text:
                                             dom
afsagt den 19. september 2013 af østre landsrets 23. afdeling
(landsdommerne tine vuust, gunst andersen og ann-britt belisario (kst.)).
23. afd. nr. b-626-12:
energinet.dk
(advokat anders valentiner-branth)
mod
vejdirektoratet
(advokat sarah jano)
indledning og parternes påstande
denne sag, der er anlagt ved københavns byret den 29. september 2011, er ved kendelse af
17. februar 2012 henvist til behandling ved østre landsret i medfør af retsplejelovens § 226,
stk. 1.
sagen drejer sig om, hvem der skal betale for de udgifter, der var forbundet med udførelsen af
en aflastningskonstruktion til beskyttelse af kabelanlæg i forbindelse med en
motorvejsudvidelse, og hvilke fremtidige vilkår der skal gælde for kabelanlægget, der
tidligere var placeret i kommunalt ejede arealer, men efter ekspropriation med henblik på
motorvejsudvidelsen er placeret i vejareal.
sagen har været behandlet af ekspropriationskommissionen, der afsagde kendelse den 19.
oktober 2010, og dernæst af taksationskommissionen.
sagsøgeren, energinet.dk, har nedlagt følgende principale påstande:
                                               - 2 -
    1) sagsøgte, vejdirektoratet, tilpligtes at anerkende, at gæsteprincippet er fraveget ved
        deklaration af 27. november 2006, tinglyst den 11. januar 2007, og
    2) vejdirektoratet tilpligtes at anerkende, at energinet.dk’s rettigheder i henhold til
        deklarationen af 27. november 2006, tinglyst den 11. januar 2007, fortsat består efter
        ekspropriation til anlæggelse af ny forbindelsesrampe mellem
        helsingørmotorvejen/lyngby omfartsvej og motorring 3 (vintapperrampen).
energinet.dk har nedlagt subsidiær påstand om, at vejdirektoratet tilpligtes at anerkende, at
de af vejdirektoratet planlagte tilpasninger af vejprojektet med henblik på at tage hensyn til
energinet.dk’s ledninger i forbindelse med etablering af ny forbindelsesrampe mellem
helsingørmotorvejen/lyngby omfartsvej og motorring 3 (vintapperrampen) ikke er
ledningsarbejder omfattet af gæsteprincippet.
sagsøgte, vejdirektoratet, har påstået frifindelse.
vejdirektoratet har endvidere nedlagt selvstændig påstand om, at energinet.dk tilpligtes at
anerkende, at energinet.dk skal afholde udgifterne til etablering af aflastningskonstruktionen
omkring 3 stk. 132 kv kabler på matr. nr. 5 bf og 5 bg vangede, godkendt af
ekspropriationskommissionen vedrørende hovedlandevejsanlæg på øerne ved forretningen
den 7. oktober 2010.
heroverfor har energinet.dk nedlagt påstand om frifindelse.
sagsfremstilling
i 2009 blev det besluttet, at vejdirektoratet skulle etablere en ny rampeforbindelse mellem
helsingørmotorvejen/lyngby omfartsvej og motorring 3. arbejdet blev igangsat på grundlag
af et aktstykke tiltrådt af finansudvalget den 12. marts 2009 og indebar etablering af den
såkaldte ”vintapperrampe” på blandt andet et privat areal, matr.nr. 5 bf og 5 bg vangede, der
dengang tilhørte gentofte kommune.
                                                - 3 -
på matr. nr. 5 bf og 5 bg vangede lå energinet.dk’s 132 kv jordkabler. kabelanlægget var
projekteret af nesa, men ejerskabet blev overdraget til dong energy og i 2007 til
energinet.dk. på et møde den 15. februar 2010 mellem blandt andre dong energy,
energinet.dk og vejdirektoratet var parterne enige om, at kablerne var placeret i en sådan
dybde, at der skulle tages specielt hensyn hertil før anlæg af rampen. af en udskrift af
forhandlingsprotokollen for ekspropriationskommissionen vedrørende hovedlandevejsanlæg
på øerne fra et møde den 7. oktober 2010 fremgår blandt andet, at parterne var enige om en
teknisk løsning i form af en aflastningskonstruktion, hvorved der blev etableret en spunsvæg
på begge sider af kablerne, således at der mellem spunsvæggene støbtes et betondæk. herved
kunne kablerne efter ønske fra energinet.dk blive liggende på trods af vejanlægget.
aflastningskonstruktionen skønnedes at koste cirka 500.000 kr. på mødet besluttede
ekspropriationskommissionen, at kabelanlægget skulle forblive, hvor det var, og sikres med
de beskrevne afværgeforanstaltninger.
parterne blev ikke enige om, hvem der skulle betale for aflastningskonstruktionen, eller hvilke
vilkår der fremover skulle gælde for jordkablerne. ekspropriationskommissionen afsagde
kendelse herom den 19. oktober 2010. denne afgørelse blev efterfølgende indbragt for
taksationskommissionen for sjælland m.v., der den 30. marts 2011 afsagde kendelse i sag nr.
ta i 19/10 mellem energinet.dk og vejdirektoratet vedrørende betalingsspørgsmålet m.v. i
forbindelse med etablering af rampeforbindelsen mellem helsingørmotorvejen/lyngby
omfartsvej og motorring 3 (vintapperrampen). af kendelsen fremgår blandt andet:
      ”indledende bemærkninger – gæsteprincippet
      taksationskommissionen bemærker, at der endnu ikke er foretaget ekspropriation
      til anlæggelse af vintapperrampen, samt at de endelige omkostninger ved
      udførelse af spunsvægge og betondække ikke er oplyst. taksationskommissionens
      kendelse kan derfor kun tage stilling til de principper, der skal gælde for
      betalingsspørgsmålet, og til, hvem der skal pålægges betalingsforpligtelsen, under
      forudsætning af at der foretages ekspropriation til anlæggelse af rampen og gøres
      brug af den tekniske løsning med spunsvægge og betondække, som er tiltrådt af
      ekspropriationskommissionen.
      som fastslået af højesteret i bl.a. u 2009.2978 h er gæsteprincippet betegnelsen
      for en udfyldende regel, der finder anvendelse i tilfælde, hvor der uden vederlag
      er givet tilladelse til at anbringe en ledning på en ejendom, der ikke tilhører
      ledningsejeren. reglen indebærer, at ledningsejeren som gæst skal bekoste
      ledningsarbejder, der er nødvendiggjort af arealejerens ændrede benyttelse af det
      areal, hvor ledningen er anbragt. hvis ledningsejeren ikke ønsker at betale for
      ledningsarbejder, må ledningsejeren godtgøre, at man ikke er »gæst«, men at man
                                          - 4 -
har en egentlig ret til ledningens tilstedeværelse, f.eks. som følge af en aftale
herom med arealejeren.
deklarationen af 27. november 2006
energinet.dk’s ledninger er blevet anbragt på det areal, hvor vintapperrampen
skal anlægges, uden at der er betalt vederlag herfor til gentofte kommune, som
daværende ejer af arealet. udgangspunktet er derfor, at gæsteprincippet som den
udfyldende regel finder anvendelse, medmindre energinet.dk kan godtgøre, at
have en egentlig ret til ledningernes tilstedeværelse. det er herefter spørgsmålet,
om den tinglyste deklaration af 27. november 2006 indebærer en aftalt fravigelse
af gæsteprincippet, der giver energinet.dk en egentlig ret til at have ledningerne
på arealet.
når ledninger er anbragt uden vederlag, må der som udgangspunkt være en
formodning for, at de er anbragt i henhold til gæsteprincippet. en fravigelse af
gæsteprincippet må forudsætte, at deklarationen tilføjer en retsstilling, som ikke
allerede følger af gæsteprincippet. da en fravigelse af gæsteprincippet kan være
ganske byrdefuld for arealejeren, der ikke har fået vederlag for at tåle
begrænsningerne i arealanvendelsen, må en fravigelse endvidere forudsætte, at der
er forholdsvis klare holdepunkter for, at en sådan er tilsigtet.
taksationskommissionen finder ikke, at energinet.dk har godtgjort, at gentofte
kommune ved at acceptere anbringelsen af ledningerne har fraskrevet sig sine
rettigheder i henhold til gæsteprincippet. at deklarationen – som fremhævet af
energinet.dk under proceduren – giver ret til »at lade anbringe og opretholde«
ledningerne, føjer ikke noget til den ret, som allerede følger af gæsteprincippet.
det samme gælder bestemmelsen om, at »[n]år anlægget ikke længere bruges, og
lodsejeren anmoder herom, er selskabet forpligtet til at aflyse deklarationen og
fjerne anlægget.« retten til at være gæst må antages kun at omfatte ledninger, der
bruges eller skal bruges, og bestemmelsen angiver ikke en fravigelse af
gæsteprincippet i de tilfælde, hvor der – mens ledningerne er i brug – skal
foretages ledningsarbejder som følge af en ændret anvendelse af arealet.
herudover er taksationskommissionen enig med ekspropriationskommissionen i,
at deklarationen må anses som en sædvanlig beskyttelsesdeklaration, der
fastlægger parternes omsorgsforpligtelser i forbindelse med ledningernes
tilstedeværelse i arealet, uden at tage stilling til, hvem der skal bekoste
ledningsarbejder, som er nødvendiggjort af en ændret arealanvendelse.
på denne baggrund er taksationskommissionen enig med
ekspropriationskommissionen i, at ledningerne fra tidspunktet for deres placering
på arealet har været omfattet af det ulovbestemte gæsteprincip.
ledningernes fremtidige status
som anført finder taksationskommissionen, at ledningerne i forhold til gentofte
kommune som ejer af arealet er omfattet af gæsteprincippet. som anført af
ekspropriationskommissionen følger det af højesterets dom i u2009.2978h, at en
erhverver – herunder ved ekspropriation – af en fast ejendom som udgangspunkt
indtræder i overdragerens rettigheder og forpligtelser vedrørende ejendommen.
endvidere følger det af højesterets dom, at vejlovens § 106, stk. 1, ikke kan
                                          - 5 -
antages at indskrænke gæsteprincippet, således at vejmyndigheden skulle være
afskåret fra at påberåbe sig princippet i tilfælde, hvor ledningen ligger i et areal,
som ikke var vejareal inden erhvervelsen. som følge heraf vil ledningerne også
efter en ekspropriation til anlæggelse af vintapperrampen være omfattet af
gæsteprincippet. da ledningerne vil komme til at ligge i offentligt vejareal, bliver
de efter ekspropriationen omfattet af gæsteprincippet i vejlovens § 106, stk. 1.
betaling for foranstaltninger i forbindelse med, at rampen krydser
ledningerne
da såvel ledningerne som vintapperrampen er væsentlige infrastrukturanlæg med
betydelige samfundsmæssige funktioner, finder taksationskommissionen, at den
mest hensigtsmæssige løsning – bedømt såvel ud fra parternes interesser som ud
fra almindelige samfundshensyn – ville være en ligelig fordeling mellem
vejdirektoratet og energinet.dk af udgifterne til udførelsen af arbejderne med
spunsvægge og betondække, som ekspropriationskommissionen har tiltrådt. der
er imidlertid ikke i gældende lovgivning eller retspraksis hjemmel for en sådan
fordeling. taksationskommissionen må derfor ud fra gældende ret afgøre, hvem af
parterne der skal bære udgifterne.
da gæsteprincippet som nævnt ikke kan anses for fraveget, er udgangspunktet, at
energinet.dk som ledningsejer skal betale for nødvendige ledningsarbejder m.v. i
dette udgangspunkt gælder dog visse begrænsninger.
som anført af ekspropriationskommission er betalingspligten berørt i østre
landsrets dom af 20. juni 2008 (motorring 3 – optrykt i u2009.2978h)
vedrørende transportministeriets påstand 2. landsretten anførte bl.a.: »det følger
af gæsteprincippet, at en anlægsmyndighed ved projektering af og udførelse af et
anlægsprojekt har pligt til at tage hensyn til ledningsejernes interesser.« østre
landsret har endvidere i utrykt dom af 29. juni 2007 […] anført, at »…det følger
af gæsteprincippet, at en anlægsmyndighed ved udførelse af et anlægsprojekt har
pligt til at tage hensyn til ledningsejernes interesser, og at dette er en forudsætning
for, at anlægsmyndigheden kan påberåbe gæsteprincippet i forhold til
ledningsejeren.« en vis forpligtelse for anlægsmyndigheden til at tage hensyn til
ledningsejeren er også angivet i højesterets dom i u2010.570h (toppevad bro),
hvor højesteret anfører: der er ikke »…grundlag for at antage, at vejmyndigheden
ved gennemførelsen af projektet af hensyn til ledningsejeren burde have valgt en
anden teknisk løsning«.
som indholdet af gæsteprincippet er fastlagt af bl.a. højesteret i u2009.2978h,
kan der efter taksationskommissionens opfattelse ikke af gæsteprincippet i sig
selv udledes nogen pligt for anlægsmyndigheden til hensyntagen til lednings-
ejeren. som anført ovenfor følger det blot af gæsteprincippet, at ledningsejeren
som gæst skal bekoste ledningsarbejder, der er nødvendiggjort af arealejerens
ændrede benyttelse af det areal, hvor ledningen er anbragt. en pligt til
hensyntagen kan derimod følge af retsforholdet i øvrigt mellem
anlægsmyndigheden og ledningsejeren. en pligt til hensyntagen kan således følge
af privatretlige regler om loyalitetspligt eller af det offentligretlige
proportionalitetsprincip.
                                          - 6 -
matr.nr. 5 bf og 5 bg vangede, hvor ledningerne er beliggende, er kommunalt
ejede arealer, der anvendes til genbrugsplads. taksationskommissionen lægger
derfor til grund, at gentofte kommune har indgået en privatretlig aftale med den
daværende ledningsejer om anbringelse af ledningerne uden vederlag. som følge
heraf må aftalen om ledningernes tilstedeværelse på arealet som udgangspunkt
behandles efter privatrettens almindelige regler. heraf følger bl.a., at
energinet.dk’s ret til ledningsanbringelse på arealet uden vederlag må betragtes
som et gaveløfte, samt at gentofte kommune har en loyalitetsforpligtelse over for
energinet.dk – dvs. en forpligtelse til at tage rimeligt hensyn til energinet.dk’s
interesser og beskytte energinet.dk mod at lide tab, der falder uden for de
almindelige og påregnelige følger af aftalen.
vejdirektoratet overtager arealet ved ekspropriation. derved indtræder
vejdirektoratet i gentofte kommunes rettigheder og pligter i henhold til aftalen
med energinet.dk. dette følger af højesterets dom i u2009.2978h vedrørende
gæsteprincippet, og det følger af almindelige formueretlige principper om
kreditorskifte og automatisk debitorskifte ved tinglyste ejendomsbyrder, der
påhviler fast ejendom – i dette tilfælde den tinglyste deklaration, der ifølge
ekspropriationskommissionens beslutning af 7. oktober 2010 ikke fjernes ved
ekspropriationen. som følge heraf gælder der også en loyalitetspligt for
vejdirektoratet.
energinet.dk ønsker, at ledningerne forbliver uforandrede i arealet, hvilket
vejdirektoratet har accepteret. parterne er i fællesskab nået frem til en teknisk
løsning, der indebærer, at der etableres spunsvægge på hver side af ledningerne,
og at der mellem spunsvæggene støbes et betondæk. derved forstærkes kablerne,
idet den lodrette belastning fra trafikken på rampen føres direkte til
spunsvæggene. herved undgås skadelig belastning af kablerne, der derfor kan
blive liggende. den tekniske løsning har været forelagt
ekspropriationskommissionen, der har besluttet, at ledningerne ikke skal
omlægges, men at anlægget skal sikres ved etablering af spunsvægge og
trykaflastningsplade efter nærmere aftale mellem parterne.
vejdirektoratets loyalitetspligt over for energinet.dk indebærer som nævnt, at
direktoratet er forpligtet til at vælge en udførelse af anlægsprojektet, der beskytter
ledningsejeren mod udgifter, der ikke er almindelige og påregnelige følger af
aftalen om tilstedeværelsesret for ledningerne. da gæsteprincippet finder
anvendelse, er det en almindelig og påregnelig følge af deklarationen, at
energinet.dk må betale for fjernelse af ledningerne i forbindelse med, at arealets
anvendelse ændres ved anlæggelse af rampen. vejdirektoratet er – i stedet for blot
at kræve ledningerne fjernet – forpligtet til loyalt at finde en udførelse af rampen,
der begrænser energinet.dk’s udgifter. taksationskommissionen finder – under
hensyn til, at rampen nødvendigvis skal krydse ledningerne og skal placeres det
pågældende sted, hvor mulighederne for alternative udformninger af rampen er
stærkt begrænsede – at vejdirektoratet ved den af ekspropriationskommissionen
godkendte løsning har opfyldt sin loyalitetspligt over for energinet.dk.
som anført ovenfor følger det af gæsteprincippet, at ledningsejeren skal bekoste
ledningsarbejder, der er nødvendiggjort af arealejerens ændrede benyttelse af det
areal, hvor ledningen er anbragt. dette er endvidere i vejlovens § 106, stk. 1,
                                          - 7 -
formuleret således, at ledningsejeren skal bekoste »…[a]rbejder på ledninger i
eller over kommuneveje, herunder nødvendig flytning af ledninger m.v. …«.
taksationskommissionen finder det godtgjort, at en forstærkning af ledningerne
med betondækket må anses for nødvendige arbejder, når ledningerne ikke fjernes,
da der kun vil være mellem 0,6 og 1,2 m mellem underkanten af det vejbærende
lag og overkanten af ledningerne. afstandskravet til 132 kv-kabler er efter det
oplyste som udgangspunkt 1,0 m.
hvis de af ekspropriationskommissionen godkendte arbejder herefter kan anses
for ledningsarbejder i gæsteprincippets forstand, skal energinet.dk betale for
arbejderne.
efter taksationskommissionens vurdering kan gæsteprincippet ikke være
begrænset til arbejder, som består i en egentlig fjernelse eller omlægning af
ledningerne. »arbejder på ledninger« må også omfatte foranstaltninger omkring
ledningerne, der – af hensyn til ledningsejeren – har til formål at undgå at fjerne
eller flytte ledninger. arbejder, som ikke er nødvendige for vejprojektets
gennemførelse, men som alene eller i det væsentligste tjener til at hindre eller
begrænse fjernelse eller omlægning af ledninger, må derfor anses for at være
nødvendige arbejder i gæsteprincippets forstand. i modsat fald ville
vejdirektoratets pligt til loyalt at vælge andre egnede foranstaltninger – der
indebærer, at ledningen ikke flyttes eller fjernes – ikke blot føre til, at lednings-
ejerens forpligtelse efter gæsteprincippet lempes, men til at den vederlagsfri
anbringelsesret for ledningsejeren mod at betale for nødvendige ledningsarbejder
ændres til en forpligtelse for vejdirektoratet (gavegiveren) til at betale for de
foranstaltninger, der fører til, at ledningsejeren ikke behøver at flytte ledningen.
dette ville stride imod det gaveprincip, som er aftalegrundlaget for ledningens
placering i arealet, og det ville i væsentlig grad udhule eller helt tilsidesætte
gæsteprincippet. en så vidtgående retsvirkning kan efter
taksationskommissionens opfattelse ikke følge af den kontraktsretlige
loyalitetsforpligtelse. hvis energinet.dk ville have sikret sig en sådan
retsvirkning, skulle det have været aftalt – eventuelt mod vederlag.
taksationskommissionen lægger herved også vægt på, at højesteret i u
2007.3009h – i hvert fald forudsætningsvis – har fastslået, at der i
gæsteprincippet er hjemmel til at pålægge ledningsejeren at betale udgifter for
arbejder, der ikke indebærer fjernelse eller omlægning af ledninger. i sagen fandt
højesteret, at en ledningsejer – med henvisning til gæsteprincippet i vejlovens §
106, stk. 1 – skulle betale omkostninger til forstærkninger af ledninger, der ikke
blev fjernet eller om lagt. forstærkningerne blev udført ved, at kablerne blev
gravet fri, hvorefter der blev etableret trækrør omkring ledningerne, som blev
omstøbt med beton (såkaldt bloklægning). taksationskommissionen finder, at den
tekniske løsning vedrørende vintapperrampen med etablering af spunsvægge og
et betondække til forstærkning af ledningerne i væsentlig grad er sammenlignelig
med den ledningsforstærkning, der er omhandlet i u2007.3009h, og at
ledningsforstærkningen i forhold til gæsteprincippet derfor må anses for
ledningsarbejder, der er nødvendiggjort af etableringen af rampen.
                                                - 8 -
       herefter følger det af gæsteprincippet, at udgifterne til ledningsforstærkningen (af
       vejdirektoratet anslået til ca. 500.000 kr.) skal afholdes af energinet.dk som
       ledningsejer.
       taksationskommissionen er enig med ekspropriationskommissionen i, at
       cityringlovens § 7, stk. 5, er en særlovsbestemmelse, der ikke har direkte
       betydning for denne sag.
       sammenfattende finder taksationskommissionen således, at udgifterne til
       ledningsforstærkningen skal afholdes af energinet.dk.”
i 1962 blev der tinglyst en deklaration på matr.nr. 5 f, vangede by og sogn, om, at
nesa havde en uopsigelig tilladelse til på ejendommen at opsætte master til bæring af
et indtil 10 m bredt ledningsnet til brug ved fremførelse af elektricitet
(højspændingsledninger) samt til at efterse og vedligeholde anlægget. det var i
deklarationen endvidere bestemt, at det areal, der var beliggende under ledningsnettet
samt 5 meter uden for dette til begge sider, ikke måtte benyttes til bebyggelse m.v. eller
til beplantning med vækster, der kom ledningerne nærmere end 3 meter. en fortrykt
bestemmelse i deklarationen om, at selskabet skulle yde erstatning til ejeren af
ejendommen, var overstreget. deklarationen var underskrevet af gentofte
kommunalbestyrelse som arealejer.
på et internt møde den 14. oktober 2002 mellem repræsentanter for gentofte kommune
og nesa blev der drøftet et forslag fra nesa om kabellægning af
højspændingsledningerne. af et notat fra mødet fremgår blandt andet:
       ”også fra gentofte kommunens side var der stor interesse og en absolut positiv
       indgang til projektet. vi orienterede om forslaget til tracé gennem kommunen,
       idet vi fortalte, at kabellægningen vil starte nordfra i 2003 og først i 2004 kommer
       til gentofte. baggrunden er, at vi anser det for mest kompliceret i den sydlige
       ende af tracéet, da myndighedsgodkendelserne forventes at tage længere tid her.
       orienteringen afstedkom følgende bemærkninger fra kommunens side:
       …
       •    omkring passagen af motorvejen/rundkørslen oplyste de, at vejdirektoratet
            har nogle planer om i forbindelse med udvidelse af motorringvejen, at ændre
            vejen omkring rundkørslen. de kender dog ikke de konkrete planer og
            foreslå, at nesa taler med vejdirektoratet. vi vil kontakte vejdirektoratet.
                                              - 9 -
      •    ved kommunens genbrugsplads går ledningerne i dag over containere i den
           østlige del af pladsen. kabeltracéet foreslås på samme sted. det vil betyde en
           opgravning på omkring en måned. kommunen forudså vanskeligheder med at
           indskrænke containerpladsen i så lang tid, og en rørlægning så opgravningen
           kan klares på ca. en uge kan overvejes. kommunen oplyste desuden, at
           udkørslen til vinagervej skal holdes åben, så containere kan udskiftes.
           …
      •    kommunen oplyste desuden, at mellem de 2 tracéer ligger to
           hovedvandledninger på hver 80 cm. i diameter. ved fjernelse af
           fundamenterne skal der udvises meget stor forsigtighed, idet en skade på en
           hovedvandledning ville være en katastrofe såvel forsyningsmæssigt som
           lokalt på det pågældende sted. der var derfor enighed om, at der skal ske et
           tæt samarbejde mellem gentofte kommune og projektet om dette.
af et af nesa udarbejdet notat af 22. oktober 2002 om valg af kabeltracé og omfang af
kabellægning fremgår blandt andet:
      ”3.1. forhold vedr. ”principper for etablering og sanering af
      højspændingsanlæg”
      …
      ad 3 frigørelse af arealer
      det eksisterende luftledningsanlæg består, som tidligere nævnt på en stor del af
      strækningen af 2 parallelle ledninger fremført med ca. 30 m afstand, dvs.
      luftledningssystemets deklarationsareal spænder over et ca. 60 m bredt bælte,
      herved lægger linien beslag på et større område, hvor der ikke kan foretages
      bebyggelse.
      på den ca. 2,5 km. lange strækning fra klampenborgvej og frem til lundtoftevej
      beslaglægger de eksisterende luftledninger således et ret betragtelig areal, som
      kan frigøres, idet et kabelanlæg vil beslaglægge et op til ca. 5 m bredt bælte.
      lyngby-taarbæk kommune har planer om at etablere ca. 100 ungdomsboliger på
      arealet.”
der blev i oktober til december 2002 afholdt tre møder mellem nesa og
vejdirektoratet, hvor man drøftede kabeltracéets placering i forhold til den påtænkte
udvidelse af motorvejsnettet.
af notat af 17. oktober 2003 fra et møde mellem vejdirektoratet og nesa den 8.
oktober 2003 fremgår blandt andet, at parterne var opmærksomme på, at der i
kabelprojektet skulle tages hensyn til en eventuel kommende ”sløjfe” fra lyngbyvej,
selvom den ikke var med i den på daværende tidspunkt gældende anlægslov, ligesom
                                               - 10 -
man var enige om en koordinering af kabel- og anlægsarbejderne, så luftledningerne
ikke kom til at genere anlægsarbejdet.
den 11. august 2004 meddelte energistyrelsen tilladelse til den påtænkte kabellægning
af højspændingsledninger mellem gentofte og hørsholm.
gentofte kommune bekræftede i mail af 9. marts 2005, at man kunne principgodkende
den af nesa foreslåede linjeføring af kablet. den 27. november 2005 underskrev
gentofte kommune en deklaration for 132 kv elkabler, som den 11. januar 2007 blev
tinglyst på matr.nr. 5 bf og 5 bg. af deklarationen fremgår blandt andet:
      ”gentofte kommune meddeler herved med bindende virkning for nuværende og
      efterfølgende ejere
                                     dong energy nord elnet
                                        cvr nr. 211158739
      (i det følgende kaldt selskabet) eller den, til hvem selskabet måtte overdrage sine
      rettigheder, ret til på ejendommene matr. nr.:
      5a, 5bf, 5bg, 8f [med håndskrift rettet til 8df] og 31f, vangede
      at lade anbringe og opretholde et 132 kv kabelanlæg samt et lyslederkabelanlæg
      med fornødent tilbehør.
      anlægget og dets omtrentlige placering fremgår af vedhæftede planer.                   '/
      selskabet har til enhver tid ret til uhindret at efterse, vedligeholde og udskifte det
      omhandlede anlæg.
      ejer forpligter sig til at respektere de begrænsninger i brugen af arealet over og
      omkring kablet, som lovgivningen til enhver tid foreskriver.
      jorden over kabelanlægget kan altid udnyttes til dyrkning af afgrøder, herunder
      behandling med almindelige redskaber.
      der må på arealet over kabelanlægget og i en vandret afstand på 1 m til begge
      sider for kabelanlæggets midtlinie, svarende til en samlet bredde på 2 m.
      - ikke opføres bygninger
      - ikke etableres veje eller foretages terrænændringer, hverken ved afgravning
         eller påfyldning uden efter nærmere aftale med selskabet
      - ikke foretages grubning, dræning, boringer eller andet, hvor der er risiko for
         kabelanlægget, uden at det er anmeldt til selskabet senest 8 dage før arbej-
                                               - 11 -
         dets begyndelse. selskabet skal herefter for egen regning påvise eller - om
         nødvendigt - frilægge kabelanlægget.
      - ikke foretages skovrejsning eller anden beplantning, uden at lodsejeren har
         kontaktet selskabet med henblik på at aftale nærmere vilkår for etablering af
         beplantningen.
      skader opstået ved anlæggets etablering, vedligeholdelse, udskiftning eller
      fjernelse udbedres ved selskabets foranstaltning
      påtaleberettiget med hensyn til overtrædelse af denne deklarations bestemmelser
      er selskabet, eller hvem man måtte overdrage sine rettigheder.
      nærværende deklaration er selskabet berettiget til at lade tinglyse som
      servitutstiftende på ejendommene.
      med hensyn til de på ejendommene hvilende servitutter og behæftelser af enhver
      art henvises til tingbogen.
      nærværende deklaration respekterer prioritering og omprioritering.
      når anlægget ikke længere bruges, og lodsejeren anmoder herom, er selskabet
      forpligtet til at aflyse deklarationen og fjerne anlægget.”
ved brev af 9. november 2006 rettede nesa’s rådgivere henvendelse til gentofte
kommune vedrørende tinglysning af en allonge til deklarationen, idet man anførte
blandt andet:
      ”da kablet efter aftale med vejdirektoratet på visse steder er placeret i
      vejbyggeliniearealet, skal der foruden deklarationen også tinglyses en allonge,
      fjernelsesbestemmelse, til deklarationen.
      dette gøres i praksis efter at deklarationen er tinglyst med henvisning til dennes
      tinglysningsdato. jeg skal derfor bede kommunen om også at underskrive
      vedlagte allonge.”
allongen blev af gentofte kommune underskrevet den 27. november 2006 og tinglyst
den 11. januar 2007 på ejendommene matr.nr. 5 a, 8 df og 31 f vangede. det fremgår af
allongen blandt andet:
                                      ”fjernelsesbestemmelse
      vejdirektoratet har med hjemmel i vejlovens § 42 (lovbekendtgørelse nr. 671 af
      19.08.1999), dispenseret fra byggeliniebestemmelser, der gælder for:
      motorringvej 3
                                              - 12 -
      dispensationen er givet til etablering af et 132 kv kabelsystem samt
      lyslederanlæg med fornødent tilbehør på matr.nr. 5a, 8df, 8dr og 31f vangede.
      kablets placering er vist på deklarationens rids. ud for motorvejens km 36.410 til
      km 37.080 er kablet placeret indenfor byggeliniearealet.
      det er et vilkår for dispensationen, at 132 kv kabelsystemet placeret i
      byggeliniearealet skal fjernes/omlægges af den til enhver tid værende ledningsejer
      uden udgift for vejmyndigheden, hvis ændring af vejforholdene, herunder
      etablering af vejudstyr, eller hensynet til færdslens tarv gør det nødvendigt.”
der er enighed mellem parterne om, at de i denne sag omhandlede arealer, matr.nr. 5 bf
og 5 bg, på daværende tidspunkt ikke var placeret i byggelinjearealerne.
i forbindelse med ekspropriationskommissionens behandling af sagen den 7. oktober
2010 oplyste gentofte kommunes repræsentant på forespørgsel fra kommissarius
følgende:
       ”… at det har været undersøgt, om der i kommunens sagsakter er noteret noget,
      som kan belyse, hvorledes kommunen har opfattet retsvirkningerne af den
      tinglyste deklaration. der findes imidlertid ingen notater herom. der er ingen af
      de involverede medarbejdere, der mindes, at der fra kommunens side er
      tilkendegivet noget om, at kommunen har frasagt sig gæsteprincippet. man har
      dog heller ikke grundlag for at påstå, at der er tilkendegivet noget om det
      modsatte.”
arealerne matr.nr. 5 bf og 5 bg blev ved en ekspropriationsforretning den 21. juni 2011
eksproprieret med henblik på etablering af ”vintapperrampen”.
af brev af 14. november 2011 fra gentofte kommune, underskrevet af park- og vejchef
niels christian koefoed, til advokatfirmaet horten, fremgår blandt andet:
      ”det har desværre ikke været muligt at lokalisere en sag i gentofte kommunes
      journalsystem vedrørende forholdet på ørnegårdsvej 17. alle, der har været
      involveret i sagen, og som stadigvæk er ansat i gentofte kommune eller nordvand
      (som tidligere var forsyningsafdelingen i gentofte kommune) er blevet spurgt.
      ingen kan huske, at der er oprettet en journalsag på forholdet. ingen har mere
      papirer liggende vedrørende sagen.”
                                               - 13 -
den 5. januar 2012 skrev gentofte kommune til energinet.dk i anledning af, at man
havde besluttet at ombygge den genbrugsstation, som var beliggende på matr. 5 bf og 5
bg, i vangede. det fremgår heraf blandt andet:
      ”vi er bekendt med, at der ligger et 132 kv-anlæg bestående af tre ledninger på
      grunden, som tilhører energinet.dk. anlægget ligger efter gæsteprincippet jfr.
      vedlagte taksationskendelse, hvorfor alle merudgifter som følge af anlægget skal
      afholdes af energinet.dk.
      …
      vores rådgiver har en formodning om, at der er behov for beskyttelse af jeres
      ledninger under byggeriet og evt. i forhold til den fremtidige genbrugsplads.
      …
      udførelse af en eventuel beskyttelse udført af energinet.dk skal koordineres og
      godkendes i forhold til vores totalentreprise. alternativt kan vi tilbyde at
      indarbejde jeres krav i vores udbud af totalentreprisen, og der kan ske en
      afregning af disse specifikke arbejder til gentofte kommune.”
som svar på kammeradvokatens henvendelse af 17. april 2013 fremkom gentofte
kommune ved park- og vejchef niels christian koefoed den 23. april 2013 med en
udtalelse, hvoraf fremgår blandt andet:
      ”hensigten fra gentofte kommune side var, at det almindelige gæsteprincip skal
      være gældende, hvilket også er tilfældet med andre lignende deklarationer, som
      gentofte kommune indgår. gentofte kommune havde selvsagt ikke til hensigt at
      indgå en deklaration, som stillede kommunen (og eventuelle efterfølgende ejere af
      arealet) dårligere end hvad der er gældende for de strækninger, hvor ledningerne
      er placeret i et offentligt vejareal. som det fremgår af tegningsmaterialet
      (deklarationens bilag) er også kabelanlæggets placering i offentlig vej
      (mariebjergvej og motorring 3) angivet, hvilket yderligere underbygger, at det
      ikke var hensigten at sondre mellem om kabelanlægget blev lagt i et offentligt
      vejareal eller i et kommunalt ejet areal. som det ses, blev der ikke pålagt nogen
      byrder ved vederlagsfrit at lade ledningsejeren kabellægge på kommunalt ejede
      arealer efter samme principper som ved kabellægning i offentlig vej.
      … energinet.dk har ikke protesteret mod, at energinet.dk selv skulle afholde sine
      udgifter til at beskytte ledningen, hvilket energinet.dk efter det oplyste agter at
      gøre ved at lægge nogle særlige fliser ud, som energinet.dk har indkøbt til
      formålet.”
forklaringer
                                              - 14 -
der er for landsretten afgivet forklaring af vidnerne lars lorensen, per christensen, erik
jeppesen, niels christian kofoed og niels gottlieb.
lars lorensen har forklaret, at han er stærkstrømingeniør og har arbejdet i en årrække hos
nesa, senest som teknisk direktør. han arbejder i dag som selvstændig konsulent for
energinet.dk. han har været bestyrelsesformand for le34 i/s siden 2010. han har arbejdet
med elkabelnet, der blev aktualiseret af frygten for magnetfelter ved luftledninger.
hovedstadsprojektet havde til formål at omlægge luftledningerne til jordkabler, og heri indgik
luftledningen fra buddinge mod hørsholm langs lyngby-motorvejen. der var tale om en
investering i størrelsesordenen 1 mia. kr. der opstod problemer med nedtagningen af
luftledningen, da der kom en ændret lovgivning med krav om opsplitning af ejerforholdene til
transmissionsledninger og kraftværker. kommunerne var meget interesserede i projektet, da
det kunne frigøre arealer til bebyggelse, og da borgerne gerne ville slippe for generne fra
luftledningerne. deklarationen for 132kv elkabler er en standardaftale, som var blevet til
efter forhandling mellem de interesserede parter. han skulle orienteres, hvis der skulle aftales
særlige vilkår. deklarationen havde til formål at sikre, at ledningen kunne blive på en
ejendom uforstyrret. endvidere skulle den sikre ledningsejeren mod krav om flytning af
ledningen på grund af ønsker om bebyggelse på arealet. hvis grundejeren ønskede ændringer,
forsøgte man altid at finde en praktisk løsning, men grundejeren skulle betale for eventuelle
foranstaltninger, som var nødvendige for at beskytte ledningen. det var ikke på tale, at
gentofte kommune skulle have betaling for placeringen af en jordledning.
deklarationen fra 1962 fraviger også gæsteprincippet. der har ikke været betaling mellem
nesa og kommunerne for deklarationerne. det har ikke været nævnt, at kommunerne har
givet en gave ved vederlagsfrit at tillade deklarationerne tinglyst. kendelsen fra
taksationskommissionen var overraskende, da den bryder med de hidtil gældende principper.
per christensen har forklaret, at han er stærkstrømsingeniør og har været ansat hos blandt
andet nesa og senest energinet.dk. han var projektchef hos nesa og har deltaget i arbejdet
angående ændring af motorringvej 3. der var en standarddeklaration, der blev anvendt, når
der skulle indgås aftale med en grundejer om ledningsføring over den pågældendes ejendom.
der var tale om anlæg, som man forventede skulle forblive uden tidsbegrænsning. det var
                                              - 15 -
meningen, at ledningen skulle forblive urørt, også selv om grundejeren måtte ønske en
flytning ved opførelse af bygninger. hvis der skulle ske en flytning, ville det blive for
grundejerens regning. der har ikke været sager, hvor en grundejer har fastholdt det synspunkt,
at ledningen skulle flyttes for nesa’s regning. der har været diskussion om spørgsmålet i et
par tilfælde. det er forbundet med meget store udgifter at flytte en enkelt mast til en
luftledning, da det vil påvirke ledningerne over en længere strækning. der blev betalt
erstatning til private grundejere, men kommunerne forlangte det ikke. erstatningsbeløbene var
beskedne og omhandlede blandt andet tab af afgrøder. han har udarbejdet notatet om valg af
kabeltrace og omfang af kabellægning for gln-sta. kabellægning skulle være begrundet i
hensyn til beboelsesejendomme og naturinteresser, for at der kunne opnås tilladelse til
omlægning fra energistyrelsen. han anvendte ordet ”beslaglæggelse”, fordi man ved aftale
lægger beslag på et areal. kommunernes interesse var navnlig at få frigjort arealer til blandt
andet ungdomsboliger. der var også kommet nye regler, der krævede en sikkerhedsafstand til
luftledninger på 50 meter til boliger på grund af de mulige risici ved magnetfeltet. der blev
valgt styret underboring på genbrugspladsen i gentofte kommune for at give brugerne færrest
mulige gener. gentofte kommune søgte at stille krav om en anden genetablering end den, som
nesa må tilbyde. det var praktiske spørgsmål, som blev løst. vejdirektoratet fik lejlighed til
at øve indflydelse på kablets placering, herunder hvilken dybde det skulle nedgraves til af
hensyn til et kommende vejprojekt. vejdirektoratet kendte den standarddeklaration, som blev
anvendt over for grundejere.
erik jeppesen har forklaret, at han blev ansat hos nesa i 1997 med henblik på
kabellægningsprojektet. han ophørte hos nesa i 2009 og har siden været ansat i ln i/s,
hvor han arbejder med ekspropriationssager. en tinglyst servitut vedrørende luftledninger
indebar, at grundejerne ikke kunne forlange en ledning flyttet, hvis grundejeren ønskede at
opføre ny bebyggelse, som ville gøre en flytning af ledningen nødvendig. der har været
deklarationer på landbrugsejendomme, hvor det var aftalt, at ledningen skulle flyttes for
nesa’s regning, hvis grundejeren ville udvide sine bygninger. det var kun vejdirektoratet,
der havde ret til at kræve fjernelse. der har været mange henvendelser fra private grundejere,
som har frafaldet ønsket om flytningen af ledninger, når de hørte, hvordan deklarationerne
skal forstås. deklarationen om 132kv ledningen har samme konsekvens for grundejeren som
deklarationer om luftledninger. erstatninger udbetalt til grundejere var typisk nogle få tusinde
kroner. gentofte kommune og de øvrige kommuner krævede ikke erstatning. der var ikke tale
                                               - 16 -
om et ”gavemoment”. vejdirektoratet var meget udførligt orienteret om projektet og havde
indflydelse på placeringen af kablet. han går ud fra, at vejdirektoratet har haft kendskab til
deklarationen med gentofte kommune. antallet af deklarationer indgået mellem grundejere
og forsyningsselskabet kan tælles i tusindvis.
niels christian kofoed har forklaret, at han siden februar måned 2008 har været ansat i
gentofte kommune som park- og vejchef. gæsteprincippet, som fremgår af vejloven, gælder i
kommunen, og rettighederne giver kommunen ikke afkald på. det er en praksis, der har været
gældende i en årrække ifølge medarbejdere i afdelingen. det er oplyst af blandt andet
afdelingens landinspektør og en ingeniør, der begge har lang anciennitet. det er i nyere aftaler
med dong udtrykkeligt anført, da dong har spurgt, om kommunen vil frasige sig retten
efter gæsteprincippet. han har ikke kendskab til aftaler, der fraviger gæsteprincippet. det er
beklageligt, at kommunen ikke har kunnet finde det materiale, som er blevet efterspurgt til
sagen angående genbrugspladsen. han havde ikke kendskab til deklarationen fra november
2006 før han fik kopien den 17. april 2013 fra kammeradvokaten. det foranledigede, at sagen
om mariebjerg kirkegård blev gennemgået. brevet af 23. april 2013, som vidnet har
underskrevet, er formentlig skrevet af niclas wildfang andersen, men han haft en drøftelse
med pågældende om sagen. ole phillip har været kontaktet af vidnets sekretær, og det blev
oplyst af ole phillip, at han ikke havde nogen konkret viden om deklarationen. gentofte
kommune har i vidnets ansættelsestid tiltrådt en deklaration vedrørende et ”privat” areal, hvor
kommenen ikke har fraveget gæsteprincippet. han er ikke bekendt med, at der er problemer
med jordkablet på genbrugsstationsejendommen, da han har fået oplyst, at der vil blive
etableret et dæk over ledningen. han er ubekendt med, at der skulle være gavebetragtninger i
overvejelserne om deklarationer, som er aftalt i forbindelse med luftledningernes omlægning
til jordkabler.
niels gottlieb har forklaret, at han er civilingeniør og har været ansat i vejdirektoratet siden
1996. han har arbejdet med udvidelsen af motorring 3, hvor projektering blev påbegyndt i
2001. under anlægsfasen overgik han til at arbejde med frederikssund-motorvejen. mødet
den 22. oktober 2002 omhandlede en række problemstillinger, hvor der var konflikt mellem
vejprojektet og andre interessenter, herunder en mulig sløjfe hen over genbrugspladsen i
gentofte kommune. sløjfen indgik i overvejelserne, fordi der kunne være et behov for en
sammenfletning mellem motorring 3 og helsingør-motorvejen. det blev efter mødet meddelt
                                               - 17 -
nesa, at henvendelse om sagen skulle ske til vejdirektoratets distrikt øst. vejdirektoratet
foreslog, at elkablet blev placeret bag administrationsbygningen. sløjfen blev skrinlagt, men
den var fordelagtig set fra et trafikmæssigt synspunkt. projekteringen skulle tage højde for, at
sløjfen senere skulle kunne etableres. det var også vigtigt for bygning af en bro, hvortil der
skulle anvendes kraner, hvornår der kunne lukkes for strømmen på nogle luftledninger.
tilladelse til at råde over et vejareal forudsætter et projekt, dvs. en ansøgning med
tegningsmateriale. der knyttes et fjernelsesvilkår til godkendelsen. ledningen blev placeret
som vist på en tegning af 9. december 2011. vejdirektoratet har haft oplysning om
linjeføringen for kablet, men er ikke nærmere gået ind i placeringen, herunder hvilken dybde
kablet blev gravet ned i. det skyldes, at det var gentofte kommunes areal, der skulle bruges
til placering af ledningen. ved etableringen af ledningen skulle der være et samlepunkt, hvor
ledningen er placeret relativt nær ved jordoverfalden. dette samlepunkt er placeret på et sted,
hvor rampen skulle passere.
procedure
energinet.dk har til støtte for den principale påstand 1 gjort gældende, at der med den aftale,
som blev indgået mellem nesa og gentofte kommune om kabelanlæggets tilstedeværelse på
matr.nr. 5 bf og 5 bg, og som fremgår af den tinglyste deklaration, er sket en fravigelse af
gæsteprincippet. det er i den forbindelse ikke afgørende, at der ikke er betalt for
kabelanlæggets etablering i kommunens jord, idet kommunen – som medejer af nesa – ikke
havde tradition for at afkræve elselskabet en sådan erstatning, og da det også uden erstatning
er muligt at indgå aftale om en fravigelse af gæsteprincippet. deklarationen afløste en
tidligere tinglyst deklaration fra 1962 vedrørende luftledninger, som i praksis ikke lod sig
flytte, og der blev heller ikke dengang betalt erstatning. omlægningen til jordkabler skete som
led i den almindelige energipolitiske udvikling, men indebar også en stor fordel for de berørte
kommuner, herunder gentofte kommune, dels ved øget forsyningssikkerhed, dels fordi et
stort areal under luftledningsanlægget blev frigjort til f.eks. bygning af ungdomsboliger,
således som det var tilfældet i lyngby-taarbæk kommune. der er således ikke tale om en
situation, som kan sidestilles med et gaveløfte. deklarationens ordlyd indeholder intet om, at
nesa havde pligt til at flytte anlægget, hvis det lå i vejen, og det vil også i praksis være helt
umuligt at flytte anlægget ved enhver ændret arealanvendelse. deklarationen går derimod ud
på at beskytte og fastholde den foretagne placering af kabelanlægget, herunder ved at pålægge
                                                - 18 -
grundejeren en række begrænsninger i anvendelsen af arealet ovenpå eller tæt ved ledningen
og ved for egen regning at påvise eller om nødvendigt at frilægge kabelanlægget. hertil
kommer, at deklarationen giver ledningsejeren ret til at vedligeholde og udskifte
kabelanlægget. der er således tale om en permanent og ikke blot en midlertidig
tilstedeværelsesret, som klart fraviger gæsteprincippet, hvilket også er lagt til grund i forhold
til de mange private arealejere, som har fået tinglyst lignende deklarationer på deres grunde.
taksationskommissionen for nord- og midtjylland har i en kendelse af 3. november 2011
afgjort, at når der er pålagt arealejeren restriktioner vedrørende arealets anvendelse, så skal en
sådan deklaration anses for i det hele at fravige gæsteprincippet. dette må gentofte kommune
på baggrund af de langvarige drøftelser med nesa have været bekendt og indforstået med.
det er derfor gentofte kommune, og efter ekspropriationen vejdirektoratet, der skal afholde
udgifterne til en ændring af vejprojektet som følge af ledningernes tilstedeværelse.
selvom gæsteprincippet ikke kan anses for fraveget ved den tinglyste deklaration, kan
vejdirektoratet ikke kræve, at energinet.dk skal betale for aflastningskonstruktionen, da der
ikke er tale om ”arbejde på ledninger” efter vejlovens § 106. der er tale om et arbejde, som
har til formål at undgå at fjerne eller flytte ledningerne, og derfor er et udslag af den
beskyttelse, som energinet.dk har krav på efter proportionalitetsprincippet. hertil kommer, at
vejdirektoratet i de forhandlinger, der pågik inden fastlæggelse af kabeltracéet, havde
mulighed for at påvirke placeringen af kabelanlægget, uden at vejdirektoratet gjorde brug
heraf. der er derfor ikke hjemmel til at pålægge energinet.dk at betale udgifterne til
aflastningskonstruktionen, hvorfor energinet.dk skal frifindes for den af vejdirektoratet
nedlagte selvstændige påstand.
da energinet.dk’s rettigheder ikke er blevet eksproprieret mod fuld erstatning, vil
vejdirektoratet også for fremtiden skulle respektere de rettigheder, som energinet.dk har efter
deklarationen, uanset om ledningerne ligger på gæstevilkår eller på ”ikke-gæstevilkår”. det
forhold, at vejdirektoratet skal afholde udgifterne til aflastningsforanstaltningen indebærer
ikke, at rettighederne bortfalder. vejdirektoratet har ikke sagligt grundlag for at hævde noget
andet, og det vil da også stride mod administrativ praksis på området og dermed udgøre en
overtrædelse af den forvaltningsretlige lighedsgrundsætning.
                                                - 19 -
vejdirektoratet har til støtte for frifindelsespåstanden gjort gældende, at kabelanlægget, der er
anbragt på gentofte kommunes arealer, matr. nr. 5 bf og 5 bg, vangede, er omfattet af
gæsteprincippet. de er anbragt på arealet, uden at der blev betalt herfor, og der er ikke klare
holdepunkter i den tinglyste deklaration for en antagelse om, at energinet.dk på anden måde
har sikret sig en bedre retsstilling end gæsteprincippet og således har opnået en egentlig
tilstedeværelsesret, der går ud over, hvad gæsteprincippet indebærer. der er således ikke
grundlag for at antage, at kommunen har betragtet nedtagningen af luftledningerne og
aflysningen af deklarationen fra 1962 som en del af aftalegrundlaget for anbringelsen af 132
kv ledningerne, endsige som en form for vederlag for fravigelse af gæsteprincippet ved
anbringelsen af de nye ledninger. deklarationen må efter sin ordlyd anses for en sædvanlig
ledningsservitut, hvorefter ledningerne ligger på gæstevilkår. deklarationens vilkår om, at
ledningsejeren til enhver tid har ret til uhindret at efterse, vedligeholde og udskifte det
omhandlede anlæg, er et ganske almindeligt vilkår i denne type deklarationer og svarer i det
væsentlige til vejlovens § 106, stk. 4, hvorefter projekter til lægning af nye eller ændringer i
bestående underjordiske ledninger og til anbringelse eller flytning af stangrækker, lysstandere
og lignende forinden arbejdets påbegyndelse skal godkendes af vejbestyrelsen. for så vidt
angår deklarationens bestemmelse om, at der ikke må foretages vej eller terrænændringer
uden forudgående aftale med ledningsejer, er der blot tale om en nærmere konkretisering af
omsorgsforpligtelsen, således som det også fremgår af kommunens brev af 5. januar 2012 til
energinet.dk. der er ikke herved hjemlet en ret for ledningsejer til at modsætte sig
arealejerens påtænkte arbejder, men blot en pligt for arealejeren til at underrette
ledningsejeren, så denne har mulighed for at vurdere projektets betydning for ledningerne. på
tidspunktet for tinglysning af deklarationen kendte nesa til planerne om etablering af
”vintapperrampen” og kunne have taget højde herfor ved placeringen af kabeltracéet.
vejdirektoratet var ikke involveret i nesa’s og kommunens drøftelser eller ansøgningen til
energistyrelsen herom. den offentligretlige regulering af spørgsmålet om flytning af
forsyningsledninger har ingen betydning for fortolkning af deklarationen. det forhold, at der
ikke blev lyst nogen fjernelsesdeklaration i relation til dette kabelanlæg, har ingen betydning,
idet deklarationen blev lyst på et areal, der ikke var pålagt byggelinjer.
vejdirektoratet har i relation til den selvstændige påstand gjort gældende, at da der ved den
tinglyste deklaration ikke blev aftalt en fravigelse af gæsteprincippet, skal udgifterne til
arbejdet vedrørende aflastningskonstruktionen betales af energinet.dk såvel efter det
                                               - 20 -
ulovbestemte gæsteprincip som efter vejlovens gæsteprincip, jf. vejlovens § 106, stk. 1. det er
ikke afgørende for betalingsspørgsmålet, om den tekniske løsning kan karakteriseres som
”arbejde på ledninger” i snæver forstand. vejdirektoratet har i forbindelse med
tilrettelæggelse af vejprojektet overholdt proportionalitetsprincippet. arbejdet er ikke
nødvendiggjort af vejprojektet som sådan, men er alene udført, fordi gæsteledningerne ikke
flyttes og alene med henblik på at sikre energinet.dk's ledningers fortsatte tilstedeværelse i
arealet.
vejdirektoratet har i relation til energinet.dk’s principale påstand 2 anført, at energinet.dk's
ledninger, der før ekspropriationen var beliggende i private arealer, matr. nr. 5bf og 5bg
vangede, også efter etableringen af aflastningskonstruktionen ligger som gæst i arealet.
energinet.dk har ikke løftet bevisbyrden for, at der i forbindelse med gennemførelsen af
vejprojektet, hvorved ledningerne gik fra at være omfattet af det ulovbestemte gæsteprincip til
at være omfattet af gæsteprincippet i vejlovens § 106, stk. 1, skete et statusskifte eller en
forringelse af energinet.dk's retsstilling, som medfører, at energinet.dk lider et tab. det følger
af højesterets praksis, at vejdirektoratet som ekspropriant har samme rettigheder som den,
der eksproprieres fra.
landsrettens begrundelse og resultat
det er i retspraksis antaget, at der gælder et gæsteprincip, der indebærer, at ledningsejeren
som ”gæst” skal bekoste ledningsarbejder, der er nødvendiggjort af arealejerens ændrede
benyttelse af det areal, hvor ledningen er anbragt. dette princip anvendes som en udfyldende
regel, hvor der uden vederlag er givet tilladelse af arealejeren til en forsyningsvirksomhed til
at anbringe en ledning på ejendommen.
energinet.dk’s principale påstand angår spørgsmålet, om gæsteprincippet er fraveget ved den
deklaration, som blev tinglyst på gentofte kommunes ejendomme i anledning af anbringelsen
af jordkabler.
det fremgår ikke udtrykkeligt af deklarationen, om der er aftalt en fravigelse af
gæsteprincippet. det er ubestridt mellem parterne, at der i overensstemmelse med
deklarationens ordlyd ikke er betalt kontant erstatning til gentofte kommune i anledningen af
                                                 - 21 -
ledningernes placering på ejendommen. det samme var gældende for den tidligere
deklaration, som gentofte kommune havde indgået med elforsyningsselskabet om placering
af luftledninger. landsretten finder det ikke godtgjort, at nedtagelsen af luftledninger i sig
selv skulle udgøre et sådant vederlag. deklarationen indeholder bestemmelser, der giver
ledningsejeren ret til ”at anbringe og opretholde” ledningerne, og det er nærmere reguleret,
hvorledes grundejeren må disponere over grunden i forskellige relationer, der kan være til fare
eller ulempe for ledningsejerens interesser. der er herved ikke taget stilling til, hvem der skal
bekoste ledningsarbejder, som følger af en ændret arealanvendelse. det kan på den baggrund
ikke anses for aftalt, at der er givet ledningsejeren en bedre retsstilling end den, der følger af
gæsteprincippet.
de afgivne vidneforklaringer, der ikke konkret belyser indholdet af eventuelle drøftelser
mellem deklarationens parter, kan ikke tillægges betydning for forståelsen af deklarationens
indhold.
den omstændighed, at det for ledningsejeren kan være meget bekosteligt at flytte en ledning,
hvis grundejeren har behov herfor, og pligten på grund af det store antal deklarationer, der er
indgået på tilsvarende vilkår som den, der omhandles i denne sag, samlet set kan være af stor
økonomisk betydning for ledningsejeren, kan ikke føre til et andet resultat. der er herved lagt
vægt på, at ledningsejeren ved etableringen af ledninger på gæstevilkår har kunnet undgå at
betale kompensation til et stort antal grundejerne for den relativt sjældne omstændighed, at en
ledning skal flyttes.
vejdirektoratet frifindes derfor for energinet.dk’s påstand 1.
efter ekspropriationen af arealet til vejformål er parternes forhold tillige reguleret af vejloven,
herunder vejlovens § 106. denne bestemmelse indebærer imidlertid ikke nogen ændret
retsstilling for parterne i relation til den aftalte deklaration, der således fortsat er gældende
efter ekspropriationen i overensstemmelse med de i deklarationen nærmere bestemte vilkår og
med den forståelse af gæsteprincippet som er anført ovenfor.
herefter tages energinet.dk’s påstand 2 til følge.
                                               - 22 -
vedrørende vejdirektoratets selvstændige påstand blev det mellem energinet.dk og
vejdirektoratet aftalt, at en flytning af ledningerne kunne undgås ved en løsning, der indebar,
at der blev etableret en spunsvæg på begge sider af ledningerne, og der mellem spunsvæggene
støbtes et betondæk. vejdirektoratet har hermed medvirket til en løsning, der i økonomisk og
teknisk henseende tilgodeså energinet.dk’ s interesser.
af vejlovens § 106, stk. 1, fremgår, at ledningsejeren skal bekoste ”arbejder på ledninger”,
herunder flytninger af ledninger. dette indebærer en pligt for ledningsejeren til at bekoste
andre tekniske løsninger end fjernelse eller omlægning af ledninger, når disse løsninger er
alternativer til en flytning eller omlægning. der er ikke grundlag for at forstå bestemmelsen
således, at det udførte arbejde, der er betegnet som en aflastningskonstruktion, ikke er
”arbejder på ledninger”.
energinet.dk’s subsidiære påstand kan derfor ikke tages til følge, og energinet.dk skal
anerkende pligten til over for vejdirektoratet at betale for aflastningskonstruktionen i
overensstemmelse med den af vejdirektoratet selvstændigt nedlagte påstand.
henset til sagens udfald, værdi og omfang skal energinet.dk betale sagsomkostninger til
vejdirektoratet med i alt 100.000 kr., hvoraf 4.000 kr. ydes til dækning af retsafgift, mens
96.000 kr. skal dække rimelige udgifter til advokatbistand inkl. moms.
                                    thi kendes for ret:
energinet.dk tilpligtes at anerkende, at energinet.dk skal afholde udgifterne til etablering af
aflastningskonstruktionen omkring 3 stk. 132 kv kabler på matr. nr. 5 bf og 5 bg vangede,
godkendt af ekspropriationskommissionen vedrørende hovedlandevejsanlæg på øerne ved
forretningen den 7. oktober 2010.
vejdirektoratet tilpligtes at anerkende, at energinet.dk’s rettigheder i henhold til
deklarationen af 27. november 2006, tinglyst den 11. januar 2007, fortsat består efter
ekspropriation til anlæggelse af ny forbindelsesrampe mellem helsingørmotorvejen/lyngby
omfartsvej og motorring 3 (vintapperrampen).
                                           - 23 -
i øvrigt frifindes vejdirektoratet.
i sagsomkostninger skal energinet.dk inden 14 dage betale 100.000 kr. til vejdirektoratet.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
dom
afsagt den 7. april 2011
i sag nr. bs 2-243/2010:
tom jensen
mod
kennel svanekær v/ inge vennike
denne sag er behandlet efter reglerne om småsager. dommen indeholder ikke en fuldstændig
sagsfremstilling.
sagen drejer sig især om, hvorvidt der forelå væsentlige mangler ved en newfoundlænder-
hundehvalp, bastian, allerede da hunden blev overgivet til køberen.
retten har i sin fortegnelse over sagens påstande, anbringender og beviser anført følgende:
sagsøgerens påstand:
sagsøgte, kennel svanekær v/ inge vennike, skal inden 14 dage til sagsøgeren, tom jensen,
betale 30.317,85 kr. med procesrente fra den 15. februar 2010 samt sagens omkostninger.
sagsøgtes påstand:
principalt: frifindelse.
subsidiært: frifindelse mod betaling af et beløb mindre end det påstævnte efter rettens skøn.
sagsøgerens anbringender:
det gøres gældende:
at  den af sagsøgte leverede hund led af hoftedysplasi og ocd,
at  dette er arveligt betingede sygdomme,
at  den af sagsøgte leverede hund derfor led af mangler,
at  manglerne var væsentlige,
at  manglerne var til stede ved leveringen,
at  sagsøgte har bevisbyrden for, at hunden ved leveringen ikke led af væsentlige mangler, jf.
    købelovens § 77a, stk. 3,
at sagsøger tillige har krav på erstatning svarende til de af sagsøger betalte dyrlægeregninger
    samt udgifter til foder.
sagsøgtes anbringender:
det gøres gældende:
at hvalpen blev aflivet, uden at sagsøgte havde haft mulighed for selv at lade hvalpen tilse af
    egen dyrlæge,
at sagsøger udtrykkeligt fra sagsøgtes side er blevet gjort opmærksom på, at man skulle være
    meget påpasselig med fodring af hunden
                                               - 2 -
at sagsøger på trods heraf har overfodret hvalpen bastian med en gennemsnitlig væksthastig-
    hed på knap 2 kilo pr. uge,
at hvalpen i øvrigt er kommet til skade under leg med en anden hvalp,
at hvalpen forud for salget har gennemgået en dyrlægeundersøgelse og hjertescanning som
    ikke gav anledning til bemærkninger,
at det på baggrund heraf og på baggrund af en vurdering af det billeddiagnostiske materiale
    (bilag h) må lægges til grund, at hvalpens gener må anses at være tilkommet efter risiko-
    ens overgang, og uden at dette kan klandres sagsøgtes forhold,
at det i øvrigt ikke kan udelukkes, at hvalpens gener kunne være normaliseret med alderen
    med korrekt behandling, jf. i øvrigt erklæring af 23. januar 2010 (bilag h)
at det ikke bevismæssigt skal komme sagsøgte til skade, at sagsøger har valgt at lade hvalpen
    aflive uden forinden at lade sagsøger undersøge hvalpen,
såfremt det måtte lægges til grund, at hvalpen led af en hævebegrundende mangel på tids-
punktet for risikoens overgang, gøres det til støtte for den subsidiære påstand gældende:
at betingelserne for en erstatning udover købesummen ikke er til stede, idet sagsøger har væ-
    ret uvidende om hvalpens mangler.
forklaringer
partsforklaring
inge vennike har forklaret, at hun i 2003 begyndte at drive kennel med newfoundlændere.
det er en meget lille kennel, der er miljøgodkendt og registreret. hun er organiseret i dansk
kennel klub.
der var ikke problemer med bastian før salget. sagsøgte sælger ikke syge hunde. hvis der er
mistanke om sygdom, så holder hun hunden tilbage. det var en gang tilfældet med en anden
hund, der havde en hjertefejl. bastian var nogle gange med i hvalpenes leg, når der var gang i
den. andre gange gad han ikke. bastian og hans søster olga, der var af samme kuld, kunne
godt lide at ligge som i en hule. bastian havde samme aktivitetsniveau som olga. de blev
fodret kl. 6 om morgenen.
sagsøgeren ville godt have en stor rolig hund. sagsøgte og hendes mand bærer altid hunde ud
til bilen ved et køb. de har været ude for, at en hvalp blev tabt af en køber. de har dog gjort
undtagelse til dette.
connie jensen ringede og sagde, at bastian ikke kunne rejse sig op. hun har fortalt, at en
større hvalp var landet på ryggen af bastian. connie jensen har talt med michelle ramsing,
der er veterinærsygeplejerske på landbohøjskolen. hun har udarbejdet et hæfte med ret-
ningslinier, som sagsøgte vejleder om og udleverer til købere af hendes hunde. michelle
ramsing har fortalt, at connie jensen var ved at fodre sin hund i stykker, og at det var helt
galt med bastians vægt. det blev aftalt, at connie jensen skulle komme med bastian til un-
dersøgelse, men det skete ikke.
sagsøgte fik intet at vide om, at bastian var blevet aflivet. hun havde ikke mulighed for at
tilse hunden med en dyrlæge forinden aflivningen.
                                               - 3 -
sagsøgte har tidligere haft andre klagesager, men da var hun ikke klog nok til at spørge ind til
hundens vægt. hun har i en tidligere klagesag betalt købesummen tilbage. det blev ordnet
gennem kennel klubben.
sagsøgeren, tom jensen, har ikke afgivet forklaring.
vidneforklaringer
connie jensen har forklaret, at hun er gift med tom jensen. hun har tidligere haft en rott-
weiler og en schæfer. hun var med sin mand, da de købte bastian. de fik at vide, at bastian
skulle fodres med breed, og de fik en pose med af inge vennike.
inges mand, arild, kom med hunden, da de hentede den. bastian virkede skræmt og lagde sig
under stolen hos inge. inge og arild fortalte, at det var et ritual, at de bar hunden ud, og vid-
net kunne først holde om hunden, da hun sad i bilen.
de fik også en pjece med forskrifter med sig, og de har fulgt pjecen. de gav også hunden vi-
tal animin, som man ifølge pjecen må give hunden.
bastian ville ikke rigtig spise, da han var kommet hjem til dem. han havde tynd mave og peb
om natten. han spiste noget, men ikke som han skulle. da han fik smertestillende medicin,
begyndte han at bevæge sig og spise normalt. han fik grøntsager, og der blev skåret ned på
foderet. dyrlæge thomas ingvorsen fortalte, at hunden skulle have grøntsager. den måtte
ikke vokse for hurtigt. hunden har ikke været overvægtig. den rejste sig altid på den ene side.
bastian ville ikke bevæge sig. hun talte med ingvorsen om, at hunden skulle tvinges til at gå
2-300 meter. hun svømmede med ham i svømmebassin.
bastian var ikke sammen med de andre hvalpe, da de så ham første gang. han lå under et
bord. han blev taget ud, og de bestemte sig for ham. anden gang de så ham, lå han også un-
der et bord. de fik at vide, at han var i fuld vigør kl. 6 om morgenen. dyrlægen sagde, at han
var lidt for stille af en hvalp at være.
thomas ingvorsen har forklaret, at han blev uddannet dyrlæge fra landbohøjskolen i 1995.
han har herefter været i klinisk praksis. han har beskæftiget sig med kiropraktik og osteologi
for dyr. han har tilset bastian 4-5 gange. bastian havde trykket ribben og hofte, og havde an-
dre skader i skulder, albue og hofte. bastian var ikke overvægtig. den havde tydelige ribben
og talje bag ribbenene. man skal se på og føle på hunden for at kunne konstatere, om den er
overvægtig. det er ikke nok at få oplysning om, hvor meget den vejer. det er internationalt
angivet, at gennemsnitsvægten for newfoundlændere er 54 kg for en tæve og 68 kg for en
hanhund.
bastian havde en ledbrudsdefekt. blodkarrene kunne ikke følge med i væksten og området af
ledbrud kan derfor dø ud. hvis ledbrusk falder af opstår ledmus. bastian havde hoftedysplasi i
meget svær grad, og det er sjældent, at hunde har så slemme hofter i så ung alder.
ved sundhedstjek undersøger man ører, øjne, hale, kønsorganer og benstilling. man undersø-
ger ikke for hofteledsdysplasi eller osteochondrose. osteochondrose er en arvelig lidelse, der
er multifaktuel. det er en genetisk disposition for miljøfaktorer, der bevirker lidelsen. man
kan ikke på en enkelt hund bestemme årsagen til denne lidelse. men det tyder på, at der er et
                                              - 4 -
genetisk problem, fordi lidelsen er opstået så tidligt. det er sandsynligt, at det er en arvelig
betinget multifaktuel arvelig lidelse. hjertescanning kan ikke anvendes til at konstatere pro-
blemerne. der er ikke foretaget undersøgelser af leddene.
bastian har været normal til slank i fodertilstand. en passiv hvalp er et alarmsignal. passivi-
teten kan være begrundet i smerter. der kan også være andre grunde hertil. produktionsdyr er
avlet til hurtig vækst. da hunde er kæledyr, er der en rimelig forventning om, at de har lang
holdbarhed.
kennelklubben laver avlsprogrammer for at komme af med problemerne med osteo-
chondrose. selvom en hund ikke har det i generne, så kan den udvikle osteochondrose, og det
kan ikke udelukkes, at en hund udvikler denne lidelse i en tidlig alder, selvom det ikke ligger i
generne. det er dog usandsynligt.
bastian blev aflivet, da den havde kraftige smerter, som ikke kunne afhjælpes medicinsk. den
var invalideret, og aflivningen blev foretaget i henhold til dyreværnslovens § 20, stk. 2. der
var en dårlig til slet prognose for bedring. bastian kunne ikke smertedæmpes, og aflivningen
kunne ikke vente.
man kan ikke på grundlag af billeddianostisk materiale afgøre om en hund har overvægt.
hurtig knoglevækst kan være fakta, der udløser osteochondrose. lidelsen kan opstå, fordi den
er genetisk betinget, på grund af overvægt eller manglende motion.
det er ikke muligt på det foreliggende grundlag, at konstatere, hvad der har udløst osteo-
chondrosen hos bastian. der kan altid være en genetisk disposition, og så kan der være udlø-
sende faktorer. newfoundlændere er voksne i 2-3 års alderen. 41 kilo er en stor vægt for en
newfoundlænder på 6 måneder. bastian var 6 måneder, da han vejede 41 kg, men det var dog
en passende vægt for dens højde.
vidnet så bastian første gang med smerteproblemer, efter at den havde fået trykket ribben af
en anden hund. et traume kan også være en miljøfaktor, der kakn udløse osteochondrose. det
kan ikke udelukkes, at lidelsen er opstået efter et traume.
jens arnbjerg har forklaret, at han kan vedstå sin erklæring af 23. januar 2010.
han er som dyrlæge specialist i røngtendiagnostik. der er 2 dyrlæger i danmark inden for
dette speciale. han har arbejdet videnskabeligt med osteochondrose (ocd) vedrørende grise
og kalkuner. man kan godt sige, at man ikke kan bruge erfaringerne fra avlsdyrene til forhold
for kæledyr, men udviklingen kan være den samme. en harmonisk tilvækst er altid at fore-
trække. de store hunderacer varierer ikke så meget.
det kunne konstateres på røntgenbillederne af hundene, at deres vækstlinier ikke var rene og
pæne. der var fejludviklinger i væktslinierne hos begge hunde. jo tykkere brusken er, jo mere
sårbare er dyrene over for traumer. det kunne også hos begge hunde konstateres, at kontu-
rerne i siderne, hvor der har været brusk, ikke var som de burde være.
genetiske undersøgelser bygger på statistik, og statistikken for dete område er meget kom-
pleks. hvis der er tale om genetisk betinget ocd, så vil ocd`en være mindre, hvis vægten
holdes nede.
                                              - 5 -
vidnet har fulgt nogle af giganthundene i flere år. vægten har ikke så stor betydning. i disse
sager er hundenes vækst meget vigtige faktorer for udviklingen af ocd. i vækstperioden ind-
til 10 måneders alderen skal man være forsigtig. hvis man tager hensyn til motion og vækst,
så kan ocd hele af igen. det er lidt anderledes, såfremt der er mus i leddene. han er bekendt
med avlsprogrammerne, således som der er udarbejdet af dansk kennel klub.
vidnet har ikke fysisk set hundene. han har set billedematerialet af hundene. der er meget
stor sammenhæng mellem tilvækst og udvikling af ocd. formentligt kan det ikke udelukkes,
at lidelserne var arveligt bestemt for hundene, men lidelserne er ikke særligt kendt hos de
store hunderacer. hvis det havde været en genetisk bestemt faktor, så ville man have set det
før.
øvrige oplysninger
der er under sagen fremlagt parternes købsaftale, udskrift af journal fra højelse smådyrskli-
nik, vægtangivelser og resultat af hjertescanning for bastian.
endvidere er der fremlagt en erklæring af 23. januar 2010 fra specialdyrlæge jens arnbjerg,
der indeholder en vurdering af bastian, samt en erklæring af 11. november 2009 fra dyrlæge
tobias schwarz, england.
det er oplyst, at parterne har været enige om at indhente erklæringen fra specialdyrlæge jens
arnbjerg til brug for sagens behandling.
rettens begrundelse og afgørelse
ved bedømmelsen tages der afgørende hensyn til den erklæring, der efter parternes anmod-
ning er udarbejdet af specialdyrlæge jens arnbjerg sammmenholdt med hans vidneforklaring
og den vidneforklaring, der er afgivet af dyrlæge thomas ingvorsen under hovedforhandlin-
gen.
det fremgår blandt andet af jens arnbjergs erklæring, at osteochondrose er en vækstrelateret
fejludvikling fra bruskstadiet til forbeningen af knoglerne, og at det er velbeskrevet hos pro-
duktionsdyrene (især gris og fjerkræ), at lidelsen er relateret til kraftig vækst. der er ingen
grund til at tro, at forholdene hos hunde er væsensforskellig fra grisene i denne henseende.
erklæringen indeholder en generel konklusion om, at mange af de vækstrelaterede lidelser
ofte kan undgås ved at holde væksthastigheden nede samtisdig med, at motioneringen, holdes
på meget lavt niveau. dette gælder også for vækstrelaterede lidelser som hoftedysplasi, hvor
avlsbetingelsen er ca. 30%. det vil sige, at miljøforhold inklusiv væksthastighed, vægt, fode-
rets kvalitet og motion er mere betydningsfuldt end de genetiske forhold.
det fremgår af thomas ingvorsens vidneforklaring blandt andet, at det ikke på det forelig-
gende grundlag er muligt at konstatere, hvad der har udløst osteochondrosen hos bastian, og
at det ikke kan udelukkes, at lidelsen er opstået efter et traume. det kan heller ikke udelukkes,
at en hund udvikler denne lidelse i en tidlig alder, selvom det ikke ligger i generne.
på denne baggrund og med henvisning til de i øvrigt foreliggende oplysninger er der ikke
grundlag for en formodning for, at de meget væsentlige lidelser, som bastian havde udviklet,
har været til stede allerede ved overgivelsen af hunden til sagsøgeren, og det kan antages, at
                                              - 6 -
efterfølgende miljøfaktorer, herunder det traume som bastian har pådraget sig ved leg med en
anden hund, har været afgørende for udviklingen af lidelserne.
sagsøgtes påstand om frifindelse tages herefter til følge.
ved fordelingen og fastsættelsen af sagens omkostninger lægges der vægt på sagens værdi,
resultat og omfang. endvidere tages der hensyn til, at sagen har været behandlet som en små-
sag efter retsplejelovens kapitel 39.
der er i øvrigt også lagt vægt på, at sagen har været hovedforhandlet samtidig med en anden
sag af tilsvarende karakter, således at den samlede varighed af hovedforhandlingerne kan be-
regnes til en retsdag.
beløbet til dækning af sagsøgtes advokatbistand udgør herefter 6.800 kr. der er endvidere
fastsat et beløb på 1.250 kr. til vidnegodtgørelse for specialdyrlæge jens arnbjerg. beløbet
udgør halvdelen af den samlede godkendte godtgørelse for vidnet i denne sag og den anden
sag, der blev forhandlet samtidig.
thi kendes for ret:
sagsøgte, kennel svanekær v/ inge vennike, frifindes.
inden 14 dage skal sagsøgeren, tom jensen, betale sagens omkostninger med 8.050 kr. til
sagsøgte.


text:
                                          udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens retsbog
                                         ____________
                                             dom
afsagt den 6. september 2006 af sø- og handelsretten sammensat af retsformanden, vicepræsident
michael b. elmer, og de sagkyndige medlemmer, adm. direktør kaj flemming nielsen og adm. direk-
tør henrik dam.
h 64/04                             tryggingarfelagid føroyar
                                    (advokat jakob vestergaard jensen)
                                    mod
                                    uab “rupeksa”
                                    (advokat niels jørn friborg)
indledning og påstande
denne sag angår, om uab ”rupeksa” (i det følgende: uab) som udførende cmr-fragtfører
for den kontraherende fragtfører farex dk aps (i det følgende: farex) er ansvarlig for bort-
komsten af et parti saltfisk, som blev røvet under en landevejstransport i italien, og om uab
                                              - 2 -
som følge heraf skal erstatte forsikringsselskabet tryggingarfelagid føroyar (i det følgende:
forsikringsselskabet) det beløb, som det har udbetalt til farex.
forsikringsselskabet har nedlagt påstand om, at uab skal betale modværdien af 147.288,10
eur med 5 % i årlig rente fra den 17. juni 2003.
uab har påstået frifindelse.
sagens baggrund
farex dk aps solgte den 9. juni 2003 22.264 kilo saltfisk til jolly fish spa (i det følgende: jol-
ly fish). farex dk aps overlod transporten af fiskene til termo team danmark a/s (i det
følgende termo team), der igen overlod transporten til ats cargo ab (i det følgende ats),
der igen overlod transporten til det litauiske fragtfirma uab ”rupeksa”, der således som ud-
førende cmr-fragtfører skulle levere fiskene til jolly fish i napoli.
      det fremgik af en meddelelse, som uab ”rupeksa” modtog inden transporten, at fi-
skene skulle leveres på ”localita boscofangone – zona asi, it-80035 nola, napoli”.
      under transporten blev uab’s chauffør udsat for et røveri nær napoli, og det lykkedes
røverne at køre væk med hele forsendelsen. efterfølgende har forsikringsselskabet som vare-
assurandør udbetalt 147.288 eur til farex.
forklaringer
direktør i uab, petra rupsys, har forklaret, at uab ikke havde nogen generelle eller konkrete
instruktioner fra ats om, hvorledes transporten skulle udføres, og at uab ikke inden trans-
porten blev oplyst om godsets værdi. det er praksis, at uab’s chauffører så vidt muligt kører
ad hovedveje. transporten blev udført i en lastbil uden gps-navigationsanlæg. han har ikke
tidligere oplevet, at en chauffør er blevet udsat for røveri. han anså hele eu-området som et
sikkert område at køre i, og han vidste ikke, at italien var et særligt risikoområde.
                                              - 3 -
chauffør tomas mikutavicius har forklaret, at han som chauffør ikke fik nogen særlige in-
struktioner om udførelsen af transporten. inden han drejede fra ved napoli, stoppede han
ved en tankstation for at spørge om vej. en servicemedarbejder sagde til ham, at han skulle
fortsætte mod pomigliano, hvilket han gjorde.
       da han nåede pomigliano, stoppede han igen ved en tankstation for at spørge om vej.
her oplyste en servicemedarbejder ham, at han skulle dreje af ved a 30. han taler ikke itali-
ensk, så de kommunikerede ved hjælp af tegn og fagter. i begge tilfælde forlod han lastbilen
i aflåst stand i ca. 10 minutter. han sagde hverken noget om indholdet af godset eller nævnte
jolly fish.
       han forsatte herefter og drejede fra ved a 30 for at køre mod det industriområde, hvor
jolly fish lå. ved frakørslen blev han overhalet af en fiat, han ikke havde set før. da han se-
nere skulle køre under en bro, så han den samme fiat, der holdt og blokerede vejen, så han
ikke kunne køre udenom. han var derfor nødt til at standse. i det samme sprang 3 maskere-
de mænd ud og kom hen mod lastbilen, som de med en pistol truede ham til at åbne. efter-
følgende trak de t-shirten op over hovedet på ham og kørte væk med ham. efter ca. ½ time
blev han smidt ud af lastbilen.
parternes synspunkter
forsikringsselskabets advokat har gjort gældende, at uab er direkte ansvarlig over for farex, i
hvis krav forsikringsselskabet ved udbetaling af forsikringssummen er subrogeret. det er
uden betydning, at farex ikke har kontraheret direkte med uab. uab har ikke udvist til-
strækkelig agtpågivenhed i forbindelse med transporten, navnlig henset til at der var tale om
transport af særligt tyveritækkeligt gods i risikoområdet italien. chaufføren burde således
ikke være stoppet to gange for at spørge om vej. det er den udførendes fragtførers ansvar at
sørge for, at chaufføren er tilstrækkeligt orienteret om ruten. da røveriet skete i 2003, var det
endvidere sædvanligt med gps-navigationsanlæg bl.a. for at minimere risikoen for røveri.
da uab således ikke har godtgjort, at røveriet skyldtes forhold, som uab ikke kunne forud-
se eller undgå, skal uab erstatte forsikringsselskabet et beløb svarende til modværdien af
147.288,10 eur, som er blevet udbetalt til farex. beløbet skal forrentes med 5 % fra den 17.
juni 2003, hvor kravet blev gjort gældende over for uab, jf. cmr-lovens § 35, stk. 1.
                                               - 4 -
uab’s advokat har gjort gældende, at forsikringsselskabet må identificeres med farex. cmr-
lovens kapitel i-v giver alene farex mulighed for at rette krav mod termo team, som farex
har kontraheret med, og der er ikke hjemmel til at gøre krav gældende direkte mod uab.
cmr-lovens regler i kap. vi om befordring, der udføres af flere fragtførere efter hinanden,
finder heller ikke anvendelse, da der ikke er tale en gennemgående transport efter cmr-
lovens § 43.
       såfremt retten måtte finde, at sagen er omfattet af cmr-lovens kap. i-v, gøres det gæl-
dende, at røveriet umuligt kunne have været undgået af uab og dennes chauffør. chauffø-
ren var efter sin egen forklaring nødt til at standse, da røvernes fiat blokerede hele vejen. det
kan ikke bebrejdes chaufføren, at han stoppede for at spørge om vej, inden han nåede aflæs-
ningsstedet, og det kan heller ikke bebrejdes uab, at der ikke var installeret gps-
navigationsanlæg i lastbilen. forsikringsselskabet har da heller ikke godtgjort, at der er år-
sagssammenhæng mellem chaufførens to standsninger og røveriet, og da røveri som ud-
gangspunkt er noget, fragtførere ikke kan gardere sig imod, bør uab frifindes, jf. cmr-
lovens § 24, stk. 2.
sø- og handelsrettens afgørelse
de transportaftaler, der er indgået i sagen, er omfattet af cmr-lovens almindelige regler i
kapitel 1-5 og angår således ikke ”befordring, som udføres af flere fragtførere efter hinan-
den”, jf. de særlige regler i cmr-lovens kapitel 6. den udførende transportør er ansvarlig ef-
ter cmr-loven direkte i forhold til den kontraherende transportør og dennes forsikringssel-
skab, i det omfang disse har udbetalt erstatning til ordregiveren eller vareejeren.
       i 2003 var det ikke almindeligt at udstyre lastbiler med gps-navigationsanlæg, og det
var derfor sædvanligt, at chaufføren fandt vej ved hjælp af kortbøger. den adresse, der er an-
ført i meddelelsen til uab, er ikke ganske klar, idet der oversat til dansk blot står angivet
navnet på modtageren, jolly fish, uden nogen præcis adresseangivelse, idet der oversat blot
står ”boscofangone-lokaliteten – industriområdet nola”. det var derfor naturligt, at chauffø-
ren standsede og spurgte om vej, og det må, bedømt efter de kort, der er fremlagt under sa-
                                              - 5 -
gen, også antages, at den vej, han ved tegn og fagter fik angivet af servicemedarbejdere på
tankstationer, var den rigtige.
      det er ikke sandsynliggjort, at der er årsagssammenhæng mellem chaufførens anmod-
ning om at få oplyst vejen og det efterfølgende røveri. den fiat, chaufføren har omtalt, og
han ikke før havde set, overhalede ham først, efter at han var drejet af motorvej a 30 for at
køre mod det pågældende industriområde, og først derefter skete røveriet.
      om røverne har set lastbilen ved de pågældende tankstationer, eller om de blot holdt
ved vejen til industriområdet og spejdede efter lastbiler, de kunne overfalde, er ikke oplyst
og synes også ligegyldigt for sagen, da et røveri som udgangspunkt er en omstændighed,
som fragtføreren ikke bærer ansvaret for.
      da der ikke er noget grundlag for at kritisere udførelsen af transporten, finder retten
det under de foreliggende omstændigheder ikke godtgjort, at uab eller dennes chauffør
kunne have gjort noget for at undgå røveriet, jf. cmr-lovens § 42, stk. 2, og tager derfor
uab’s frifindelsespåstand til følge.
      efter sagens udfald skal forsikringsselskabet betale 75.000 kr. i sagsomkostninger til
uab. der er ved fastsættelsen af sagsomkostninger lagt vægt på, at uab bl.a. har betalt for,
at vidnet tomas mikutavicius, der er bosiddende i usa, kom til stede for at afgive forklaring
under domsforhandlingen.
                                   thi kendes for ret
uab ”rupeksa” frifindes.
      tryggingarfelagid føroyar skal inden 14 dage betale 75.000 kr. i sagsomkostninger til
uab ”rupeksa”.
      henrik dam                           michael b. elmer           kaj flemming nielsen
                                            (retsformand)
                                                     (sign.)
                                                   ___ ___ ___
                                         udskriftens rigtighed bekræftes
                                 p.j.v. sø- og handelsretten, den
 - 6 -


text:
                              højesterets dom
                           afsagt fredag den 3. februar 2012
sag 179/2011
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat klavs brammer, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 9. november 2009 og af østre
landsrets 4. afdeling den 2. marts 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, jytte scharling, thomas rørdam,
jens peter christensen og lars hjortnæs.
påstande
tiltalte, t, har vedrørende straf påstået frifindelse, subsidiært strafbortfald, mere subsidiært
formildelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse af straffen.
parterne har nedlagt samstemmende påstande om frifindelse for udvisning og stadfæstelse af
dommens bestemmelse om konfiskation.
anbringender
t har til støtte for frifindelsespåstanden vedrørende straffen navnlig anført, at hun efter en
formålsfortolkning af fn’s flygtningekonvention, som danmark har tiltrådt, er omfattet af
den beskyttelse mod straf for ulovlig indrejse m.v., som følger af flygtningekonventionens
artikel 31. de beskyttelseshensyn, som er bærende for denne konventionsbestemmelse,
gælder således i relation til dansk lovgivning både for flygtninge med opholdstilladelse efter
udlændingelovens § 7, stk. 1 (konventionsstatus), og for flygtninge med opholdstilladelse
efter udlændingelovens § 7, stk. 2 (beskyttelsesstatus).
                                                 - 2 -
brugen af det falske udlændingepas over for danske myndigheder ved indrejsen er endvidere
straffri efter nødretlige principper, jf. straffelovens § 14.
subsidiært bør straffen bortfalde, jf. straffelovens § 83, på grund af den særlige baggrund for
gerningen, hendes personlige forhold og de øvrige formildende omstændigheder i sagen samt
navnlig under hensyn til anklagemyndighedens efterfølgende praksis om anvendelse af tiltale-
frafald i tilsvarende sager.
mere subsidiært bør straffen formildes, navnlig således at straffen gøres betinget, under hen-
syn til bl.a. hendes unge alder på gerningstidspunktet, de særlige omstændigheder ved gernin-
gen, at sagen ikke er blevet afgjort inden for rimelig tid, og at der er gået så lang tid, siden
gerningen blev begået, at det er unødvendigt at anvende den sædvanlige straf.
anklagemyndigheden har navnlig anført, at t, der har fået opholdstilladelse her i landet efter
udlændingelovens § 7, stk. 2, ikke er omfattet af den særlige beskyttelse mod straf, som følger
af flygtningekonventionens artikel 31, og hun er derfor med rette fundet skyldig i
dokumentfalsk. spørgsmålet om, hvorvidt en person har krav på opholdstilladelse efter
udlændingelovens § 7, stk. 1 eller stk. 2, afgøres efter udlændingeloven endeligt af
udlændingemyndighederne. udlændingelovens § 7, stk. 1, gennemfører flygtningekonventio-
nens artikel 1 om konventionens anvendelsesområde, mens lovens § 7, stk. 2, omfatter perso-
ner, der ikke er omfattet af flygtningekonventionens anvendelsesområde og dermed heller
ikke af den særlige beskyttelse mod straf for ulovlig indrejse m.v., der følger af flygtninge-
konventionen.
beskyttelsen efter flygtningekonventionen omfatter asylansøgere, indtil det er afgjort, om de
kan anerkendes som flygtninge i henhold til konventionen.
hvis højesteret finder, at t er omfattet af den beskyttelse, der følger af
flygtningekonventionens artikel 31, er anklagemyndigheden enig i, at hun trods sit ophold i
grækenland må anses for at være kommet ”direkte” her til landet i artikel 31’s forstand.
der er ikke grundlag for frifindelse ud fra nødretlige principper.
                                               - 3 -
den udmålte straf er i overensstemmelse med hidtidig praksis.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse for at stille højesteret frit. der kan
således efter anklagemyndighedens opfattelse lægges vægt på den praksis vedrørende tiltale-
frafald i sager om dokumentfalsk begået af asylansøgere i forbindelse med første indrejse,
som er beskrevet i rigsadvokatens meddelelser nr. 9/2005 med rettelser af juni 2010.
bl.a. i lyset af den nugældende tiltalepraksis er der ikke grundlag for at udvise t.
supplerende sagsfremstilling
udlændingeservice meddelte ved brev af 6. juli 2010 t opholdstilladelse i medfør af
udlændingelovens § 7, stk. 2.
retsgrundlag m.v.
artikel 31, stk. 1, i fn’s konvention om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951 lyder således:
       ”flygtninge, som ulovligt opholder sig i tilflugtslandet.
       1. flygtninge, som kommer direkte fra et område, hvor deres liv eller frihed truedes i
           den i artikel 1 anførte betydning, og uden tilladelse indrejser til eller befinder sig in-
           den for de kontraherende staters område, skal ikke i disse stater kunne straffes for
           ulovlig indrejse eller ophold, forudsat at de uopholdeligt henvender sig til myndig-
           hederne og godtgør, at de har haft rimelig grund til deres ulovlige indrejse eller til-
           stedeværelse.”
efter flygtningekonventionens artikel 1 a er det afgørende for, om en person er flygtning i
konventionens forstand, om den pågældende er på flugt som følge af velbegrundet frygt for
forfølgelse på grund af sin race, religion, nationalitet, sit tilhørsforhold til en særlig social
gruppe eller sine politiske anskuelser.
udlændingelovens § 7 lyder således:
       ”§ 7. efter ansøgning gives der opholdstilladelse til en udlænding, hvis udlændingen er
       omfattet af flygtningekonventionen af 28. juli 1951.
       stk. 2. efter ansøgning gives der opholdstilladelse til en udlænding, hvis udlændingen
       ved en tilbagevenden til sig hjemland risikerer dødsstraf eller at blive underkastet tortur
                                                 - 4 -
      eller umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf. en ansøgning som nævnt
      i 1. pkt. anses også som en ansøgning om opholdstilladelse efter stk. 1.”
udlændingelovens § 7, stk. 2, fik sin nuværende affattelse ved lov nr. 365 af 6. juni 2002. i
integrationsministerens besvarelse af 25. april 2002 af spørgsmål nr. 22 fra folketingets inte-
grationsudvalg vedrørende det pågældende lovforslag (l 152 – bilag 27) hedder det bl.a.:
      ”spørgsmål:
      ”ministeren bedes redegøre for, om danmark internationalt er forpligtet til at give per-
      soner med beskyttelsesstatus samme rettigheder som konventionsflygtninge.”
      svar:
      …
      personer, der meddeles opholdstilladelse med beskyttelsesstatus efter den foreslåede be-
      stemmelse i udlændingelovens § 7, stk. 2, er ikke omfattet af flygtningekonventionen.
      danmark er således ikke efter flygtningekonventionen forpligtet til at give de pågæl-
      dende personer de rettigheder, der følger af konventionen.
      …”
i rigsadvokatens meddelelser nr. 9/2005 med rettelser af juni 2010 hedder det bl.a.:
      ”sager, hvor straffesagen bør afvente asylsagens endelige afgørelse:
      i følgende situationer bør straffesagen som udgangspunkt afvente asylsagens endelige
      afgørelse:
      -        sager, hvor udlændingen søger om asyl ved den første kontakt med danske myn-
               digheder, som f.eks. kan være politiet eller skat,
      -        sager, hvor udlændingen søger om asyl ved den første politiafhøring (forud for
               eventuel fremstilling i retten),
      -        sager, hvor udlændingen søger om asyl i grundlovsforhøret.
      der skal i disse sager som udgangspunkt ikke indledes strafforfølgning mod den pågæl-
      dende udlænding, herunder ske varetægtsfængsling i anledning af den rejste sigtelse for
      dokumentfalsk, før udlændingemyndighederne har taget endelig stilling til spørgsmålet
      om, hvorvidt der kan meddeles asyl. udlændingen skal i stedet overgives til udlændin-
      gemyndighederne til behandling af asylsagen.
      det er aftalt med udlændingeservice, at politiet – i forbindelse med, at den pågældende
      udlænding overdrages til udlændingemyndighederne eller på et senere tidspunkt – kan
      gøre opmærksom på, at man ønsker at blive orienteret om asylsagens endelige afgø-
      relse. politikredsen vil i så fald modtage underretning fra udlændingeservice herom.
      for at undgå tvivl om, hvorvidt der er givet udlændingeservice besked herom, skal
      henvendelsen ske skriftligt til udlændingeservice.
                                                  - 5 -
       det bemærkes i øvrigt, at det i alle tilfælde er en forudsætning, at den pågældende ud-
       lænding er indrejst i danmark umiddelbart forud for kontakten med de danske myndig-
       heder. dette vil i almindelighed ikke give anledning til tvivl. i sager, hvor udlændingen
       f.eks. træffes i lufthavnen, vil der således sjældent være tvivl om, hvorvidt den pågæl-
       dende netop er indrejst.
       i de tilfælde, hvor udlændingen træffes inde i landet, kan det være mere usikkert, hvor-
       når den pågældende er indrejst i danmark. der må derfor i disse sager foretages en
       konkret vurdering af, hvorvidt udlændingen må antages at være indrejst i danmark
       umiddelbart forud for kontakten med myndighederne, eller om den pågældende har op-
       holdt sig her i landet i nogen tid. i denne vurdering kan bl.a. indgå oplysninger om den
       pågældendes billetter, f.eks. vil en togbillet udstedt samme dag fra padborg til køben-
       havn kunne indicere, at den pågældende umiddelbart er indrejst fra tyskland.
       hvis der efterfølgende meddeles asyl efter udlændingelovens § 7, stk. 1, (konventions-
       flygtninge), skal der ikke indledes strafforfølgning mod den pågældende i den konkrete
       sag.
       hvis der derimod meddeles asyl efter udlændingelovens § 7, stk. 2, gives afslag på asyl,
       eller den pågældende er blevet overført til et andet land i medfør af dublin-forordnin-
       gen for at få sin asylansøgning behandlet der, skal der foretages en sædvanlig vurdering
       af, hvorvidt der er grundlag for at indlede strafforfølgning mod den pågældende.
       opmærksomheden henledes i den forbindelse på § 1, nr. 3, i bekendtgørelse nr. 621 af
       25. juni 2001 om politimestrenes (nu politidirektørernes) og statsadvokaternes adgang
       til at frafalde tiltale, hvorefter politimestrene (nu politidirektørerne) kan frafalde tiltale i
       bl.a. sager mod asylansøgere for dokumentfalsk med hensyn til pas, identitetspapirer
       eller lignende i forbindelse med første indrejse i danmark.
       tiltalefrafald vil navnlig kunne komme på tale i f.eks. sager, hvor der som følge af asyl-
       sagens behandling er forløbet lang tid siden gerningstidspunktet for dokumentfalskfor-
       holdet.”
i rigsadvokatens brev af 5. januar 2012 til advokat poul helmuth petersen, der er beskikket
advokat i højesterets sag nr. 178/2011, som er behandlet sammen med denne sag, hedder det
bl.a.:
       ”de har i e-mail af 30. november 2011 anmodet rigsadvokaten om at oplyse, hvorvidt
       det kan bekræftes, at der efter juni 2010, hvor rigsadvokaten fastsatte retningslinjer i
       rm nr. 9/2005 om behandlingen af sager, hvor asylansøgere begår dokumentfalsk ikke
       er rejst tiltale og sket domfældelse for overtrædelse af straffelovens § 171 i forbindelse
       med indrejse til danmark af mindreårige asylansøgere, der har været omfattet af den
       nye procedure.
       jeg har på baggrund af deres anmodning foretaget en høring af samtlige politikredse.
                                                  - 6 -
       jeg kan på baggrund heraf oplyse, at der ifølge de modtagne besvarelser ikke efter juni
       2010 er rejst tiltale og/eller sket domfældelse af mindreårige asylansøgere for doku-
       mentfalsk jf. straffelovens § 171 begået i forbindelse med indrejse i danmark.
       det bemærkes, at flere sager, hvor asylansøgere har begået dokumentfalsk i forbindelse
       med indrejse i danmark, for tiden afventer asylsagens afgørelse, hvorefter der skal tages
       stilling til tiltalespørgsmålet.”
højesterets begrundelse og resultat
artikel 31 i fn’s flygtningekonvention giver en særlig beskyttelse mod straf for personer, der
er flygtninge i konventionens forstand, jf. konventionens artikel 1a. der er ikke grundlag for
at antage, at § 31 også gælder for personer, der ikke er flygtninge i konventionens forstand.
udlændingelovens § 7, stk. 1, omfatter personer, som er flygtninge i flygtningekonventionens
forstand, mens § 7, stk. 2, omfatter personer, der er beskyttet på andet grundlag.
efter udlændingeloven afgøres spørgsmålet om, hvorvidt en person har krav på opholdstilla-
delse efter lovens § 7, stk. 1, eller § 7, stk. 2, endeligt af udlændingemyndighederne. i over-
ensstemmelse med højesterets praksis herom skal udlændingemyndighedernes vurdering,
hvorefter t er omfattet af lovens § 7, stk. 2, lægges til grund.
t er således ikke flygtning i flygtningekonventionens forstand og er dermed ikke omfattet af
den særlige beskyttelse mod straf efter konventionens artikel 31, stk. 1.
heller ikke nødretlige betragtninger kan føre til frifindelse.
t kan på denne baggrund ikke frifindes for straf.
det strafbare forhold blev begået i 2009 i forbindelse med ts første indrejse her til landet.
som nævnt har hun efterfølgende fået opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens § 7,
stk. 2. hun var 16 år på gerningstidspunktet.
det fremgår af rigsadvokatens retningslinjer fra juni 2010, at anklagemyndigheden skal sætte
behandlingen af en sag, hvor en udlænding ved første indrejse i danmark har anvendt falske
legitimationspapirer m.v., i bero, hvis den pågældende ansøger om asyl i forbindelse med ind-
                                               - 7 -
rejsen eller umiddelbart i tilknytning hertil. efter retningslinjerne skal sigtelse opgives, hvis
en udlænding meddeles opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens § 7, stk. 1, som kon-
ventionsflygtning, mens der, såfremt den pågældende meddeles opholdstilladelse efter lovens
§ 7, stk. 2, skal foretages en sædvanlig vurdering af, om der er grundlag for at indlede straf-
forfølgning. der peges i den forbindelse på § 1, nr. 3, i bekendtgørelse nr. 621 af 25. juni
2001 om politimestrenes og statsadvokaternes adgang til at frafalde tiltale, hvorefter tiltale
kan frafaldes i medfør af retsplejelovens § 722 i sager mod bl.a. asylansøgere i forbindelse
med første indrejse i danmark for dokumentfalsk med hensyn til pas, identitetspapirer eller
lignende. det fremgår af retningslinjerne, at der ved vurderingen heraf bl.a. kan lægges vægt
på den tid, der er gået med asylsagens behandling siden gerningstidspunktet. det er oplyst for
højesteret, at der ikke efter juni 2010 ses at være blevet rejst tiltale mod mindreårige asylan-
søgere for dokumentfalsk begået i forbindelse med indrejse i danmark.
på den anførte baggrund finder højesteret, at der foreligger sådanne særlige forhold og for-
mildende omstændigheder, at straffen bør bortfalde i medfør af straffelovens § 83.
i overensstemmelse med parternes samstemmende påstande herom frifinder højesteret t for
udvisning og stadfæster bestemmelsen om konfiskation.
                                     thi kendes for ret:
ts straf bortfalder.
t frifindes for udvisning.
landsrettens dom stadfæstes for så vidt angår bestemmelsen om konfiskation.
statskassen skal betale sagens omkostninger for byret, landsret og højesteret.