt, at konkursboet og mette liebach ikke har indgået en aftale om, at
mette liebach ville kunne anmelde de afholdte udgifter som massekrav. på baggrund af
mette liebachs forklaring lægger skifteretten til grund, at konkursboet utvivlsomt har været
bekendt med, at mette liebach har afholdt samtlige udgifter på ejendommene, ligesom kon-
kursboet har overladt det til mette liebach at varetage salget af ejendommene. skifteretten
finder imidlertid ikke, at boet derved, og ved sin adfærd i øvrigt, stiltiende har accepteret, at
de afholdte udgifter kan anmeldes som et massekrav, jf. § 93, nr. 3.
       på den baggrund frifindes konkursboet for mette liebachs principale påstand.
skifteretten lægger til grund, at mette liebach og steen bryde, nu under konkurs, sammen
har ejet, haft brugsret til og har brugt de to omhandlede ejendomme. på den baggrund finder
skifteretten, at de også hæfter solidarisk for de påløbne udgifter ved ejendommene, uanset
adressaten på opkrævningerne.
                                                 - 10 -
       det er ubestridt, at samtlige betalinger i perioden er foretaget fra konti tilhørende hen-
holdsvis mlb anpartsselskab, p 2008 3 aps eller p 2008 4 aps. skifteretten har herved lagt
vægt på mette liebachs forklaring om, at hun har et større tilgodehavende hos flere af de til
hende tilknyttede selskaber. mette liebach har endvidere for skifteretten forklaret, at beta-
lingerne på ejendommene er blevet bogført på de relevante mellemregningskonti, således at
mette liebachs tilgodehavender hos selskaberne er blevet tilsvarende reduceret. det kan der-
for lægges til grund, at mette liebach reelt har afholdt udgifterne. henset dertil finder skifte-
retten, at mette liebach har opnået et regreskrav på i alt 752.856,08 kr. mod steen bryde, nu
under konkurs.
       det følger af konkurslovens § 38, at konkursmassen anvendes til fyldestgørelse af krav
mod boet, som er opstået i tiden frem til konkursdekretets afsigelse. krav, som er opstået ef-
ter dekretets afsigelse, er boet uvedkommende. af konkurslovens § 39 fremgår det, at et re-
greskrav anses for opstået på det tidspunkt, hvor forpligtigelsen er stiftet. mette liebach vil
således alene være berettiget at anmelde den del af sit regreskrav i konkursboet, som hidrø-
rer fra indfrielsen af forpligtigelser, som var stiftet forud for dekretets afsigelse.
       den del af regreskravet, som mette liebach vil være berettiget til at anmelde, skal an-
meldes med den status, som de indfriede kreditorer ville have haft, jf. konkurslovens § 99.
ad hyllingebjergvej 64, liseleje:
    - betalingsforpligtigelsen overfor brfkredit er stiftet forud for dekretdatoen. en pantha-
         ver har ret til at modregne sit krav i et provenu ved salg af fast ejendom, førend rest-
         provenuet udbetales til et konkursbo. panthaveren vil således være at betragte som
         separatist, jf. konkurslovens § 82, hvilken status mette liebach indtræder i, jf. kon-
         kurslovens § 99. da mette liebach ikke har nedlagt påstand derom, frifindes kon-
         kursboet for den del af påstandsbeløbet.
    - forpligtigelsen til at betale for de løbende driftsydelser på ejendommen opstår efter-
         hånden, som ydelserne forbruges. mette liebach vil således alene kunne anmelde et
         regreskrav for de betalinger, som angår forbruget forud for dekretets afsigelse. an-
         slået 800 kr. af det til g4s security services a/s betalte beløb, 75 kr. af betalingen til
         liseleje vandværk og 4.546 kr. af betalingen til dong energy vedrører tiden forud
         for dekretets afsigelse. betaling af fyringsolie til shell center a/s vedrører tiden efter
                                               - 11 -
        dekretets afsigelse, hvorfor mette liebach ikke opnår et anmeldelsesberettiget re-
        greskrav desangående. mette liebach vil i alt kunne anmelde et regreskrav på
        2.710,50 kr. med samme status som de indfriede kreditorer; det vil sige som simpel
        kreditor, jf. konkurslovens § 97.
    - det følger af ejendomsbeskatningslovens § 29, at det er ejerne ifølge et tinglyst ad-
        komstdokument, som hæfter for betalingen af ejendomsskat, og at betalingsforpligti-
        gelsen opstår ved parternes erhvervelse af ejendommen. det følger tillige af ejen-
        domsbeskatningslovens § 29, at ejendomsskatten hæfter på ejendommen som helhed
        med fortrinsstilling. halsnæs kommune ville dermed ikke skulle anmelde sit krav på
        ejendomsskat til konkursboet, idet betalingen er sikret i den faste ejendom, hvorfor
        kommunen i dette tilfælde vil være at betragte som separatist, jf. konkurslovens § 82.
        da mette liebach får samme rettigheder som den indfriede kreditor, og da hun ikke
        har nedlagt påstand om at modtage beløbet som separatist, jf. konkurslovens § 82, vil
        konkursboet være at frifinde for den del af påstandsbeløbet, som vedrører ejendoms-
        skat.
mette liebach er for så vidt angår sommerhuset i liseleje derfor berettiget til at anmelde
2.710,50 kr. med status efter konkurslovens § 97 i konkursboet.
ad richelieus allé:
    - forpligtigelsen overfor brfkredit er stiftet forud for dekretets afsigelse, hvorfor mette
        liebach vil kunne anmelde sit regreskrav på 594.311,96 kr., i konkursboet. anmeldel-
        sen skal ske med samme status som den udækkede panthaver, det vil sige med status
        efter konkurslovens § 97.
    - som anført ovenfor, opstår forpligtigelsen til at betale for de løbende driftsudgifter på
        en ejendom, efterhånden som ydelsen bliver forbrugt. anslået 16.643,05 af betalin-
        gerne til dong energy og 1.107 kr. af betalingerne til hng vedrører tiden forud for
        dekretet. betalingen for vand er opstået efter dekretets afsigelse, og for så vidt angår
        betalingerne til g4s security service a/s, har mette liebach ikke dokumenteret om,
        og i givet fald med hvor stort et beløb, hun har betalt for perioden forud for dekretets
        afsigelse, hvorfor hun ikke vil kunne anmelde et regreskrav desangående. samlet vil
                                               - 12 -
        mette liebach for så vidt angår driftsudgifterne på ejendommen kunne anmelde et
        regreskrav på 8.875,03 kr. med status som simpel kreditor, jf. konkurslovens § 97.
     - mette liebachs betaling for udfærdigelse af tilstandsrapport på ejendommen er stiftet
        efter konkursdekretet blev afsagt, og vil således heller ikke kunne anmeldes i kon-
        kursboet.
     - som anført ovenfor har kommuner en pantesikret fortrinsstilling for deres krav på
        ejendomsskat, jf. ejendomsbeskatningslovens § 29. da mette liebach indtræder i
        kommunens rettigheder, vil hun ikke kunne anmelde sit regreskrav på ejendomsskat
        efter konkurslovens § 97.
mette liebach er som følge af det anførte berettiget til at anmelde et regreskrav vedrørende
ejendommen richelieus allé i hellerup på 603.186,99 kr.
       det samlede regreskrav, som mette liebach er berettiget til at anmelde i konkursboet,
jf. konkurslovens § 97, udgør således 605.897,49 kr.
vedrørende konkursboets kompensationspåstand lægger skifteretten efter den afgivne for-
klaring til grund, at både steen bryde og mette liebach har benyttet ejendommen indtil au-
gust 2009, og at mette liebach har benyttet ejendommen alene i september og oktober må-
ned 2009.
       skifteretten har lagt vægt på mette liebachs forklaring, hvorefter hun blev boende i
ejendommen med henblik på at bevare den bedst mulige salgspris, og i den forbindelse af-
holdt samtlige driftsudgifter på ejendommen. skifteretten har endvidere lagt vægt på den
opnåede salgspris, herunder det – set i forhold til den oprindelige pantegæld - beskedne an-
meldte krav fra brfkredit. derudover har skifteretten lagt vægt på, at konkursboet har
kendt til mette liebachs ophold i ejendommen, herunder at brydegruppens konkursbo vide-
resendte regninger, udstedt til brydegruppen, til mette liebach, således at hun kunne betale
dem.
       på den baggrund finder skifteretten, at mette liebachs beboelse af ejendommen også
har været i konkursboets interesse i form af en højere salgspris, og at konkursboet stiltiende
har accepteret, at mette liebach boede i ejendommen i perioden.
       af disse årsager frifindes mette liebach for konkursboets kompensationspåstand.
                                                 - 13 -
skifteretten har bemærket, at det ikke er blevet gjort gældende, at kurator burde have med-
taget en del af de afholdte udgifter i sit panthaverregnskab, jf. konkurslovens § 87.
skifteretten har ved sin afgørelse om sagens omkostninger lagt vægt på sagens resultat, sa-
gens beskaffenhed og på at kurator, i sin seneste redegørelse, har oplyst kreditorerne, at det
er usikkert om der vil fremkomme dividende til § 97-kravene, og at en eventuel dividende
må antages at blive relativt begrænset. af de grunde bestemte skifteretten, at hver part skal
bære egne omkostninger.
thi kendes for ret:
steen bryde under konkurs skal anerkende, at mette liebach (tidligere bryde) er berettiget til
at anmelde et krav, stort 605.897,49 kr., jf. konkurslovens § 97.
hver part bærer egne omkostninger.
                                 henriette fabritius tengnagel
                                               (sign.)
                                           ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                       p.j.v. sø- og handelsretten, den 3. januar 2011

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
- mae
                                       udskrift
                                            af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                        kendelse
afsagt den 29. september 2014
a-24-14
                                 designa a/s
                                 (advokat christian beck asmussen)
                                 mod
                                 anpartsselskabet af 17. marts 2000
                                 binavn: designa køkken amager
                                 (advokat casper christoffersen vinther)
indledning
sagen drejer sig om, hvorvidt anpartsselskabet af 17. marts 2000 skal forbydes at anvende
designa og designa køkken, som varemærke, figurmærke og som selskabsnavn samt
påbydes at fjerne varemærkerne fra deres markedsføring.
påstande
designa a/s har nedlagt følgende påstande:
                                                -2-
påstand 1:    det forbydes rekvisitus at gøre erhvervsmæssig brug af varemærkerne de-
              signa og designa køkken, eller mærker, der er forvekslelige hermed i
              danmark.
subsidiært:    det forbydes rekvisitus at gøre erhvervsmæssig brug af varemærkerne de-
              signa og designa køkken, eller mærker, der er forvekslelige hermed i
              forbindelse med markedsføring og salg af køkkenudstyr, byggematerialer,
              møbler og byggevirksomhed i danmark.
påstand 2:    det forbydes rekvisitus at gøre erhvervsmæssig brug af figurmærkerne de-
              signa (bilag 1) og designa køkken (bilag 2), eller mærker, der er for-
              vekslelige hermed i danmark.
subsidiært:   det forbydes rekvisitus at gøre erhvervsmæssig brug af figurmærkerne de-
              signa (bilag 1) og designa køkken (bilag 2), eller mærker, der er for-
              vekslelige hermed i forbindelse med markedsføring og salg af køkkenudstyr,
              byggematerialer, møbler og byggevirksomhed i danmark.
påstand 3:    det forbydes rekvisitus at gøre erhvervsmæssig brug af selskabsnavnene de-
              signa og designa køkken.
påstand 4:    rekvisitus tilpligtes at fjerne varemærkerne designa og designa køk-
              ken på skilte, i annoncer, i reklamer og andet markedsføringsmateriale, som
              rekvisitus anvender for sin virksomhed.
anpartsselskabet af 17. marts 2000 har nedlagt principal påstand om afvisning, subsidiært
sagen nægtes fremme, mere subsidiært sagen udsættes, mest subsidiært meddelelse om for-
bud og/eller påbud betinges af sikkerhedsstillelse fastsat efter rettens skøn.
oplysningerne i sagen
sagens parter
designa a/s (herefter designa) er en dansk virksomhed, som har eksisteret i mere end 20 år.
virksomheden beskæftiger sig med møbeldesign, herunder design af køkkener.
                                                     -3-
anpartsselskabet af 17. marts 2000 blev stiftet den 17. marts 2000 og er i det centrale virk-
somhedsregister bl.a. registreret med binavnene designa erhverv københavn aps, designa
københavn aps og designa køkken amager aps. af selskabets årsrapport for 2013 fremgår
bl.a., at selskabet har en negativ egenkapaital.
varemærkerne
den 16. maj 2007 fik designa registreret følgende varemærke med registreringsnummer vr
2007 01419 (bilag 2):
efterfølgende den 24. maj 2007 fik designa registreret varemærket med registreringsnummer
vr 2007 01522 (bilag 1):
begge varemærker er registreret i klasserne 11, 19, 20 og 37.
aftalegrundlaget
i 2005 indgik designa køkken - amager (herefter anpartsselskabet af 17. marts 2000) og de-
signa møbler a/s (herefter designa) en samarbejdsaftale, som bl.a. omfattede designas pro-
duktprogram inden for køkkener. ifølge aftalen skulle anpartsselskabet af 17. marts 2000 ak-
tivt arbejde for salg/markedsføring af designas produkter. anpartsselskabet af 17. marts
2000 fik ifølge samarbejdsaftalens pkt. 9 tildelt et handelsdistrikt, der omfattede postnumre-
ne 2300, 2770, 2791 samt christianshavn 1400-1499. vedrørende kreditgivning fremgår føl-
gende af aftalens pkt. 12:
       ”da [anpartsselskabet af 17. marts 2000] forpligter sig til at overholde betalingsbe-
       tingelser på 14 dage.
       ved overskridelse af disse betalingsbetingelser har dm [designa] ret til at stoppe leve-
       rancerne, indtil forfalden saldo er betalt.”
videre fremgik følgende af aftalens pkt. 14 om opsigelse og ophør:
       ”…
       aftalen kan opsiges af da med 6 måneders varsel.
       aftalen kan kun opsiges af dm i tilfælde af grov misligholdelse, …
                                                  -4-
       som grov misligholdelse betragtes bl.a.
         -  grov eller gentagen tilsidesættelse/overtrædelse af nærværende aftale
         -  såfremt den ene part kommer under betalingsstandsning, konkurs eller blot indle-
            der forhandling om akkord.
       …”
aftalen er underskrevet af anpartsselskabet af 17. marts 2000 den 5. juli 2005. aftalen er lige-
ledes underskrevet af designa.
kontoudtog og fakturajournal
det fremgår af kontoudtog vedrørende anpartsselskabet af 17. marts 2000s konto hos desig-
na, at der den 31. maj 2005 var en postering med teksten ”udstillingsmilj. fa 2252”, som er
posteret med beløbet ”-1.321.040,37”. designa har yderligere fremlagt kontoudtog ifølge
hvilke designa hos anpartsselskabet af 17. marts 2000 pr. 31. december 2012 havde et tilgo-
dehavende på 555.991,17 kr., og pr. 16. oktober 2013 et tilgodehavende på 566.044,05 kr. det
fremgår af oversigten, der er opgjort pr. 16. oktober 2013, at designa løbende har udstedt
fakturaer, og, at der er sket indbetalinger.
en udskrift fra designas fakturajournal viser, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 i 2013
købte produkter for 37.485,82 kr. hos designa. der er tale om 13 indkøb. det seneste indkøb
blev foretaget i september måned.
parternes korrespondance, herunder ophævelse af samarbejdsaftalen
ved brev af 28. juni 2013 skrev designa til anpartsselskabet af 17. marts 2000, at de havde
konstateret, at designa pr. 31. maj 2013 havde et tilgodehavende hos anpartsselskabet af 17.
marts 2000 på 566.044,05 kr. de henstillede til, at det blev undersøgt, hvilke muligheder an-
partsselskabet af 17. marts 2000 havde for at nedbringe gælden, og at der efterfølgende blev
holdt et møde, hvor mulighederne blev drøftet.
efterfølgende den 31. oktober 2013 rykkede designa ved deres advokat for betaling for det af
designa opgjorte tilgodehavende. den 7. november 2013 fremsatte anpartsselskabet af 17.
marts 2000 indsigelser mod det af designa opgjorte tilgodehavende, og mod at manglende
betaling var grov misligholdelse i kontraktens forstand. den 12. november 2013 tilbød de-
                                                -5-
signa en forligsmæssig løsning, hvorefter anpartsselskabet af 17. marts 2000 skulle betale
504.759,05 kr. til designa.
ved e-mail af 20. februar 2014 bekræftede designa, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 ikke
længere fremgik på designas hjemmeside eller i deres trykte markedsføringsmateriale.
samme dag rundsendte anpartsselskabet af 17. marts 2000 et brev til designas forhandlere,
hvori de opfordrede andre forhandlere, der følte sig uretfærdigt behandlet i forbindelse med
designas overgang til netbutik, til at henvende sig.
under henvisning til anpartsselskabet af 17. marts 2000s manglende betaling ophævede de-
signa ved deres advokat den 7. marts 2014 samtlige aftaleforhold mellem anpartsselskabet af
17. marts 2000 og designa, herunder samarbejdsaftalen, og anpartsselskabet af 17. marts
2000 skulle straks skulle ophøre med at anvende designas varemærker. hvis anpartsselska-
bet af 17. marts 2000 ikke ophørte med anvendelsen heraf i løbet af 14 dage, ville der blive
iværksat en fogedforretning.
sagens videre forløb
den 23. april 2013 udfærdigede designa stævning mod anpartsselskabet af 17. marts 2000
med påstande om, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 skal anerkende, at designa var be-
rettiget til at ophæve samarbejdsaftalen, og at anpartsselskabet af 17. marts 2000 tilpligtes at
betale 566.044,05 kr. til designa.
den 6. juni 2014 indgav designa ved københavns byret begæring om nedlæggelse af midler-
tidigt fogedforbud over for anpartsselskabet af 17. marts 2000. begæringen blev modtaget i
sø og handelsretten den 13. juni 2014.
forklaringer
jess laursen har forklaret, at han har været i køkkenbranchen siden 2006 og hos designa si-
den 1. august 2013. han har ansvar for designas salgs- og marketingsaktiviteter.
       designa har ca. 120 ansatte og en årlig omsætning på ca. 270 mio. kr. designas aktivite-
ter består af to dele. en køkkendel, som sælger mærkevarer, og som udgør ca. ¾ af designas
                                                -6-
omsætning. der er 32 butikker, som driver forretning under navnet designa. butikkerne dri-
ves som en detailkæde. den resterende del af designas forretning udgøres af en privatlabel
møbelproduktion.
       designa har haft svære år og haft negativt resultat fra 2008 og frem. virksomheden tab-
te i perioden 2008-2013 ca. 74 mio. kr. designa var sidste år inde i en alvorlig krise. de har
på denne baggrund vurderet, foretaget en vurdering af, hvordan de kunne komme ud af kri-
sen, og i den forbindelse fundet det afgørende at have et forhandlernet, der bakker loyalt op
og køber produkter hos designa.
       anpartsselskabet af 17. marts 2000 dækkede amager. han var ikke involveret i indgå-
elsen af samarbejdsaftalen med anpartsselskabet af 17. marts 2000. for designa er amager et
meget attraktivt handelsområde. region hovedstaden udgør godt 31 % af designas samlede
køkkensalg i danmark. anpartsselskabet af 17. marts 2000 har ikke indkøbt i en tilsvarende
størrelsesorden. det er umiddelbart hans erindring, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 i
2013 købte for lidt over 30.000 kr. hos designa. til sammenligning sælger designa årligt for
2,5 mio. kr. til handelsdistriktet valby.
       det skader designas omdømme, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 anvender de-
signas varemærke ved skiltning. de produkter, som anpartsselskabet af 17. marts 2000 har i
deres forretning i dag er ukurante. anpartsselskabet af 17. marts 2000 markedsfører ikke de-
signas nye produkter. han ved ikke, hvor gamle de produkter, som anpartsselskabet af 17.
marts 2000 har stående i deres butik, er. de er noget gamle. han har en formodning for, at
produkterne er fra før 2010. sidst han besøgte anpartsselskabet af 17. marts 2000s butik var i
oktober 2013. den udstilling, som anpartsselskabet af 17. marts 2000 havde stående i deres
butik i oktober 2013 var faktureret til designa. anpartsselskabet af 17. marts 2000 har ikke ef-
terfølgende købt produkter hos designa. designa har i dag ikke samme bordpladeleveran-
dør, som de havde i 2010. der er muligvis nogle af opstillingerne, der er de samme i dag,
men der vil være forskel på fx fronter, skuffer og bordplader. dette medfører, at køkkenerne
har et væsentligt forskelligt udtryk. det er problematisk både i forhold til forbrugerne og til
potentielle forhandlere, som henvender sig i anpartsselskabet af 17. marts 2000s forretning,
da den slet ikke giver et retvisende indtryk af, hvordan en designa butik ser ud i dag.
                                                  -7-
      birger larsen har udtalt sig i bl.a. tv i efteråret 2013 om, hvor dårligt det gik i køkken-
branchen. udtalelsen blev givet på vegne af designa, og var skadelig for designas markeds-
position.
      designa har et tilgodehavende på godt 500.000 kr. hos anpartsselskabet af 17. marts
2000. før han blev ansat hos designa, var der møder med anpartsselskabet af 17. marts 2000
med henblik på at få bragt forholdet ud af verden, og i hans tid har der været korrespondan-
ce vedrørende forholdet. der er utvivlsomt, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 skylder be-
løbet. beløbet vedrørende udstillingen blev godskrevet tilbage i 2010. det resterende beløb
på ca. 560.000 kr. er efter hans opfattelse på baggrund af den korrespondance, der har været
mellem designa og anpartsselskabet af 17. marts 2000, ikke eftergivet. det udestående beløb
skal betales. han ved ikke, hvorfor designa ikke tidligere har forsøgt at inddrive beløbet.
      designa vil gerne have en ny forhandler på amager. de skal skabe vækst, og amager
er et meget attraktivt område. designa ville have forsøgt at ophæve kontrakten med an-
partsselskabet af 17. marts 2000 på grundlag af butikkens produktudvalg - uanset om der
havde været et mellemværende eller ej. designa investerer flere millioner kroner i markeds-
føring.
birger larsen har forklaret, at han er ultimativ ejer af anpartsselskabet af 17. marts 2000 og
direktør i selskabet. anpartsselskabet af 17. marts 2000 er en køkkenvirksomhed.
      han har været i branchen i mange år. han er nærmest ”født” ind i branchen, da det var
hans far, der skabte det første elementkøkken i 1950’erne. i begyndelsen beskæftigede han
sig med produktion af køkkener. i 1990 blev de kvik køkkenforhandler og i 2005 designa
køkkenforhandler.
      anpartsselskabet af 17. marts 2000 og designa har løst problemstillingen vedrørende
det udestående, som anpartsselskabet af 17. marts 2000 fik oparbejdet til designa. anparts-
selskabet af 17. marts 2000 var ikke det eneste selskab, der havde en voksende gæld til de-
signa. sammen med den daværende indehaver og direktør i designa henning christensen
og økonomidirektøren jens rahberg forhandlede han sig i 2010 frem til en løsning. på et mø-
de blev de enige om, at designa købte alle de produkter, som anpartsselskabet af 17. marts
2000 havde stående i sin udstilling. derfor havde designa også ansvaret for at vedligeholde
udstillingsprodukterne, og skifte dem ud, når det blev relevant, fordi der kom nye modeller.
                                                 -8-
anpartsselskabet af 17. marts 2000 har for egen regning løbende, når der kom nye produkter,
opdateret køkkenudstillingerne ved at udskifte fronter på de modeller, hvor det var muligt.
selve elementerne er de samme i dag f.s.v.a. mål og opstilling. de skiftede sidst fronter i ef-
teråret 2013. de har også skiftet låger, så de altid har kunnet fremvise det sidste nye.
       det er aftalt, at det resterende udestående, som anpartsselskabet af 17. marts 2000 har
til designa, er indefrosset. dette har han en mailkorrespondance om. det var jens rahberg,
der brugte ordet ”indefryse”. birger larsen opfattede dette således, at anpartsselskabet af
17. marts 2000 ikke umiddelbart skulle betale det udestående beløb. det kunne afvikles hen
ad vejen. han har aldrig afviklet beløbet, da det aldrig kom på tale i den periode, hvor hen-
ning christensen var direktør, og jens rahberg var økonomidirektør. designa ønskede at
beholde en rigtig god køkkenbutik i københavn, og anpartsselskabet af 17. marts 2000 var
den største, der var. designa tilkendegav, at man ”satte udeståendet til side”. det kunne væ-
re, at man kunne forhandle sig frem til et eller andet. det var afgørende for designa, at an-
partsselskabet af 17. marts 2000 var den store butik i københavn. designa ønskede, at an-
partsselskabet af 17. marts 2000 skulle overtage en mindre designa butik, som var beliggen-
de på jagtvej i københavn. han har ikke fra designa modtaget en henvendelse om, at de
ville indgå en aftale, om hvordan udeståendet skulle afdrages. foreholdt brev af 28. juni 2013
fra designa har birger larsen forklaret, at designa aldrig tog initiativ til, at der blev holdt et
møde, hvor problemstillingen blev drøftet. det var birger larsens opfattelse, at gælden teo-
retisk skulle indefryses til tid og evighed. inden der kom nye folk til designa var der ingen,
der opkrævet for betaling af det indefrosne beløb. de blev ikke bedt om at afvikle et udestå-
ende. i 2010 blev det endvidere aftalt, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 købte på afbeta-
ling.
       den væsentligste årsag til, at de ikke har foretaget større indkøb hos designa skyldes,
at designa, da de fik ny ledelse, fjernede anpartsselskabet af 17. marts 2000 fra designas
hjemmeside i oktober 2013. han har adskillige gange uden resultat forsøgt at få en forklaring
herpå. varemærket designa er endvidere blegnet hos forbrugerne. det har været omtalt i
pressen, at designa havde økonomiske vanskeligheder.
       anpartsselskabet af 17. marts 2000 har altid handlet loyalt over for designa i de 8 år, de
har været deres forhandler.
                                                  -9-
parternes synspunkter
designa har til støtte for de nedlagte påstande anført, at designa har registrerede figurmær-
ker, som de kontinuerligt har gjort brug af. designa har derfor en eneret til anvendelsen af
varemærkerne.
       den 7. marts 2014 bragte designa samarbejdet med anpartsselskabet af 17. marts 2000
til ophør. forinden da havde designa forsøgt at finde en mindelig løsning. det kan lægges til
grund, at ophævelsen var berettiget, idet anpartsselskabet af 17. marts 2000 har erkendt, at
designa har et tilgodehavende hos dem. der er ikke i sagen dokumenteret, at beløbet skulle
være ”indefrosset”. det er til gengæld dokumenteret, at der bliver tilbagekøbt en udstilling
til en værdi á 1,3 mio. kr., og at gælden i den forbindelse blev nedskrevet med et betydeligt
beløb. hvis det var blevet aftalt, at den resterende gæld skulle streges i den forbindelse, så
havde der været en aftale herom, som kunne have været fremlagt. der er intet i denne sag,
der tilsiger, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 ikke skylder designa mere end 500.000 kr.
som anpartsselskabet af 17. marts 2000 skulle have betalt, da der blev fremsendt påkrav her-
om. anpartsselskabet har ikke betalt, til trods for at de har fået flere frister hertil. anpartssel-
skabet af 17. marts 2000 har ikke vist vilje til at betale. oplysningerne om selskabets økono-
miske forhold viser også, at det ikke har evnen hertil. designa har derfor været berettiget til
at ophæve den mellem parterne indgåede samarbejdsaftale. til støtte herfor blev der henvist
til u.2000.1980.h og u.2006.60.h.
       forbuddet er nødvendiggjort, fordi anpartsselskabet af 17. marts 2000 fortsætter med
at anvende designas varemærker. det skader designas renommé, at der er en butik med de-
res varemærke, hvor der er et gammelt varesortiment, og som ikke har nogen omsætning.
anpartsselskabet af 17. marts 2000 er beliggende i en del af det område i danmark, hvor de-
signa har sin største omsætning, svarende til 31 % af deres samlede køkkensalg i danmark,
og her formåede anpartsselskabet af 17. marts 2000 i 2013 udelukkende at tage produkter
hjem fra designa for 37.000 kr., hvilket ikke skyldes, at anpartsselskabet af 17. marts 2000
blev fjernet fra designas hjemmeside. anpartsselskabet af 17. marts 2000 blev først fjernet fra
designas hjemmeside i oktober 2013, hvilket skete fordi anpartsselskabet af 17. marts 2000
ikke ville betale designas tilgodehavende.
       anpartsselskabet af 17. marts 2000s anvendelse af designas varemærker medfører, at
designa dagligt bliver miskrediteret. der er tale om varemærker, som designa har opbygget
                                                - 10 -
gennem mange år. der bør derfor nedlægges et forbud. anpartsselskabet af 17. marts 2000s
butik medfører også markedsforstyrrelser for designa, idet anpartsselskabet af 17. marts
2000s butik med ikke tidssvarende produkter ikke lever op til det omdømme, som designa
har som et luksus mærke.
       idet designa dagligt lider skade, har sagen den fornødne hastende karakter.
       der er værneting for sagen ved sø- og handelsretten, idet varemærkeloven har væ-
sentlig betydning for sagen.
       den civilesag er uden betydning for, om der skal nedlægges forbud, idet designa har
den fornødne retlige interesse, i at der blive nedlagt et forbud. anpartsselskabet af 17. marts
2000 skal ikke kunne fortsætte med at krænke designas varemærkerettigheder. den civile
sag står for at skulle omberammes. tidspunktet for hovedforhandlingen er dermed ikke fast-
lagt. designa skal ikke afvente byrettens dom, eller at byretten tager stilling vedrørende et
forhold, hvor sø- og handelsretten er specialdomstol.
       retsplejelovens § 419 anvendes udelukkende undtagelsesvist, og den skal ikke bringes
i anvendelse i denne sag, fordi det er af afgørende betydning, at forbuddet bliver nedlagt
straks. anpartsselskabet af 17. marts 2000 vil ikke lide et tab, hvis der bliver nedlagt et for-
bud, idet anpartsselskabet af 17. marts 2000 ikke har købt produkter hos designa i 2014 og i
2013 købte de udelukkende produkter hos designa for 37.000 kr. inklusiv moms.
       betingelserne for at nedlægge et forbud er derfor i det hele tilstede. til støtte her for
blev der henvist til sh2005.v-55-04s og sh2006.v-70-04. designa skal ikke henvises til at gø-
re deres ret gældende under den sag, der er anlagt ved københavns byret. det bør være sø-
og handelsretten, der behandler denne problemstilling, som vedrører varemærker. samtidig
blev det anført, at u.2007.1387.v. ikke har præjudikatsværdi for nærværende sag, idet fak-
tum er anderledes, og reglerne om midlertidigt forbud er ændret.
       i tilfælde af, at retten måtte komme frem til, at designa skal stille en sikkerhed i for-
bindelse med nedlæggelse af forbuddet skal denne ikke, med udgangspunkt i det indkøb
som anpartsselskabet af 17. marts 2000 foretog i 2013, overstige 20.000 kr.
anpartsselskabet af 17. marts 2000 har til støtte for de nedlagte påstande anført, at designa
ikke har dokumenteret, hvilken benyttelse af designas varemærker, som anpartsselskabet af
17. marts 2000 eventuelt måtte have foretaget i tiden, efter at designa ophævede samarbejds-
                                                   - 11 -
aftalen. det er forklaret, at varemærket eventuelt blev anvendt tilbage i efteråret 2013, og at
der eventuelt på dette tidspunkt var ukurante produkter i anpartsselskabet af 17. marts
2000s butik, som kunne skade designas varemærke. men designa har ikke dokumenteret el-
ler sandsynliggjort, hvorfor det i dag er nødvendigt, at nedlægge et forbud. det er ikke sand-
synliggjort, at et forbud er det relevante retsskridt at tage.
      designas egen adfærd indikerer, at sagen ikke er af hastende karakter. samarbejdsafta-
len er ophævet 7 marts 2013 – en ophævelse der i øvrigt er tvist om. 1½ måned senere udtog
designa stævning, og først ca. 2 måneder herefter indgav designa en anmodning om ned-
læggelse af forbud. et forbud er det retsskridt, som anvendes når noget er af særdeles ha-
stende karakter.
      betingelserne for at nedlægge et midlertidigt forbud, er derfor ikke til stede. hverken
retsplejelovens § 413, stk. 1, nr. 2 eller 3 er opfyldt. til støtte herfor blev der henvist til
u.2007.1387.v. der er anlagt en civil sag mellem parterne, der er gået en længere periode, in-
den anmodningen om nedlæggelse af et midlertidigt forbud blev indgivet, og krænkelsen er
i nærværende tilfælde afgrænset til at vedrører amager og christianshavn. designa bør der-
for henvises til at gøre deres ret gældende ved den verserende civile sag.
             sagen bør udsættes på, at der falder dom i den verserende civilesag, fordi den
vedrører hele grundlaget for nærværende sag – nemlig om designas ophævelse af samar-
bejdsaftalen var berettiget eller ej. anpartsselskabet af 17. marts 2000 har fremsat indsigelser
mod ophævelsen, herunder, om der overhovedet er et udestående, at der er indtrådt foræl-
delse og kontraktfortolkning. det bestrides ikke, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 er
uberettiget til at anvende designas varemærker, hvis samarbejdsaftalen er ophævet med ret-
te.
sø- og handelsrettens afgørelse
denne sag vedrører spørgsmålet om, hvorvidt anpartsselskabet af 17. marts 2000 fortsat må
anvende de af designa registrerede varemærker. anvendelsen af varemærkeloven har derfor
væsentlig betydning for sagen, hvorfor der er værneting ved sø- og handelsretten, jf. rets-
plejelovens § 225, stk. 2, nr. 4. den af anpartsselskabet af 17. marts 2000 nedlagte påstand om
afvisning tages derfor ikke til følge.
                                                  - 12 -
det er ubestridt, at designa er indehaver af varemærkerne vr 2007 01419 og vr 2007 01522.
designa har ikke for retten nærmere redegjort for, på hvilken måde anpartsselskabet af
17. marts 2000 måtte krænke designas varemærkerettigheder, fx ved fremvisning af billeder
af de produkter anpartsselskabet af 17. marts 2000 har i deres forretning sammenholdt med
designas aktuelle varesortiment eller af butikkens facade. jess laursen har forklaret, at han
ikke har været i anpartsselskabet af 17. marts 2000s butik siden oktober 2013. der er endvi-
dere ikke for retten fremlagt fx markedsføringsmateriale udfærdiget af anpartsselskabet af
17. marts 2000, hvor varemærkerne er angivet. det er endvidere ikke nærmere for retten op-
lyst, i hvilket omfang anpartsselskabet af 17. marts 2000 udadtil anvender selskabsnavnene
designa og/eller designa køkken. designa har endvidere ikke nærmere for retten oplyst om
den markedsforstyrrelse, som anpartsselskabet af 17. marts 2000 eventuelt måtte påføre
designa som følge af den eventuelle krænkelse.
i stævningen som designa indgav i april 2014 mod anpartsselskabet af 17. marts 2000, var
der ikke nedlagt påstand om, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 skulle ophøre med at an-
vende designas registrerede varemærker. der er endvidere ikke er fremkommet oplysninger
om, at anpartsselskabet af 17. marts 2000 i den mellemliggende periode har ændret adfærd.
samlet set er det herefter rettens opfattelse, at designa ikke har sandsynliggjort, at anparts-
selskabet af 17. marts 2000 adfærd nødvendiggør, at der meddeles et forbud eller påbud, jf.
retsplejelovens § 413, stk. 1, nr. 2, eller at designas mulighed for at opnå sin ret vil for-
spildes, hvis de henvises til at afvente tvistens retlige afgørelse, jf. retsplejelovens §
413, stk. 1, nr. 3.
da betingelserne for at meddele forbud eller påbud således ikke er opfyldt, tages den
af anpartsselskabet af 17. marts 2000 nedlægte subsidiære påstand til følge.
efter udfaldet af sagen skal designa betale sagsomkostninger til anpartsselskabet af 17.
marts 2000, som henset til sagens omfang og karakter er fastsat som nedenfor anført.
                                               - 13 -
                                        thi bestemmes:
designa a/s’ anmodning om forbud og påbud nægtes fremme.
i sagsomkostninger skal designa a/s inden 14 dage betale anpartsselskabet af 17. marts 2000
10.000 kr. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
                                     pia blaabjerg andersen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                   sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                       afsagt tirsdag den 13. november 2012
sag 99/2011
(2. afdeling)
nordea bank danmark a/s
(advokat ole borch)
mod
bridema a/s under konkurs
(advokat rune derno)
i tidligere instans er af østre landsrets 3. afdeling afsagt kendelse den 20. januar 2010 og
dom den 22. marts 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, jytte scharling, jens peter
christensen, henrik waaben og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, nordea bank danmark a/s, har påstået frifindelse, subsidiært betaling af
2.247.852 kr., mere subsidiært betaling af 8.668.096 kr. og mest subsidiært betaling af
9.270.857 kr.
indstævnte, bridema a/s under konkurs, har påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af et
mindre beløb.
anbringender
nordea bank danmark a/s har supplerende anført, at selskabet bridemas årsresultater i de
sidste fem år før 2006 gennemsnitligt havde vist overskud på ca. 5 mio. kr. efter skat. virk-
somheden havde i det væsentlige kun haft lagre af varer, som allerede var solgt. de kassekre-
ditaftaler, der blev indgået i 2004 og 2005, blev udformet i overensstemmelse med bridemas
                                              - 2 -
finansieringsbehov. nordea blev i 2005 og begyndelsen af 2006 løbende underrettet om ud-
viklingen i bridema ved kvartalsrapporter, som ikke gav grund til bekymring eller uro, idet de
alle viste overskud i 2005. bridema besluttede i 2005 at omlægge sit regnskabsår til kalen-
deråret, og den aftalte genforhandling af kreditaftalen blev derfor udsat, så der kunne fore-
ligge en revideret årsrapport for 2005 som grundlag.
bridema tilkendegav på møderne i 2006, at selskabet forventede hurtigt at få vendt den nega-
tive udvikling. nordea havde tillid til bridema, og når nordea i juni 2006 tilkendegav, at ban-
ken nu ønskede at få supplerende sikkerhed i form af virksomhedspant, skyldtes det, at der
var blevet indført lovgivningsmæssig mulighed for det, og at bridema på grund af udviklin-
gen i 2006 nu havde fået et egentligt varelager.
nordeas kredittilsagn i løbet af 2006 opfyldte bridemas ønsker og budgetterede kreditbehov. i
september 2006 havde bridema overskydende trækningsret på 8,5 mio. kr. i forhold til likvi-
ditetsbehovet.
bridema under konkurs har ikke løftet bevisbyrden for, at selskabet var insolvent, da virk-
somhedspantet blev etableret, eller i givet fald at nordea vidste eller burde vide, at bridema
var insolvent. i oktober 2006 var egenkapitalen positiv, og bridema budgetterede med over-
skud i resten af 2006 og uændret status med hensyn til varelager, debitorer og likviditet. nor-
dea havde ikke grund til at tro, at bridema var eller ville blive insolvent, heller ikke selv om
nordea vidste eller burde vide, at momslånet på 19,9 mio. kr. skulle nedbringes i begyndelsen
af 2007. bridema havde således en erfaren ledelse og en mangeårig positiv drift, og ledelsen
havde straks taget skridt til at ændre virksomhedens kurs i lyset af de dårlige tal i begyndelsen
af 2006. bridema havde også allerede fra august 2006 leveret et resultat, som var bedre end
forventet, og i august og september var omsætningen kun 1,7 % mindre end forventet, og det
er ikke omsætningen, men selskabets bundlinje, som er afgørende. i henhold til budgetterne
ville der være en uudnyttet trækningsret på knap 10 mio. kr. ved udgangen af 2006, og det,
der teoretisk set manglede for at kunne betale den del af momslånet, som skulle indfries, ville
kun – som senere beregnet – være ca. 3,8 mio. kr.
bridema under konkurs har ikke løftet bevisbyrden for, at virksomhedspantet blev stiftet på et
tidspunkt, hvor det var altovervejende sandsynligt, at det ville ende med konkurs for bridema.
                                                - 3 -
bevisbyrden er heller ikke løftet for, at stiftelsen af virksomhedspantet ikke var et relevant og
nødvendigt skridt for at videreføre bridema, og etableringen af virksomhedspantet var således
ikke utilbørligt.
nordeas reaktionsmønster efter i juni 2006 at være blevet orienteret om den negative udvik-
ling i første halvdel af 2006 viser, at man ikke betragtede bridema som værende i fare. bri-
dema under konkurs har ikke løftet bevisbyrden for, at nordea var i ond tro om en forestående
konkurs. bridema fik først problemer, da den nye revisor i januar 2007 konstaterede, at der
var behov for en øget hensættelse på 10 mio. kr. til debitortab, og også herefter var der tro på,
at problemerne kunne løses, idet virksomheden var overskudsgivende. det var kun, fordi
skat ikke ville medvirke til en ordning, at det endte med konkurs.
nordea havde i oktober 2006 gyldig sikkerhed i bridemas momstilgodehavende for septem-
ber 2006, idet det afgørende ikke er, hvilken dag parterne har aftalt transporten af tilgode-
havendet med hinanden, men hvilken dag overdragelsen denuntieres over for skattemyndig-
hederne og dermed får bindende virkning over for omverdenen. det fremgår af forarbejderne
til opkrævningslovens § 13, at hensigten med bestemmelsen alene er at beskytte skattemyn-
dighedernes mulighed for at kunne modregne, og i overensstemmelse hermed skal en trans-
port først anses for ”foretaget” – det vil sige gennemført, ikke aftalt – når den er denuntieret
over for debitor. endvidere kan hverken skattemyndighederne eller bridema under konkurs
påberåbe sig ugyldighed nu, efter at skattemyndighederne som dem, bestemmelsen i opkræv-
ningslovens § 13 skal beskytte, har noteret transporten uden forbehold.
med hensyn til nedbringelserne af kassekreditten er det kun perioden fra den 26. januar 2007,
hvor den første nedsættelse af kreditmaksimum blev effektueret, som er relevant for spørgs-
målet om omstødelse. nedbringelsen af saldoen i denne periode frem til dekretdagen var kun
på godt 2 mio. kr. nedsættelserne af kassekredittens maksimum i 2007 skete i henhold til kre-
ditaftalen. under hele perioden frem til konkursen holdt nordea kreditten åben, og nordea har
ikke returneret betalinger. bridema har selv håndteret trækkene på kassekreditten, og bridema
trak ikke konstant kreditten til maksimum. nedbringelserne af trækket på kreditten er derfor
udtryk for bridemas faktiske anvendelse af kreditten. ved konkursdekretets afsigelse var der
en uudnyttet ramme på ca. 4 mio. kr. bridema betalte sine kreditorer til forfaldstid kun med
undtagelse af momsgælden til skat. udviklingen på kreditten var således ordinær og ikke
                                              - 4 -
utilbørlig, idet nedbringelserne alene fulgte cashflowet i virksomheden og skete, uden at der
var en modsvarende stigning i anden gæld. subsidiært er heller ikke nedbringelsen i perioden
fra etableringen af virksomhedspantet utilbørlig eller ikke ordinær.
bridema a/s under konkurs har supplerende anført, at virksomhedspantet blev stiftet for
gammel gæld efter krav fra nordea. banken var kort forinden blevet bekendt med, at bridema
var i krise, idet omsætningen var faldet dramatisk på meget kort tid fra december 2005, og at
dette fald ikke var en følge af en ændret forretningsmæssig strategi, men af udefrakommende
omstændigheder. nordea var endvidere bekendt med, at en del af momslånet på grund af om-
sætningsnedgangen skulle indfries i begyndelsen af 2007, at der ikke var udsigt til en snarlig
bedring af omsætningen, at der, selv hvis bridemas budgetter holdt, ikke ville være likviditet
nok til at betale momslånet, og at der ikke var konkret udsigt til, at selskabet ville få tilført
yderligere likviditet. det fremgår af bankens eget mødereferat fra den 15. august 2006, at kra-
vet om virksomhedspant blev fremsat på baggrund af bridemas negative udvikling i første
halvår af 2006. kravet blev endvidere fremsat samtidig med, at nordea ville indføre vilkår i
kreditaftalen, som indebar, at kreditmaksimum måtte forventes nedsat.
da kassekreditten blev nedbragt i januar-april 2007, var krisen ikke afværget. hverken etable-
ringen af virksomhedspantet eller nedsættelsen af kreditmaksimum og den derved påtvungne
nedbringelse af kreditten skete i bridemas interesse med henblik på at komme igennem kri-
sen, men var alene til fordel for nordea, som fik sin kreditrisiko reduceret, samtidig med at
dispositionerne var til skade for andre kreditorer.
det følger af ordlyden og forarbejderne til opkrævningslovens § 13, at transporten i moms-
tilgodehavendet for september 2006 ikke var gyldig, idet transportaftalen var indgået før af-
regningsperiodens udløb. kreditten var således ikke delvis sikret ved denne transport.
nordea var eller burde være bekendt med, at bridema var eller blev insolvent, da virksom-
hedspantet blev etableret som pant for gammel gæld, og da kassekreditten blev nedbragt.
supplerende sagsfremstilling
den midlertidige kreditaftale af 9. november 2004 mellem nordea og bridema blev indgået
på baggrund af bridemas reviderede årsrapport for 2003-2004, hvoraf det fremgik, at bridema
                                                - 5 -
havde haft overskud i fire af de seneste fem regnskabsår, og at det eneste underskud havde
været på ca. 321.000 kr. det gennemsnitlige resultat efter skat i disse fem år var på ca. 5 mio.
kr. om året. i regnskabsåret 2003-2004 havde bridema et overskud efter skat på 12,9 mio. kr.
og efter udlodning af udbytte en egenkapital pr. 30. juni 2004 på 11,3 mio. kr. bridema havde
da en balance på 107 mio. kr. med anlægsaktiver på ca. 4 mio. kr. og omsætningsaktiver på
103 mio. kr.
nordeas interne referat af mødet med bridema den 15. august 2006 lyder i sin helhed således:
      ”samlet internt mødereferat
                                                                        opfølgningsdato:
      mødedeltagere
      fra selskabet deltog: direktørerne dean nielsen og brian duelund. herudover deltog
      regnskabschef per lundberg.
      rådgivningsbehov/bankforretninger 1
      mødet indledtes med et indlæg af brian duelund der redegjorde for den aktuelle mar-
      kedssituation. som tidligere forudset mærkes allerede nu god aktivitet og det er tydeligt,
      at en del af aktørerne ruster sig til at markedsaktiviteterne for alvor sætter ind i septem-
      ber. med baggrund heri mærkes det, at en del aktører køber til lager nu for at være klar.
      den megen turbulens har dog medført at der er relativt få varer tilgængelige, hvilket har
      været en fordel i bridema’s arbejde med at få reduceret varelageret betydeligt.
      der fremlagdes ny lageropgørelse pr. 31/7-2006, af hvilken fremgår, at den samlede la-
      gerværdi ligger på omkring mdkk 22,0 og hvor den ”røde søjle” nu er opgjort til
      mdkk 4,1. det vurderes at disse varer sælges indenfor 14 dage (fra mødedato at regne)
      det er således særdeles positivt, at det i vid udstrækning er lykkedes for selskabet at re-
      ducere deres lagerrisiko ganske betydeligt. når bortses fra den ”røde søjle” vurderer sel-
      skabet ikke, at der er særlige risici forbundet med den øvrige del af lageret.
      bd oplyste endvidere, at selskabets største problem p.t. er at skaffe varer nok. det er
      primært cpu’er der er mangel på, idet de fleste distributører ikke har haft nerver/styrke
      til at ligge med tilstrækkelige kvantiteter, og et typisk mønster er, at amd og intel vil
      være 5-8 uger om at levere deres backlogs, så der vil være et langt efterslæb. dette ef-
      terslæb lukrerer bridema traditionelt på, idet selskabet har andre kilder hvor varerne kan
      hentes fra.
      der fremlagdes revideret budget for resten af året, hvilket havde basis i de realiserede
      tal pr. 30/6-2006. idet juni 2006 isoleret set genererede et underskud på mdkk 1,7, kan
      det samlede underskud for halvåret opgøres til mdkk 11,5 før skat, og efter skat
      mdkk 8,1. egenkapitalen er i den indleverede balance / budget opgjort til mdkk 9,6
      pr. 30/6-2006.
      det endelige resultat for juli måned 2006 forventes at foreligge i uge 34.
                                           - 6 -
af selskabets balancebudgettering for årets sidste 2 kvartaler fremgår, at behovene ud-
gør mdkk 21,0 og mdkk 15,0 i henholdsvis 3. og 4. kvartal.
med baggrund i visheden om, at behovet fluktuerer en del hen over kvartalerne, søgte
selskabet om at det p.t. gældende maximum på mdkk 30,0 opretholdes, i hvert fald 3.
kvartal ud, idet behovet antages at falde til omkring mdkk 20,0 i 4. kvartal og frem.
totalt set forventes i 2. halvår 2006 et resultat efter skat på tdkk 614.
en sideeffekt af den lavere omsætning, må forudses at være skat’s krav om en reduk-
tion af eksisterende momslån, der p.t. udgør mdkk 19,9. en nedbringelse heraf må
forudses at skulle finde sted primo 2007.
med baggrund i den driftsmæssige udvikling i 1. halvår, har vi, som udgangspunkt kræ-
vet et virksomhedspant på mdkk 30,0 for videreførelse af engagement på det ønskede
niveau. vi har dog tilkendegivet, at vi muligvis kan ”leve” med et pant på mdkk 20,
såfremt trækningsretten nedskrives til mdkk 20,0 fra den 1/10-2006.
vi har i den forbindelse redegjort for den trækningsret der kan opnås med baggrund i en
60% belåning af debitorerne og en 40% belåning af varelageret. selskabet ønskede at
overveje situationen og vender tilbage snarest muligt.
rådgivningsbehov/bankforretninger 2
muligheden for tilførsel af yderligere kapital blev drøftet. på seneste bestyrelsesmøde
den 8. august, blev direktionen pålagt at udarbejde et strategioplæg dette vedrørende
samt en revideret forretningsplan for de næste 3 år, til forelæggelse for bestyrelsen den
9. oktober. det forventes, efter en godkendelse af disse oplæg, at der efter generalfor-
samlingsbeslutning rettes henvendelse til aktører i kapitalmarkedet med potentielle kan-
didater til en aktiepost i db-koncernen. på koncernniveau tilstræbes en styrkelse af ka-
pitalgrundlaget i størrelsesordenen 20 – 25 mdkk.
salgstanker er for nærværende ikke relevante, idet man fra direktionens side er meget
indstillet på selv at arbejde bridema ud af krisen, dels som den personlige tilfredsstillel-
se der naturligt ligger heri, dels for at optimere virksomhedens værdi i forhold til en se-
nere kapitaltilførsel.
selskabets mål, er meget hurtigt, og gerne inden 31/12, at få tilført kapital. vi har på-
peget, at sådanne processer undertiden kan virke noget langsommelige, og at et mål der
hedder 1. halvår 2007 formentlig er mere realistisk.
man er dog meget indstillet på at tingene skal gå hurtigt, dels for at styrke bridema,
men også for at kunne videreføre udviklingen i enavia, hvor august måned 2006 for-
ventes at blive den bedste i selskabets relativt korte levetid. der er fortsat forskellige
ting som man ønsker at videreudvikle i enavia, ting som koster penge, hvorfor der også
set fra denne front er et behov for en yderligere styrkelse af koncernens kapitalgrundlag.
følgende materiale rekvireres yderligere hos kunden:
månedsopdelt balancebudget for 2. halvår 2006.
månedsregnskab for juli 2006.”
                                                - 7 -
retsgrundlag
§ 12, stk. 1, og § 13 i lov om opkrævning af skatter og afgifter m.v. (opkrævningsloven) lyder
således:
       ”§ 12. hvis en virksomheds tilsvar af skatter og afgifter m.v., der opkræves efter regler-
       ne i denne lov, for en afregningsperiode er negativt, udbetales beløbet til virksomheden.
       det samme gælder, når virksomheden ved en fejl har indbetalt for meget, eller når en
       godtgørelse eller lignende, som skal modregnes i virksomhedens tilsvar, overstiger til-
       svaret. beløb under 50 kr. udbetales ikke. er der tale om beløb vedrørende indeholdt a-
       skat og arbejdsmarkedsbidrag, sker der kun udbetaling, hvis disse beløb tilsammen
       overstiger 50 kr.
       § 13. krav på udbetalinger efter § 12 kan ikke overdrages før udløbet af den afreg-
       ningsperiode, kravet vedrører. aftaler om sådanne overdragelser er ugyldige.”
i det pågældende lovforslags bemærkninger til § 13 (folketingstidende 1999-2000, tillæg a,
side 568f.) hedder det:
       ”de statslige told- og skattemyndigheder har i mange år haft en praksis, hvorefter over-
       dragelser (transporter) af negativ moms blev noteret, men således at told- og skattemyn-
       dighedernes krav gik forud for den noterede transport, uanset om kravet var opstået ef-
       ter noteringen af transporten. en ophævelse af momslovens § 63, stk. 2, fjernede util-
       sigtet hjemlen til denne praksis.
        dette betyder, at det på nuværende tidspunkt er muligt at overdrage sine krav på udbe-
       taling af negativ moms for al fremtid. dette afskærer effektivt og for altid myndighe-
       derne fra at modregne restancer, der opstår efter noteringen af transporten, i en eventuel
       udbetaling af negativ moms.
        en overdragelse for al fremtid, der afskærer told skat fra nogensinde at modregne, vil
       ikke være rimelig, set i sammenhæng med, at told skat for så vidt angår moms og an-
       dre skatter/afgifter er tvangskreditor og -debitor og dermed ikke har muligheden for -
       som en privat virksomhed - at regulere, hvorvidt virksomheden har restancer eller penge
       til gode. dette afhænger af forhold, som er helt uden for told skat s kontrol. skønt en
       virksomhed kan have en legitim og handelsmæssig interesse i at kunne overdrage sin
       negative moms til en kreditor, vil en overdragelse ud i al fremtid være af så usikker en
       karakter, at den sjældent er udtryk for et handelsmæssigt mellemværende (i modsætning
       til, hvor virksomheden mod vederlag overdrager en konkret fordring på et konkret be-
       løb).
        bestemmelsen i § 13 betyder, at det gøres umuligt at transportere krav, før den periode,
       som kravet vedrører, er afsluttet. en transport, der er foretaget før periodens afslutning,
       vil efter bestemmelsen være ugyldig.
        en sådan overdragelse kan altså i fremtiden tidligst foretages eksempelvis den 1. fe-
       bruar for moms for januar måned for virksomheder, der afregner moms månedsvis, og
       1. april for januar kvartal for virksomheder, der afregner moms kvartårligt.”
                                               - 8 -
højesterets begrundelse og resultat
opkrævningslovens § 13 må efter sin ordlyd og forarbejder forstås således, at en aftale om
overdragelse af tilbagebetalingskrav mod skattemyndighederne er ugyldig, hvis aftalen er
indgået før afregningsperiodens udløb. det er således uden betydning, hvornår sikringsakten i
form af denunciation gennemføres.
højesteret tiltræder derfor, at bridema a/s’ transport af momstilgodehavendet for september
måned 2006 til nordea bank danmark a/s var ugyldig, idet transporten er underskrevet af
bridema den 12. juli 2006.
af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at stiftelsen af virksomheds-
pantet for gammel gæld og nettonedbringelsen af kassekreditten skete på tidspunkter, hvor
bridema var insolvent, at nordea var eller burde være bekendt hermed og med, at banken
herved blev begunstiget på andre kreditorers bekostning, at der var tale om utilbørlige dispo-
sitioner, og at dispositionerne derfor kan omstødes i medfør af konkurslovens § 74.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal nordea bank danmark a/s betale 500.000 kr. til bri-
dema a/s under konkurs.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.