text:
                             højesterets dom
                         afsagt fredag den 15. oktober 2010
sag 243/2008
(1. afdeling)
finansforbundet som mandatar for
louise høgh pedersen,
jacob skak thrysøe,
torben nielsen,
christian p. madsen,
anders f. sørensen,
thomas vestergaard og
kim nielsen
(advokat jacob goldschmidt)
mod
finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for
a/s nørresundby bank
(advokat merete preisler)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 19. juni 2008.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: per sørensen, per walsøe, lene pagter kristensen,
niels grubbe, marianne højgaard pedersen, jens peter christensen og michael rekling.
påstande
appellanten, finansforbundet som mandatar for louise høgh pedersen, jacob skak thrysøe,
torben nielsen, christian p. madsen, anders f. sørensen, thomas vestergaard og kim niel-
sen, har gentaget påstandene med den ændring, at antallet af aktier, der kræves solgt, er ti-
doblet i forhold til påstandene for sø- og handelsretten.
                                                - 2 -
årsagen til ændringen er, at a/s nørresundby bank har gennemført et aktiesplit, hvorefter
aktiestørrelsen blev ændret fra 100 kr. til 10 kr.
indstævnte, finanssektorens arbejdsgiverforening som mandatar for nørresundby bank, har
principalt påstået stadfæstelse, subsidiært vederlæggelse på anfordring helt eller delvist mod
båndlæggelse af medarbejderaktierne i overensstemmelse med ordningen, jf. finansforbun-
dets subsidiære påstande.
finanssektorens arbejdsgiverforening har for det tilfælde, at finansforbundet får medhold i
påstandene om køb eller udlodning af aktier, taget bekræftende til genmæle over for forbun-
dets påstand om betaling af udbytte i det omfang, medarbejdere i ikke-opsagt stilling har
modtaget udbytte.
anbringender
finanssektorens arbejdsgiverforening har for højesteret yderligere anført, at gratisaktier ikke
udgør et vederlag, der er omfattet af funktionærlovens § 17 a.
finansforbundet har fastholdt, at gratisaktier er vederlag omfattet af bestemmelsen.
parterne er enige om, at det er længden af ansættelsesperioden i optjeningsåret, der er afgø-
rende for den eventuelle forholdsmæssige reduktion af medarbejdernes krav, som skal foreta-
ges i medfør af funktionærlovens § 17 a, stk. 1.
højesterets begrundelse og resultat
efter ligningslovens § 7 a, stk. 2, er det en betingelse for skattefrihed af ordninger med køb
og udlodning af medarbejderaktier, at de ansatte på erhvervelsestidspunktet er ansat i uopsagt
stilling. højesteret finder imidlertid, at betingelserne for skattefrihed i ligningsloven ikke er
afgørende for retsforholdet mellem arbejdsgiver og funktionær efter funktionærlovens § 17 a.
det fremgår af funktionærlovens § 17 a, at en funktionær, der ifølge aftale eller sædvane del-
vis vederlægges med tantieme, gratiale eller lignende ydelser, og som fratræder sin stilling i et
løbende regnskabsår, har ret til en i forhold til hans ansættelsestid i regnskabsåret afpasset
                                               - 3 -
andel af den ydelse, han ville have fået udbetalt, hvis han havde været ansat ved årets slutning
eller på udbetalingstidspunktet. bestemmelsen kan ikke fraviges til ugunst for funktionæren,
jf. funktionærlovens § 21.
højesteret finder, at udlodning af gratis medarbejderaktier indebærer overførsel af en økono-
misk værdi til medarbejderne som vederlag i ansættelsesforholdet, og at sådanne ydelser kan
sidestilles med tantieme og gratiale i relation til funktionærlovens § 17 a. det forhold, at akti-
erne i løbet af en båndlæggelsesperiode kan miste deres værdi, kan ikke føre til en anden be-
dømmelse, jf. herved bl.a. højesterets domme af 11. marts 2004 (ufr 2004 s. 1480) og af 23.
november 2004 (ufr 2005 s. 671).
salg af favøraktier må behandles på samme måde som udlodning af gratisaktier. det forhold,
at medarbejderen for at kunne oppebære værdien af favørelementet selv skal betale en købe-
sum for aktierne og i tilfælde af kursfald risikerer at miste denne investering, kan ikke med-
føre, at overførslen af den økonomiske værdi ikke anses som en ydelse omfattet af § 17 a.
højesteret finder endvidere, at en generel ordning med vederlæggelse med ydelser som nævnt
i funktionærlovens § 17 a, der er blevet bekendtgjort af arbejdsgiveren over for medarbej-
derne ved en cirkulæreskrivelse, over intranet eller på lignende måde, indebærer et løfte fra
arbejdsgiveren, der er bindende i forhold til en medarbejder, som ordningen omfatter, også
selv om den pågældende ikke ved bekendtgørelsen har fået kundskab om ordningen. det gæl-
der også, hvis den manglende kundskab skyldes, at medarbejderen var fratrådt ved bekendt-
gørelsen, forudsat at den pågældende i øvrigt er omfattet af ordningen. et sådant løfte om
ydelser til alle medarbejdere, der har været ansat i en for ordningen relevant periode, kan efter
funktionærlovens § 21, jf. § 17 a, ikke over for en funktionær gøres betinget af, at funktionæ-
ren fortsat er i uopsagt stilling ved periodens afslutning eller ved udbetalingen af ydelserne. i
en sådan ordning med udlodning af medarbejderaktier må der derfor bortses fra en betingelse
herom. ordningen indebærer dermed, at fratrådte eller opsagte medarbejdere på lige fod med
de fortsat ansatte medarbejdere får ret til udlodning, dog afpasset således at der tages hensyn
til længden af den pågældendes ansættelsestid i den relevante periode.
a/s nørresundby banks generelle ordning med tildelinger i 2004 og 2005 af medarbejderak-
tier i form af henholdsvis aktier til favørkurs og gratisaktier i kombination med kontante be-
                                                  - 4 -
talinger blev bekendtgjort over for medarbejderne ved nyhedsorienteringer stilet til alle med-
arbejdere. de for tildelingerne relevante perioder var regnskabsårene 2003 og 2005. tildelin-
gen i 2004 afhang af den enkelte medarbejders beskæftigelse i 2003.
på baggrund af det anførte finder højesteret, at medarbejderaktierne var ydelser omfattet af
funktionærlovens § 17 a, som appellanterne ifølge aftale havde krav på uanset vilkårene om
fortsat ansættelse i uopsagt stilling på tildelingstidspunktet. kontantbetalingerne omfattet af
tildelingen i 2005 må behandles på samme måde.
i overensstemmelse med parternes samstemmende anbringender lægger højesteret til grund,
at det er længden af ansættelsesperioden i optjeningsåret, der er afgørende for den eventuelle
forholdsmæssige reduktion af medarbejderens krav, som skal foretages i medfør af bestem-
melsen i § 17 a, stk. 1.
tildeling af medarbejderaktier til appellanterne i henhold til den generelle ordning må som
udgangspunkt skulle ske på samme vilkår, som gælder for medarbejdere i fortsat ansættelse,
herunder vilkår om, at aktierne skal båndlægges i nærmere angivne perioder. det forhold, at
båndlæggelse er en betingelse for skattefrihed efter ligningslovens § 7 a, og at appellanterne
ikke opnår skattefrihed, allerede fordi de på erhvervelsestidspunktet ikke var ansat i uopsagt
stilling, kan ikke i sig selv føre til, at vilkåret om båndlæggelse bortfalder i forhold til dem.
det bemærkes herved, at der ikke kan bortses fra, at vilkåret kan være stillet også af andre
grunde end for at imødekomme kravene i ligningslovens § 7 a. der er heller ikke grundlag
for i medfør af aftalelovens § 36 at tilsidesætte vilkåret om båndlæggelse, idet det ikke kan
anses for urimeligt, at pengeinstituttet fastholder, at de fratrådte medarbejdere på dette punkt
skal behandles på samme måde som pengeinstituttets øvrige medarbejdere.
i overensstemmelse med parternes samstemmende påstande skal nørresundby bank betale
udbytte af aktierne i det omfang, medarbejdere i ikke-opsagt stilling har modtaget udbytte.
højesteret tager herefter finansforbundets påstande til følge, dog således at aktierne skal
båndlægges i samme periode, som medarbejdere i ikke-opsagt stilling måtte tåle.
                                               - 5 -
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for sø- og handelsretten og høje-
steret med 125.000 kr. og af retsafgift for sø- og handelsretten og højesteret med 4.770 kr., i
alt 129.770 kr. der er ved fastsættelsen af sagsomkostningerne til dækning af advokatudgift
taget hensyn til sagens principielle karakter og arbejdets omfang.
                                      thi kendes for ret:
a/s nørresundby bank skal til louise høgh pedersen på anfordring og mod betaling af 6.050
kr., hvoraf 1.050 kr. er betaling for aktierne og 5.000 kr. er tilbagebetaling, sælge 100 aktier i
a/s nørresundby bank.
a/s nørresundby bank skal til jacob skak thrysøe betale 2.633,90 kr. med procesrente fra
den 22. december 2006.
a/s nørresundby bank skal til torben nielsen på anfordring udlodde 10 gratisaktier i a/s
nørresundby bank og betale 2.061,75 kr. med procesrente fra den 22. december 2006.
a/s nørresundby bank skal til christian p. madsen på anfordring udlodde 20 gratisaktier i
a/s nørresundby bank og betale 741,70 kr. med procesrente fra den 22. december 2006.
a/s nørresundby bank skal til anders f. sørensen på anfordring udlodde 10 gratisaktier i
a/s nørresundby bank og betale 883,16 kr. med procesrente fra den 22. december 2006.
a/s nørresundby bank skal til thomas vestergaard på anfordring udlodde 20 gratisaktier i
a/s nørresundby bank og betale 2.202,13 kr. med procesrente fra den 22. december 2006.
a/s nørresundby bank skal til kim nielsen på anfordring udlodde 30 gratisaktier i a/s nør-
resundby bank og betale 1.080,38 kr. med procesrente fra den 22. december 2006.
a/s nørresundby bank skal til appellanterne betale fuldt udbytte af aktierne for tildelingsåret
og fremover i det omfang, medarbejdere i ikke-opsagt stilling har modtaget udbytte.
                                             - 6 -
appellanterne skal anerkende, at aktierne skal båndlægges i samme periode, som medarbej-
dere i ikke-opsagt stilling måtte tåle.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal finanssektorens arbejdsgi-
verforening som mandatar for a/s nørresundby bank inden 14 dage efter denne højesterets-
doms afsigelse betale 129.770 kr. til finansforbundet. beløbet forrentes efter rentelovens § 8
a.


text:
dom
afsagt den 4. august 2017 i sag nr. bs 2-727/2017:
a
(advokat thomas ghiladi)
og
b
(advokat lars burgaard sørensen)
mod
statsforvaltningen
kammeradvokaten ved advokat kristin alstad mathiasen)
yderligere part:
c
(advokat bianca smidstrup)
sagens baggrund og parternes påstande
på et møde den 17. oktober 2016 besluttede børn og unge-udvalget i x-by kommune at
indstille til ankestyrelsen at meddele tilladelse til bortadoption af c, født den x. september
2016 uden samtykke fra forældremyndighedsindehaveme a og b.
ankestyrelsen besluttede på et møde den 7. december 2016 at meddele samtykke til, at c
blev bortadopteret.
statsforvaltningen traf herefter den 25. april 2017 afgørelse om bortadoption af c uden
samtykke fra hendes biologiske forældre.
a og b har krævet, at sagen indbringes for retten og har nedlagt påstand om, at statsforvalt-
ningens afgørelse ophæves.
statsforvaltningen har nedlagt påstand om stadfæstelse af afgørelse af 25. april 2017.
                                               - 2 -
oplysningerne i sagen
c blev kort efter fødslen anbragt i plejefamilie. ved dom af       juni blev ankestyrelsens
afgørelse af 7. december 2016 om, at c skulle være anbragt uden for hjemmet med en
genbehandlingsfrist på 3 år stadfæstet.
ankestyrelsen har begrundet sin afgørelse således:
"vi vurderer, at det må antages at være til gavn for c at blive bortadopteret og giver derfor
samtykke hertil.
årsagen er, at det må anses for sandsynliggjort at a og b varigt vil være ude af stand til at
varetage omsorgen for c.
årsagen er også, at betingelserne for anbringelse uden for hjemmet er opfyldt.
årsagen er endelig, at det må antages, at adoption af hensyn til kontinuiteten og stabiliteten i
cs opvækst vil være det bedste for hende.
vi henviser til, at det er beskrevet, at a og b har vanskeligheder af omfattende og varig
karakter og derfor vurderes ude af stand til at varetage omsorgen for c.
vi henviser til, at vi samtidig med vores afgørelse om samtykke til adoption har tiltrådt bøm
og unge-udvalgets afgørelse om anbringelse af c uden for hjemmet uden samtykke.
vi henviser også til, at a har to andre børn, en søn født i februar 2010, og en datter født i
marts 2012. disse to børn har været anbragt uden for hjemmet, siden de blev født.
vi henviser om a til, at hendes funktionsniveau er betydeligt nedsat såvel følelsesmæssigt,
personlighedsmæssigt, relationelt og kognitivt.
det er i den seneste forældreevneundersøgelse fra august 2016 beskrevet, at resultaterne for
as mentaliseringsevne viser alt i alt, at hendes psykologiske forståelse af sig selv, sine pri-
mære omsorgsgivere og sin ufødte datter er lav og tvivlsom. der er hos a en stærk tendens til
at fornægte sig og negligere svære følelser. hendes opfattelse af sig selv og andre er præget
af usammenhæng og modstridende udsagn. a udviser ingen erkendelse af, hvordan hendes
tidligere oplevelser i barndommen påvirker hende i dag psykologisk set eller vil kunne på-
virke hende som forælder.
det er videre beskrevet, at a holder meget af sin datter og ønsker en relation til hende. hun
formår dog ikke at leve op til sine egne ønsker og drømme. det vurderes, at det samme vil
gøre sig gældende i forhold til hendes ufødte datter.
                                                - 3 -
det er undersøgende psykologs vurdering, at a ikke besidder de nødvendige evner for at
kunne imødekomme sin ufødte datters behov. hendes vanskeligheder vurderes at være af
kronisk karakter. det vurderes, at udviklingspotentialet er lavt. a vil først og fremmest have
gavn af relevant social og følelsesmæssig støtte i dagligdagen til sig selv, og at hun hjælpes i
gang med beskæftigelse tilpasset hendes funktionsniveau.
vi henviser også om a til, at hun i 2014 frasagde sig samværet med sin søn, og at hendes
samvær med datteren er præget af mange aflysninger fra as side. det er om samværet med
denne datter beskrevet, at a kan passe fysisk på datteren, men at datteren ikke har forvent-
ningen/stiller krav til leg og samspil med a og omvendt.
vi henviser endelig til, at a gentagne gange siden 2012 er tilbudt støtte til udvikling af for-
ældreevnen og samværet med datteren, men ikke har kunnet gennemføre eller overskue dette
eller ikke har været interesseret i at få støtten.
vi henviser om b til, at han som 18-årig fik tilkendt førtidspension på grund af psykomo-
torisk retardering.
i forældreevneundersøgelsen fra august 2016 er det om b beskrevet, at det kliniske indtryk af
b stemmer overens med beskrivelserne i sagsakterne. b er svær at få øjenkontakt med, han er
motorisk urolig, og hans kommunikative evner er yderst mangelfulde. b udtrykker sig kun i
simple sætninger. b svarer kortfattet, når han udspørges. han udtrykker et ønske om at behol-
de barnet, hvis han kunne.
b siger, at han tror, han vil blive ked af det, hvis de ikke får lov at beholde barnet. denne
udtalelse ledsages ikke af relevant følelsesmæssig reaktion og opleves af undersøger som
overindlært.
det er udspørgers vurdering, at b grundet massive kognitive vanskeligheder ikke har de
nødvendige forudsætninger og evner for at kunne tage vare på et barn. hans omfattende
kognitive, personlighedsmæssige, følelsesmæssige og sociale vanskeligheder må antages at
være af kronisk karakter og udviklingspotentialet minimal. undersøger anser det ikke muligt
at igangsætte foranstaltninger, der vil kunne hjælpe b med at udvikle disse evner. b vil først
og fremmest have gavn af relevant social støtte i dagligdagen til sig selv.
vi henviser om c til, at vi vurderer, at der ikke er beskrevet forhold hos hende i forhold til
hendes generelle trivsel og udvikling, der taler for, at det ikke vil være det bedste for hende
at blive bortadopteret. "
                                               - 4 -
adoptionsloven blev ændret i 2015 med henblik på at lempe adgangen til tvangsadoption af
de børn, der ellers skulle være anbragt under hele deres opvækst og sikre disse børn mulighed
for kontinuitet og stabilitet, når det vurderedes, at forældrene aldrig ville kunne tage sig af
dem og give dem en stabil familierelation, ligesom der blev adgang til tvangsadoprtion af et
anbragt bam, der har opnået en særlig stærk tilknytning til sin plejefamilie, uafhængigt af
hvor længe bamet havde været anbragt. det skulle endvidere ikke længere være godtgjort, at
forældrene varigt ville være ude af stand til at varetage omsorgen for barnet, men det skulle
herefter alene være sandsynliggjort. efter adoptionslovens 2 må adoption fortsat kun bevilli-
ges, hvis det kan antages at være til gavn for den, der ønskes adopteret.
det fremgår af bemærkningerne til 2015-loven, at der ønskedes en mulighed for tvangs-
adoption i tilfælde, hvor barnets tilknytning til en plejefamilie har fået en sådan karakter, at
det vil være skadeligt for barnet at bryde denne tilknytning, navnlig under hensyn til konti-
nuiteten og stabiliteten i barnets opvækst og under hensyn til barnets relation til forældrene.
det fremgår også, at "det er ministeriets opfattelse, at de foreslåede ændringer i dette forslag
er i overensstemmelse med danmarks internationale forpligtelser, ... de foreslåede ændring-
er skærper sagsgangen, men bibeholder at sagen skal vurderes af flere myndigheder, og at
der er mulighed for at indbringe den endelige afgørelse for retten. derudover har de fore-
slåede regler fortsat fokus på, at alle afgørelser skal træffes ud fra, hvad der er barnets bed-
ste. "
det fremgår videre om forholdet til danmarks internationale forpligtelser: "den europæiske
menneskerettighedskonvention (herefter menneskerettighedskonventionen) og fn's kon-
vention om barnets rettigheder (herefter børnekonventionen) indeholder bestemmelser, der
har betydning for adoption uden samtykke.
bestemmelserne i børnekonventionen bliver inddraget af den europæiske menneske-
rettighedsdomstol i dennes fortolkning af menneskerettighedskonventionen.
børnekonventionens artikel 3 slår fast, at "i alle foranstaltninger vedrørende børn, hvad enten
disse udøves af det offentlige eller private institutioner for social velfærd, domstole, forvalt-
ningsmyndigheder eller lovgivende organer, skal barnets tarv komme i første række.
"princippet om barnets bedste er vejledende for fortolkningen af de øvrige bestemmelser i
konventionen. efter artikel 3 påtager konventionsstaterne sig at sikre barnet den beskyttelse
og omsorg, der er nødvendig for dets trivsel, og staterne skal i den forbindelse iværksætte de
nødvendige foranstaltninger for at opfylde denne forpligtelse. efter artikel 9 skal konven-
                                               - 5 -
tionsstaterne sikre, at barnet ikke adskilles fra sine forældre mod dets vilje, medmindre en
adskillelse er nødvendig afhensyn til barnets tarv… "
det fremgår videre af bemærkningerne til lovforslaget til 9, stk. 3, at en adoption kan
gennemføres selv om der har været kontakt mellem barnet og forældrene, og efter 9, stk. 4
kan en adoption til barnets plejeforældre gennemføres, hvis barnets tilknytning til familien
har antaget en sådan karakter, at det vil være skadeligt for barnet at bryde tilknytningen…
den foreslåede bestemmelse i 9, stk. 4, understreger hensynet til barnets bedste i en situa-
tion, hvor plejeforældrene reelt har taget forældrenes plads, og hvor eksempelvis barnets
særlige forhold gør. at det ikke vil være muligt at bryde denne faktiske familierelation uden
at skade barnet. der skal således være tale om nogle særlige omstændigheder, som gør, at
hensynet til forældrene må tilsidesættes i afvejningen af, hvad der er bedst for barnet.
endvidere vil adoption efter denne bestemmelse som alt overvejende hovedregel forudsætte,
at relationen har udviklet sig gennem længere tids tilknytning
af betænkning om retssikkerhed i anbringelsessager nr. 1463/2005 fremgår blandt andet:
"området reguleres dels af den europæiske menneskerettighedskonvention, som er inkor-
poreret i dansk ret, dels af fn's børnekonvention, som danmark har tiltrådt…
en tvangsanbringelse er et indgreb i retten til familieliv, som er beskyttet af menneskeret-
tighedskonventionens, artikel 8, stk. 1. efter denne artikels stk. 2 skal følgende betingelser
være opfyldt, for at et indgreb heri er berettiget: det skal ske i overensstemmelse med loven
og være nødvendigt i et demokratisk samfund af hensyn til den nationale sikkerhed, den
offentlige tryghed eller landets økonomiske velfærd, for at forebygge uro eller forbrydelse,
for at beskytte sundheden eller sædeligheden eller for at beskytte andres rettigheder og fri-
heder.
for så vidt angår bømekonventionen er navnlig følgende bestemmelser af betydning
artikel 9
1. deltagerstaterne skal sikre, at barnet ikke adskilles fra sine forældre mod dets vilje,
undtagen når kompetente myndigheder, hvis afgørelse er undergivet retlig prøvelse, i
overensstemmelse med gældende lov og praksis bestemmer, at en sådan adskillelse er
nødvendig af hensyn til barnets tarv…
                                                - 6 -
menneskerettighedskonventionen udelukker ikke, at et barn kan bortadopteres, selv om en
eller begge forældre protesterer. sådan afgørelse må imidlertid kræve helt ekstraordinære
forhold
efter udvalgets forslag vil det i helt ekstraordinære situationer være muligt at bortadoptere et
lille barn mod forældrenes ønske og uden, at forældrene sikres mulighed for kontakt efter
adoptionen. efter udvalgets opfattelse vil de betingelser, der opstilles om, at forældrene skal
være ude af stand til at tage vare på barnet i hele dets opvækstperiode være tilstrækkeligt
strenge til, at det sikres, at sådan adoption kun vil være tilladt i helt ekstraordinære tilfæl-
de
udvalget foreslår endvidere, at tvangsadoption skal kunne ske, hvis barnet har været anbragt
i 3 år, og det er godtgjort, at forældrene varigt ikke vil være i stand til at tage sig af barnet.
adoption vil i sådanne tilfælde normalt ske ti de plejeforældre, som barnet har været anbragt
hos, og hvor der er opstået en tæt tilknytning, således at barnet reelt har fået en ny familie,…
…………..
det følger af konventionens artikel 13 sammenholdt med artikel 8, at der skal være adgang
til effektive retsmidler i sager, der indebærer indgreb i retten til respekt for familieliv. det er
derfor vigtigt, at forældrene er sikret klageadgang og adgang til domstolsprøvelse at der er
adgang til fuld domstolsprøvelse af såvel de faktiske som retlige forhold. "
forklaringer
a har blandt andet forklaret, at hun har planer om at flytte til y-by i et rækkehus sammen
med b den 1. september. hun er butiksuddannet, men skal i gang med en kontoruddannelse.
hun har netværk af sin mor, bedsteforældre og bs familie, der bor tæt på. lægen ville gerne
have en ny undersøgelse af hende, for hun har ikke de diagnoser, der fremgår af sagen, og
hun er ikke mental retarderet. hun har ingen begrænsninger i sin hverdag, der er ganske nor-
mal. hun har udviklet sig meget de seneste år. hun har haft samvær med sin søn, og hun har
haft samvær med d i sit eget hjem, det har hun lært meget af. hun har haft et støtteforløb.
hun har ikke samvær med e, da det er for svært for ham, men sagsbehandlerne orienterer
hende om ham. e er frivilligt anbragt. han er velplaceret, han har nogle vanskeligheder. hun
har samvær i sit eget hjem hver anden tirsdag i tre timer med d. hun har kun aflyst samvæ-
ret, når hun har været syg eller dårlig. hun og d har et godt forhold, de er meget tætte. d
kalder hende mor, der har ikke været støtte de seneste 2 1/2 år. anbringelsen er fra 2015 fri-
                                               - 7 -
villig, men det har hun fortrudt, ellers har anbringelsen været tvangsmæssig fra fødslen. b har
siden foråret 2015 deltaget i samvær med d. d kan godt sætte grænser. hun fik først samvær
med c den 1. marts 2017, da hun ikke ville gå med til overvåget eller støttet samvær. de er
derfor bagud i cs liv, de føler sig fremmede med en times samvær om måneden. de har ikke
mulighed for at skabe en relation til c, som ikke kan genkende dem. kommunen har forsøgt
at gøre noget, men hensigten er ikke at forbedre hendes forældreevne. hun fik ikke det, hun
havde behov for, derfor gad hun ikke.
b har blandt andet forklaret, at han får pension. han ser sin søsters børn på 1 år og 3 år, der
kommer på besøg hos hans mor. han har været med til samvær med d de seneste 2 år. sam-
været med c er svært, de skal hver gang begynde på ny, men c smiler mere, når de kommer.
de har også øjenkontakt med hende. han var med til fødslen, det var en stor oplevelse at bli-
ve far. han har talt med en psykolog, han vil gerne have en, der kigger på, hvordan han gør
det som far.
rettens begrundelse og resultat
betingelserne for tvangsfjernelse af c må efter rettens afgørelse af juni 2017 anses for op-
fyldt. efter de foreliggende undersøgelse må sagsøgerne anses for varigt at være ude afstand
til at varetage omsorgen for c. herefter og af de af ankestyrelsen anførte grunde til at med-
dele samtykke til bortadoption af c, må betingelserne i adoptionslovens 9, stk. 3, jf. stk. 2
anses for opfyldt for bortadoption af c uden sagsøgernes samtykke.
når henses til de retssikkerhedsgarantier, der er opfyldt ved reglerne om sagsbehandlingen,
og når henses til hovedfornålet med menneskerettighedskonventionen og børnekonvention-
en er, at der skal handles til barnets bedste, findes en bortadoption ikke at være i strid med
danmarks intemationale forpligtelser.
sagsøgtes påstand tages derfor til følge.
thi kendes for ret:
statforvatningens afgørelse af 25. april 2017 om bortadoption af c uden samtykke fra
forældrene a og b stadfæstes.
ingen af parterne betaler sagsomkostninger til den anden part eller til statskassen.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                        afsagt mandag den 19. oktober 2009
sag 79/2009
(2. afdeling)
a. møller ved anita paludan møller
(selv)
mod
ankenævnet for patenter og varemærker
(kammeradvokaten ved advokat tomas ilsøe andersen)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 27. februar 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul sørensen, asbjørn jensen, lene pagter
kristensen, jon stokholm og michael rekling.
påstande
appellanten, a. møller ved anita paludan møller, har for højesteret frafaldet påstand 1 og
gentaget påstand 2 om registrering af varemærke vr 2004 02953 orientexpressen
<fig>.
indstævnte, ankenævnet for patenter og varemærker, har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, der er anført af sø- og handelsretten, stadfæster højesteret dommen.
                                      thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
                                               - 2 -
i sagsomkostninger for højesteret skal a. møller ved anita paludan møller betale 15.000 kr.
til ankenævnet for patenter og varemærker.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                              højesterets dom
                           afsagt torsdag den 26. juni 2014
sag 66/2014
(2. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat søren vestergaard hansen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i hjørring den 9. august 2013 og af vestre lands-
rets 11. afdeling den 8. oktober 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, lene pagter kristensen, niels
grubbe, vibeke rønne og lars apostoli.
påstande
landsrettens dom er anket af tiltalte, t, med påstand om stadfæstelse af byrettens dom.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t har gjort gældende, at sagens forhold 1 ikke skal henføres under straffelovens § 192 a, stk.
1, nr. 1, idet der ikke foreligger særligt skærpende omstændigheder. han er ikke tidligere
straffet for personfarlig kriminalitet. han havde ikke – og har aldrig haft – nogen relation til
bandemiljø eller andre kriminelle miljøer, og den omhandlede pumpgun blev ikke anskaffet,
fordi han følte sig truet. våbenet blev opbevaret på en uforsvarlig måde, men det kan alene
begrunde strafansvar efter våbenlovens § 10, stk. 1, om overtrædelse af våbenloven under
                                                 - 2 -
skærpende omstændigheder. besiddelse af skydevåben under særligt skærpende omstændig-
heder som omhandlet i straffelovens § 192 a, stk. 1, nr. 1, forudsætter, at besiddelsen har in-
debåret en nærliggende risiko for, at våbenet vil blive brugt til fare for andre, og denne forud-
sætning er ikke opfyldt i denne sag.
den samlede straf for de to forhold af overtrædelse af våbenloven kan passende fastsættes til
fængsel i 6 måneder svarende til den af byretten udmålte straf.
rigsadvokaten har gjort gældende, at landsretten med rette har henført sagens forhold 1 under
straffelovens § 192 a, stk. 1, nr. 1. der er tale om et farligt våben (en oversavet pumpgun), der
var funktionsdygtigt og skarpladt. i al den tid, t ejede det, blev det opbevaret umiddelbart
tilgængeligt på bopælen og klar til brug. endvidere har han i beruset tilstand affyret prøve-
skud med våbenet på sin gårdsplads. han er tidligere dømt for brandstiftelse. våbenbesiddel-
sen må herefter ud fra en samlet vurdering anses for at have indebåret en nærliggende risiko
for, at våbenet ville blive brugt til fare for andre.
der bør udmåles en højere straf end den i loven fastsatte minimumsstraf af fængsel i ét år, da
t ikke kun opbevarede våbenet uforsvarligt, men tillige affyrede det i beruset tilstand. han
har desuden overtrådt våbenlovens § 10, stk. 1, ved at have været i besiddelse af to ulovlige
luftgeværer.
såfremt højesteret måtte finde, at sagens forhold 1 ikke kan henføres under straffelovens §
192 a, stk. 1, nr. 1, gøres det gældende, at der foreligger sådanne skærpende omstændigheder,
at straffen efter våbenlovens § 10, stk. 1, bør udmåles til ikke under 8 måneders fængsel.
supplerende oplysninger
t er yderligere straffet ved retten i hjørrings dom af 6. marts 2013 med 10 måneders fæng-
sel. han blev fundet skyldig i brandstiftelse efter straffelovens § 181, stk. 1, ved at have sat
ild til en ubeboet ejendom, hvorved der skete skade på ejendommen for et beløb på ca.
350.000 kr. t ankede dommen til vestre landsret, men det er for højesteret oplyst, at anken
er hævet.
                                                - 3 -
højesterets begrundelse og resultat
det fremgår af højesterets praksis, at det beror på en samlet vurdering af de foreliggende om-
stændigheder, om besiddelse af skydevåben på ikke offentligt tilgængeligt sted må anses for
begået under særligt skærpende omstændigheder i straffelovens § 192 a, stk. 1’s, forstand, og
at der herved kan lægges vægt på de momenter, der er nævnt i forarbejderne til lov nr. 411 af
10. juni 1997 (om den tidligere bestemmelse i våbenlovens § 10, stk. 2) og til lov nr. 501 af
12. juni 2009 (om straffelovens § 192 a). der skal lægges vægt på, om besiddelsen af skyde-
våbenet efter en samlet vurdering må anses at have indebåret en nærliggende risiko for, at det
ville blive brugt til fare for andre.
t er fundet skyldig i besiddelse af en oversavet, funktionsdygtig pumpgun med tilhørende
ammunition, som han opbevarede på sin bopæl. opbevaring på bopælen af en funktionsdygtig
pumpgun med tilhørende ammunition må indgå med betydelig vægt ved bedømmelsen af, om
besiddelsen af skydevåbenet har indebåret en nærliggende risiko for, at det ville blive brugt til
fare for andre. det samme gælder det forhold, at våbenet lå frit fremme med isatte skarpe pa-
troner. imidlertid foreligger der ikke oplysninger om, at t skulle have tilknytning eller mod-
sætningsforhold til et kriminelt miljø, og han er ikke tidligere dømt for personfarlig krimina-
litet eller våbenbesiddelse, hvorved bemærkes, at hans dom for brandstiftelse angik en ube-
boet bygning. ved vurderingen må det også tages i betragtning, at han har prøveskudt våbe-
net, men at det skete ved affyring af et enkelt skud op i luften og på en isoleret beliggende
landejendom, hvor han bor alene og også var alene under prøveskydningen.
under de anførte omstændigheder finder højesteret efter en samlet vurdering, at der ikke er
fuldt tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at ts besiddelse af den omhandlede pumpgun med
tilhørende ammunition må anses at have indebåret en nærliggende risiko for, at våbenet ville
blive brugt til fare for andre. forhold 1 kan derfor ikke henføres under straffelovens § 192 a,
stk. 1, nr. 1.
højesteret finder – i overensstemmelse med ts erkendelse – at han har overtrådt våbenloven
under skærpende omstændigheder, idet han var i besiddelse af en skarpladt pumpgun, som
han opbevarede uforsvarligt på sin bopæl. forhold 1 skal derfor henføres under våbenlovens §
10, stk. 1.
                                                - 4 -
efter højesterets praksis skal straffen for overtrædelse af våbenlovens § 10, stk. 1, når der er
tale om skærpende omstændigheder, som udgangspunkt fastsættes til fængsel i 4-6 måneder.
højesteret finder, at straffen i det foreliggende tilfælde passende kan fastsættes til fængsel i 6
måneder, og stadfæster derfor byrettens dom.
                                       thi kendes for ret:
byrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten og højesteret.