text:
                             højesterets dom
                      afsagt mandag den 19. december 2011
sag 165/2009
(1. afdeling)
knud dencker-jensen
(advokat vilhelm dickmeiss, beskikket)
mod
ane bodil søgaard
(advokat hanne rahbæk, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i svendborg den 2. april 2008 og af østre lands-
rets 13. afdeling den 6. februar 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, niels grubbe, vibeke rønne, jens
peter christensen og oliver talevski.
påstande
appellanten, knud dencker-jensen, har nedlagt påstand om, at indstævnte, ane bodil sø-
gaard, skal anerkende, at de til enhver tid værende ejere og brugere af ejendommen kildegår-
den, stågerupvej 50, matr. nr. 2 a stågerup by, ollerup, har vejret over hendes ejendom, tør-
velong 40, matr. nr. 21 b og 21 c, begge stågerup by, stenstrup, for al færdsel, såvel gående
som kørende og færdsel med kreaturer.
ane bodil søgaard har påstået stadfæstelse.
anbringender
for højesteret er parterne enige om, at ejerne og brugerne af kildegården havde vundet hævd
til færdsel på det omstridte vejstykke som beskrevet i knud dencker-jensens påstand, inden
ane bodil søgaard erhvervede ejendommen, og at denne hævd ikke er bortfaldet ved friheds-
hævd.
                                                - 2 -
parterne er derimod uenige om, hvorvidt ane bodil søgaard opfylder betingelserne for eks-
tinktion af denne utinglyste færdselsret, jf. tinglysningslovens § 1, stk. 2, og § 5, og om hun
rettidigt gjorde sin ekstinktionsret gældende, jf. § 26, stk. 1.
knud dencker-jensen har anført, at ane bodil søgaard ved sin erhvervelse af ejendommen
tørvelong 40 ikke var i god tro om hans utinglyste færdselsret, hvorfor hun ikke kan eksting-
vere den, jf. tinglysningslovens § 1, stk. 2, og § 5. ane bodil søgaard blev bekendt med, at
ejerne af kildegården havde en færdselsret, før hun erhvervede ejendommen. hun burde på
baggrund af servituttens synbarhed, herunder vejens forløb og ledhullet, desuden have indset,
at vejstykket over tørvelong 40 var en adgangsvej til og fra hans mark, lysbjergmarken.
han har endvidere anført, at fristen i tinglysningslovens § 26, stk. 1, i overensstemmelse med
bestemmelsens ordlyd skal regnes fra tidspunktet for tinglysningen af ane bodil søgaards
erhvervelse af adkomst til tørvelong 40, hvilket vil sige den 25. august 1999. der er ikke
hjemmel til at suspendere fristen. han har siden ane bodil søgaards erhvervelse af tørvelong
40 løbende benyttet det omstridte vejstykke og gjort ane bodil søgaard opmærksom på færd-
selsretten. der er således ikke udøvet snighævd.
subsidiært må fristen i tinglysningslovens § 26, stk. 1, regnes fra det tidspunkt, hvor ane bo-
dil søgaard blev bekendt med eller burde have vidst, at ejerne af kildegården havde en
utinglyst, hævdvunden færdselsret over hendes ejendom. ane bodil søgaard blev i hvert fald
bekendt med færdselsretten enten i 2002, da stenene i ledhullet blev fjernet, eller den 19. juni
2003, da han på et kommunalt møde om anlæggelse af en natursti gjorde sin vejret gældende.
ane bodil søgaard deltog også i mødet. hans oplysning herom blev medtaget i kommunens
referat fra mødet.
først i efteråret 2005 gjorde ane bodil søgaard indsigelse mod færdselsretten, idet hun lagde
sten på det omstridte vejstykke og derved fysisk hindrede ham i at færdes over hendes ejen-
dom. ane bodil søgaard har derfor gjort indsigelse senere end 2 år efter, at hun blev eller
burde være blevet bekendt med den utinglyste færdselsret, uanset om det lægges til grund, at
fristen i tinglysningslovens § 26, stk. 1, skal regnes fra tidspunktet fra tinglysning af adkom-
sten i 1999, fra 2002 eller fra den 19. juni 2003.
                                               - 3 -
ane bodil søgaard har anført, at hun ved erhvervelsen af ejendommen var i god tro om den
utinglyste færdselsret, jf. tinglysningslovens § 1 og § 5. det er knud dencker-jensen, som har
bevisbyrden for, at hun ikke var i god tro i tinglysningslovens forstand, og denne bevisbyrde
er ikke løftet.
hun fik ikke før erhvervelsen oplyst, at knud dencker-jensen havde en færdselsret over ejen-
dommen. skødet opregner to dokumenter om færdselsret over ejendommen, og ingen af disse
rettigheder svarer til den påberåbte under denne sag. sælger har i skødet angivet, at der sælger
bekendt ikke påhviler ejendommen utinglyste rettigheder eller byrder. ledhullet var i 1999
spærret med sten på jorden for andet end gående færdsel, og vejstykket fra ledhullet op til
gårdspladsen på hendes ejendom var så tilgroet, at man også her kun kunne gå. der har ikke i
perioden været kørende færdsel på det pågældende vejstykke.
hun har endvidere i relation til tinglysningslovens § 26, stk. 1, anført, at udgangspunktet for
ekstinktion af utinglyste rettigheder er tinglysningslovens § 1, jf. § 5. indskrænkninger i ho-
vedreglen om godtrosekstinktion må fortolkes restriktivt både ud fra almindelige fortolk-
ningsprincipper og for at opretholde tilliden til tingbogen. hun gjorde sin ret gældende inden
to år efter erhvervelsen af ejendommen, idet knud dencker-jensen i denne periode effektivt
var afskåret fra at benytte vejen, som var blokeret.
for at forebygge snighævd kan det være nødvendigt, at 2-års fristen tidligst regnes fra det
tidspunkt, da erhververen fik kendskab til hævdskravet. alternativt vil en indehaver af en
hævdvunden færdselsret blot kunne undlade at udnytte sin erhvervede ret i en 2-årig periode,
hvorefter erhververen ikke ville kunne fortrænge den utinglyste ret, uanset at man var i god
tro på tinglysningstidspunktet. umiddelbart synes denne fortolkning af tinglysningsloven dog
kun nødvendig i de tilfælde, hvor der ikke er sket en effektiv fysisk afbrydelse af den hævd-
vundne ret.
knud dencker-jensen har bevisbyrden for, at han gjorde en færdselsret gældende, og at hun
blev bekendt med indholdet af den hævdede færdselsret. endvidere har han bevisbyrden for,
hvornår dette skete. der må til dette bevis stilles mindst samme krav som til beviset for, at
erhververen har gjort sin ret gældende, jf. tinglysningslovens § 26. hun blev først i august
2005 bekendt med, at knud dencker-jensen gjorde en færdselsret gældende, og hun reage-
rede prompte derefter.
                                               - 4 -
supplerende sagsfremstilling
i det skøde, hvorved ane bodil søgaard erhvervede den omhandlede ejendom, hedder det
bl.a.:
       ”2.5. ejendommen overdrages med de samme rettigheder og forpligtelser, hvormed den
       har tilhørt sælger, idet bemærkes at der på ejendommen er tinglyst følgende servitutter:
       20.01.1859 dok. om færdselsret.
       04.06.1914 dok. om færdselsret.
       11.01.1999 aftale om naturgenopretning på egebjerg bakke.
       i øvrigt henvises til ejendommens blad i tingbogen.
       …
       4.1.    sælger oplyser:
       …
       at der sælger bekendt ikke påhviler ejendommen utinglyste rettigheder eller byrder.”
  skødet blev tinglyst den 25. august 1999.
  egebjerg kommune indkaldte ved brev af 10. juni 2003 en række lodsejere til møde i kom-
  munen den 19. juni 2003. på mødet ville kommunen orientere om 3. etape af en natursti, der
  skulle gå fra faldsled til lundeborg. 3. etape omfattede området fra skovsgård på stågerup-
  vej til dyrehavehus på løvehavevej i svendborg kommune. mødeindkaldelsen var vedlagt
  en kortskitse fra stågerupvej til trollekrogsvej. kortskitsen viste, at stien skulle forløbe på
  ane bodil søgaards ejendom på det omstridte vejstykke og videre over knud dencker-jen-
  sens ejendom.
  om mødet den 19. juni 2003 hedder det i et notat fra egebjerg kommune bl.a.:
       ”noter fra møde med lodsejere på 3. etape den 19. juni 2003
               lodsejer                 bemærkning                        konklusion
               bodil søgaard            foreslår at vejen forbi           stiudvalget vil se
                                        hendes hus ændres til             på det den 26. juni
                                        anden adgang på hen-
                                        des jord lidt sydligere
                                        langs skovbrynet.
               knud denker              oplyste at der er vejret
                                        på den anviste sti.
       …“
                                                - 5 -
ane bodil søgaard har udarbejdet et referat af mødet, hvori der ikke er anført noget om knud
dencker-jensens vejret.
advokat j. skaadstrup jørgensen henvendte sig ved brev af 30. august 2005 til ane bodil
søgaard om vejretten. han anførte i brevet, at familien dencker-jensen over for ham havde
oplyst, at hun i forbindelse med erhvervelsen af ejendommen havde fået en mundtlig oriente-
ring om den pågældende vejret, og at hun ikke havde anfægtet denne før nu, hvor der var for-
handling om naturstien.
ane bodil søgaard besvarede denne henvendelse ved brev af 15. september 2005, hvori det
hedder bl.a.:
      ”med hensyn til den påståede vejret skal jeg bemærke følgende. det er korrekt, at
      dencker-jensen ved forskellige lejligheder har påberåbt sig en sådan ret – uagtet den
      ikke fremgår af skødet- men han har nævnt at ligge inde med anden dokumentation her-
      for. jeg har opfordret ham til at fremlægge denne dokumentation.
      det forhold, at han aldrig har fulgt denne opfordring, og at de som hans advokat heller
      ikke nu fremlægger nogen dokumentation, viser for mig, at der simpelt hen ikke findes
      nogen dokumenteret ret.
      om der eventuelt er etableret nogen form for hævd hen igennem tiden for færdsel hen-
      over min ejendom kan jeg ikke tage stilling til på nuværende tidspunkt. det kræver nok
      en nærmere juridisk granskning af forholdene.
      det afgørende i denne forbindelse må imidlertid være – som jeg startede med at skrive –
      at jeg ikke har indvendinger mod færdsel til fods eller på cykel. det har været mit
      standpunkt hidtil og vil også være det fremover, medmindre dencker-jensen skulle fort-
      sætte med provokerende adfærd som den ovenfor omtalte aktion med hans motorsav. i
      så tilfælde forbeholder jeg mig min stilling og handlemåde.
      anderledes forholder det sig med motorkørsel. jeg ønsker ikke færdsel med motorkø-
      retøjer på min private vej hen over min ejendom. det har imidlertid ikke været noget
      problem hidtil. i de seks år, som ejendommen har været i min besiddelse, har der ikke
      været sådan motorkørsel overhovedet, hverken af dencker-jensen eller andre. jeg me-
      ner, at jeg i givet fald ville være i min gode ret til at forbyde sådan kørsel. det synes
      klart fra love, vejledninger og domsafgørelser (også de, som nu er blevet fremsendt til
      mig fra deres kontor), at der skelnes klart mellem på den ene side færdsel til fods og på
      cykel, og på den anden side motorkørsel. der er heller ikke nogen hævd vedrørende
      motorkørsel, som kan påberåbes.”
knud dencker-jensen afgav forklaring for retten i svendborg i sagen om vejret over mogens
boye jacobsens ejendom. i retsbogen for den 29. september 2008 er der herom anført bl.a.:
                                                - 6 -
       ”der er 4 veje, der fører ind til lysbjerg. det er vigtigt, at der er flere adgangsveje, for
       at man i al slags vejr kan komme derind. især i stormvejr kan det være svært at komme
       ind og se til dyrene, idet der ofte blæser træer ned over vejene. de 4 veje ind til lys-
       bjerg er via hulvejen, via skovsgårde, via lysbjergvej og lossepladsen og via tørve-
       long og bodil søgaards ejendom.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaringer af knud dencker-jensen, ane
bodil søgaard og jørgen eriksen. der er endvidere afgivet forklaring af jack folke andersen.
knud dencker-jensen har forklaret, at bodil søgaard overtog sin ejendom den 1. juli 1999.
han har løbende forklaret hende om vejretten og den fælles vedligeholdelsespligt af vejen.
han og hun mødtes hver uge, fordi han holdt på hendes gårdsplads på det tidspunkt, da passa-
gen gennem skoven var vanskeliggjort af væltede træer. han parkerede her for at kunne
komme til i skoven med at rydde vejen. de træer, der var væltet i skoven, var på hans jord og
på strækningen op til ledhullet, i alt en strækning på cirka 100 meter. han kom til gårdsplad-
sen fra tørvelong og mødtes som nævnt med bodil søgaard masser af gange i den forbin-
delse. han fik ofte kaffe, og de drøftede hver gang vejretten. perioden, hvor han ryddede sko-
ven, varede til 2002 eller 2003. han blev på et tidspunkt ringet op af bodil søgaards tømrer,
mogens jakobsen, fordi denne skulle sætte vinduer i en lade hos bodil søgaard. laden lå
cirka 1½ meter fra skel, og tømreren spurgte, om han måtte fælde nogle vilde blommetræer på
knud dencker-jensens ejendom. han sagde ja til det, og i den forbindelse fjernede han også
forskelligt byggeaffald, der var anbragt på hans jord.
på et tidspunkt præsenterede han en jagtkammerat, jørgen eriksen, for bodil søgaard. det
skete, fordi bodil søgaard skulle lære jørgen eriksen at kende, da det var en privat fællesvej,
og jørgen eriksen også skulle bruge vejen f. eks. om vinteren, når han skulle fodre fasaner.
præsentationen skete, lige efter at bodil søgaard havde købt ejendommen i 1999. det var, før
det gamle hus var nedrevet, og et nyt blev bygget. de befandt sig på gårdspladsen og drak
blandt andet en øko-øl sammen. jørgen eriksen tilbød i øvrigt i den forbindelse også at bygge
det nye hus for bodil søgaard, hvilket hun dog afslog.
hans mor, der døde sidste år, blev præsenteret for bodil søgaard. de fik ved den lejlighed et
glas rødvin sammen, og hans mor forklarede bodil søgaard om vejretten.
                                                - 7 -
mødet den 19. juni 2003 på egebjerg rådhus blev afholdt i anledning af overvejelser om an-
læggelse af en øhavssti. mødet var et informationsmøde. på mødet rejste han spørgsmål om
vedligeholdelse af øhavsstien og fortalte i den forbindelse om fællesvejen og de 14 lodsejeres
fælles vedligeholdelsespligt af vejen. til stede på mødet var blandt andre også bodil søgaard
og jack folke andersen. øhavsstien skulle følge etablerede veje og stier og skulle derfor gå
forbi bodil søgaards ejendom og altså følge hans vejret. bodil søgaard var synlig modstander
af stien, og det var først på det tidspunkt, at problemet med at hindre hans vejret opstod.
øhavsstien ikke var beregnet til kørsel, hverken med biler, cykler eller andet, og var kun en
vandrerute. han mener, at øhavsstien skyldes en lov herom. der var cirka 40 tilhørere til mø-
det i kommunen, der varede et par timer. mødet blev indledt med et velkommen fra kommu-
nen, hvorefter projektet blev forelagt og præsenteret af en person fra et ingeniørfirma. det var
den første orientering af lodsejerne i egebjerg kommune. han husker ikke, hvor lang tid det
tog at besvare de spørgsmål, der blev rejst. der var ikke mange, der stillede spørgsmål. selv
stillede han som nummer 2 eller 3 spørgsmål om øhavsstien. hans spørgsmål drejede sig om
vedligeholdelse af vejen, som for ham var meget væsentlig. han nævnte også noget om skilt-
ning, men det fandtes ikke nødvendigt, mente man fra ingeniørfirmaets eller kommunens side.
det varede 2 til 3 minutter, og der kom ikke nogen kommentarer hertil, bortset fra skiltningen.
forud for opkvistningen blev han ringet op af bodil søgaard. det var i august 2005. bodil
søgaard havde problemer med vandforsyningen via en brønd. han befandt sig da i slovenien.
da han kom hjem, var han hos bodil søgaard og sagde til hende, at han næste dag ville be-
gynde på opkvistningen. det var først, da han var i gang med dette arbejde, at bodil søgaard
hindrede ham i at fortsætte.
i 1990’erne gik han fra at være aktiv landmand til at være ansat under et forskningsprojekt.
han var på det tidspunkt på arbejde hver dag fra kl. 8 til kl. 16. i 1999 var han blevet konsu-
lent i et andet firma og var i den anledning tit i udlandet. hver 6. uge var han således væk i 14
dage. hans økonomi afhang dog bl.a. af skovning af brænde til eget forbrug, og det gik der
megen tid med. ved de lejligheder kom han ind fra tørvelong, fordi vejen i skjoldemosesko-
ven var så opblødt, at man ikke kunne køre den vej.
                                                - 8 -
byggeaffald fra laden blev kørt væk 1 eller 2 år efter 1999. byggeaffaldet lå i hans skov, og
han var kørt ind over sin egen græsmark, lysbjerg, og tilbage ad samme vej. han havde lovet
bodil søgaard at hente affaldet og bringe det på lossepladsen. i forbindelse med selve afhent-
ningen var han inde hos bodil søgaard, der opholdt sig i laden, og han sagde til hende, at han
lige så godt kunne have benyttet sin vejret, det havde været nemmere. på det tidspunkt var det
fysisk umuligt at køre gennem ledhullet.
når han ikke har fået vejen tinglyst, skyldes det, at det spekulerede man ikke på, når vejretten
var så gammel, som den var. det var ikke almindeligt i området at tinglyse sådanne rettighe-
der.
ane bodil søgaard har forklaret, at hun slet ikke kan genkende knud dencker-jensens forkla-
ring om, at han, hver gang de mødtes, talte om en vejret. hun kan heller ikke genkende, at han
overhovedet brugte dette ord. det var dog vældig tit, at han kom på besøg, men han kom altid
gående. hun har også spurgt ham, om han ville have en kop kaffe eller en øl. søen og haven
blev først anlagt i 2002, efter at hun var flyttet ind, og det var især herefter, at knud dencker-
jensen vældig tit eller en til to gange om måneden eller nogle gange lidt hyppigere kom på
besøg. hun husker kun, at han kom gående, og at han kom over diget.
om byggeaffaldet har hun forklaret, at hun selv satte laden i stand, idet hun selv fjernede
nogle plader, som hun også selv kørte væk. hun havde således ikke nogen håndværkere til at
hjælpe sig. det samme gjaldt ved nedrivningen af stuehuset. hun har heller ikke kendskab til,
at byggeaffald blev efterladt på knud dencker-jensens ejendom. en tømrer satte brædder op
på laden og havde i den forbindelse sat et stillads op. det skete i 2001. hun ved ikke noget
om fjernelsen af et blommetræ eller om fjernelse af byggeaffald.
hun mødte jørgen eriksen mellem 1999 og 2002, altså på et tidspunkt inden hun flyttede ind.
hun tilbød ham og knud dencker-jensen en øl. der blev ikke i den forbindelse nævnt noget
om vejrettigheder. hun husker ikke at have serveret rødvin for nogen. hun mener således
heller ikke, at hun så knud dencker-jensens mor før i byretten.
på det tidspunkt, hvor mødet i kommunen blev afholdt, var hun flyttet ind. det kan godt
passe, at der var cirka 40 tilhørere til mødet, og at mødet varede et par timer. amtets og
kommunens folk var til stede og præsenterede sig. på forhånd var et kort sendt ud til tilhø-
                                               - 9 -
rerne. hun havde forinden af kommuneingeniøren fået at vide, at stien skulle anlægges, men
at det kunne diskuteres, hvor den skulle forløbe. hun ønskede blot ikke, at stien skulle føres
forbi hendes stuehus. det samme gav hun udtryk for på mødet med kommuneingeniøren. på
informationsmødet var der i øvrigt hængt et usædvanligt godt kortmateriale op på bagvæggen.
på kortet var forslaget til øhavsstien tegnet ind. der blev stillet spørgsmål om at forlægge
stien om egebjerg mølle. hun hæftede sig herved, fordi ingen rigtig vidste noget om, at amtet
havde erhvervet et areal i området. hun husker, at knud dencker-jensen rejste spørgsmål om
skiltning, men det blev hurtigt stemt ned. hun syntes ellers, at det kunne have været en god
ide. hun lavede et referat under mødet. det på bagsiden anførte er lavet umiddelbart efter
mødet, hvor hun blev siddende og skrev sine kommentarer til mødet færdig. kommunens no-
ter fra mødet har hun ikke set før under denne retssag. hvis hun havde kendt knud dencker-
jensens vejret, ville hun ikke have købt ejendommen. hun havde forinden foretaget undersø-
gelser af hele området om fredninger og veje. efter drøftelser med en advokat fandt hun, at
den i 1914 tinglyste vejret for hendes nabo mod nordøst ikke havde nogen virkning og for-
mentlig var bortfaldet.
hun hørte første gang om knud dencker-jensens vejret, da han i august 2005 var i gang med
sin motorsav, og hun stoppede ham. hun havde ikke hørt om vejretten før. hun husker dog, at
han og hans kone i 2003 på et tidspunkt vendte på hendes gårdsplads, og at hans kone bagef-
ter spurgte, hvorfor hun havde noget imod, at de kørte fra tørvelong langs havehækken til
ledhullet. hun husker tydeligt ordene, der blev brugt: ”hvorfor kunne de ikke få lov til at liste
igennem.” hun husker kun, at de spurgte, om de bare kunne køre der, men ikke noget om no-
gen vejret. det var først i august 2005, da hun stoppede knud dencker-jensen under opkvist-
ningen, at han sagde, at han havde vejret, og at han kunne vise papirer herpå. hun sagde her-
til, at han så bare kunne gå hjem og hente papirerne. han sagde, at det havde han ikke tid til,
og at han i øvrigt skulle ud at rejse. hun vil ikke udelukke, at knud dencker-jensen efter mø-
det om øhavsstien i 2003 sagde, at det ville være lettere at køre ad vejen, hvis den var opkvi-
stet. på det kort med optegnet øhavssti, som blev udsendt i forbindelse med informationsmø-
det, forløber øhavsstien i samme tracé, som knud dencker-jensen mente at have vejret til.
hun husker ikke, om knud dencker-jensen var oppe ved kortet under mødet og vise stiens
forløb. hun husker heller ikke, om hun sad ved siden af ham under mødet.
jørgen eriksen har forklaret, at han en formiddag i efteråret 1999 sammen med knud
dencker-jensen var på besøg hos bodil søgaard. det skete, fordi han og knud dencker-jen-
                                             - 10 -
sen går på jagt sammen, og fordi knud dencker-jensen havde sagt, at han skulle hilse på bo-
dil søgaard, da hun skulle vide, hvem der ville komme til at køre på vejen. de skulle ikke på
jagt, og de var kørt over knud dencker-jensens mark og havde parkeret bilen her, hvorefter
de var hoppet over stengærdet. bodil søgaards ejendom bestod på det tidspunkt af et gult
stuehus og en lade. på gårdspladsen fik de en økologisk øl af bodil søgaard. de sad i nogle
havestole på gårdspladsen. de præsenterede sig for bodil søgaard. hun præsenterede også sig
selv. knud dencker-jensen sagde, at han havde jagten, og at han havde vejret, og at jørgen
eriksen også havde lov til at køre ad den pågældende vej, når knud dencker-jensen gav ham
tilladelse hertil. bodil søgaard sagde ikke noget hertil. i øvrigt talte knud dencker-jensen og
bodil søgaard om økologi. jørgen eriksen talte også om at give bodil søgaard et tilbud på
byggeri, men det blev ikke til noget. på det tidspunkt boede bodil søgaard i laden. de var en
times tid hos bodil søgaard. man kunne godt køre på vejen, men ledhullet var spærret.
jack folke andersen har forklaret, at han kender knud dencker-jensen som nabo, idet de har
jorder, der næsten støder op til hinanden. han deltog i mødet den 19. juni 2003 på kommune-
kontoret om øhavsstien. han deltog, fordi han havde forpagtet nogle jorder syd for egebjerg
mølle, hvor stien skulle føres over. han mødte således med fuldmagt for ejeren af jorden,
asta margrethe olsen. knud dencker-jensen og bodil søgaard var også til stede ved mødet,
hvor der vel var 5-7 interesserede. indledningsvis på mødet blev der gjort rede for projektet.
bagefter havde man lejlighed til at udtale sig. knud dencker-jensen viste bl.a. på et ophængt
kort, hvor han havde vejret, og hvor han mente, at stien skulle føres, nemlig således at den
skulle følge hans vejret også på stykket over bodil søgaards ejendom. han tør ikke sige noget
om, hvorvidt knud dencker-jensen også sagde noget om den historiske baggrund for hans
vejret. han synes ikke, at der kom nogle spørgsmål i den anledning. han tør ikke sige, hvor
bodil søgaard sad, men de sad vist alle omkring et bord. han kendte kun bodil søgaard flyg-
tigt inden mødet. der var nogle stykker, som sagde noget ved mødet. christian ulrich var
således oppe at sige noget. han husker ikke, om bodil søgaard også var oppe at sige noget.
det var hans opfattelse, at stien så vidt muligt skulle følge allerede anlagte veje, og ikke at
stien skulle nyanlægges. det lykkedes også for så vidt angår hans forpagtning at få flyttet
stien. i den forbindelse havde han hæftet sig ved knud dencker-jensens indlæg, fordi stien
over knud dencker-jensens ejendom havde betydning for, hvor stien skulle føres på hans
forpagtning. knud dencker-jensen kontaktede ham om mødet hos kommunen, men det skete
nok ikke før efter byrettens dom.
                                               - 11 -
højesterets begrundelse og resultat
efter tinglysningslovens § 1, stk. 2, skal en rettighed for at kunne fortrænge en utinglyst ret
selv være tinglyst, og erhververen ifølge aftalen skal være i god tro. ved god tro forstås efter
tinglysningslovens § 5, at erhververen ikke kender den utinglyste ret og heller ikke ved grov
uagtsomhed er skyld i sit ukendskab til den. god tro skal være til stede på det tidspunkt, da
aftalen anmeldes til tinglysning. efter tinglysningslovens § 26, stk. 1, er det en yderligere be-
tingelse for ekstinktion af en utinglyst hævd, at erhververen gør sin ret gældende inden 2 år
efter, at erhververens ret er tinglyst. i modsat fald får hævden også gyldighed mod erhverve-
ren.
parterne er enige om, at ejerne og brugerne af kildegården – inden ane bodil søgaard er-
hvervede sin ejendom ved skøde tinglyst den 25. august 1999 – havde vundet hævd til færdsel
på det omstridte vejstykke over hendes ejendom som påstået af knud dencker-jensen. de er
endvidere enige om, at hævden ikke er bortfaldet ved frihedshævd. spørgsmålet er herefter,
om ane bodil søgaard opfyldte betingelserne for at ekstingvere den utinglyste færdselsret, jf.
tinglysningslovens § 1, stk. 2, og § 5, og om hun rettidigt gjorde sin ekstinktionsret gældende,
jf. tinglysningslovens § 26, stk. 1.
knud dencker-jensen og ane bodil søgaard talte sammen, inden hun i 1999 erhvervede
ejendommen, men det er ikke godtgjort, at knud dencker-jensen i den forbindelse gjorde
ane bodil søgaard bekendt med den eksisterende færdselsret.
i skødet er det angivet, at der sælger bekendt ikke påhvilede ejendommen utinglyste rettighe-
der. i skødet er endvidere henvist til bl.a. et dokument om færdselsret, der var lyst på ejen-
dommen i 1914. efter dette dokument har naboen nordøst for ane bodil søgaards ejendom
ret til at færdes på det omstridte vejstykke på hendes ejendom og videre over bl.a. knud
dencker-jensens mark, lysbjerg, vest for hendes ejendom, til den offentlige vej i stågerup.
det lægges til grund, at hullet i leddet mellem ane bodil søgaards og knud dencker-jensens
ejendomme i 1999 var afspærret med sten på jorden, og at vejstykket fra ledhullet op til
gårdspladsen på hendes ejendom var så tilgroet, at man ikke kunne køre på det. knud
dencker-jensen fjernede i 2002 stenene i ledhullet, og ane bodil søgaard var klar over, at
stenene blev fjernet. det lægges endvidere til grund, at knud dencker-jensen på mødet i ege-
bjerg kommune den 19. juni 2003 om etablering af en natursti oplyste, at han havde vejret til
                                                - 12 -
det omstridte vejstykke på ane bodil søgaards ejendom. ane bodil søgaard var til stede på
mødet, og hun må have hørt knud dencker-jensens oplysning om hans vejret.
efter advokat skaadstrup jørgensens brev af 30. august 2005 og ane bodil søgaards brev af
15. september 2005 lægges det til grund, at ane bodil søgaard i august 2005 anfægtede knud
dencker-jensens vejret over hendes ejendom.
på den anførte baggrund tiltræder højesteret, at ane bodil søgaard opfyldte betingelserne for
ekstinktion efter tinglysningslovens § 1, stk. 2, jf. § 5, men finder samtidig, at hun ikke har
gjort sin ekstinktionsret rettidigt gældende, jf. herved tinglysningslovens § 26, stk. 1. det be-
mærkes herved, at det forhold, at der i 1999 lå sten i ledhullet, efter højesterets opfattelse
ikke kan tages som udtryk for, at hun gjorde sin ret gældende.
højesteret tager herefter knud dencker-jensens påstand til følge.
sagsomkostningerne for højesteret er fastsat til dækning af retsafgift med 1.500 kr., jf. rets-
plejelovens § 332, stk. 1, og advokatudgift med 50.000 kr. sagsomkostningerne for byret og
landsret er fastsat til dækning af retsafgift for byret med 400 kr. og af advokatudgift med
100.000 kr. for begge retter. der er ved fastsættelsen af sagsomkostningerne til dækning af
advokatudgift taget hensyn til sagens karakter og arbejdets omfang.
                                      thi kendes for ret:
ane bodil søgaard skal anerkende, at de til enhver tid værende ejere og brugere af ejendom-
men kildegården, stågerupvej 50, matr. nr. 2 a stågerup by, ollerup, har vejret over hendes
ejendom, tørvelong 40, matr. nr. 21 b og 21 c, begge stågerup by, stenstrup, for al færdsel,
såvel gående som kørende og færdsel med kreaturer.
i sagsomkostninger for byret og landsret skal ane bodil søgaard betale i alt 100.400 kr. til
knud dencker-jensen.
i sagsomkostninger for højesteret skal ane bodil søgaard, subsidiært statskassen, betale
51.500 kr. til statskassen, subsidiært knud dencker-jensen.
                                              - 13 -
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                                           lukkede døre
                      højesterets kendelse
                            afsagt torsdag den 10. maj 2012
sag 129/2011
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat lars lindhard, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i esbjerg den 20. oktober 2010 og af vestre
landsrets 2. afdeling den 8. februar 2011. procesbevillingsnævnet har den 15. april 2011
meddelt tilladelse til, at landsrettens kendelse indbringes for højesteret.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: peter blok, poul søgaard, marianne højgaard
pedersen, thomas rørdam og jens peter christensen.
påstande
t har gentaget sin påstand for landsretten om, at det ikke tillades politiet at foretage
dataaflæsning af ts facebook-profil (x@x) og messenger-profil (y@y), og at politiets
dataaflæsning den 19. oktober 2010 af ts profil på facebook ikke godkendes.
anklagemyndigheden har påstået landsrettens kendelse stadfæstet, dog således at indgrebene
godkendes efter retsplejelovens regler om gentagne hemmelige ransagninger, subsidiært som
fastslået af landsretten efter retsplejelovens regler om dataaflæsning.
anbringender
t har vedrørende retsplejelovens § 791 b om dataaflæsning anført, at bestemmelsen ikke kan
anvendes, da hans facebook-profil og messenger-profil ikke kan anses for at være
informationssystemer, dvs. en computer eller andet databehandlingsanlæg.
                                                - 2 -
betingelserne for ransagning er heller ikke opfyldt, da der ikke eksisterer noget, som kan ran-
sages, idet oplysningerne ligger på en server. betingelserne for indgreb i meddelelseshemme-
ligheden er endvidere ikke opfyldt.
selv om den forbrydelse, der efterforskes, er undergivet dansk straffemyndighed, kræver ind-
greb uden for landets grænser en klar lovhjemmel og en tilladelse fra det pågældende lands
myndigheder. hverken lovhjemmel eller tilladelse foreligger.
det forhold, at politiet faktisk kan skaffe sig adgang til de nævnte profiler fra danmark, med-
fører ikke, at profilerne nødvendigvis er undergivet dansk jurisdiktion, når indehaveren af
profilerne har bopæl i et andet land og benytter profilerne derfra, og når serverne befinder sig
i andre lande.
det fremgår af reglerne for facebook, at facebook er hjemmehørende i santa clara county,
californien, at alle data befinder sig på en server i usa, og at californisk lov gælder for for-
holdet mellem facebook og profilejeren. messenger-profilen er hjemmehørende i luxem-
bourg. myndighederne i disse lande skulle derfor have været involveret. hertil kommer at han
har måttet koble sig op på de nævnte tjenester via en canadisk teleudbyder, når han opholdt
sig i canada, hvorfor de canadiske myndigheder skulle have godkendt indgrebene.
reglerne om straffeprocessuelle indgreb skal nødvendigvis undergives en streng fortolkning.
analogier og udvidede fortolkninger kan ikke komme på tale.
anklagemyndigheden har anført, at indgrebet har karakter af eller må sidestilles med gen-
tagne hemmelige ransagninger, og at betingelserne efter retsplejelovens § 799, jf. § 793, stk.
1, nr. 1, herfor er opfyldt. politiet har ved brug af korrekt brugernavn og password efter by-
rettens kendelse flere gange logget sig på ts facebook- og messenger-profiler med henblik på
undersøgelse af de oplysninger og meddelelser, som på de respektive under-
søgelsestidspunkter fandtes på hans profiler, herunder modtagne og afsendte beskeder (e-
mails, chat mv.). oplysningerne på ts væg på facebook, som f.eks. kan indeholde
statusopdateringer, kan nærmest sammenlignes med en opslagstavle i et hus, som politiet
finder i forbindelse med en ransagning. politiet har således fået adgang til et ”øjebliksbillede”
                                               - 3 -
svarende til, hvad politiet kan opnå ved en ransagning. indgrebet har ikke omfattet
oplysninger undervejs i kommunikationslinjen, hvorfor reglerne om indgreb i meddelel-
seshemmeligheden ikke finder anvendelse.
til støtte for at der er tale om ransagning, henvises til betænkning nr. 1023/1984, side 55 og
betænkning nr. 1377/1999 afsnit 6.1 og forarbejderne til lov nr. 465 af 7. juni 2001 om hæleri
og anden efterfølgende medvirken samt it-efterforskning, jf. lovforslag nr. 194, folketings-
året 2000-01, de almindelige bemærkninger, pkt. 4.2. det støttes endvidere af forarbejderne til
lov nr. 378 af 6. juni 2002, hvor bl.a. reglerne om dataaflæsning blev indsat.
i relation til ransagningsreglerne er det uden betydning, at de pågældende oplysninger ikke
fandtes lagret på en computer tilhørende t, men på servere tilknyttet facebook og messenger,
når henses til, at der kan fås adgang til de pågældende oplysninger ved brug af rette
brugernavn og password og uden inddragelse af udbyderen af facebook og messenger eller af
andre tredjemænd.
indgrebet må antages at være af afgørende betydning for efterforskningen af sagen, hvorfor
denne betingelse er opfyldt både for så vidt angår ransagningsreglerne og dataflæsnings-
reglerne.
såfremt det måtte antages, at indgrebet helt eller delvist er omfattet af retsplejelovens regler
om indgreb i meddelelseshemmeligheden, er betingelserne herfor ligeledes opfyldt, jf. rets-
plejelovens § 781, stk. 1.
efter forarbejderne til retsplejelovens § 791 b, stk. 1, synes reglerne om dataaflæsning navnlig
at være rettet mod tilfælde, hvor politiet ved at installere snifferprogrammer eller andet udstyr
i f.eks. en computer kan skaffe sig adgang til oplysninger i denne. i den foreliggende situation
er der næppe tale om, at aflæsningen af oplysningerne sker ved hjælp af ”programmer eller
andet udstyr”.
det straffeprocessuelle indgreb ønskes foretaget som led i strafferetlig efterforskning foreta-
get af danske myndigheder med henblik på eventuel retsforfølgning i danmark. efterforsk-
ningen i sagen, herunder iværksættelsen af de straffeprocessuelle indgreb, skal derfor foreta-
                                                 - 4 -
ges efter reglerne i retsplejeloven. retten skal alene tage stilling til, om betingelserne for ind-
grebene er opfyldt efter retsplejelovens regler, ikke om gennemførelse af indgrebet i givet fald
vil kræve bistand fra udenlandske myndigheder, eller om det vil kunne gennemføres af dansk
politi på egen hånd.
retsgrundlaget
om afgrænsning af ransagning overfor andre tvangsprocessuelle indgreb henvises i lovforsla-
gets almindelige bemærkning til betænkning 1159/1989, jf. ft 1996/1997, tillæg a, sp.
2488. i bemærkningerne anføres følgende om betænkningen:
       ”det fremgår bl.a. heraf, at begrebet ransagning også omfatter undersøgelse af f.eks.
       elektroniske medier, der på samme måde som papirer er egnede til at være bærere af et
       meningsindhold. det vil således være ransagning, hvis man aflæser en diskette, der fin-
       des under en ransagning, eller oplysninger, der er lagret i hukommelsen på en computer.
       det anses også for ransagning at afspille en besked, der tidligere er indtalt på en telefon-
       svarer.
       derimod vil aflytning af korrespondancen mellem en sigtets computer og en computer
       et andet sted eller aflytning af en telefonsamtale være et indgreb i meddelelseshemme-
       ligheden, der er reguleret ved reglerne i retsplejelovens kapitel 71.”
højesterets begrundelse og resultat
politiets adgang til ts facebook- og messenger-profiler kan ske fra en hvilken som helst
computer med internetadgang alene ved hjælp af de koder, som politiet er blevet bekendt med
via telefonaflytninger.
de oplysninger, som politiet kan få kendskab til ved indgrebene, er – på samme måde som
afsendte og modtagne e-mails – ikke oplysninger, der er undervejs i en kommunikationslinje.
oplysningerne er lagret på profilerne og tilgængelige ved hjælp af koderne.
højesteret finder, at indgrebene har karakter af gentagne hemmelige ransagninger, som kan
foretages med hjemmel i retsplejelovens § 793, stk. 1, nr. 1, jf. § 799.
da den kriminalitet, t er sigtet for, er undergivet dansk straffemyndighed, da sagen
efterforskes af danske myndigheder, og da indgrebene kan foretages uden at involvere
udenlandske myndigheder, kan det ikke føre til et andet resultat, at t fra februar 2010 til
                                               - 5 -
februar 2011 befandt sig i udlandet, og at oplysningerne på profilerne befinder sig på servere i
udlandet.
herefter – og da de øvrige betingelser for at godkende indgrebene i retsplejelovens § 794 fin-
des at være opfyldt – tiltræder højesteret, at det er tilladt politiet at aflæse ts facebook- og
messengerprofiler.
af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder højesteret endvidere, at politiets aflæsning
den 19. oktober 2010 er godkendt, jf. herved retsplejelovens § 796, stk. 3.
                                        thi bestemmes:
det tillades politiet at foretage aflæsninger af ts facebook-profil (x@x) og messenger-profil
(y@y) som gentagne hemmelige ransagninger, og politiets aflæsning den 19. oktober 2010
af ts facebook-profil godkendes.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt fredag den 19. august 2016
sag 5/2016
(1. afdeling)
ventus luftteknik aps under konkurs
(advokat thomas frøbert)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat david auken)
og
sag 11/2016
murerfirmaet søren jonasen a/s under konkurs
(advokat arne ruskjær)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat david auken)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 5. afdeling den 18. december 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, thomas rørdam, jens peter
christensen, lars hjortnæs og anne louise bormann.
påstande
appellanterne, ventus luftteknik aps under konkurs og murerfirmaet søren jonasen a/s
under konkurs, har gentaget deres påstande.
                                               - 2 -
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om skat er berettiget til i konkursboernes krav på fradrag for tab på ikke be-
talte fakturaer, jf. momslovens § 27, stk. 6, at modregne sit krav på skyldig moms for de af-
giftsperioder, hvor de pågældende fakturaer er udstedt.
der er enighed om, at skats krav er stiftet før de respektive fristdage i konkursboerne, mens
konkursboernes krav er stiftet efter fristdagen, og at betingelserne for modregning efter kon-
kurslovens § 42, stk. 1, derfor ikke er opfyldt.
spørgsmålet er herefter, om modregning kan ske efter dansk rets almindelige regler om kon-
neks modregning, som efter konkurslovens forarbejder gælder ved siden af modregningsbe-
stemmelsen i § 42.
efter momslovens § 23, stk. 1, indtræder afgiftspligten ved leveringen. momsbeløbet indgår
herefter i virksomhedens opgørelse af moms for den pågældende afgiftsperiode. hvis kravet
på betaling for leverancen viser sig uerholdeligt, lider virksomheden et tab. den del af tabet,
der svarer til momsbeløbet, kompenseres virksomheden for ved at få et fradrag efter moms-
lovens § 27, stk. 6, når tabet konstateres.
såvel konkursboernes krav som skats krav udspringer af de momsbelagte fakturaer, som
har vist sig uerholdelige. uden disse fakturaer havde konkursboerne ikke haft noget krav efter
§ 27, stk. 6, og skats krav på ikke betalt moms havde været tilsvarende mindre. de beløb,
som konkursboerne har krav på efter momslovens § 27, stk. 6, indgår således reelt i skats
krav på ikke betalt moms for den afgiftsperiode, hvor momsbeløbet indgår, og er dermed nært
forbundet med restancen for denne afgiftsperiode. denne nære forbindelse består, uanset at en
del af momskravet for den pågældende afgiftsperiode er betalt, som det er tilfældet vedrø-
rende ventus luftteknik aps.
på den anførte baggrund finder højesteret, at der i hvert fald i en situation som den forelig-
gende, hvor der er tale om konkursboer, som ikke har fortsat virksomhedsdriften, kan ske
modregning.
                                                - 3 -
det kan ikke føre til et andet resultat, at fradraget efter momslovens § 27, stk. 6, først kan ske,
når tabet konstateres, og fradraget dermed ikke sker i samme afgiftsperiode, som skats re-
stance vedrører. højesterets dom af 13. oktober 1997 (ufr 1997.1638) og skats juridiske
vejledning, der refererer dommen, har ikke taget stilling til en situation som den foreliggende,
hvor hovedkravet udspringer af samme retsforhold som modkravet, og dermed har en nær
sammenhæng med den afgiftsperiode, som modkravet vedrører.
højesteret finder det ikke godtgjort, at der har foreligget en administrativ praksis, der afskæ-
rer skat fra modregning.
højesteret stadfæster herefter dommen.
af de grunde, som landsretten har anført i sin omkostningsafgørelse, finder højesteret, at in-
gen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for højesteret til den anden part.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 10. juni 2015
sag 104/2013
t. hansen gruppen a/s
(advokat claes wildfang)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat bodil søes petersen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 21. afdeling den 8. maj 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, marianne højgaard pedersen,
thomas rørdam, hanne schmidt og jan schans christensen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, t. hansen gruppen a/s, har nedlagt påstand om, at indstævnte skatteministeriet
skal betale 1.028.374 kr. med renter efter renteloven fra den 22. april 2010.
skatteministeriet har påstået stadfæstelse.
anbringender
t. hansen gruppen a/s har som led i argumentationen for, at selskabet som importør har ud-
vist tilstrækkelig omhu, yderligere anført, at importøren ikke kun kan sikre sig opfyldelse af
betingelserne for toldfrihed ved en beregning af værdien af de konkrete enkeltdele i produktet.
der skal foretages et konkret skøn over importørens omhu ud fra en vurdering af, om impor-
terne afviger fra normal handelspraksis.
                                              - 2 -
parterne har i øvrigt i det væsentlige gentaget deres anbringender.
supplerende sagsfremstilling
for højesteret har t. hansen gruppen bl.a. fremlagt de tidligere fremlagte prisspecifikationer
for de enkelte cykelmodeller, men nu forsynet med manuelt påførte oplysninger om værdien
af hver enkelt angivet komponent og med angivelse af, om komponenten har oprindelse i
asean-området eller ikke. der er endvidere fremlagt leverandørerklæringer fra sram og
shimano.
yderligere om retsgrundlaget
udover det, der er citeret i landsrettens dom, hedder det i præmis 18 i eu-domstolens dom af
8. november 2012 i sag c-438/11 (lagura vermögensverwaltung gmbh):
      ”såfremt det ved efterfølgende kontrol imidlertid ikke er muligt at fastslå, hvorfra den
      vare, som er nævnt i oprindelsescertifikat formular a hidrører, skal det fastslås, at op-
      rindelsen er ukendt, og at oprindelsescertifikatet og præferencetoldsatsen derfor er ble-
      vet anvendt fejlagtigt (jf. analogt dommen i sagen huygen m.fl., præmis 17 og 18, dom
      af 14.5.1996, forenede sager c-153/94 og c-204/94, faroe seafood m.fl., sml. i, s.
      2465, præmis 16, samt dommen i sagen beemsterboer coldstore services, præmis 34,
      og i sagen afasia knits deutschland, præmis 44).”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af torben jensen.
torben jensen har forklaret bl.a., at han kan godkende gengivelsen i den indankede dom af
hans forklaring for landsretten, idet han dog bemærker, at han generelt godt ved, i hvilke
lande underleverandørernes fabrikker ligger. for så vidt angår fabrikker, der ligger uden for
asean-landene, ved han ikke i alle tilfælde, om de ligger eksempelvis i kina eller i taiwan,
da dette ikke har nogen betydning i forhold til toldsagen.
i de cykler, som produceres af bestway i cambodja, indgår dele, som er produceret på fabrik-
ker i vietnam. fabrikkerne i vietnam ligger få timers kørsel fra bestways fabrik i cambodja.
i forbindelse med, at t. hansen gruppen begyndte at importere cykler fra bestways fabrik i
cambodja, besøgte han de nævnte fabrikker i vietnam og efterfølgende bestways fabrik i
cambodja. besøgene var arrangeret af asama efter ønske fra t. hansen gruppen. en repræ-
sentant for asama deltog i besøgene. repræsentanter for de respektive fabrikker viste rundt.
                                               - 3 -
formålet med besøgene var at se de fabrikker, hvor der blev produceret dele til cyklerne. the-
resa chou fra asama fortalte, at bestways fabrik i cambodja købte dele til cyklerne fra de
fabrikker, som han besøgte i vietnam. da han besøgte bestways fabrik i cambodja, kunne
han genkende logoer fra de vietnamesiske fabrikker, som han netop havde besøgt. han kunne
bl.a. genkende alhongas og shinings logoer. han så ingen oprindelsescertifikater. han ved, at
asamas produktion i taiwan også foregår på den måde, at en fabrik fremstiller cyklerne af
dele, som er produceret på fabrikker i nærområdet.
i de fremlagte prisspecifikationer for de enkelte cykelmodeller har han i skemaerne ud for
hver enkeltdel i specifikationen yderst til højre indsat prisen for denne del samt oplysning om,
hvorvidt denne del hidrører fra et asean-land eller et tredjeland. de priser, som han har ind-
sat, er baseret på oplysninger, som han har modtaget fra cykelfabrikkerne, og på hans eget
skøn. hans skøn er baseret på hans viden om, hvad han generelt betaler for de pågældende
cykeldele. der er enkelte fejl med hensyn til prisen i asean-kolonnerne, idet han dengang
ikke havde tid til at undersøge enkelte spørgsmål til bunds.
han har ikke set og har ikke bedt om at få lov til at se oprindelsescertifikater. han har heller
ikke tidligere bedt om at se oprindelsescertifikater.
som følge af toldsagen har t. hansen gruppen i en årrække ikke importeret cykler fra cam-
bodja. t. hansen gruppen genoptog i juli 2011 importen af cykler fra cambodja. den import,
som foregår i dag, er baseret på de samme dokumenter som importen i de år, der er omstridt i
sagen. de danske skattemyndigheder har ikke haft indsigelser mod den import, som foregår i
dag.
han mener fortsat, at kravet om, at 60 % skal komme fra asean-lande, er overholdt for så
vidt angår den import, som er omstridt i sagen.
han fastholder, at 40 % af cyklernes gear kommer fra europa. de 40 % er opgjort i forhold til
antallet af importerede cykler og ikke i forhold til antallet af modeller.
alle de producenter, som han har besøgt, har også fabrikker i andre lande.
                                                 - 4 -
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om t. hansen gruppen a/s var i god tro med hensyn til, om et antal cykler, som
selskabet i 2007 og 2008 havde importeret fra cambodja, og som ifølge de foreliggende op-
rindelsescertifikater var fra cambodja, opfyldte kravene til oprindelsesstatus og dermed told-
frihed, jf. kommissionens forordning nr. 2454/93 af 2. juli 1993 med senere ændringer. de
cambodjanske myndigheder begik fejl ved udstedelsen af oprindelsescertifikat formular a, og
parterne er enige om, at t. hansen gruppen ikke med rimelighed kunne forventes at have
opdaget fejlen.
spørgsmålet er, om t. hansen gruppen har krav på tilbagebetaling af den told, selskabet har
betalt for importen af cyklerne med henvisning til, at selskabet opfyldte kravet om god tro i
artikel 220, stk. 2, litra b, i rådets forordning 2913/92 af 12. oktober 1992 med senere
ændringer. efter bestemmelsen kan debitor påberåbe sig at have handlet i god tro, når han kan
påvise, at han i den periode, hvor de pågældende forretningsaktiviteter har fundet sted, har
udvist omhu for at sikre sig, at samtlige betingelser for præferencebehandling er opfyldt.
efter eu-domstolens praksis udgør godtgørelse eller fritagelse for import- eller eksportafgif-
ter, der kun kan indrømmes under visse forudsætninger og i bestemte særlige situationer, en
undtagelse til den normale import- og eksportordning, og bestemmelserne, hvori der er fastsat
en sådan godtgørelse eller fritagelse, skal følgelig fortolkes snævert. da god tro er en ufravi-
gelig betingelse for at ansøge om godtgørelse eller fritagelse for import- eller eksportafgifter,
følger det heraf, at dette begreb skal fortolkes således, at antallet af godtgørelses- eller frita-
gelsestilfælde forbliver begrænset, jf. eu-domstolens dom af 1. oktober 2009 i sag c-552/08
p (agrar-invest tatschl gmbh), præmis 53. beviset for, at den erhvervsdrivende har været i
god tro, vedrører den pågældendes adfærd i den periode, hvor de pågældende forretningsakti-
viteter har fundet sted, jf. præmis 60. hvis det ved den efterfølgende kontrol ikke er muligt at
fastslå, hvorfra den vare, som er nævnt i oprindelsescertifikat formular a, hidrører, skal det
fastslås, at oprindelsen er ukendt, og at oprindelsescertifikatet og præferencetoldsatsen derfor
er blevet anvendt fejlagtigt, jf. eu-domstolens dom af 8. november 2012 i sag c-438/11 (la-
gura vermögensverwaltung gmbh), præmis 18. det påhviler de erhvervsdrivende selv i deres
kontraktsforhold at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at undgå risikoen for en
efteropkrævningssag, jf. præmis 30.
                                                 - 5 -
det fremgår af rapporten af 27. november 2009 fra det europæiske kontor for bekæmpelse af
svig, olaf, bl.a. at bestway industrial co. ltd. ikke var i stand til at fremkomme med nød-
vendige oprindelsesbeviser formular a for de dele, der importeres fra andre asean-lande,
og som anvendes i produktion af cykler, der eksporteres til eu. af rapporten fremgår endvi-
dere, at da det ikke var muligt at skaffe enten de reelle omkostningsfordelinger for cykler
solgt til eu eller de faktiske omkostninger ved de importerede cykeldele, var det umuligt at
konkludere på ikke-præferenceoprindelsen for de cykler, der blev eksporteret fra cambodja til
eu. endelig fremgår det af rapporten, at det vurderes, at de indsamlede beviser er tilstrække-
lige til at fastslå, at oprindelsescertifikaterne formular a, der blev udstedt i forbindelse med
eksporten af cykler fra cambodja, er ugyldige.
som anført af landsretten må t. hansen gruppen anses for generelt at have sikret sig, at
asama-koncernen faktisk ville være i stand til at opfylde betingelserne for præferencebe-
handling. efter de foreliggende oplysninger, herunder de afgivne forklaringer, finder højeste-
ret imidlertid, at t. hansen gruppen ikke har truffet foranstaltninger, som reelt sikrede sel-
skabet, at de enkelte leverancer af cykler fra cambodja opfyldte kravene til toldmæssig præfe-
rencebehandling, herunder i lyset af reglerne om oprindelse og regional kumulation. t. han-
sen gruppen handlede i væsentligt omfang i tillid til, at producenten overholdt reglerne uden,
at t. hansen gruppen selv søgte dette bekræftet gennem tilvejebringelse af dokumentation,
som muliggjorde, at selskabet blev i stand til at fastslå, om betingelserne for at opnå toldpræ-
ference var opfyldt. herved adskiller situationen sig fra den, der forelå i den sag, som kom-
missionen traf afgørelse i den 30. november 2012 (sag c(2012)8694), om en finsk importør af
cykler fra samme fabrik i cambodja.
under de anførte omstændigheder tiltræder højesteret, at t. hansen gruppen ikke har påvist,
at selskabet i den periode, hvor importen af cyklerne fandt sted, har udvist den fornødne omhu
for at sikre sig, at samtlige betingelser for præferencebehandling var opfyldt.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                        thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
                                               - 6 -
i sagsomkostninger for højesteret skal t. hansen gruppen a/s betale 70.000 kr. til skattemi-
nisteriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
cal
                                   udskrift
                                        af
                   sø- & handelsrettens dombog
                                  ____________
den 12. november 2007 blev af retten i sagen
v 38‐06
metro sportswear ltd.
(advokat hanne weywardt)
mod
morten kastrup nielsen
(advokat anders torbjerg andersen)
afsagt sålydende
                                     d o m:
                                           - 2 -
tvisten angår sagsøgeren, metro sportswear ltd’s krav på erstatning og vederlag i
anledning af sagsøgte, morten kastrup nielsens uomtvistede krænkelse af metro
sportswear ltd’s varemærkerettigheder.
metro sportswear ltd har nedlagt påstand om,
     1. at den af skat københavn den 26. januar 2006 trufne beslutning om suspen‐
        sion af frigivelse af produkter i sag nr. 02/06‐267‐01928 stadfæstes som lovlig
        gjort og forfulgt,
     2. at den af skat københavn den 7. februar 2006 trufne beslutning om suspen‐
        sion af frigivelse af produkter i sag nr. 02/06‐267‐01981 stadfæstes som lovlig
        gjort og forfulgt,
     3. at den af skat københavn den 7. februar 2006 trufne beslutning om suspen‐
        sion af frigivelse af produkter i sag nr. 02/06‐267‐01982 stadfæstes som lovlig
        gjort og forfulgt,
     4. at sagsøgte forbydes at producere, importere, sælge, markedsføre og/eller på
        anden måde overdrage eller disponere over produkter, som bærer et eller
        flere af de af sagsøger registrerede varemærker, jf. bilag 1, uden at hidrøre
        fra sagsøger, og/eller bærer varemærker, som er forvekslelige med de af sag‐
        søger registrerede varemærker eller i øvrigt anvende de af sagsøger registre‐
        rede varemærker, og
     5. at sagsøgte tilpligtes at betale sagsøger kr. 75.000 i erstatning og vederlag
        med tillæg af procesrente fra sagens anlæg den 4. april 2006.
morten kastrup nielsen, som med hensyn til påstand 1 – 4 har taget bekræftende
til genmæle, har påstået frifindelse vedrørende påstand 5, subsidiært frifindelse
mod betaling af et mindre beløb efter rettens skøn.
sagsfremstilling
metro sportswear ltd (herefter metro) er et canadisk selskab, som fremstiller be‐
klædning mv. af mærket canada goose. metro, som i danmark er repræsenteret af
                                           - 3 -
firmaet nagpeople, er indehaver af det registrerede varemærke canada goose både
som figurmærke og som ordmærke, bl.a. for frakker og jakker (klasse 25).
ved brev af 26. januar 2006 og 2 breve af 7. februar 2006 underrettede skat metros
advokat om, at skattecenter københavn henholdsvis den 24. januar 2006, 26. januar
2006 og 1. februar 2006 med hjemmel i artikel 4 i rådets forordning (ef) nr.
1383/2003 af 22. juli 2003 havde tilbageholdt 12 jakker (3 forsendelser a 4 stk.) af
mærket canada goose.
ved brev af 30. januar 2006 og 2 breve af 10. februar 2006 imødekom skattecenter
københavn metros advokats anmodninger om suspension af frigivelsen af jakkerne,
der havde henholdsvis morten rasmussen, anders holme og martin talebi angivet
som varemodtagere.
der er fremlagt fotos af de tilbageholdte jakker, som ubestridt alle er efterligninger
af canada goose jakker, forsynet med canada goose mærker og andre canada
goose kendetegn. jakkerne i forskellige størrelser og farver er efterligninger af to
canada goose modeller, ”chilliwack parka” og ekspedition parka”.
ved brev af 30. januar 2006 og 2 breve af 14. februar 2006 rettede metros advokat
henvendelse til hver af de tre angivne varemodtagere og gjorde gældende, at der
forelå en krænkelse af metros varemærkerettigheder. der blev i brevene samtidig
lagt op til en forligsmæssig afslutning på de enkelte sager.
af en e‐mail fra sagsøgte til kåre wanscher, som er medarbejder på metros advo‐
kats kontor, fremgik bl.a., at sagsøgte ”accepterer at alle 12 jakker … bliver destrue‐
ret uden forbehold”. det fremgik endvidere af e‐mailen:
      ”jeg er fuld ansvarlig for alle jakker, og vil gerne kontaktes direkte, såfremt
      der sker nyt i sagen. jeg understreger endnu engang, at der er handlet i god
      tro, på at der var tale om originale varer. jeg tager stærkt afstand fra brug af
      husdyr til pels og lign. og vil under ingen omstændigheder modtage varer af
      denne art.”
                                            - 4 -
nogle af jakkerne blev købt på internetauktion på internetportalen ”ebay”. betaling
skete via betalingssystemet ”pay pal”. af et print fra ”ebay”’s hjemmeside af 7. fe‐
bruar 2005 vedrørende det ene af købene fremgår bl.a., at en ”new canada goose
chilliwack parka jacket black sizeany” den 15. januar 2006 blev solgt for et aukti‐
onsbud på 112,50 $ (ca. 694 kr.). sælger var: ”nz_best_sony (private)”, og auktions‐
vinderen ”mortenx0_0” (sagsøgte). forsendelsesomkostninger til danmark var op‐
lyst til 39,99 $ (ca. 247 kr.). ud for “item location” var angivet “auckland new zea‐
land”. der var mulighed for at klikke på “ask seller a question”. ud for køber
”mortenx0_0” var anført en stjerne, som efter det oplyste er udtryk for en rating, der
symboliserer et antal handler med rettidig betaling. ved at klikke på billedet af den
udbudte jakke, forstørres billedet.
af en e‐mail fra ”ebay” til sagsøgte den 16. januar 2006, der bekræfter salget af jak‐
ken, er sælger oplyst til at være ”mijia zhou, auckland 1007 new zealand”.
af en anden e‐mail af samme dato fra ”ebay” fremgår, at sagsøgte – med samme
sælger ‐ tillige vandt en auktion over en anden ”canada goose chilliwack parka
jacket black sizeany”, denne gang til 122,50 $ (ca. 756 kr.).
sagsøgte købte herefter resten af jakkerne uden om auktionssystemet og efter di‐
rekte aftale med sælger.
af en udskrift af 6. februar 2006 fra ”paypal” vedrørende en transaktion den 18.
januar 2006 fremgår, at der fra sagsøgte via visa card til yinghong xu, email:
nz_best_sony@yahoo.com overføres et beløb på 1.584,99 $.
metro har fremlagt materiale vedrørende omtale af køb på ”ebay” i pressen.
metro har i et bilag vedr. perioden 26. januar 2006 til 24. november 2006 opgjort af‐
holdte destruktions‐, opbevarings‐ og transportomkostninger til 11.275, 27 kr. inkl.
”juridisk konsulent”, 2.500 kr.
i svarskrift dateret den 29. september 2006 anførte sagsøgte bl.a. følgende:
                                          - 5 -
”…
sagsøgte bestrider ikke – efter – at have set fotos af de beslaglagte jakker (bilag 5) at
der er tale om varemærkeforfalskede jakker”.
…”
forklaringer
eva sørensen har forklaret, at hun siden 2004 har været ansat hos nagpeople, ene‐
distributør af canada goose produkter i danmark. hun beskæftiger sig med bog‐
holderi og regnskab. nagpeople har selv en butik i silkegade i københavn, hvor
canada goose har været forhandlet siden 2002.
mærket canada goose er 50 år gammelt og stammer fra canada, hvor jakkerne op‐
rindeligt blev anvendt som arbejdstøj i arktiske områder, blandt andet af det ri‐
dende politi.
produkterne produceres udelukkende i canada. materialerne udvælges med største
omhu blandt de bedste stoffer, lynlåse, knapper, inderfor m.v. høj kvalitet er nød‐
vendig, for at jakkerne kan stå for hårdt slid og ekstremt vejr, og de imprægneres på
en speciel måde. der anvendes ulvepels fra frie dyr, og pelsstykket er derfor for‐
skellig fra jakke til jakke. dyrene reguleres naturligt, og der er streng kontrol fra de
canadiske og amerikanske miljømyndigheder.
forhandlerne af canada goose produkter bliver nøje udvalgt ud fra bl.a. geografisk
beliggenhed, således at indbyrdes konkurrence undgås. nagpeople kontaktes hvert
år af butikker, der gerne vil være forhandlere, men langt de fleste får afslag. pro‐
dukterne præsenteres og gennemgås nøje med nye forhandlere i et showroom. der
har ikke været større annoncekampagner; produkterne ”sælger sig selv”. varerne er
med på en messe hvert forår, hvor de gennemgås med forhandlerne, og hvor ejerne
er til stede. der ændres ikke i jakkernes design fra år til år, og der sker i det hele
taget kun meget små, ofte nærmest usynlige ændringer, f.eks. kan en lynlås være
                                          - 6 -
forbedret, en sytråd ændret, eller der kan være præget et særligt mærke på en knap.
nogle ændringer sker som forbedringer af detaljer, andre for at give jakkerne sær‐
lige kendetegn, så de kan kendes fra falske varer. farverne går også igen år efter år:
sort, navy, old greenland og rød.
”restlager‐udsalg” kendes ikke. hvert år i marts bringes en stor del af de ikke solgte
jakker til hovedlageret og derefter tilbage til butikkerne ved sæsonstart, hvor de
sælges til uændrede priser. en del jakker bliver i butikkerne, idet de sælges året
rundt.
”chilliwack parka”, som er den billigste model i sortimentet, er udviklet til piloter i
kolde områder og er utroligt populær blandt unge. den sælges til butikkerne for
1.900 kr. ekskl. moms, og udsalgsprisen er 4.500 kr. modellen sælges i anledning af
50 års jubilæet for tiden også i en ”limited edition” i kalveskind til 14.000 kr. der
findes på verdensplan 200 stk. af denne udgave.
”expedition parka”, en lidt længere model, sælges til butikkerne for 2.200 kr. ekskl.
moms. udsalgsprisen er 5.000 kr.
prisen på jakkerne er steget, siden vidnet startede, hvor udsalgsprisen for en ”chil‐
liwack parka” var 4.000 kr. prisen skulle i år være steget til 5.000 kr., men det blev
besluttet fra sverige, hvor det skandinaviske hovedfirma ligger, og hvor priserne
bestemmes, at udsalgsprisen skulle være uændret fra sidste år. nagpeople får sine
varer fra det svenske firma og modtager – med stigende tendens – 4‐5.000 jakker om
året.
der blev på verdensplan solgt ca. 30.000 canada goose jakker i 2000. i 2005 var tal‐
let 70.000 stk. og i 2006 92.000 stk.
der er ikke mange reklamationer på jakkerne. i de 4 år, vidnet har stået for rekla‐
mationerne, har der været i alt 34 reklamationer. småting udskiftes uden beregning,
og selvom en jakke er mere end 2 år gammel, skiftes uden diskussion en ribkant o.
lign.
                                          - 7 -
der har i pressen været en del omtale af falske canada goose produkter. bl.a. på tv
i ”operation x”, hvor canada goose produkterne blev gennemgået af firmaets di‐
rektør for at skærpe forbrugernes opmærksomhed, så de ikke købte et kopiprodukt.
kopiprodukterne er oftest af ringe kvalitet, hvilket folk af og til først finder ud af,
når varen kommer tilbage fra rens, hvor den kan lugte, eller hvor den har mistet
farve. folk kan godt have givet f.eks. 3.000 kr. for en kopijakke.
markedet for canada goose produkter i new zealand er ikke stort. der blev i 2006
sendt 160 jakker til new zealand.
morten kastrup nielsen har forklaret, at han, der er 30 år gammel og for tiden sy‐
gemeldt, tidligere – i alt 20‐30 gange – har handlet på ”ebay” og bl.a. købt kopisik‐
rede dvd’er, hvilket han kun har haft gode erfaringer med. han har ikke tidligere
været udsat for, at en vare viste sig at være en kopivare. han har også prøvet ikke at
vinde auktioner på ”ebay”.
for at byde på en auktion på ”ebay” skal man ved brug af sin adgangskode logges
ind som bruger, hvorefter man har mulighed for at vælge mellem forskellige vare‐
kategorier. for den enkelte vare vil der oftest være et billede, som man kan forstørre
ved at klikke på det. dette gjorde han også i disse tilfælde og kunne på den måde
komme til at se skuldermærke, pelskrave, nakkemærke mv. han overvejede, om der
kunne være tale om kopier, idet han var klar over, at dette var en risiko. han fore‐
tog derfor en sammenligning mellem billedet og sin kærestes jakke, som var en ægte
canada goose. kærestens jakke var købt i en butik, der forhandler canada goose
jakker. hver canada goose jakke har ‐ ligesom mercedes‐biler ‐ et item‐nr., og han
checkede også eksistensen af et sådan på computerbilledet og fandt ikke grund til
mistanke. han var overbevist om, at jakken på ”ebay” var ægte.
han er selv uddannet som tøjekspedient i en butik i vejle, som forhandlede dyrere
mærketøj, herunder canada goose, som han derfor kender til. han var ansat i 2 ½
år fra 2003 – 2005. han var i mesterlære, men fungerede i realiteten som førstemand.
                                            - 8 -
hans kæreste var dengang butikschef i en tilsvarende butik i horsens, men er nu
butikschef i en anden butik. hun havde i overensstemmelse med butikkens perso‐
nalepolitik købt sin canada goose jakke til indkøbspris, dvs. 1.900 kr. + moms, og
det var denne pris, han havde i tankerne, og som han sammenlignede med, da han
bød på en ”chilliwack parka” på ”ebay”.
i første omgang var han interesseret i en ”expedition parka” jakke, som han også
bød på, men som han ikke vandt. han regnede med at kunne købe jakken på auk‐
tion for 170 $ + 40 $ i fragt, hvilket svarede til ca. 1.500 kr. ved et tidligere køb af en
sølvring havde han været udsat for at blive opkrævet afgift ved indførslen til dan‐
mark, og han indregnede derfor ved indførsel til danmark en afgift på 4‐500 kr.,
hvorefter besparelsen ville være 5‐600 kr.
han talte med sin svoger over telefonen, og denne tilkendegav også gerne at ville
have en canada goose jakke. og så skulle hans søster også have en. han bød her‐
efter på to sorte ”chilliwack” jakker, som han vandt med priser på 112,50 $ og
122,50 $.
herefter ledte han efter en ”expedition parka” jakke til sig selv, men fandt ingen.
som den handelsmand han er, besluttede han sig derfor til at kontakte sælgeren af
de ”chilliwack parka” jakker, som han havde købt på auktionerne. denne indvilli‐
gede i at sælge en ”ekspedition parka” direkte og uden om auktion. dette blev han
utroligt glad for, og han fortalte sine venner, at han havde gjort et utroligt godt køb,
hvorefter disse også ønskede en jakke. han kontaktede derfor sælgeren, der med‐
delte ok til at sælge yderligere uden om auktionen. han regnede med, at han ved at
købe flere jakker kunne spare fragten.
han bestilte i alt 12 jakker, og den endelige pris inkl. fragt blev 1.584 $. han skulle
selv have 3, hans søster 2, og så skulle nogle af hans hans kammerater have en hver.
anmodet herom præciserede sagsøgte, at han selv skulle have to stk., hans kæreste
1 stk., hans søster anne marie 1 stk., hans svoger morten 1 stk., kenneth dalmoes 1
stk., dennes kæreste pernille 1 stk., martin og hans lillebror masut 1 stk. hver, jeppe
1 stk., anders holme 1 stk. og muligvis jeppes kæreste 1 stk.
                                          - 9 -
de fleste sælgere på ”ebay” accepterer kun ”pay pal” som betalingssystem. sag‐
søgte var i forvejen tilmeldt pay pal, som er en internetmaskine, der fungerer på den
måde, at parternes identitet verificeres, når kunden trykker ”pay item now”. heref‐
ter får køber tilsendt en faktura på e‐mail.
han har ikke haft telefonisk kontakt med sælger. det er ikke unormalt at have et
specielt klingende navn i new zealand, og han funderede ikke nærmere over, at
sælgers navn lød kinesisk.
han har oplevet, at mærkevarer som f.eks. converse sælges i føtex og bilka til ½
pris, uden at der er tale om kopivarer eller 2. sortering. han har så tænkt, at der jo
måtte findes nogle restpartier et eller andet sted, og det samme tænkte han kunne
være tilfældet med hensyn til de canada goose jakker, som blev solgt på ”ebay”.
eftersom han ikke kendte den nøjagtige pris for jakkerne, og da han havde penge på
kontoen efter at have fået erstatning efter et biluheld, aftalte han med sine kamme‐
rater, at han ville lægge ud for jakkerne. de slap så for selv at blive oprettet som
brugere på ”ebay”, hvilket er en lidt omstændelig procedure. han havde ingen
idéer om at skulle tjene på handlerne.
sælgeren fik de fleste af aftagernes navne og adresser. det var, for at det ikke skulle
ligne erhvervsmæssig handel, hvad det jo heller ikke var. han ved ikke, hvorfor
sælgeren valgte at sende jakkerne til netop de tre adresser, som han gjorde.
han blev kontaktet telefonisk af kåre wanscher fra maqs law firm, der oplyste, at
det på grund af risikoen for fugleinfluenza var nødvendigt, at jakkerne blev destru‐
eret omgående, hvilket skulle betales af sagsøgte, som indvilligede i destruktionen,
og at han skulle betale herfor. han havde på det tidspunkt endnu ikke fået betaling
fra sine kammerater.
da han så billederne af jakkerne, som var blevet tilbageholdt af skat, var han ikke i
tvivl om, at jakkerne var falske. det var tydeligt at se bl.a. på grund af skæve synin‐
                                           - 10 -
ger. han kontaktede derfor sælger, der skrev tilbage, at der øjensynlig var forskel‐
lige markedsføringsregler i danmark og kina. da sagsøgte herefter udtrykte overra‐
skelse over, at sælgeren omtalte kina, oplyste sælgeren, at jakkerne blev afsendt fra
kina. han har modtaget det fulde betalte beløb retur fra sælgeren. han har ikke
siden handlet på ”ebay”.
procedure
metro har anført, at de 12 jakker, som sagsøgte købte – 2 på auktion og 10 efter af‐
tale – ubestridt var varemærkeforfalskede. den samlede pris var relativt betydelig,
ca. 1.600 $, svarende til ca. 9.780 kr., svarende til ca. 815 kr. pr. jakke inkl. forsen‐
delse. det er ikke muligt at sige noget om, hvorvidt der ville være opkrævet noget
beløb i toldafgift. sagsøgtes indkøbspriser var derfor meget lavere end både jakker‐
nes udsalgspriser og de særpriser, svarende til butikkernes indkøbspriser, som sag‐
søgtes kæreste kunne købe jakker til.
sagsøgte oplyste selv adresserne på de bekendte, han skulle købe for, og jakkerne
blev sendt i pakker á 4 stk. til 3 forskellige adresser. sagsøgte forklarede, at han
kunne spare forsendelsesomkostninger ved et samlet køb, men dette harmonerer
ikke godt med opdelingen i 3 forsendelser.
sagsøgte har ikke dokumenteret, at hans kammerater har været involveret i hand‐
len; ingen af disse har afgivet forklaring under sagen.
sagsøgte var i mere end 2 år ansat i en butik, der forhandlede canada goose jakker,
som han havde derfor et godt kendskab til. han vidste derfor eller burde vide, at
det ikke er muligt at købe en ægte canada goose jakke til den pris, han gav over
”ebay”. han vidste endvidere, at det kunne være problematisk at købe via ”ebay”.
alligevel købte han varer ad denne kanal hos en person med et kinesisk klingende
navn ‐ på trods af, at det er almindeligt kendt, at asien er storleverandør af kopi‐
produkter. på denne baggrund kan sagsøgte umuligt have været i god tro.
                                         - 11 -
det er endvidere klart, at sagsøgtes køb må betegnes som erhvervsmæssigt. udover
det allerede anførte må der lægges vægt på, at han, der betegner sig selv som han‐
delsmand, optrådte som mellemmand, jakkernes antal og stykpris og den samlede
indkøbspris. det er ikke et krav, at sagsøgte skulle opnå en profit ved handelen.
det må ved bevisvurderingen tages i betragtning, at sagsøgte ikke kendte efternav‐
nene på flere af de kammerater, som skulle have bestilt en jakke, og som sagsøgte
angiveligt lagde ikke ubetydelige beløb ud for.
sagsøgte har således handlet ansvarspådragende, og metro har krav på en skøns‐
mæssigt udmålt erstatning for markedsforstyrrelse og internt tab. erstatning for
afsætningstab gøres ikke gældende. med hensyn til internt tab henvises til den
fremlagte opgørelse på 11.775,27 kr. det var nødvendigt at vente med at destruere
varerne, indtil det var klart, om sagsøgte ville bestride, at varerne var varemærke‐
forfalskede. lejeafgiften vedrører leje af plads i arkivkælder.
metro har endvidere krav på vederlag fastsat som en hypotetisk licensafgift. ved
udmålingen skal det tages i betragtning, at der er tale om et produkt af høj kvalitet,
der er i rivende udvikling, og som er blevet kopieret i udstrakt grad. jo højere
brandvalue, des højere licensafgift. der henvises til sø‐ og handelsrettens dom af
24. oktober 2006 i sag v‐21‐05, hvor blev der anvendt en licensafgift på 25 % på ro‐
lex‐ure. med en tilsvarende licenssats udgør vederlagskravet i denne sag
12.500 kr.
det må tillægges vægt, at metro på grund af sagsøgtes import ikke har solgt de
ekstra jakker til f.eks. sagsøgtes kammerater. sagsøgte har med importen medvirket
til at opretholde handlen med kopiprodukter, som giver sagsøgeren dårlig pr og
medfører markedsforstyrrelser.
morten kastrup nielsen har anført, at hans forklaring om handlen er troværdig og
derfor bør lægges til grund. jakkerne skulle alene anvendes af sagsøgte selv, dennes
familie og venner. der var tale om vennetjenester, ikke om erhvervsmæssigt for‐
hold, og varemærkelovens § 4 er derfor ikke overtrådt. et sådant enkeltstående køb
                                         - 12 -
med et forløb på 2 dage kan ikke betegnes som import. der må kræves en form for
organisation eller plan. det samlede køb på godt 9.000 kr. gør ikke i sig selv købet
erhvervsmæssigt.
i sø‐ og handelsretten dom 24. oktober 2006 (rolex) var sagsøgte en virksomhed, og
varerne meget dyre ure, hvilket må antages at have været afgørende for resultatet.
i sø‐ og handelsrettens domme af 31. maj 2000 (v 20‐99) og 9. september 2004 (v 5‐
03) statueredes erhvervsmæssig aktivitet, men der var om længerevarende plan‐
lægning, højere indkøbspris, et større antal enheder, en højere prisforskel, hvortil
kom, at de sagsøgte rejste ud af landet for at foretage indkøbene.
sagsøgte var i god tro. han kunne med sit særlige kendskab til canada goose kon‐
statere, at jakkerne på billedet på ”ebay” var ægte. at priserne var lave, gør ikke
forholdet uagtsomt. efter sagsøgtes prisberegning, som må lægges til grund, spa‐
rede han ca. 600 kr. pr. jakke, og det er ikke nok til at statuere ansvar.
et eventuelt erstatningsbeløb må udmåles langt lavere end påstået. det må tages i
betragtning, at jakkerne ikke kom i omsætning, og metro, som er en virksomhed i
fremgang, kan ikke dokumentere hverken afsætningstab eller markedsforstyrrelse.
sagsøgte har aldrig bestridt, at der var tale om kopivarer og kan ikke pålægges at
betale interne omkostninger. allerede den 10. februar 2006 gav han sit samtykke til
destruktion. han havde en berettiget forventning om, at det var nok, at han blot
bekræftede, at jakkerne kunne destrueres. der kan derfor maksimalt kræves opbe‐
varingsomkostninger frem til 10. februar 2006.
sagsøgte har ikke haft nogen fortjeneste på handlen, og der er ikke sket skade på
sagsøgerens goodwill.
med hensyn til vederlag må det tages i betragtning, at metro sportswear ikke har
dokumenteret licensbetalinger. et vederlag kan ikke overstige 6.775,25 kr.
                                          - 13 -
rettens bemærkninger
under hensyn til det samlede antal jakker, som efter sagsøgtes egen forklaring for
størstedelens vedkommende ikke var indkøbt til eget eller nærmeste families brug,
samt henset til prisniveauet for varerne, som blev indkøbt hos samme sælger og
som et samlet parti, findes købet at måtte betegnes som erhvervsmæssigt.
når det tages i betragtning, at sagsøgte indkøbte de varemærkeforfalskede varer via
internettjenesten ”ebay”, hvilket efter sagsøgtes egen forklaring giver anledning til
at udvise forsigtighed med hensyn til vurderingen af varens ægthed, samt når hen‐
ses til prisdifferencen mellem sagsøgtes faktiske pris for jakkerne og den sædvanlige
udsalgspris og sagsøgtes i kraft af sit tidligere ansættelsesforhold særlige kendskab
til de omhandlede jakker, findes sagsøgte ved købet at have handlet ansvarspådra‐
gende. metro har derfor krav på et beløb som rimeligt vederlag samt erstatning, jf.
varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 1 og 2..
ved fastsættelsen af beløbet, der må udmåles skønsmæssigt, har retten for så vidt
angår vederlaget henset til oplysningerne om canada goose jakkernes pris og kva‐
litet. med hensyn til erstatningen har retten, da jakkerne ikke blev bragt i omsæt‐
ning, ikke fundet grundlag for at udmåle noget beløb som afsætningstab eller for
markedsforstyrrelse, men retten, som finder det rimeligt, at metro opbevarede jak‐
kerne, indtil sagsøgtes holdning til sagsanlægget forelå afklaret, har taget i betragt‐
ning, at metro til dette formål samt til destruktion af jakkerne har haft omkostnin‐
ger, som sagsøgte må hæfte for.
under hensyn til det anførte fastsættes det metro tilkommende beløb herefter til
15.000 kr. , idet det bemærkes, at ingen udgift til ”juridisk konsulent”, som er med‐
regnet i metros egen opgørelse over internt tab, indgår i dette beløb.
som følge af det anførte, og idet sagsøgte har taget bekræftende til genmæle med
hensyn til påstand 1‐4, gives der dom som neden for bestemt. med hensyn til sags‐
omkostninger pålægges sagsøgte efter sagens udfald og øvrige omstændigheder til
                                          - 14 -
metro at betale 5.500 kr. herunder til delvis dækning af metros udgift til retsafgift
med 500 kr.
                            t h i k e n d e s f o r r e t:
den af skat københavn den 26. januar 2006 trufne beslutning om suspension af fri‐
givelse af produkter i sag nr. 02/06‐267‐01928 stadfæstes som lovlig gjort og forfulgt.
den af skat københavn den 7. februar 2006 trufne beslutning om suspension af fri‐
givelse af produkter i sag nr. 02/06‐267‐01981 stadfæstes som lovlig gjort og forfulgt.
den af skat københavn den 7. februar 2006 trufne beslutning om suspension af fri‐
givelse af produkter i sag nr. 02/06‐267‐01982 stadfæstes som lovlig gjort og forfulgt.
sagsøgte, morten kastrup nielsen, forbydes at producere, importere, sælge, mar‐
kedsføre og/eller på anden måde overdrage eller disponere over produkter, som
bærer et eller flere af de af sagsøger registrerede varemærker, jf. bilag 1, uden at
hidrøre fra sagsøger, og/eller bærer varemærker, som er forvekslelige med de af
sagsøger registrerede varemærker eller i øvrigt anvende de af sagsøger registrerede
varemærker.
sagsøgte skal inden 14 dage til metro sportswear ltd. betale 15.000 kr. med proces‐
rente fra den 4. april 2006 samt 5.500 kr. i sagsomkostninger.
                                  claus forum petersen
hans jørgen nielsen                                                       bjarne egedal
                                          (sign.)
                                      ___ ___ ___
                            udskriftens rigtighed bekræftes
                 p.j.v. sø- og handelsretten, den 12. november 2007