text:
 -
                                    udskrift
                                        af
                     sø- og handelsrettens dombog
                                    ──────────
den 6. november 2001 blev af retten i sagen
h-0126-99
aker invest as
(advokat poul hvilsted)
   mod
skako a/s
(advokat jens rostock-jensen)
afsagt sålydende
                                      d o m:
under denne sag har sagsøger, aker invest as (aker), rejst krav mod sagsøgte, skako a/s
(skako), i anledning af en indeståelse fra skako for tilgodehavender i forbindelse med en
overdragelse af 55% af aktierne i sel- skabet atlas industries a/s, nu atlas-stord denmark
a/s, (atlas) til aker, idet tilgodehavender fra debitorerne cipsa og chengde ikke er blevet
betalt rettidigt.
                                                - 2 -
sagen vedrører spørgsmålet, om skakos indeståelse skal opfattes som en simpel kaution,
således at udtømmende retsforfølgning mod debitorerne først skal være foretaget, forinden der
kan rejses krav mod skako, og om aker helt eller delvist har tabt muligheden for at gøre krav
gældende mod skako som følge af manglende hensigtsmæssig og rettidig inddrivelse af
tilgodehavenderne.
påstande
aker har nedlagt påstand om, at skako tilpligtes at betale usd 773.852,20 med fradrag af
dkk 1.000.000 omregnet til usd efter kursen på betalingsdagen, alt med tillæg af procesrente
fra sagens anlæg den 1. oktober 1999, dog således, at usd 157.125 forrentes fra den 1.
januar 2000 og usd 220.687,50 forrentes fra den 1. januar 2001.
skako har påstået frifindelse.
påstanden er suppleret ved sagsøgtes bindende proceser- klæring af 11. september 2001, som
er sålydende:
"i anledning af, at det foreligger oplyst, at cipsa til atlas stords inkassator i peru har indbetalt
usd 20.000 og usd 46.000 henholdsvis den 31. maj og 30. juni 2001 tilkendegives, at aker
invest vedstår sin forpligtelse til at refundere garantiindbetaling fra skako således, at aker
ikke oppebærer mere eller andet end 55 % af det tab, som atlas stord konstaterer på
debitoren. herved skal der tages hensyn til de med inkassation forbundne omkostninger.
    indbetalinger fra cipsa usd 66.000 udgør f.s.v.a. 55 % usd 36.300, hvoraf 15 % tilgår
inkassator, usd 5.445, således nettobeløbet udgør usd 30.855 med rentemæssig virkning fra
cipsa's indbetaling."
sagens nærmere omstændigheder:
den 6. september 1996 blev der mellem aker og skako indgået en aktieoverdragelsesaftale
vedrørende skakos overdragelse til aker af 55 % af aktierne i atlas industries a/s.
af aktieoverdragelsesaftalens fremgår bl. a.:
                                                 - 3 -
"...
1.    aftalens genstand
     køber erhverver samtlige sælgers aktier i
     selskabet, nominelt kr. 17.661.030 aktier
     svarende til 55 % af aktiekapitalen.
...
     5.    sælgers indeståelser
     5.1 sælger indestår pr. closingdagen for:
       ...............
          c at selskabets tilgodehavender pr. closingdagen indgår senest 6 måneder efter deres
forfaldstidspunkt.
       ................
     5.3 krav som følge af et garantisvigt kan kun rej-
          ses, såfremt de samlede krav overstiger dkk
          1 mio. krav ud over dkk 15 mio. med fradrag af
          bundfradrag dkk 1 mio., dvs. netto dkk 14 mio.
          kan ikke gøres gældende mod sælger.
          krav mod sælger som følge af garantisvigt
          opgøres til et beløb svarende til 55 % af det
          opgjorte tab eller aktuelle meromkostninger.
     5.4            ethvert krav mod sælger skal være rejst senest 12 måneder efter closingdagen,
bortset fra krav i henhold til 5.1 a) og b), .....
          ......."
det fremgår endvidere af aktieoverdragelsesaftalens pkt. 3, at aker efter underskrivelsen var
berettiget til at gennemføre en due diligence, og at aftalen kunne ændres på visse punkter,
                                                - 4 -
eller aker kunne træde tilbage fra aftalen på baggrund af den gennemførte due diligence.
på et møde den 20. september 1996 blev resultatet af den gennemførte due diligence drøftet,
og det fremgår af mødereferatet, at det blev besluttet at ændre aktieoverdragelsesaftalen bl.a.
således, at ovennævnte maksimum på dkk 14 mio. blev ændret til dkk 15 mio., samt i pkt. 3
første afsnit:
"..........
aktieoverdragelsesaftalens 5.4 fastsætter en frist,inden for hvilken garantikrav skal være rejst.
fristen på 12 måneder efter closing-dagen ændres til 24 måneder efter closing-dagen.
undtagelserne i relation til 5.1 a) og b) opretholdes.
herudover er det aftalt,
          at krav i henhold til 5.1.c) - uafhængigt af 24 måneders fristen - kan gøres gældende 6
måneder efter endeligt forfaldstidspunkt.
....."
i referatets punkt 6 anføres det:
"aftalen er herefter endeligt indgået. closing- dokument underskrives på closing-møde den 25.
september 1996 samtidig med, at købesummen betales og aker noteres som ejer af
aktieposten i atlas' aktiebog."
af referatet fra closingmødet den 25. september 1996 fremgår bl.a.:
     ".......
     parterne konstaterede,
.....
at den gennemførte due diligence har medført justeringer i aftalen jfr. underskrevet
mødereferat af 20. september 1996. der var enighed om, at referatets punkt 3. første at (side
2) suppleres med følgende:
"såfremt atlas industries a/s modtager hel eller delvis indbetaling fra debitor efter, at skako
har indfriet i henhold til debitorgarantien, refunderer aker det relevante beløb til skako,
                                              - 5 -
således at skako's indfrielse aldrig kommer til at overstige 55 % af det faktisk lidte tab hos
atlas. aker medvirker til, at atlas fremlægger nødvendig dokumentationsmateriale hvert
halvår, og at atlas gennemfører debitorinkassation med udtømmende retsforfølgning.
    .............
    at der som bilag til dette closing-dokument forelå et konsekventrettet eksemplar af aftalen
og af referatet af 20. september.
    ............"
atlas orienterede herefter skako om inddrivelsen af fordringerne mod chengde og cipsa
gennem de nedennævnte fax.
i memorandum af 25. oktober 1996 fra "nis" [økonomichef niels sundberg] atlas til "anl"
[direktør axel nørskov laursen] atlas hedder det:
"pr. 25.10.96 er status på vores usikrede tilgodehavender i peru og kina som følger:
cipsa
ny veksel er underskrevet af kunden. forfald 31.12.96. dette giver os tid til at etablere et
100% retsgyldigt pant. tilgodehavende usd 395.711 incl. renter. add tørrere med den halve
kapacitet sælges for ca. usd 350.000 i peru, dvs. rcd bør kunne sælges for min. usd
600.000.
    ...
china hua yang (chengde)
status uændret, der skal betales usd 200.625 inden årets udgang. totalt tilgodehavende usd
1.336.690."
det er omtvistet, om dette memorandum er kommet frem til skako.
den 25. november 96 sendte niels sundberg følgende fax til gynther kohls, skako:
"vedr. usikrede tilgodehavender
                                                - 6 -
efter aftale med susanne salling har jeg gennemgået de usikrede tilgodehavender i peru og
kina.
i forhold til status pr. 25.10.96 er der ikke sket de store ændringer. .....
china hua yang (chengde) har bekræftet, at de har ca. 1.300 tons færdigproduceret foder,
som vi skal have betaling af. vi forventer at dette kan afsættes enten via kfk i danmark eller
via tysk mægler. de 1.300 tons dækker vor betaling, som forfalder 31.12.96.
........."
påny den 21. januar 97 orienterede niels sundberg susanne salling, skako, ved følgende fax:
"vedr. usikrede tilgodehavender
...
china hua yang (chengde) har bekræftet, at de har ca. 3.000 tons færdigproduceret foder,
som vi skal have betaling af. vi forventer at indgå aftale med kfk om salg af dette. formel
aftale er endnu ikke på plads. beløbet var forfaldent pr. 31.12.96, men forventes at indgå 1.
halvår 97.
cipsa har ikke betalt det forfaldne tilgodehavende pr. 31.12.96, og vi har protesteret vekslen
og vil nu foretage de nødvendige skridt til at effektuere vores pant, såfremt betaling ikke er
modtaget inden et vist tidsrum, som forventes at blive 15.4.97.
..."
den 27. maj 1997 sendte niels sundberg til susanne salling følgende fax:
"vedr. usikrede tilgodehavender
...
china hua yang (chengde) har meddelt, at de ikke kan acceptere den pris vi kan opnå på
produktet, men at de vil betale det forfaldne beløb (pr. 31. 12.96) på ca. 200.000 usd
kontant. pga. omvekslingsproblemer etc. vil dette først foregå ultimo juni.
                                               - 7 -
cipsa har ikke betalt det forfaldne tilgodehavende pr. 31.12.96, vi har protesteret vekslen og
vil nu foretage de nødvendige skridt til at effektuere vores pant, såfremt betaling ikke er
modtaget inden et vist tidsrum, som forventes at blive 15.4.97. pr. 15.4.97 betalte de ca.
82.000 usd af de ialt ca. 400.000 usd de skylder os. udpantningsforretningen kører videre.
..."
i telefax af 31. juli 1997 fra niels sundberg til susanne salling hedder det:
"vedr. usikrede tilgodehavender (skako-garanterede)
     ...
china hua yang, der er indgået en ny aftale med kunden, hvor betaling sker som følger:
1996-raten:
rmb 200.000 er betalt til eac
usd 140.000 betales 15. august, er endnu ikke
            (21.8.97) indgået på vor konto.
usd 35.000 betales i november
usd 200.000 som svarer til 1996-raten
for 1997 er aftalt at denne betales i forbindelse med afsendelse af 3.000 tons ddgs i
november, sammen med ovennævnte usd 35.000 fra 1996-raten.
resterende betalinger vil ske iht. oprindelig plan.
cipsa: vi modtog yderligere betaling på 100.000 usd d. 21.7.97. restsaldo incl. renter pr.
d.d. er ca. 238.000 usd. der laves ny aftale med cipsa, hvor restsummen + renter skal
betales senest d. 15.12. 97, ialt usd 248.000.
.........."
den 5. februar 1998 sendtes følgende fax fra niels sundberg til susanne salling:
"vedr. usikrede tilgodehavender
     ...
                                               - 8 -
china hua yang, saldo pr. 31.12.97 usd 1.171.875, betalingsplan ikke overholdt, der tages
skridt til retssag.
cipsa: restsaldo pr. 31.12.97 usd 209.325 forfalder 15.4.98. renter til og med 31.12.97 er
betalt."
da tre af de af skako garanterede fordringer ikke var indbetalt i september 1998, anmodede
akers advokat geir mikalsen i skrivelse af 18. september 1998 skako om betaling. dette
afvistes i skrivelse af 22. september 1998 af skakos advokat jørgen boe under henvisning til,
at fordringerne ikke var forsøgt inddrevet i overensstemmelse med den normale retlige
procedure samt, at der var givet henstand.
i memorandum af 16. november 1998 fra niels sundberg til akers advokat geir mikalsen blev
der givet følgende "historisk opstilling" over fordringerne på cipsa og chengde.
"cipsa ordrenr. 100349
15.08.94 kontrakt indgåes på levering af 1 rdc 2571 og 1 whe 3148 total kontraktsum usd
1.818.375 samt montage og supervision total kontraktsum usd 304.125; ialt usd 2.122.500.
udstyrsleverancen finansieres via kreditlinie mellem unibank og caf (udviklingsbanken for
andeanlandene) med usd 1,5 mill., usd 318.375 betales som forskud. det aftales at
supervision og montage betales direkte af cipsa til atlas industries 9 mdr. efter afskibning af
whe med rentetilskrivning. som sikkerhed oprettes pant i rcd og whe.
nov. 94 udstyret afskibes og betaling modtages.
28.07.95 veksel på 331.496,25 usd (usd 304.125 + renter usd 27.371,25) forfalder.
anlægget er ikke oppe og kører pga. forsinkelser fra cipsa. der aftales en udskydelse af
betalingen til 31.12.95. ny veksel underskrives på usd 352.181,62. (rentetilskrivning frem til
31.12 usd 20.685,37).
31.12.95 stadig forsinkelse med opstart af anlæg fra cipsas side. veksel betales ikke.
1996 der konstateres problemer med retsgyldigheden af det etablerede pant. ansvarlig for
dette er vor tidligere agent ateco. retsgyldigt pant etableres i rcd'eren.
                                               - 9 -
30.04.97 cipsa betaler usd 82.000.
21.07.97 cipsa betaler usd 100.000. restsaldo 213.711,26. ny veksel på restsaldo samt
rentetilskrivning resten af året, ialt usd 248.586,34 godkendes. forfaldsdato 15.12.97.
dec. 97 cipsa meddeler at de ikke kan betale vekslen, der forfalder d. 15.12.97. de betaler
dog usd 48.586,34. restsaldo usd 200.000. forlængelse frem til 30.4.98, beløb incl. renter
usd 209.325,79.
30.4.98 veksel forlænges til 15.12.98. ny saldo incl. rentetilskrivning usd 225.304,33.
generelt har fiskeindustrien i peru i perioden 1997-98 været ramt af vejrfænomenet el nino,
hvilket har medført at fangsterne har været kraftigt reducerede.
china hua young (chengde) ordrenr. 190116
18.3.93. kontrakt underskrevet den 29.9.92 gøres operationel. total usd 5.350.000 betalbar
som følger: 15 % forskud, 50 % ved afskibning og 10 % ved overtagelse, dog senest 9 mdr.
efter afskibning (21.7.94). de resterende 25 % usd 1.337.500 skal betales gennem salg af
produkt med hhv. 15%, 15%, 20%, 20% og 30%. 50 % og 10 % raten er sikret ved remburs.
leveringstid for udstyr 21.10.93 (6 mdr. efter modtaget forskud (21.4.93)).
okt. 93 udstyr afskibes, 50 % raten modtages.
21.7.94 forsinkelser i modtagelsen fra chengde's side. atlas industries accepterer udskydelse
af betalingen af 10% raten, remburs forlænges.
18.8.95 overtagelseserklæring underskrives.
12.10.95 10% raten (usd 535.000) modtages.
på grund af forsinkelser med opstart fra chengde's og atlas' side aftales buy-back aftalen som
følger:
                                               - 10 -
15% af usd 1.337.500 betales senest 31.12.96 usd 200.625
15% af usd 1.337.500 betales senest 31.12.97 usd 200.625
20% af usd 1.337.500 betales senest 31.12.98 usd 267.500
20% af usd 1.337.500 betales senest 31.12.99 usd 267.500
30% af usd 1.337.500 betales senest 31.12.00 usd 401.250
10.4.96 modtages usd 810 i forbindelse med afskibning af container til japan.
4.7.96 modtages usd 696.
18.9.97 modtages usd 65.000 som afdrag på første rate.
9.10.97 200.000 rmb, svarende til usd 25.000 modtages som afdrag.
15.10.97 modtages usd 70.000 som afdrag på første rate. samtidig aftales at atlas-stord
betaler vekselgebyr usd 4.200.
29.1.98 atlas-stord sender rykkerbrev for betaling samt garanti til brug for bestyrelsesmødet
den 24.2.98.
10.2.98 iflg. hua yang tilbyder atlas-stord for lav pris på produkt. de kræver min. usd 140
pr. ton fob. verdensmarkedspris er usd 140 pr. ton cif rotterdam.
10.3.98 hua yang lover produkt efter oktober 1998.
6.4.98 atlas-stord lover at gøre alt for at finde køber, men verdensmarkedsprisen er fortsat
140 usd.
22.4.98 ny aftale underskrevet i pingquan. china hua yang vil betale usd 237.500 inden
15.12.98. vil sende en 5 kg prøve, som skal anvendes i atlas- stord's markedsfø-
ringsbestræbelser.
10.9.98 atlas-stord rykker for prøve.
                                                - 11 -
22.9.98 prøve modtages, atlas-stord stiller forskellige spørgsmål
- hvor mange tons kan de sende
- hvornår kan de sende
- ønskede pris.
20.10.98 fax fra destilleriet (chengde) og china hua yang til li bao yue (vor repræsentant i
kina). de "har haft" produktet, som er solgt lokalt. anlægget er under reparation.
16.11.98 atlas-stord henviser til aftalen underskrevet d. 22.4.98 og gør opmærksom på den
lovede betaling d. 15.12.98."
advokat geir mikalsen sendte den 18. december 1998 redegørelsen til advokat jørgen boe, der
i skrivelse af 13. januar 1999 til advokat geir mikalsen fastholdt afvisningen af betaling.
vedrørende de enkelte krav er yderligere oplyst:
cipsa
inden der blev indgået aftale med cipsa, blev der indhentet en kreditvurdering af 17. marts
1993, hvor konklusionen var: "max. credit opinion: since the subjekt is a company
which is still non-operative, it is not possible to establish its exact worth and value and
therefore we are not in a position to give a max. credit opinion."
i telefax af 1. april 1993 fra en lokal samarbejdspart- ner ateco i peru til atlas anføres det om
cipsas ejer: "due to falling prices of fishmeal, rodolfo pacheco has had difficulties in paying
initial 10% down payment, as he is now presenting all official papers to his banks in order to
obtain approval of bank guarantees to secure l/c and financing."
efter korrespondance mellem atlas og ateco om finansiering blev der den 7. september 1999
afgivet ordrebekræftelse på cipsas køb af et anlæg type fm (rcd 2571 ac m.m. & whe 3148
m. cip). af referat af overdragelsesmøde 7-8. september 1994 fremgår bl. a.:
"...
                                                - 12 -
kommercielle forhold
forskud på usd 253.000,- er modtaget.
remburs lydende på usd 1.500.000 er modtaget og gældende fra 28.7.94.
udløbsdato: 17.12.94
kunden mangler: 1) at betale usd 65.375,-
             2) at underskrive veksler på
                304.125,-
                 3) at underskrive pantkontrakt.
udstyret sendes først når alle økonomiske forhold er tilendebragt i orden!
..........."
på grund af oecd consensusregler blev kontrakten med cip-sa opdelt i en kontrakt om salg af
inddamper og tørrer og i en kontrakt om salg af montagedele og supervi sion. sidstnævnte
kontrakt svarede til det udestående vekselbeløb.
i en oversættelse af denne kontrakts betalingsbetingelser anføres:
"usd 302.125,- mod en veksel med forfaldsdato 9 måneder fra afskibning af inddamperen.
vekslen bærer en rente på 12% p.a.
som sikkerhed for vekslen stilles industripant i vor favør i inddamper og tørrer. pantet skal lov-
formeligt registreres. omkostningerne i forbindelse med registreringen af pantet er for cipsa's
regning."
det ovennævnte beløb på usd 65.375 blev betalt 1. november 1994. den udestående fordring
vedrører derfor alene vekslen, som forfaldt 28. juli 1995.
det fremgår af fax af 18. april 1996 fra hugo blomquist, atlas industries peru, at denne veksel
blev erstattet af en ny veksel til forfald 31. december 1995, som blev erstattet af en veksel til
forfald 30. juni 1996.
der er senere udstedt veksler til forfald 31. december 1996, 15. december 1997 og 15.
december 1998.
                                             - 13 -
der er under domsforhandlingen fremlagt en uautoriseret oversættelse af en aftale om
tjenesteydelser, indgået den 30. maj 2001 i lima mellem atlas og marco a. florez tijero som
rådgiver for atlas, hvor sidstnævnte antages til at inkassere fordringen mod cipsa på vilkår
bl.a., at rådgiverens honorar er 15 % af det totale beløb, der inddrives. dette beløb er usd
250.000.
der er under domsforhandlingen endvidere fremlagt kopi af original samt en uautoriseret
oversættelse af en skylderklæring og betalingsaftale, indgået den 24. juli 2001 i lima og
bekræftet af notar den 31. juli 2001, hvorefter cipsa vedkender sig at skylde atlas usd
250.000, hvilket inkluderer anskaffelsen af en lavtemperatur damptørrer og et
inddampningsanlæg samt påløbne renter indtil datoen for underskrift. dokumentet indeholder
en nærmere afdragsplan for beløbet og ret til ud læg i tidligere stillet pantesikkerhed.
chengde:
den 29. september 1992 blev der indgået en aftale mellem china hua yang technical & trade
corp. china chengde destillery og atlas om køb af et højprotein foderanlæg. i aftalen indgik en
buy-back aftale i forbindelse med 4. betaling. det er denne betaling, som udgør den udeståen-
de fordring. om "buy-back-betalingen" hedder det i kontrakten:
     "............
7.7 fourth payment
25% of the total contract amount usd 1.337.500 (.....) shall be paid to party b [atlas] in
terms of finished product. as agreed by both parties, the total buy-back value will be paid back
by finished product within five years with proportion as 15%, 15%, 20%, 20% and 30% re-
spectively. upon signing of the acceptance certificate of the production line, both parities shall
meet and discuss the buy-back arrangement including price, lots, quantity, destination port
and delivery time, ect. the yearly tonnage to be delivered depends on the world market price
by that time and on terms of f.o.b. china port.
the world market price at the time of contract signing is about usd 150/ton. both parties shall
have meeting every year if necessary.
............"
                                              - 14 -
i en tillægsaftale af samme dag om "importing high protein feedmill production line (ddgs)
and buy-back of the finished product" anføres det bl.a.:
"...
5. the total value of the production line and those items stipulated under appendix 1 to 5 will
be usd 5,350,000......both parties agreed that the total contract value can be compensated by
the finished product (ddgs) after party a's [chengde] production line run into normal
operation. .....
...
7. if the quality of the products produced by party a does not meet the requirement, or the
delivery of the product is delayed, or due to local sales rea- son etc, which cannot fulfill the
delivery time schedule according to the buy-back agreement, both parties should discuss to
adjust the buy-back quan- tity and extent the buy-back delivery schedule, or party a will
compensate party b in cash, in order to reduced the buy-back quantity.
..."
i confirmation agreement af 27. september 1992 anføres:
     "............
it is understood that the buy-back agreement signed between each party is for the purpose of
custom. party b shall not hold any legal responsibility for the main body of the agreement."
i tillæg af 28 oktober 1992 til aftalen anføres det:
"after discussion, both parties agreed to add the following sentence into the contract:
the yearly tonnage to be delivered depends on the world market price at the time of the f.o.b.
china port delivery of the product.
the world market price at the time of contract signing is about usd 150/ton."
i supplementary agreement af 8. februar 1993 anføres det:
                                             - 15 -
"...
1. considering the seller's venture and the buy- back time too long, and according to the
sellers requirement, the buyer agree to pay usd 4 million, as the guarantee for buy-back
finished products.
2. after the buyer's normal production, the buyer will sells finished product according to the
fifth clause of the compensation agreement to the sell- ers, untill reaching usd 5,35 million.
the seller must pay back the buyer prepaid usd 4.0 mill through deliveries of finished product
at the correspondant value.
..."
i forsommeren 1996 udtrykte chengde ønske om en aftale vedr. buy-back arrangementet, da
prisen på ddgs var højere i kina end på verdensmarkedet, hvilket førte til forhandling om bl.a.
salg til japan.
i fax af 21. juni 1996 fra pingquan foreign trade corp. til atlas oplystes det, at
juliproduktionen var solgt, men man ville forsøge at levere 5 containere den 30. juli. det
oplystes samtidig, at prisen var stigende, og at prisen på ddgs var 165 usd fob tianjin
xingang.
i et håndskrevet notat af 27. juni 1999 anfører finn mielow, atlas:
"vi må se i øjnene, at med de stigende priser på ddgs i kina samt sparede cifudgifter vil det
være en fordel for chengde at levere lokalt.
vi må derfor kræve af (forhandle med) kunden om at få de aftalte beløb. ...."
efter et møde med chengde den 13. august 1996 anfører finn mielow i sit referat bl. a.:
"...
med hensyn til ddgs så har man solgt produktionen til og med udgangen af september 1996.
italien skulle være hovedaftager. pris usd 167/t fob xingang, hvilket er en god pris. prisen på
lokalmarkedet er omkring usd 200/t, men det er nødvendigt at eksportere, indtil eksporten
udgør samme beløb som investeringen.
                                              - 16 -
..."
den 7. november 1996 rykkede finn mielow chengde for en løsning for 1996.
i et svar af 18. november 1996 fra chengde anføres det bl. a.:
"...
all products produced in the fourth season will be kept for you and have been waiting for your
order for a long time.
the lowest price of ddgs in fob 155 usd tianjin. please give us an order about 1,300 t, and
then you can get the payment for this year."
i telefax af 16. januar 1997 rykkede finn mielow for de forfaldne beløb for 1996 eller for
oplysning om, hvornår produktet, omkring 2.000 tons ddgs, kunne afhentes.
atlas forsøgte i januar 1997 at arrangere salg gennem korn- og foderstofkompaniet og
gennem toepfer, hamburg og undersøgte kvaliteten af chengdes ddgs samt forsen-
delsesomkostninger.
i brev af 21. februar 1997 fra chengdes handelshus china hua yang anføres det, at atlas
burde hæve sin pris for ddgs, at det ville være meget svært at erstatte buy-back med kontant
betaling, og at inddrivelse ville kunne betyde tab af markedet i kina.
chengde gjorde i marts 1997 gældende, at den af atlas tilbudte pris i slutningen af 1996 var
uacceptabel og pinlig lav.
i fax af 5. maj 1997 meddelte finn mielow china hua yang, at skako ville gå rettens vej, hvis
beløbet for 1996 ikke blev betalt inden 1. juli 1997.
i sommeren og efteråret 1997 kom en delvis betaling af 1996-raten kontant i stand som anført
i ovennævnte "historiske oversigt". i aftale af 4. juli 1997 anføres, at det resterende beløb usd
35.000 ville blive dækket af planlagt afskibning af ddgs i november 1997. aftalen afsluttes
således: "in the event of default to any of the agreed terms and condition of this agreement,
skako and huayang corp. chengde destillery may proceed with legal action."
                                                 - 17 -
i memorandum af 27. januar 1998 til atlas' økonomiafdeling oplyste finn mielow om, at
chengde havde problemer med cashflow på grund af bl.a. meget høj pris på majs for
alkoholproduktion, dårlig omsætning samt lave priser på alkohol og store investeringer i anden
produktion, men "der er ingen problemer med at afsætte ddgs, produceret på vores udstyr,
men da det er et restprodukt fra alkoholproduktionen, hjælper det os ikke...... der er for mig
ingen tvivl om, at chengde vil betale p.g.a. et stort godkendt projekt, som måske vil gå i
vasken, såfremt man ikke opfylder forpligtelserne over for os..... jeg ser ikke anden udvej end
at holde kontakten uden at sætte tommelskruerne på, idet dette uden tvivl vil give bagslag."
i brev af 29. januar 1998 fra direktør axel nørskov laursen til chengde rykkedes for
tilgodehavendet på 35.000 usd, som skulle have været betalt gennem pro dukter i november
1997, og det anføres "without payment within february 1998 or a satisfactory written
assurance we have no other choise than to start legal procedures".
af fax af 10. februar 1998 fra china hua yang fremgår, at man ikke kunne acceptere atlas' pris
på buy-back, og at atlas måske ville vinde, hvis der toges retlige skridt, men at det ikke i sig
selv ville give pengene, og at chengdes økonomi var meget vanskelig.
finn mielow meddelte i fax af 11. februar 1998 china huan yang, at atlas havde problemer
med prisen og foreslog usd 140/ton cif rotterdam eller hamburg. dette tilbud afslog china
huan yang og foreslog, at atlas aftog ddgs til 140 usd/ton fob tianjin, men godskrev
chengde deres pris på 150-170 usd/ton, da prisen på 140 usd/ton var for lav.
i fax af 6. april 1998 fra finn mielow til china hua yang foreslog finn mielow en udsættelse af
betalingsperioden mod betaling af renter af det forfaldne beløb.
den 21. og 22. april 1998 fandt et møde sted i beijing mellem repræsentanter for chengde og
atlas. af mødereferatet fremgår bl. a.:
"destilleriet eller gruppen er ikke interesseret i en retssag, for som de udtrykker det, vil alle
tabe mere end ansigt.
den første reaktion når den nye aftale læses vil nok være, at nu har de købt sig ny tid, men
dette er kun delvist sandt, idet det er den bedste løsning for as af følgende grunde:
1. destilleriet ville end ikke drøfte at betale
                                               - 18 -
   rente af udestående forfaldne beløb.
2. en evt. retssag ville være særdeles kostbar og
   tidskrævende og ville ikke give os penge, kun
dårligt image inden for ministerier og kunde- kredse.
jeg talte med eacs chef under danida mødet, og han er overbevist om, at vi ikke ville få noget
ud af en retssag.
3. ved et evt. salg af fordring ville vi måske
   opnå 10% af samme, hvilket er dårlig i forhold
til hvad vi nu er lovet.
10% af totalt udestående =
usd 1.172.000 x 10% =                  usd 117.000
nu er vi lovet usd 235.700 i år.
   jeg tror på dette af flere grunde:
    a) destilleriet levede (næsten) op til den første aftale ved at betale usd 165.000.
    b) de har fortsat problemer med told og skat,
       såfremt retssag føres af os eller andre.
    c) det store nye integrerede projekt med svinefarm, slagteri, renderinganlæg samt dobbelt
så stort destilleri og ddgs anlæg er godkendt på alle niveauer.
....."
aftalen af 22. april 1998 gik ud på, at atlas skulle finde mulige ddgs-købere, men at chengde
kunne sælge ddgs til andre kunder til en bedre pris, og at usd 235.700 skulle være betalt før
15. december 1998, at betaling for 1998 usd 267.600 skulle blive aftalt så snart betaling for
1996 og 1997 var på plads, og at betaling for 1999 og 2000 skulle ske som i oprindelig
kontrakt.
i håndskrevet notat af 6. august 1998 fra direktør aksel nørskov laursen til finn mielow
forespurgtes om status på chengde, da revisionen forlangte nedskrivning på yderligere 4 mill.
kr. det tilføjedes, at hvis beløbet ikke betaltes inden årets udgang, "[kan] vore aktionærer
næppe andet end forlange retssag".
                                              - 19 -
i fax af 16. november 1998 til chengde anmodede finn mielow oplyst, hvormeget ddgs der
kunne afskibes, hvornår og til hvilken pris. det fremhævedes, at atlas ikke kunne opnå bedre
pris end verdensmarkedsprisen.
faxen blev besvaret ved mail af 12. februar 1999 fra zhang jinxuan, china hua yang, med, at
kun ved prisen 140 usd fob tianjin ville der kunne leveres, og at der ikke kunne betales med
kontanter.
i april 1999 forespurgte finn mielow skriftligt om afskibningsmængde og tidspunkt.
den 2. juni 1999 blev der afholdt et møde i piuguan mellem repræsentanter fra chengde og
atlas, hvorunder det oplystes, at den gamle direktion for chengde var blevet afsat af
lokalregeringen, at destilleriet ikke havde været i drift i 4-6 måneder, at de ansatte i en periode
på 3 måneder ikke havde fået løn, og at alkoholpriserne var for lave og råvarerne for dyre.
i telefax af 8. maj 2001 fra atlas, beijing representative office, videresendtes følgende fax fra
chengde, oversat til engelsk:
"...
our company agrees to follow the contract terms to pay atlas with the final product (ddgs).
as stipulated in the supplementary agreement to the contract, the usd 4.0 million we paid to
atlas was taken as the guarantee payment of the compensation trade, so the same amount
should be returned back to us along with the progress of the compensation. based on that, our
company's reply is:
1. (ddgs) price: fob tianjin port usd 150/t (all
   other costs should be separately listed)
2. all other costs will be covered by atlas.
3. quantity: 1000 t/month, till complete settlement
   of the compensation and returns.
4. from every export of product to atlas, atlas
   must return 75 % of the export value to our
   company".
forklaringer:
                                               - 20 -
hugo blomquist har forklaret, at han siden medio 1995 har været udstationeret i peru for atlas
og har været chef herfor de sidste 1½ år. han har deltaget i hele sagen, bortset fra
kreditvurderingerne i begyndelsen. han kendte ikke cipsa, men cipsas ejer, som havde nogle
fi- skebåde og en fabrik. atlas leverede en tørrer og en inddamper til cipsa til brug for en
fiskemelsfabrik - tanken var oprindeligt et fiskerikompleks, men dette blev ikke realiseret.
baggrunden for opdeling i en hovedaftale og en biaftale var toldsatserne. for hovedkontrakten
var der eksportgaranti, medens biydelserne var usikrede. atlas fik betaling for selve udstyret,
medens den usikrede fordring var dækket af en veksel. man accepterede en usikret veksel ud
fra en saglig risikovurdering. cipsas ejer er måske en lidt vanskelig kunde, men han betaler
sædvanligvis. det er en del af perus kultur, at der helst skal rykkes, og at datoerne skal
overskrides, før der betales. der er bygget 13-14 fiskemelsfabrikker i peru, og dette er det
eneste tilfælde med en udestående fordring. atlas fik pant i maskinerne, men maskinerne er af
stort volumen og vejer 80-85 tons, hvilket besværliggør afhentning. maskinerne er sat på
fundament, og den øvrige fabrik er bygget op omkring dem. det er et praktiske problem,
hvordan maskinerne kan tages ud. han mener heller ikke, at der ville være andre kunder, som
ville kunne betale for maskinerne. han anser pantet for operationel på den måde, at det muligt
kan bruges til på et eller andet tidspunkt at presse cipsa til at betale.
første forsinkelse indtraf allerede 1. dag, der skulle betales, da der var "slået et stort brød op".
der var forsinkelser på byggeriet og andre leverancer - generatorerne var ikke i orden, og der
var en række praktiske problemer. cipsa havde derfor ikke midler til at betale, og betalingen
blev udskudt ½ års tid. vekslen til december 1995 misligholdtes - også fordi projektet fortsat
var forsinket. primo 1996 fungerede damptørreren, og han havde forhåbninger om, at der ville
blive betalt. han kan huske, at vekslen blev protesteret, men der blev ikke taget de
nødvendige skridt til udpantning, da der skete betalinger i 1997.
allerede medio 1997 begyndte fiskeindustrien at mærke el nino, hvilket betød, at fisken
forsvandt totalt. helt op til slutningen af 1997 betalte cipsa af sine reserver. der er ikke meget
dokumentation for forsøgene med at få inddrevet fordringen - det er ikke et skrivende land -
men der har været lagt pres på cipsa og afholdt møder, hvilket har resulteret i nedbringelse af
gælden til usd 200.000. 1998 blev et dårligt fiskeår i peru. normalt fanges 10 mio. tons fisk,
nu fangedes kun 3 mio. tons.
i april 1998 blev betalingen udskudt til ultimo 1998. cipsa havde udtømt sine effektive
                                                - 21 -
betalingsmuligheder. der er ikke mulighed for at erklære konkurs i peru, men der er mulighed
for frivillig betalingsstandsning. ejeren af cipsa havde en så stor gæld til banker, at atlas'
fordring ville virke som et beskedent udestående, som ikke kunne begrunde retsforfølgning.
det ville formentligt have taget mellem 6-12 måneder at få fat i damptørreren, og spørgsmålet
var, hvad der så skulle gøres med den. derfor valgte atlas at være fleksibel. hver gang be-
talingsfristen blev forlænget, blev der lagt renter til. der var ikke ordentligt fiskeri før
slutningen af 1999. 2000 var et almindeligt fiskeår, men med lave priser første halvår.
forbrugerne af fiskemel havde i de forudgående år fundet substitution i form af soya, men nu
har markedet stabiliseret sig. på et tidspunkt mistede cipsas ejer sine både, idet banken tog
nogle af bådene, og en båd forliste. nu er fiskeriet tilbage, og 2001 har været et godt år indtil
nu med god fangst og rigtigt gode priser, og cipsa betaler på ny. cipsa har betalt de 2 første
afdrag af en afdragsordning, som er indgået med juridisk bistand af et lokalt firma, der er
specialist i inddrivelse. dette firma har kraftigt frarådet udpantning, som kun skal bruges som
allersidste mulighed.
aftalen med cipsa faldt på plads for et par måneder siden. han har tillid til, at der betales efter
ordningen. aftalen indebærer, at man maksimerede gælden til usd 250.000, hvilket betød en
nedskrivning af rentebeløbet på ca. usd 20.000. der er endvidere inddrivelsesomkost- ninger i
form af en inkassoprovision på 15%, hvilket skulle være en meget normal takst.
han har ikke selv haft kontakt med skako under inkassationsforløbet. han har intet kendskab
til baggrunden for, at der i afrapporteringen over for skako nævnes, at udpantningsfor-
retningen kører videre.
pantet er efter vidnets opfattelse stadigvæk retsgyldigt, såfremt ordningen ikke overholdes.
pantet skal i givet fald annonceres til salg i "statstidende", herefter skal der holdes auktion, og
der skal indhentes en dommerkendelse for at kunne afhente damptørreren. dette vil tage
mindst 6 måneder, hvortil kommer de praktiske problemer med, at bygningen er bygget uden
om damptørreren. usikkerheden om, der forelå et retsgyldigt pant, vedrørte det problem, at
papirerne ikke var notarialbekræftede, idet den juridiske værdi stiger, hvis notaren har
underskrevet.
der er ikke andre fordringer i peru, der er nødlidende, end fordringen på cipsa. hvis der var
gået mere håndfast til værks, var der sikkert ikke kommet noget ud af det. det er meget
sjældent, at der sker udpantning i peru.
                                               - 22 -
niels sundberg har forklaret, at han har været ansat i atlas fra 1969 og fratrådte 30. april
1999. fra 1993-99 var han økonomichef, hvor han som funktionschef refererede til direktør
axel nørskov laursen. pr. 1. januar 1997 blev der i atlas ansat en økonomidirektør.
ved aktieoverdragelsen den 6. september 1996 var status på fordringerne på cipsa og
chengde, at der var problemer med betalingerne, men at man antog, at fordringerne ville blive
betalt. aftalen med chengde var atypisk, men cipsa-aftalen var ikke specielt atypisk - andre
peru- projekter blev finansieret på samme vis. på daværende tidspunkt var der ingen
betænkeligheder ved aftalerne, og der var ikke hensættelser til tab. chengde-aftalen var
atypisk ved, at en del af betalingen skulle ske ved eksport af slutproduktet. det var den eneste
kontrakt med buy-back element, som atlas havde. det var en rimelig stor kontrakt, der var
vigtig for atlas af hensyn til det kinesiske marked - derfor gik man ind i det arrangement. der
var ikke særlige betænkeligheder ved aftalen, heller ikke da betalingsplanen blev udskudt fra
1995 til 1996, da der var flere forhold, som begrundede dette, herunder at montagen og
leveringen blev udskudt. der var ingen viden om betalingsudygtighed. det var sædvanligt for
atlas at finansiere over så lange perioder, men ikke i egne bøger. normalt blev der indgået en
aftale med en bank på grundlag af sikkerhed, men der var enkelte projekter, som man valgte
at gennemføre uden garanti. ud over chengde var det måske en 2-3 stk. mere. formålet med
tilbuddet til kunden om lang betaling var, at kunden bedre kunne indrette sit cashflow.
han kan ikke huske, at aftalen med chengde havde en forudsætning om, at usd 4 mio. kun
var en garanti for, at man kunne tilbagebetale med produkter, og at atlas skulle tilbagebetale
de 4 mio. usd for at få restbetalingen. han havde forstået aftalen således, at atlas skulle have
en del af betalingen ved eksport af en vis procentdel af ddgs. atlas fik det tilbudt leveret, men
parterne skulle enes om en salgspris. han er ikke bekendt med, at atlas skulle have en
reduceret betaling. man parallelforskød betalingsplanen med et år, da starten af anlægget blev
forsinket. der var efter hans opfattelse ikke betalingsvanskeligheder på det tidspunkt, hvor af-
dragene blev udskudt. han blev bekendt med, at chengde kunne opnå bedre pris lokalt end
verdensmarkedsprisen.
leverancen til cipsa var opdelt i en hovedydelse til usd 1,8 mio., som var garanteret, og i
biydelser til usd 304.125, som var usikret, da kunden ikke kunne stille de nødvendige
bankgarantier. de lokale banker var rimeligt skrappe, og de daværende forhold i peru medfør-
te, at der kun blev givet korte kreditter.
                                               - 23 -
han fik efter overdragelsen af aktierne den 6.september 1996 fra skako til aker at vide, at
der skulle udarbejdes en oversigt over udestående fordringer. han ved ikke, om det første
memorandum er gået videre til skako, men han formoder dette. der skete utroligt mange ting
i atlas efter 1. januar 97, så de udestående fordringer gled i baggrunden i forhold til fusionen.
han var ikke decideret bekymret for fordringerne, men fokus blev flyttet fra dagligdags ting til
fusionsprocessen. han var ikke bekymret for, at pengene ikke skulle komme ind fra cipsa. han
diskuterede med aksel nørskov laursen de fremtidige muligheder for inddrivelse og fik at vide,
at meldingen fra skako var, at man ikke skulle gå ind og ødelægge potentielle markeder.
finn mielow havde det med at informere vidnet om situationen, medens han og hugo
blomquist mere havde en dialog om, hvorvidt der skulle ske udsættelse af en frist på grund af
bl.a. fiskestop.
han kendte ikke til aftalen om refusion af 55% af uindkomne fordringer og overvejede derfor
ikke, at der ikke var grund til at foretage en ordentlig forvaltning af fordringerne. han blev
frustreret under fusionsprocessen og gjorde derfor nok noget mindre ved sagen omkring mid-
ten af 1998, end han ellers ville have gjort.
han mener, at de problemer med det retsgyldige pant, der nævnes i hans memo til skako,
skulle en lokal advokat håndtere. vidnet var involveret i beslutningen om udstedelsen af nye
veksler fra cipsa, men kan ikke erindre nærmere herom. der var tale om forretning som
sædvanlig for ikke at ødelægge kundeforholdet. han mener, at man truede cipsa med at
effektuere pantet, og at dette medførte, at cipsa indbetalte et beløb. han kan ikke erindre,
hvad der menes med, at der "køres videre" med inddrivelsen. han er bekendt med, at en lokal
advokat skrev til cipsa, men han ved ikke, hvem der iværksatte dette.
der kom stort set ingen af de penge fra chengde, som skulle være betalt i løbet af 1998, men
på det tidspunkt i november 1998 var der ikke mange i atlas, der tænkte på de daglige
forretninger, idet det som led i fusionsprocessen blev meddelt, at der skulle afskediges 150
personer. han valgte at ophøre i atlas.
han var ikke involveret i drøftelser om prissættelse og afsætningspris i henhold til buy-back-
aftalen, og han kan ikke huske, hvem der traf beslutningerne. han kan forestille sig, at
inddrivelse ville give kommerciel skadevirkning, da det inden for branchen ville rygtes, at atlas
                                               - 24 -
gik hårdt på. kina var et betydeligt market med et projektorienteret salg mellem 50-100 mio.
kr. han havde dog den opfattelse, at det tidspunkt var nået, hvor der skulle tages skridt til
retssag, men dette blev frarådet af firmaets repræsentant i kina. dette blev ikke meddelt
skako. han har ingen erindring om, at aker foretog sig noget i anledning af inddrivelse af
fordringerne.
finn mielow har forklaret, at han var regional salgschef i kina på det tidspunkt, sagen drejer sig
om. kina var et begyndende vigtigt marked. atlas begyndte at sælge anlæg til fiskemel og
herefter blev der også solgt destillerier. markedet var interessant på grund af muligheden for at
sælge til mange destillerier. der var imidlertid mange konkurrenter på det kinesiske marked.
chengde var en statsvirksomhed og den største i den pågældende provins. destillerierne
oplevede ændringer, da der blev drukket mindre og mindre stærk alkohol, samtidig med at
priserne på råvarerne steg. destillerierne havde det økonomisk svært, og mange gik fallit.
den fjerde betaling fra chengde bestod af betaling med færdige produkter, her ddgs, som er
et majsprotein, der ligner mel og anvendes som foderstof, da det har højt proteinindhold.
ddgs er et produkt, som udvindes af affaldet fra alkoholproduktion, og inddampningen af det
gør det lettere at transportere og opbevare. atlas plejede ikke at tilbyde at modtage færdige
produkter som betaling, men der var problemer med at finde en finansieringsmodel, og atlas
kendte et tysk firma, som var interesseret i at aftage produktet. der var for så vidt sikkerhed
for leverancen derved, at når der blev produceret alkohol, ville der også blive produceret
ddgs. det var ganske naturligt, at detaljerne i buy-back aftalen skulle drøftes under senere
møder, da det var svært at sige, hvordan priserne ville være, men en verdensmarkedpris på
150 usd/tons cif var et udgangspunkt. der var ikke usikkerhed om, hvordan betalingen skulle
udregnes, da dette ville være aftalt pris gange antal tons, når ddgs'en var klar til afskibning.
den nævnte mulighed i aftalen for at mødes og drøfte kontant afregning ved kvalitetssvigt og
forsinkelse m.v. var ikke en direkte rettighed til kontant afregning, men kun en mulighed for at
drøfte spørgsmålet.
der var ikke noget hemmeligt i aftalen med hensyn til told. den særlige aftale herom
understreger, at atlas ikke skulle holdes ansvarlig for toldspørgsmål. der var ingen, der vidste,
hvad der skete på toldområdet. pludseligt kunne der komme en midlertidig toldfritagelse, og
den kunne senere blive frataget, men toldspørgsmål prægede ikke aftalen med chengde. han
                                                - 25 -
har ingen ide om, hvorvidt chengde kunne få problemer, hvis sagen kom til retten. aftalen af
8. februar 1993 er en gentagelse eller bekræftigelse af, at der var et buy-back arrangement.
chengde havde cash-flow problemer og skulle betale 30-35 dollars/tons ddgs for at afskibe.
chengdes årlige produktion var så stor, at aftalen om levering af ddgs i henhold til buy-back
aftalen kunne opfyldes flere gange på et års produktion. det håndskrevne notat af 27. juni
1996 lavede han til sig selv. forfaldsdagen var først 31. december 96, så det var forud for
forfaldstidspunkt. anledningen til notatet er formentlig, at han er blevet spurgt af en eller
anden om, hvordan det så ud med chengdes betalinger.
han fandt det uden betydning, om atlas fik penge eller foder, men prisen på produktet i kina
var højere, end hvad der kunne fås på verdensmarkedet, når der blev taget hensyn til
transportudgifterne. han var bekymret for, at chengde kun ville sælge lokalt, da der var lange
køer af lastbiler, som stod ved destilleriet for at hente produktet. han mener ikke, at der på
noget tidspunkt har været mulighed for at sælge, så buy-back aftalen kunne give penge til
atlas. han mener heller ikke, at han på noget tidspunkt kunne få kineserne til at levere, da det
var det økonomiske, der var drivkraften. i november 1996 var der stadigvæk ikke indgået
aftale om betaling i form af foder eller penge, og arrangementet med salg gennem korn- og
foderstof kompagniet eller toepfer, hamburg lykkedes ikke. i 1997 lykkedes det at få betaling
fra chengde - i september 1997 usd 65.000 og rmb 200.000. china hua yang var
mellemmand i aftalen. det er meget svært for kinesiske firmaer at få dollars, da der ikke er fri
adgang til omveksling. hvis man skulle have dollars, foregik det gennem firmaer, som havde
dollars stående i udlandet, og ved, at man betalte i lokal mønt til dette firma. dette var
imidlertid farligt, da det var mod de kinesiske vekslingsforskrifter.
han har drøftet sagen med chengde med den danske ambassade i peking og med folk fra fls
og øk, som mente, at atlas ved en retssag ville få ret, men spørgsmålet var, hvad en sådan
retssag kunne bruges til. chengde var økonomisk svag, og udstyret vejede 75 t pr. enhed, så
dette ville være svært at fjerne.
senere blev ledelsen for chengde afsat, og der blev indsat en ny direktion, som har vedstået
kontrakten. chengde har fortsat omkring 12.000 ansatte og producerer softdrink, vin og
mandelmælk og har mange igangværende aktiviteter.
kinesernes oplæg betød, at atlas skulle købe for usd 170 pr. ton og kunne sælge for usd 125
                                                - 26 -
pr. ton. kineserne insisterede på, at verdensmarkedsprisen var en fob-pris, og dermed ville
atlas få usd 30 mindre pr. ton. dertil kom, at kineserne ville have 75% til refusion af de op-
rindeligt betalte 4 mio usd, hvorfor atlas slet ikke ville få pengene hjem.
atlas engagerede ikke en advokat i kina til at hjælpe med inddrivelsen, men fik på et tidspunkt
anbefalet en advokat fra den danske ambassade. han ved ikke, hvad der i meddelelsen til
skako menes med, at der blev taget skridt til retssag over for chengde.
jørgen boe har forklaret, at han er advokat med erhvervsret som hovedarbejdsområde,
herunder køb og salg af virksomheder. han blev i august 1996 bedt af skako om at bistå ved
salg af aktier i atlas til aker, som havde et international firma inden for samme branche som
atlas. skako ejede 55% af aktierne i atlas. der blev forhandlet intenst hen over september
måned.
debitorindeståelsen i aftalen var en af flere indeståelser. en debitorgaranti kan laves på 2
forskellige måder, dels således, at der skal ske indfrielse, hvis der misligholdes, altså som en
selvskyldnerkaution, dels således at kreditor selv først skal prøve at få pengene hjem.
sidstnævnte model blev anvendt her. det er et forhandlingsspørgsmål, hvilken garanti der
bliver tale om. begge parter var enige om, at pengene fra debitorerne skulle inddrives, og at
atlas var bedst til at gøre dette. den tid, der skulle bruges til inkassationen, skønnede man til 6
måneder. skako skulle max betale 55%, fordi aker kun købte 55% af atlas' aktier.
der blev udarbejdet en due diligence op til overdragelsen, hvorefter der kunne blive tale om
reguleringer, evt. kunne aker træde helt tilbage. på mødet på vidnets kontor den 20.
september 1996 havde aker indtaget en noget bidsk holdning. aker kunne træde tilbage,
men blev "ved bordet". der skete ændringer ved bl.a., at fristen for at rejse krav blev ændret,
og at debitorgarantien blev gjort uafhængig af 24 måneders fristen, men de 6 måneder, hvor
atlas først selv skulle forsøge at inddrive fordringen, gjaldt stadig. skako havde en særlige in-
teresse i, at aker blev sat til at se efter, at eventu- elle tab ikke blev større end nødvendigt.
aker fik selvstændigt forhandlet fordele igennem for sit vedkommende, og skako følte sig
presset meget langt.
forhandlingerne fortsatte helt frem til 25. september 1996. her blev bestemmelsen om
debitorindeståelsen suppleret med et afsnit om, at aker ville medvirke til, at atlas foretog
udtømmende retsforfølgning. man ville herved involvere køber, som fik en selvstændig pligt til
                                               - 27 -
at sikre, at der blev foretaget udtømmende retsforfølgning. der skulle endvidere gives løbende
dokumentation for de skridt, som atlas foretog. at der muligt kunne komme betalinger efter 6
måneders fristen fra debitor, kunne skyldes, at atlas kunne komme i den situation, at man ikke
kunne gøre mere inden for 6 måneders fristen, fx fordi man skulle afvente dividende. derfor
skulle skako betale i mellemperioden og modtage 55 % af det beløb, der senere ville indgå.
efter afslutningen af forhandlingerne hørte han intet til sagen før ved geir mikal- sens brev ca.
2 år efter. han var ikke bekendt med, hvilke udestående fordringer der var tale om, da han ik-
ke havde været advokat for skako før. han var bekendt med, at fordringerne havde særligt
lange forfaldstider, da dette havde været baggrunden for mødet den 20. september 1996.
debitorrisikoen følger af parternes aftale. indeståelsen følger det regelsæt, der er knyttet til
simpel kaution, således at aker alene kan kræve tabet erstattet.
tilføjelsen om 55% refusion blev formuleret under for handlingerne den 25. september 1996,
hvor han fik en sekretær ind og dikterede til hende, medens han sad ved bordet. han kan ikke
huske at have talt i telefon med geir mikalsen herom forud for mødet.
med den forståelse, som skako har af indeståelsen, har skako ikke forpligtelser i retning af at
tage stilling til, hvordan debitorerne skal forvaltes. efter 6 måneder med forsøg på
udtømmende retsforfølgning skulle skako betale, andet bestod forpligtelsen ikke i.
geir mikalsen har forklaret, at han som advokat har specialiseret sig i kontraktretlige
spørgsmål, herunder om køb og salg af virksomheder. han bistod aker og blev inddraget
medio august i forhandlingerne om køb af aktierne i atlas. aker ejede stord a/s, som var en
konkurrent til atlas. af konkurrencemæssige grunde skulle aftalen være på plads, inden aker
fik adgang til atlas' bøger.
aftalen om salget blev udformet af jørgen boe. allerede den første aftale var bindende, idet der
skulle nye omstændigheder til, for at aker kunne træde tilbage. der blev herefter gennemført
en due diligence, som bestod i en finansiel, en juridisk og en kommerciel gennemgang.
forhandlingsteamet fra aker, som han var en del af, kom den 19. september til københavn og
havde en gennemgang af resultatet af due diligence. denne gav grundlag for ændringer. bl.a.
viste det sig, at det forventede resultat for 1996 var sat væsentligt for højt og var helt ureali-
stisk. på den juridiske side var der nogle ansvarsbestemmelser, som var usædvanlige, og der
var helt usædvanlig lang kredittid på et kinesisk mellemværende. begrænsningen af
                                               - 28 -
indeståelsen til 12 mdr. måtte ændres, da der var centrale risikoudsatte kreditter langt ud over
dette tidspunkt. aker ønskede herefter som udgangspunkt at trække sig fra handlen, men
skako ønskede handlen gennemført. i den ændrede aftale blev indeståelsen på debitorer
tidsubegrænset. closing blev gennemført den 25. september 1996, og jørgen boe udfærdigede
memorandum. mødet den 25. september 1996 var ikke et forhandlingsmøde. aktiverne skulle
blot udveksles. fokus var det fremtidige samarbejde. der havde forinden været en telefax-
udveksling den 23. og 24. september 1996 og en telefonsamtale mellem jørgen boe og ham
om at supplere aftalen med afsnittet om refusion ved senere betalinger fra debitor. først var
der tale om, at skako skulle overtage indfriede fordringer, men han gjorde opmærksom på, at
det kunne skako ikke, da skako kun skulle godtgøres med 55% svarende til den solgte
aktieandel. derfor blev afsnittet udformet som sket.
der var gensidig tillid mellem jørgen boe og ham, og det ville være unaturligt at diskutere
afsnittet nærmere, da der efter vidnets opfattelse forelå en præcisering, som allerede fulgte af
norsk ret. han kan ikke huske, om kvaliteten af den nødvendige inddrivelse blev drøftet.
han kan ikke huske, om aker påtog sig særlige forpligtelser i forbindelse med indfrielsen.
aker skulle selvfølgelig som flertalsaktionær udøve den normale påpasselighed og ikke blot
henholde sig til, at der var 55% refusion. efter hans opfattelse ønskede skako bare, at atlas
ville fortsætte inddrivelsen, så længe det var kommercielt fornuftigt.
procedure:
aker har anført, at sagen vedrører fortolkning - den naturlige forståelse - af parternes aftale
vedrørende debitorindeståelsen. sagen har betydning for virksomhedsoverdragelser, hvor det
er sædvanligt, at der afgives indeståelser. skakos opfattelse af, hvad der menes med en
sådan garanti i forbindelse med virksomhedsoverdragelser, er grundlæggende forkert, både i
forhold til formålet med indeståelsen ved en virksomhedsoverdragelse og i forhold til aftalen
selv.
skako har udvist mangel på ansvar og ansvarlighed og har ikke villet tage stilling til, hvad der
skulle gøres i relation til debitorerne og har ikke villet deltage i møder herom. inkassationen er
gået i stå på grund af, at atlas ingen tilkendegivelse har fået fra skako om, hvad der var det
rigtige at gøre. skako har gjort gældende, at indeståelsen er bortfaldet pga. ydet henstand.
det gøres heroverfor gældende, at det er forkert, når skako som betingelse for at betale
                                              - 29 -
kræver, at aker dokumenterer, at atlas eller aker selv har gjort tilstrækkeligt i forhold til
inddrivelse. forholdet er omvendt det, at der er givet en ubetinget indeståelse, hvorefter
skako skal betale. hvis skako mener, at atlas eller aker har udvist en eller anden form for
forsømmelse, så kan der selvfølgeligt rejses krav mod aker, hvis der bevises en forsømmelig
adfærd. bevisbyrden påhviler skako og ikke aker.
passagen om udtømmende inddrivelse står ikke i hovedaftalen, men alene i sentensen
vedrørerende situationen, hvor skako har indfriet. afsnittet om refusion og udtømmende
retsforfølgning i closing memorandum har ikke været forhandlet, og indeståelsen er ikke
substantielt forandret under hele forhandlingsforløbet. der står ikke noget i indeståelsen om, at
debitorerne skal være gået konkurs for at aktivere indeståelsen. såfremt beløb ikke indgår,
gives der en garanti for, at skako betaler. garantien bliver først aktuel efter 6 måneder,
hvilket skyldes, at det er sædvanligt for de jurisdiktioner, atlas har handlet i, at der betales
sent. afsnittet om refusion siger ikke andet, end hvad der ville gælde uden aftale, og viser, at
der ikke er den store tillid mellem parterne. afsnittet indeholder endvidere en procedure om
akers medvirken til, at skako får den nødvendige dokumentation, men den overordnede
betingelse er fortsat, at skako skal have indfriet sin garanti. når skako har betalt, får skako
en interesse i, at aker ikke forbliver passiv, men foretager en udtømmende retsforfølgning.
med udtømmende retsforfølgning må forstås den inddrivelse, som følger af en fornuftig debi-
torinkassation, som anført af geir mikalsen.
der blev ikke ændret i formuleringen af indeståelsen i forbindelse med de senere møder, og
hele misforståelsen og den grundlæggende misopfattelse er reflekteret i jørgen boes forklaring,
som har opfattet skako som chengdes og cipsas kautionist, hvilket ikke er tilfældet. skako
er derimod akers garant for, at aktiverne - fordringerne - fandtes eller ville komme til
eksistens og var reelle. en kautionist har en forventning om, at kreditor søger kravet indbetalt
fra hoveddebitor, og at der f.eks. ikke ydes ubegrundet henstand. forskellen mellem en garant
og en kautionist viser sig ved et evt. mangelskrav fra debitor.
skako har haft mulighed for at kunne engagere sig i og f.eks. tage risikoen for, at cipsa på
grund af inddrivelse af fordringen ikke kunne fortsætte sin virksomhed, men har forholdt sig
passiv for at kunne afvise kravet under henvisning til, at der først skulle ske udtømmende rets-
forfølgning.
aker har en forpligtelse over for skako, når skako har betalt. før aftalens indgåelse havde
                                               - 30 -
skako risikoen for disse debitorer, og det blev ved aftalen bestemt, at skako beholdt denne
risiko. debitorrisikoen forblev således, hvor den var. der var intet i aftalesituationen, som
viste, at aker ved indførelse af afsnittet om refusion og inddrivelse havde fået andre
forpligtelser eller nye ricisi.
skako har gjort gældende, at atlas og aker ikke har rapporteret ordentligt. dette bestrides,
idet der er rapporteret halvårligt. fra sidste rapport 5. februar 1998 til geir mikalsens brev
forløb der kun ca. ½ år, hvorfor der ikke foreligger nogen overskridelse af ½ års fristen.
dernæst tilgik der skako en fuldstændig rapport om inddrivelsen af fordringerne.
fordringerne var allerede ved aftalens indgåelse atypiske. for cipsa havde man ikke på det
tidspunkt haft lejlighed til at konstatere betalingsevnen, da første afbetaling var blevet udsat til
31. december 1996. der var tale om langstrakt kredit, som mod sædvane var usikret.
også fordringen på chengde indebar en usædvanlig lang kredit, og hertil kom, at det kinesiske
marked kan være ganske vanskeligt at operere på.
det bestrides, at der er ydet henstand, og skako har ik ke sandsynliggjort denne påstand.
derimod har skako taget til efterretning, at der ikke har kunnet opnås betaling. de afgivne
forklaringer viser en nøgtern og forsvarlig forvaltning af debitorerne, hvor atlas er gået efter
den langsigtede mulighed for at få betaling ved at "holde liv" i fordringerne. der indgik da også
væsentlige betalinger i 1997, både fra kina og peru.
vedrørende cipsa fremstår blomquists forklaring om forholdene i peru uimodsagt, og den
seneste betaling viser, at det var en såvel forsvarlig som fornuftig fremgangsmåde, der blev
valgt. beslutningen om at afskrive alt ud over usd 250.000 var prisen for aftalen, hvilket
skako må acceptere tillige med omkostningerne ved inkassationen.
vedrørende kina har finn mielow håndteret situationen så godt som muligt. inkassation ville
skade atlas' interesser, og finn mielow har på fornuftig vis søgt råd gennem ambassaden.
endvidere har chengde en anden forståelse af aftalen end atlas. det kinesiske forslag om
tilbagebetaling af 75% ville have medført tab for atlas.
skako har anført, at efter aftalernes ordlyd og fortolk- ning kan ingen garanti gøres gældende,
før der er foretaget udtømmende debitorinkassation. akers særlige forpligtelse skal medvirke
                                                 - 31 -
til, at forpligtelsen til inddrivelse overholdes. aker har ikke medvirket hertil som krævet efter
aftalen. efter jørgen boes forklaring var akers medvirken et væsentligt element. det fremgår
af aftalegrundlaget, at der er tale om en almindelig garan- ti, som må forstås i
overensstemmelse med de almindelige deklaratoriske regler.
det deklaratoriske udgangspunkt er, at en garanti indtræder efter udtømmende retsforfølgning,
så bemærkningen herom i aftalegrundlaget er for så vidt overflødig, bortset fra sentensen med
akers forpligtelse.
sagsøgte gør derfor gældende, at den stillede garanti må fortolkes om simpel kaution og altså
ikke kan gøres gældende uden, at der er foretaget udtømmende retsforfølg ning.
at der - trods kravet om udtømmende retsforfølgning - stilles krav om refusion til skako ved
senere betalinger skyldes, at der kan indkomme beløb senere, f.eks. dividende.
det er uden betydning, hvordan atlas forvaltede fordringerne før aktiehandlen, og der er ikke
noget usædvanligt ved, at risikoen for fordringerne før handlen var skakos og efter handlen
akers. der er tale om fordringer, som der efter niels sundbergs forklaring ikke var særlige
betænkeligheder ved.
spørgsmålet er, om atlas' forvaltning af fordringerne har betydet forøget risiko for manglende
betaling, idet der er ydet henstand med betaling. en henstand medfører, at kautionisten
frigøres i det omfang, kreditor ikke kan godtgøre, at kautionisten ikke herved har lidt tab. den
ydede henstand i sagerne medfører, at aker må godtgøre, at fyldestgørelsesmulighederne ikke
er blevet forringet, og denne bevisbyrde er ikke løftet. ingen af de dispositioner, der er truffet,
har haft karakter af inddrivelse. atlas har blot sat de lokale sælgere til at tage hånd om
fordringerne. formålet med administrationen har formentligt været, at inddrivelsen af pengene
skulle ske kommercielt fornuftigt ud fra atlas samlede interesser, men det er ikke skakos
risiko, at der tages forretningsmæssige hensyn. niels sundberg indrømmede, at der ikke var
gjort, hvad man skulle, ligesom aker var meget langt fra beslutningerne.
det bestrides, at skako ikke har villet medvirke. akers henvendelse kom først i 1999 og 2000
og efter, at atlas intet havde gjort i den relevante periode, hvorved inddrivelsesmulighederne
var forsplidte.
                                              - 32 -
for så vidt angår cipsa viser de nye veksler, at der er givet henstand, og at man ikke har
rådført sig med skako herom. blomquist har forklaret, at der var problemer med at realisere
pantet, men i meddelelsen til skako oplystes, at pantet ville kunne sælges for usd 600.000.
der blev i halvårsoversigterne urigtigt anført, at man ville realisere pantet, og at udpantnings-
forretningen fortsatte. atlas havde i modsætning til skako en kommerciel interesse i ikke at
foranstalte salg af maskinerne.
aker har ikke løftet bevisbyrden for, at muligheden for inddrivelse ikke er blevet forringet. der
er intet oplyst om cipsas økonomi. de problemer, der er anført omkring inddrivelsen, er ikke
anderledes end de problemer, der er forbundet med inddrivelse i danmark. der er først indgået
en aftale med cipsa den 5. maj 2001, hvor der allerede er betalt 66.000 usd, og hvorefter
gælden skal være afviklet i 2002. blomquist tvivlede sådan set ikke på, at pengene nu vil
komme, hvorfor der ikke kan rejses krav vedrørende cipsa. endvidere skal skako ikke hæfte
for omkostningerne ved inkassationen.
også for så vidt angår chengde er der givet henstand. atlas burde være gået ind i realistiske
forhandlinger om at finde en pris, som parterne kunne blive enige om. atlas' håndtering af
sagen har bevirket, at chengde har fået den opfattelse, at de fortsat kunne undlade at betale,
idet atlas ikke foretog adækvate handlinger såsom inkasso for at inddrive kravet. overfor
skako har man derimod oplyst, at der var taget skridt til retssag.
om der aktivt er ydet henstand, eller om denne er givet gennem passivitet, er uden betydning
for den retlige bedømmelse.
rettens bemærkninger
to dommere, mette christensen og jens fehrn-christensen:
indeståelsen for, at atlas' tilgodehavender indgår senest 6 måneder efter deres
forfaldstidspunkt, blev indgået som en del af aktieoverdragelsesaftalen, som sigtede på at
overføre 55% af aktierne i atlas, som var og er en going concern. efter den gennemførte due
diligence ændredes muligheden for at gøre indeståelsen gældende således, at den ikke var
tidsbegrænset, hvilket skyldtes de langsigtede fordringer, som indeståelsen skulle dæk ke. det
var først på closingdagen og uden særlig diskussion, at der i aftalen blev indsat et afsnit, hvor
debitorinkassation med udtømmende retsforfølgning nævnes.
                                                - 33 -
bestemmelsen om debitorinkassation indebærer efter sin ordlyd alene, at aker og atlas er
ansvarlige for debitorinkassation med udtømmende retsforfølgning, men gør ikke udtømmende
retsforfølgning til en betingelse for, at der kan udbetales efter garantien. bestemmelsens ord-
lyd i forhold til sammenhængen kan på den anden side heller ikke tages til indtægt for, at der
skal betales efter indeståelsen, uden at fordringerne er søgt inddrevet. bestemmelsen kan
således ikke læses som alene tagende sigte på de tilfælde, hvor skako har indfriet efter
garantien.
det ville også have formodningen mod sig, at bestemmelsen, som blev indsat uden særlig
diskussion, skulle have ændret på, hvad der var aftalens udgangspunkt.
kontraktsfortolkningen må derfor afgøres ud fra ordene om, at skako indestår for, at atlas
tilgodehavender pr. closingdagen indgår senest 6 måneder efter deres forfaldstidspunkt.
der ligger ikke i udtrykket indeståelse en automatisk henvisning til kautionsretlige regler, og
det udløsende faktum er alene, at en fordring ikke indgår senest 6 måneder efter forfaldsdag.
indeståelsens baggrund er virksomhedsoverdragelsen, hvor indeståelsen skal tilsikre, at de
aktiver, som indgår som en del af beslutningsgrundlaget, er til stede. bestemmelsen må derfor
forstås som en garanti for aktivets tilstedeværelse og ikke som en kaution for cipsas og
chengdes betalingsevner.
disse dommere finder derfor, at indeståelsen ikke har en indbygget forudsætning om, at der
forud skal foretages udtømmende retsforfølgning. da fordringerne på cipsa og chengde ikke er
indkommet senest 6 måneder efter forfaldsdag, er indeståelsen derfor aktualiseret.
som ovenfor nævnt påhviler der sagsøger en loyalitets forpligtelse til at søge
tilgodehavenderne inddrevet på en hensigtmæssig og forsvarlig måde. da der ikke er tale om
et kautionsforhold, må det påhvile sagsøgte at bevise, at sagsøger ved forsømmelighed har
forringet mulighederne for inddrivelse, for at sagsøgte kan blive godskrevet beløb, der som
følge af forsømmeligheden er blevet uerholdelige.
for så vidt angår cipsa finder disse dommere, at det i overensstemmelse med blomquists
forklaring må antages, at cipsas indtægter svigtede, og at cipsa med sine sidste likvide midler
søgte at betale sine forpligtelser. endvidere må pantet på grund af fiskeindustriens situation
                                              - 34 -
antages at have været vanskeligt at afsætte. det er derfor ikke bevist, at sagsøger ved ikke at
realisere pantet eller ved ikke at foretage retsforfølgning har forringet mulighederne for at få
inddrevet fordringen på cipsa. endvidere findes den nye aftale, som fastsætter gældens
størrelse til 250.000 usd og den tilhørende rådgiveraftale at have været nødvendige for, at der
nu betales på fordringen. der er således heller ikke herved udvist forsømmelse, som kan
medføre, at sagsøgte delvist kan frigøres fra indeståelsen.
for så vidt angår chengde har problemet været at få buy- back aftalen til at fungere. det kan
ikke anses for bevist, at sagsøger udviste forsømmelighed i bestræbelserne på at få aftalen
afviklet fornuftigt. i første omgang betød højere hjemmemarkedpriser og sparede transportom-
kostninger, at det ikke kunne betale sig at eksportere, men det lykkedes at skaffe næsten fuld
betaling i kontant for 1996-raten i løbet af 1997. herefter har det ikke været muligt at få en
aftale i stand om betaling, og der har efter det oplyste ikke været mulighed for at aftage
ddgs, idet chengde ville have, at atlas betalte transportudgifter samt returnerede 75% af pri-
sen i usd til afdrag på de oprindeligt betalte usd 4 mill. efter bevisførelsen findes det ikke
godtgjort, at sagsanlæg ville have bevirket, at fordringen var blevet betalt.
herefter stemmer disse dommere for at tage sagsøgers påstand til følge.
en dommer, ebbe kristiansen:
aktiehandlen mellem parterne gennemførtes ved 3 juridisk bindende dokumenter:
1.   aktieoverdragelsesaftale af 6. september 1996. denne er under hensyntagen til, at køber
var konkurrerende virksomhed, ganske detaljeret og indeholder bestemmelser om due di-
ligence, efterfølgende møde om resultatet af denne og en række specificerede indeståelser af
sælger.
2.   mødereferat af 20. september 1996. efter afsluttet due diligence blev
aktieoverdragelsesaftalen ændret på væsentlige punkter. herefter ændredes aftalen vedr.
selskabets tilgodehavender således, at krav kunne gøres gældende overfor sælger "6 måneder
efter endelig forfaldstidspunkt" uafhængigt af 24 måneders fristen.
3. closing memorandum af 25. september 1996. ved underskrift af closing memorandum
suppleredes aktieoverdragelsesaftalen jf. mødereferat af 20/9-96, pkt. 3, første at. bestem-
melserne herom medfører refundering fra aker, således at skakos indfrielse aldrig kommer til
                                              - 35 -
at overstige 55 % af det faktisk lidte tab hos atlas. endvidere påtog aker sig at medvirke til,
at atlas fremlægger halvårligt dokumentationsmateriale vedr. debitorerne, og "at atlas gen-
nemfører debitorinkassation med udtømmende retsforfølgning".
ved at den oprindelige aftale og referatet fra mødet den 20. september 1996 indgår som bilag
til referatet fra closingmødet den 25. september, findes disse dokumenter at måtte fortolkes
som et samlet dokument. den sidste tilføjelse i closing memorandum af 25. september findes
derfor at bekræfte, at bestemmelsen om indeståelse for de udestående fordringer i aftalen af
6. september har karakter af kaution, og tilføjelsen i closing memorandum er alene den
endelige tydeliggørelse heraf.
vedr. cipsa:
atlas og aker har ikke løftet bevisbyrden for, at der er udfoldet den nødvendige aktivitet med
inddrivelse af den udestående fordring. pantet er ikke søgt realiseret, og det har endda vist sig
først på et meget sent tidspunkt efter fordringens forfaldstid, at professionel inkassation kunne
give resultat. dertil kommer, at atlas overfor skako vildledende har oplyst, at forfølgning af
pantet fortsattes.
vedr. chengde:
atlas og aker har ikke løftet bevisbyrden for, at rettidig og professionel inkassation ikke kunne
have givet resultat. der har end ikke været søgt kontakt til skakos øverste ledelse, da "buy-
back" delen i aftalen med chengde blev nødlidende. henvendelse til en advokat som foreslået
af ambassaden skete ikke, og arbitragebestemmelsen toges ikke i brug. endvidere har atlas
vildledende til skako oplyst, at der toges skridt til retsforfølgning.
atlas og aker har således forsømt - som aftalt i closing memorandum - at gennemføre
debitorinkassation med udtømmende retsforfølgning.
herefter frifindes sagsøgte.
der gives dom efter stemmeflertallet.
                                thi kendes for ret:
                                              - 36 -
sagsøgte, skako a/s, betaler inden 14 dage til sagsøger, aker invest as, usd 773.852,20
med fradrag af dkk 1.000.000 omregnet til usd efter kursen på betalingsdagen, alt med tillæg
af procesrente fra 30. september 1999, til betaling sker, dog således, at usd 157.125
forrentes fra den 1. januar 2000 og usd 220.687,50 forrentes fra den 1. januar 2001.
i sagsomkostninger skal sagsøgte inden samme frist til sagsøger betale 215.000 kr.
                                 mette christensen
ebbe kristiansen               jens fehrn-christensen
                                      (sign.)
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                        p. j. v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
dom
afsagt den 11. juni 2013 i sag nr. bs sksd-1099/2012:
a
mod
b
sagens baggrund og parternes påstande
c afgik ved døden den 21. november 2011. boet behandles som et bobestyrerbo. sagen drejer
sig om, hvorvidt det notartestamente, som c oprettede den 5. maj 1981, er ugyldigt på grund
af bristende forudsætninger, eller fordi det er tilbagekaldt. sagen er anlagt i skifteretten den
17. august 2012 i medfør af dødsboskiftelovens § 89, stk. 1, nr. 1.
sagsøgeren, a, har nedlagt påstand om, at sagsøgte, b, skal tilpligtes at anerkende, at det af
afdøde c den 5. maj 1981 oprettede notartestamente er ugyldigt.
b har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
den 5. maj 1981 oprettede c et notartestamente med følgende indhold:
"underskrevne typograf c (cpr. nr. …), 8800 viborg, der ikke eftetlader mig livsarvinger og
som ikke tidligere har oprettet testamente, bestemmer herved som min sidste vilje:
                                                 1.
skoleelev b (cpr. nr. …), 7100 vejle skal være min universalarving.
som begrundelse for denne beslutning skal jeg oplyse, at jeg har kendt b siden hun var 4 år,
at jeg giftede mig med hendes mor i 1969 og siden da har været som en far for hende. efter
ægteskabets opløsning i 1976 har jeg stadig god kontakt med hende.
                                                 2.
dette testamente underskrives for notaren i 2 ligelydende eksemplarer, hvoraf det ene begæres
opbevaret i notarialarkivet, således at en afskrift deraf skal have samme gyldighed som origi-
nalen".
den 28. april 1984 giftede c sig med a, og den 25. juni 1989 fik de sammen datteren d.
det er ubestridt, at testamentet ikke er tilbagekaldt i testamentsform.
den 21. november 2011 afgik c ved døden.
boet er udleveret til bobestyrerbehandling.
a og b er uenige om, hvorvidt b er arving i boet i henhold til testamentet.
                                               - 2 -
b har under hovedforhandlingen tilkendegivet, at såfremt hun får medhold i sin påstand, så er
det hendes opfattelse, at testamentet skal fortolkes således, at hun i arvemæssig henseende
skal stilles, som om hun var barn af afdøde c.
a har fri proces. der er ikke retshjælpsdækning.
a har forklaret, at hun lærte afdøde at kende i februar eller marts 1983, og at de flyttede sam-
men 14 dage efter. hun mødte b første gang i efteråret 1983, hvor hun kom på besøg en lør-
dag. b boede da i vejle. afdøde fortalte hende, at b var datter af hans første hustru, som han
var gift med i 7 år. han sagde, at det var ham, der ønskede skilsmisse fra bs mor. han for-
talte, at b var 3-4 år, da han lærte hende at kende. han fortalte videre, at han siden skilsmis-
sen fra bs mor, alene havde haft sporadisk kontakt til b. afdøde og hun blev gift i 1984. b
var med til brylluppet. afdødes kontakt med b var sporadisk de første år. de talte primært i
telefon med hinanden. de var ikke sammen til højtider. hun ved ikke, om b fik gaver af af-
døde. i 1987 flyttede afdøde og hun til vejle. de første 3 måneder boede de i bs lejlighed,
mens hun var på sprogskole. i 1989 flyttede afdøde og hun til them, og samme år fik de fæl-
lesbarnet d. en dag i 1995 eller 1996 ryddede afdøde op på sit kontor. hun satte sig ind til
ham. han viste hende testamentet, som hun herefter læste. hun spurgte ham, hvad testamentet
betød for d og hende. afdøde svarede, at testamentet intet betød, da han nu havde livsarvin-
ger. afdøde fortalte, at han havde oprettet testamentet inden, han fik livsarvinger, fordi han
ikke ønskede, at hans søskende skulle arve ham. hun gav ham testamentet tilbage. hun ved
ikke, hvad han herefter gjorde med testamentet. hun har ikke fundet testamentet efter hans
død. hun går ud fra, at han har smidt det væk. hun hørte først om testamentet igen, da hun
kontaktede skifteretten efter dødsfaldet. i 2006 ønskede hendes mor at overdrage en skov-
ejendom til hende og hendes 4 søskende. det var vigtigt for moderen, at ejendommen blev i
familien også i fremtiden. der blev afholdt nogle møder, hvor hun og hendes søskende, deres
ægtefæller og moderen var tilstede. det blev drøftet, om ejendommen skulle være særeje for
hende og hendes søskende. de talte om, at hverken hun, hendes søskende eller ægtefællerne
havde børn uden for ægteskab. der var derfor ikke nogen udenforstående, som kunne gøre
krav gældende, hvorfor særeje var unødvendigt. b fik sit første barn, e, 10 måneder efter, at
hun og afdøde havde fået d. de mødtes herefter til fødselsdage og andre mærkedage. de var
med til bs bryllup. det var afdøde, som førte b op ad kirkegulvet. de sås 1-3 gange årligt. de
snakkede også i telefon sammen. der kunne godt gå 4-5 måneder uden nogen kontakt. når
afdøde kunne se på telefonens nummerviser, at det var b, der ringede, bad han hende om at
tage telefonen. afdøde ringede ikke selv til b. når b og hendes familie skulle inviteres, var
det hende og ikke afdøde, der gjorde det. de udvekslede gaver i et vist omfang. det var
hende, som købte gaverne. afdøde skældte ud over, at hun købte for dyre gaver til bs børn.
hun købte typisk for ca. 300 kr. på et tidspunkt bad b afdøde om at kautionere for et lån,
hvilket han afviste. afdøde sagde til hende, at b jo ikke var hans datter, og at han ikke ville
udsætte deres økonomi for den risiko. b og bs børn har altid kaldt hende a. b kaldte afdøde
for far. afdøde sagde til hende, at han syntes, at det var noget pjat, at b kaldt ham for far. bs
børn kaldte afdøde for bedstefar eller morfar. afdøde og hun har alene haft sporadisk kontakt
til bs børn. børnene var med, når b og hendes mand var på besøg. da e var 16-17 år boede
hun i en periode ca. 5 km fra afdøde og hende. efter nogle måneder ringede hun til e og invi-
terede hende på aftensmad. e havde ikke selv kontaktet dem. de sidste mange år var det i
overvejende grad hende, der holdt kontakten med b ved lige. afdøde sagde flere gange, at
kontakten med b ikke sagde ham noget. d og bs børn var fremmede for hinanden. i 2009
blev afdøde pludselig alvorligt syg, og han fik konstateret kræft. hun underrettede b 3 dage
efter, at han var blevet indlagt. b besøgte afdøde på sygehuset, men kontakten mellem dem
fortsatte med at være sporadisk. b ringede dog lidt oftere efter, at afdøde var blevet syg. i be-
                                                - 3 -
gyndelsen af afdødes sygdomsforløb, besøgte b ham, når han var indlagt, men det var han
ikke så tit. i 2010 og 2011 var afdøde ofte indlagt. hun informerede b om indlæggelserne. b
besøgte afdøde nogle gange, da han var indlagt i horsens. hun besøgte ham også hjemme.
afdøde var ikke interesseret i bs besøg, men hun gav hende lov til at besøge ham alligevel. i
marts 2011 blev b skrevet ind i afdødes journal på sygehuset som den ene af 2 kontaktperso-
ner. sygehuset syntes, at d var for ung til at være kontaktperson, og den øvrige familie boede
for langt væk. afdøde var på hospice fra den 16. november 2011 og frem til sin død den 21.
november 2011. b boede tæt på hospice, og blev igen noteret som kontaktperson. personalet
spurgte afdøde, hvem b var. han ville ikke svare, idet han var pinligt berørt. efter dødsfaldet
kontaktede hun b og spurgte, om hun ville komme og se afdøde. det ønskede b ikke. b øn-
skede heller ikke at deltage i planlægningen af bisættelsen. b deltog i bisættelsen, men ikke i
arrangementet i hjemmet. b deltog i den efterfølgende urnenedsættelse. da hun af skifteretten
var blevet gjort bekendt med testamentet, kontaktede hun b og spurgte, om de skulle mødes
og snakke om det. b takkede først ja, men senere ombestemte hun sig. b fortalte, at hun ikke
havde været bekendt med testamentet. det er ikke korrekt, når det står i stævningen, at hun fik
kendskab til testamentet i 1988, og at afdøde da smed det væk. hun holdt kontakt med b,
fordi hun syntes, at det var det rigtige at gøre, selvom afdøde helst var fri.
b har forklaret, at hun er 50 år. hun arbejder som speditør i dansk supermarked. hun var 4
år, da hendes mor og afdøde mødte hinanden. mens hendes mor og afdøde var gift, var han
som en far for hende. han tog ansvar for hende. han var med hende på sygehuset, til læge, til
tandlæge og han deltog i forældremøder. det var hendes mor, som ønskede at blive skilt fra
afdøde. moderen sagde i forbindelse med skilsmissen, at afdøde ikke var hendes biologiske
far, men at hun gerne måtte bevare kontakten til ham. efter skilsmissen havde hun og afdøde
regelmæssig kontakt. de så hinanden ca. hver 14 dag. da hun blev konfirmeret, var afdøde
med i kirken, og han gav hende en gave. han var ikke med til festen, fordi moderen havde sin
nye kæreste med. afdøde fortalte hende om a, da han havde mødt hende. hun var glad på
hans vegne. hun husker ikke, hvornår hun mødte a første gang. hun besøgte afdøde og a
regelmæssigt, og hun overnattede hos dem. da hun blev gift, var det afdøde, der førte hende
op ad kirkegulvet. da d og e blev født, boede hun og hendes mand forholdsvis tæt på afdøde
og a, og de sås regelmæssigt. det var tydeligt, at afdøde var glad for e. han besøgte hende på
sygehuset, da hun havde født. efter at d og e var blevet født, var det ofte a og ikke afdøde,
som ringede. i 2009 blev hun ringet op af a, der fortalte, at afdøde var blevet indlagt, og at
det var alvorligt. hun og hendes mand kørte straks til sygehuset. a fortalte, at afdøde havde
fået konstateret kræft. hun snakkede alene med afdøde. hun fortalte ham, hvor meget hun
holdt af ham, og hvor glad hun havde været for, at han havde været der i hendes barndom.
efter at afdøde var blevet syg, besøgte hun ham typisk 2 gange om ugen enten på sygehuset
eller derhjemme. på hospice var hun på pårørendelisten. afdøde kom på hospice en onsdag,
hvor hun ikke kunne besøge ham, fordi han var for træt. torsdag havde hun ikke mulighed for
at komme på besøgt. fredag blev hun kontaktet af personalet på hospice, fordi afdøde havde
haft det dårligt. hun besøgte ham herefter samme dag. hun var ikke bekendt med testamentet
før dødsfaldet. afdøde talte ikke meget om personlige forhold. den mandag afdøde døde,
havde hun og hendes mand været på hospice stort set hele dagen. a ringede kl. ca. 23.00 og
fortalte om dødsfaldet, og hun spurgte, om de ville se afdøde. de tog først på hospice igen
dage efter. inden dødsfaldet havde a talt med hende om begravelsen. efter dødsfaldet følte
hun ikke, at hun havde behov for yderligere indflydelse på begravelsen. a fik præsten til at
kontakte hende, og hun fortalte præsten om sit forhold til afdøde. præsten sagde til hende, at
afdøde jo var hendes far. afdøde var et ordensmenneske, der havde styr på tingene, og som
satte sig ind i tingene.
                                               - 4 -
e har forklaret, at hun går på vuc i thisted. hun er datter af b. hun har altid haft et godt
forhold til afdøde. afdøde var hendes morfar. hun så afdøde, a og d til jul og fødselsdage.
hun og hendes søster fik gaver af afdøde og hans familie. d fik gaver af dem. mens afdøde
var syg, besøgte hendes mor ham jævnligt. hun har været på ferie hos afdøde. fra august
2008 til januar 2009 boede hun på en rideskole i silkeborg. hun besøgte afdøde og a et par
gange i denne periode. hun husker ikke, hvem der tog initiativ til besøgene. fra maj 2009 til
december 2009 var hun i canada. hun besøgte afdøde på sygehuset, inden hun rejste. hun
kontaktede ikke afdøde, mens hun var i canada.
h har forklaret, at hun er mor til b. hun var gift med afdøde fra 1969-1976. b og afdøde
havde et godt forhold til hinanden. afdøde var meget glad for b, og han ville gerne have
adopteret hende. hun ville ikke have, at afdøde skulle adoptere b, fordi hun syntes, at bs
biologiske far skulle have lov til at betale børnebidrag. da hun og afdøde var blevet skilt, blev
b og afdøde ved med at se hinanden. i forbindelse med skilsmissen sagde afdøde til hende, at
han gerne ville blive ved med at være far for b. det var hende, der ville skilles. hun var
bekendt med, at afdøde oprettede testamente til fordel for b. de talte dog ikke efterfølgende
om testamntet. hun var derfor ikke klar over, om han havde tilbagekaldt testamentet
efterfølgende. hun har set afdøde i årenes løb hos b til bryllup, kobberbryllup og fødselsdage.
da hun for 8 år siden blev 60 år, inviterede hun afdøde og a med til festen. hun besøgte
afdøde 2-3 gange efter, at han var blevet syg. afdøde havde altid orden i sine ting, og han
vidste, hvad han havde med at gøre.
f har forklaret, at hun er as søster. a og afdøde lærte hinanden at kende omkring 1983. hun
og hendes mand har altid haft meget tæt kontakt til a og afdøde. de har besøgt hinanden et
utal af gange, og de kendte hinanden rigtig godt. hun har altid kendt til b. hun vidste, at b
var datter af afdødes første hustru. afdøde har aldrig omtalt b som sin datter, hun har tværti-
mod hørt ham sige, at b ikke var hans datter. afdøde udtrykte irritation over, at b kaldte ham
far. på et tidspunkt var afdøde blevet opereret, og b havde besøgt ham på sygehuset. da af-
døde kom hjem fra sygehuset, besøgte hun ham. han var irriteret over, at b på sygehuset
havde grædt og kaldt ham far, selvom han jo ikke var hendes far. afdøde var en rolig og ven-
lig mand. de talte jævnligt om, at d var enebarn. der var ikke snak om, at b var ds søster.
afdøde har aldrig omtalt sit testamente for hende. på et tidspunkt ønskede hendes mor at
overdrage en skov til hende og hendes 4 søskende. i den forbindelse var de 5 søskende, deres
ægtefæller og moren samlet flere gange. de drøftede, hvorledes man kunne sikre, at skoven
blev i familien. moren ønskede, at skoven senere skulle gå i arv til børnebørnene. det blev
drøftet, om skoven skulle gøres til særeje for de 5 søskende. de talte om, at alle søskende
havde været gift i mange år, og at der ikke var udsigt til, at nogen skulle skilles. de talte vi-
dere om, at ingen havde særbørn. afdøde havde rig lejlighed til at fortælle om testamentet,
hvis det fortsat var gyldigt, men det gjorde han ikke. hun har været sammen med b ved for-
skellige lejligheder.
d har forklaret, at hun er født i 1989, og at hun er datter af a og afdøde. hun husker først b
fra hun gik i 0. eller 1. klasse. hun undrede sig over, hvorfor b kaldte hendes far for far. af-
døde fortalte hende, at b ikke var hans datter, men at hun var datter af hans første hustru. af-
døde sagde, at b ikke var hendes søster. hendes familie havde en meget sporadisk kontakt til
b og hendes familie. de sås til fødselsdage, hvor de gav hinanden gaver. de var måske sam-
men 1-2 gange om året. da hun var 9-10 år, var hun på ferie hos b i nogle dage. det var ikke
nogen specielt god oplevelse. hun mindes ikke, at bs børn har været på ferie hos dem. hun
kan huske, at b på et tidspunkt ringede til afdøde og spurgte, om han ville kautionere. da af-
døde havde lagt røret på, sagde han, at han ikke ville udsætte familiens økonomi for det. han
                                                - 5 -
sagde videre, at b jo ikke var hans datter. det var hendes mor, som købte gaver til bs børn.
afdøde var irriteret over, at de blev ved med at give bs børn gaver. han syntes ikke, at der
skulle bruges så mange penge på dem. hun har aldrig opfattet b som sin søster eller bs børn
som familie. det virkede som om, at afdøde var lettere irriteret over kontakten til b.
parternes synspunkter
a har i sit påstandsdokument gjort gældende:
at det af c den 5. maj 1981 oprettede testamente er bortfaldet, jf. al § 77, stk. 1, nr. 2, idet
det forhold, at c ikke havde livsarvinger eller ægtefælle på tidspunktet for oprettelsen af te-
stamentet, har været afgørende for bestemmelsen om, at b skulle være universalarving.
c indgår ægteskab i april 1984 med a, og i juni 1989 får de fællesbarnet d.
at c mundtlige tilkendegivelse om testamentets gyldighed samt kassering heraf i 1988, anses
som en tilbagekaldelse, jf. al § 102, stk. 1, jf. al-1963 § 46, stk. 1 med følgende ordlyd:"en
testamentarisk bestemmelse kan genkaldes i testamentsform eller ved, at testator på anden
måde utvetydigt tilkendegiver, at den ikke længere skal være gældende".
b har i sit påstandsdokument gjort gældende:
at testamentet ikke er tilbagekaldt , jf. arvelovens § 77, stk. 1, nr. 2 og § 67,
at afdøde trods de familiemæssige forhold forholdt sig passiv i relation til testamentet,
at det ikke er dokumenteret, at afdøde på en utvetydig måde har tilbagekaldt testamentet,
at afdøde som følge af det nære forhold til sagsøgte ikke haft til hensigt at tilbagekalde testa-
mentet,
at testamentet ikke kan anses som tilbagekaldt i henhold til arvelovens § 102, stk. 1, jf. arve-
lovens § l-1963, § 46, stk. 1,
at der ikke foreligger dokumentation for afdødes mundtlige tilkendegivelse om testamentets
gyldighed og kassering af testamentet.
skifterettens begrundelse og afgørelse
den 5. maj 1981 oprettede afdøde c et notartestamente, hvorefter b skulle være hans univer-
salarving.
testamentet har bl.a. følgende ordlyd:
"som begrundelsen for denne beslutning, skal jeg oplyse, at jeg har kendt b siden hun var 4
år, at jeg giftede mig med hendes mor i 1969 og siden da har været som en far for hende. efter
ægteskabets opløsning i 1976 har jeg stadig god kontakt med hende".
b var 18 år, da testamentet blev oprettet.
                                                - 6 -
det må efter forklaringerne lægges til grund, at b har haft regelmæssig kontakt til afdøde c
frem til hans død den 21. november 2011.
under disse omstændigheder, og uanset at afdøde efter testamentets oprettelse har giftet sig
med a og sammen med hende fået datteren d, findes det ikke tilstrækkeligt bevist, at testa-
mentet er ugyldigt som følge af bristende forudsætninger.
det er ubestridt, at testamentet ikke er tilbagekaldt i testamentsform. det er ikke ved de af-
givne forklaringer tilstrækkeligt bevist, at testamentet iøvrigt er tilbagekaldt.
bs påstand tages derfor til følge.
det bemærkes, at testamentet ikke kan opfyldes efter sin ordlyd, allerede fordi a og d er
tvangsarvinger. b har under hovedforhandlingen tilkendegivet, at såfremt hun får medhold i
sin påstand, så er det hendes opfattelse, at testamentet skal fortolkes således, at hun i arve-
mæssig henseende skal stilles, som om hun var barn af afdøde c.
statskassen skal til b betale sagsomkostninger med 30.000 kr. beløbet skal dække udgiften til
advokat. skifteretten har lagt vægt på sagens værdi, forløb og resultat. vedrørende sagens
værdi bemærkes, at fællesboets nettoformue i åbningsstatus er opgjort til 1.318.795,24 kr.
thi kendes for ret:
sagsøgte, b, frifindes for sagsøgeren, as, påstand.
statskassen betaler inden 14 dage 30.000 kr. i sagsomkostninger til b.