text:
                                           dom
afsagt den 2. december 2016 af østre landsrets 1. afdeling
(landsdommerne jan uffe rasmussen, thomas lohse og julie arnth jørgensen (kst.)).
1. afd. nr. b-2578-14:
københavns kommune
(advokat elsebeth aaes-jørgensen)
mod
kristelig fagforening som mandatar for
b
(advokat jane kjær klausen)
og
1. afd. nr. b-2579-14:
sønderborg kommune
(advokat elsebeth aaes-jørgensen)
mod
hk danmark som mandatar for
a
(advokat michael møllegaard jessen)
og
1. afd. nr. b-2580-14:
lyngby-taarbæk kommune
(advokat elsebeth aaes-jørgensen)
mod
2b – bedst og billigst (det faglige hus) som mandatar for
                                                - 2 -
c
(advokat ulrik mogensen)
biintervenient for alle sagsøgerne
kommunernes landsforening, kl
(advokat elsebeth aaes-jørgensen)
sagerne, der er anlagt ved københavns byret den 25. juli 2014, er ved kendelse af 16.
september 2014 henvist til behandling ved østre landsret i medfør af retsplejelovens § 226,
stk. 1. kendelsen blev stadfæstet af østre landsret den 23. marts 2015. østre landsret
besluttede den 10. august 2015 at kumulere sagerne.
påstande
sag b-2578-14
sagsøger, københavns kommune, har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært frifindelse
mod betaling af et mindre beløb end det, der blev tilkendt sagsøgte ved tvistighedsnævnets
kendelse af 11. juli 2014.
sagsøgte, kristelig fagforening som mandatar for b, har nedlagt påstand om, at sagsøger
tilpligtes at betale 135.635,50 kr. til sagsøgte med tillæg af sædvanlig procesrente fra sagens
anlæg, subsidiært betaling af et mindre beløb efter rettens skøn.
sag b-2579-14
sagsøger, sønderborg kommune, har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært frifindelse
mod betaling af et mindre beløb end det, der blev tilkendt sagsøgte ved tvistighedsnævnets
kendelse af 11. juli 2014.
sagsøgte, hk danmark som mandatar for a, har nedlagt påstand om, at sagsøger tilpligtes at
betale 88.678,32 kr. til sagsøgte, subsidiært betaling af et mindre beløb efter rettens skøn.
sag b-2580-14
                                              - 3 -
sagsøger, lyngby-taarbæk kommune, har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært fri-
findelse mod betaling af et mindre beløb end det, der blev tilkendt sagsøgte ved tvistig-
hedsnævnets kendelse af 11. juli 2014.
sagsøgte, 2b – bedst og billigst (det faglige hus) som mandatar for c, har nedlagt påstand
om, at sagsøger tilpligtes at betale 138.748,96 kr. med tillæg af procesrente fra den 10.
december 2013.
der er i de tre sager enighed mellem parterne om de beløbsmæssige opgørelser af påstandene.
sagsfremstilling
som følge af højesterets dom af 21. januar 2015 gengivet i ugeskrift for retsvæsen 2015 side
1318 ff., udbetalte sagsøgerne i november 2015 godtgørelse på 2 måneders løn til de tre
sagsøgte. sagerne drejer sig om, hvorvidt de sagsøgte har krav på yderligere godtgørelse i
medfør af ligebehandlingslovens § 9, jf. § 16, stk. 2.
ved brev af 2. juli 2010 skrev undervisningsministeriet til sosu-lederforeningen og pro-
fessionshøjskolernes rektorkollegium med kopi til skoler og faglige udvalg inden for den
pædagogiske assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelsen samt til kl og danske
regioner, hvoraf fremgår blandt andet:
      ”godskrivning samt indgåelse og forlængelse af uddannelsesaftaler
      undervisningsministeriet skal på given foranledning gøre skoler, der udbyder den
      pædagogiske assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelsen opmærksom
      på reglerne om godskrivning for allerede opnåede kompetencer samt indgåelse og
      forlængelse af uddannelsesaftaler.
      det er kommet ministeriet til kendskab, at følgende ulovlige praksis finder sted
      inden for den pædagogiske assistentuddannelse og social- og sundhedsuddan-
      nelsen:
            -   elever, der får godskrevet dele af praktikuddannelsen, bliver pålagt at
                holde pause i uddannelsen, således at eleven ikke har et sammenhæn-
                gende uddannelsesforløb.
            -   indgåelse af uddannelsesaftaler, der ikke omfatter mindst en skole og en
                praktikperiode i hovedforløbet.
            -   forlængelse af allerede afsluttede uddannelsesaftaler.
      …
                                         - 4 -
forlængelse af allerede afsluttende uddannelsesaftaler
indgåelse af tillæg til en uddannelsesaftale er alene tilladt, så længe den oprin-
delige uddannelsesaftale er gældende. der kan derfor ikke indgås tillæg efter
udløb af den ordinære aftale. i tilfælde, hvor en elev har lovligt fravær i en
længere periode, fx pga. barselsorlov, skal elev og virksomhed udarbejde et tillæg
til uddannelsesaftalen, forinden eleven går på barsel, sådan at aftalen bliver
forlænget. for elever med ordinære uddannelsesaftaler skal aftalen efter
forlængelsen omfatte elevens barselsorlov, den resterende skoleundervis-
ning/praktikuddannelse og den afsluttende prøve. dette betyder, at eleven er
omfattet af en uddannelsesaftale under barselsorloven.
den juridiske baggrund bliver præciseret i de medfølgende tre bilag.
de nævnte forhold bedes straks bragt i overensstemmelse med reglerne om er-
hvervsuddannelserne. undervisningsministeriet vil efterfølgende melde ud, hvad
der skal ske med ulovlige aftaler og tillæg, der allerede er registreret.
…
bilag 3
forlængelse af udannelsesaftaler
…
lovens § 58 forholder sig ikke til, hvorvidt der skal ske en forlængelse, men alene
til hvem der kan foranstalte en sådan. en elev, der har lovlig fravær fra
praktiktiden, i en virksomhed i et sådan omfang, at det falder inden for be-
stemmelsen, skal efter ønske have forlænget sin uddannelsestid og aftale. en
udannelsesaftale indebærer, at parterne er enige om, at eleven modtager uddan-
nelse. virksomheden er ved denne aftale forpligtet til at sikre, at eleven gen-
nemfører uddannelsen, også selvom det medfører en forlængelse af aftalen i til-
fælde, hvor eleven har lovligt fravær fra virksomheden.
er der ikke enighed mellem eleven og virksomheden om forlængelse i anledning
af fraværsperioder som nævnt ovenfor, kan det faglige udvalg efter anmodning fra
en af parterne forlænge uddannelsestiden med et af udvalget fastsat tidsrum.
hvis elevens lovlige fravær medfører, at eleven ikke kan nå at gøre sin uddannelse
færdig inden for uddannelsesaftalens løbetid, skal eleven og virksomheden indgå
et tillæg til uddannelsesaftalen, der forlænger aftaleperioden, således at eleven kan
færdiggøre sin uddannelse. hvis virksomheden ikke er villig til at indgå et tillæg
til uddannelsesaftalen, så kan eleven anmode det faglige udvalg om at forlænge
aftalen med virksomheden, jf. lovens § 58, stk. 3.
en elev, der for eksempel skal på barselsorlov under sin uddannelse, skal også
være omfattet af en uddannelsesaftale i denne periode. bliver skolen bekendt med,
at en elev får lovligt fravær fra en virksomhed i et sådant omfang, at eleven ikke
                                                 - 5 -
      vil kunne gennemføre sin erhvervsuddannelse, så bør skolen vejlede eleven om
      reglerne herom.”
ved e-mail af 29. november 2010 til kl skrev undervisningsministeriet blandt andet føl-
gende:
      ”undervisningsministeriet er blevet gjort bekendt med, at esbjerg kommune i
      dets egenskab som ankerkommune har udsendt følgende skrivelse til skoler, der
      udbyder erhvervsuddannelse, særligt skoler der udbyder social- og sund-
      hedsuddannelsen.
      …
      … rådgivningen til kommunerne er følgende:
      hvis en elev går på barsel, og uddannelsesaftalen udløber i barselsperioden, skal
      den ikke forlænges. kommunen kan vælge at forlænge den. når eleven vender
      tilbage fra barsel og ønsker at genoptage sin uddannelse, kan kommunen indgå en
      ny uddannelsesaftale. det vil kommunen ofte gøre, da eleven så kan færdiggøre
      sin uddannelse.
      …”
      i lyset af ministeriets breve af 2. juli og 5. november 2010 skal ministeriet bede
      om en udtalelse fra kl, idet vi samtidig anmoder kl om at foranledige udmel-
      dingen tilbagekaldt. kls svar bedes hurtigst muligt sendt til undertegnede…”
det fremgår af svar herpå fra kl’s juridiske kontor den 14. december 2010 til undervis-
ningsministeriet blandt andet:
      ”… som det er ministeriet bekendt – jf. bl.a. drøftelserne mellem ministeriet, kl
      og danske regioner på mødet i kl den 1. oktober 2010 – er det kl’s opfattelse,
      at ordet ”kan” i eud § 58 skal forstås som ”kan” og ikke ”skal” som ministeriet
      hidtil har hævdet. det kan i den forbindelse oplyses, at kl og foa i en konkret
      elevsag har afholdt et forligsmøde i pass om denne problemstilling, hvor der
      ikke kunne opnås enighed. referatet af dette møde fra den 11. november 2010
      vedhæftes til ministeriets orientering, idet opmærksomheden henledes på, at foa
      tog forbehold for at videreføre sagen, hvilket formentlig vil ske i
      tvistighedsnævnet.
      af referatet fremgår det, at kl støtter sit synspunkt bl.a. på en kendelse fra
      tvistighedsnævnet fra den 28. september 2010. kl skal i den anledning spørge
      ministeriet, om ministeriet er enig i afgørelsen fra tvistighedsnævnet?”
                                               - 6 -
den 4. juli 2011 skrev undervisningsministeriet til det faglige udvalg for den pædagogiske
assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelsen (herefter ”pass”) blandt andet:
      ”forlængelse af uddannelsesaftaler pga. barsel
      undervisningsministeriet skal på given foranledning gøre det faglige udvalg for
      den pædagogiske assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelsen
      opmærksom på dets pligter efter reglerne om erhvervsuddannelser i forbindelse
      med forlængelse af uddannelsesaftaler på grund af barselsorlov.
      ministeriet ønsker med dette brev at henlede det faglige udvalgs opmærksomhed
      på ministeriets brev af 2. juli 2010, der bl.a. er sendt til skoler, der udbyder den
      pædagogiske assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelse, med kopi til
      det faglige udvalg.
      …
      hvis elevens lovlige fravær medfører, at eleven ikke kan nå at gøre sin uddannelse
      færdig inden for uddannelsesaftalens løbetid, skal eleven og virksomheden indgå
      et tillæg til uddannelsesaftalen, der forlænger aftaleperioden, således at eleven kan
      færdiggøre sin uddannelse. hvis virksomheden ikke er villig til at indgå et tillæg
      til uddannelsesaftale, så kan eleven anmode det faglige udvalg om at forlænge
      aftalen med virksomheden, jf. lovens § 58, stk. 3.
      en elev, der for eksempel skal på barselsorlov under sin uddannelse, skal også
      være omfattet af en uddannelsesaftale i denne periode. bliver skolen bekendt med,
      at en elev får lovligt fravær fra en virksomhed i et sådant omfang, at eleven ikke
      vil kunne gennemføre sin erhvervsuddannelse, så bør skolen vejlede eleven om
      reglerne herom.
      …
      ministeriet forventer, at det faglige udvalg i dets udøvelse af de pålagte myn-
      dighedsopgaver overholder bestemmelserne i lov om erhvervsuddannelser,
      herunder § 58 om forlængelse i forlængelse med barsel.”
det fremgår af brev af 3. februar 2014 fra undervisningsministeriet til 3f og foa blandt
andet:
      ”præcisering af § 58: forlængelse af uddannelsesaftaler
      ved brev af 23. januar 2014 har i bedt om ministeriets udlægning af forståelsen af
      erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 3, i forhold til forlængelse af uddan-
      nelsesaftaler i forbindelse med barsel.
      …
                                               - 7 -
     vi kan vejledende udtale, at ministeriets synspunkt beror på det forhold, at en
     uddannelsesaftale har et videregående formål i forhold til arbejdsaftaler i al-
     mindelighed, og at aftalens uddannelsesformål tilsiger, at det faglige udvalg i
     udøvelsen af sin kompetence til bl.a. at forlænge en uddannelsesaftale alene va-
     retager hensynet til, at aftalens uddannelsesformål så vidt det er muligt, bliver
     opfyldt.
     varetagelse af andre hensyn, som f.eks. kommunaløkonomiske hensyn, vil efter
     ministeriet opfattelse være usaglige og efter omstændighederne udtryk for
     magtfordrejning. såfremt det faglige udvalg vælger at lægge sådanne uved-
     kommende hensyn til grund for sin afgørelse af, hvorvidt der skal ske forlængelse
     med et passende tidsrum, som sikrer at eleven kan færdiggøre sin uddannelse, vil
     udvalgets afgørelse derfor efter omstændighederne være ugyldig.
     …
     ministeriet bemærker yderligere, at anvendelsen i § 58, stk. 3 af ordet kan frem
     for ordet skal, efter ministeriets opfattelse skyldes, at udvalget ikke i alle tilfælde
     skal forlænge en uddannelsesaftales varighed efter en af parternes anmodning om
     forlængelse i anledning af en fraværsperiode, som er nævnt i bestemmelsens stk.
     1.
     der tænkes herved navnlig på tilfælde, hvor en forlængelse ikke er nødvendig for
     at opnå uddannelsesaftalens uddannelsesformål. et sådant tilfælde vil for
     eksempel kunne foreligge, hvor elevens fraværsperiode har været så kortvarig, at
     aftalens uddannelsesformål ikke kan begrunde en forlængelse.”
af e-mail af 14. november 2014 kl. 13.47 fra hr-chef i frederiksberg kommune, birgitte
rømer, til fuldmægtig i undervisningsministeriet, silvia fernandez, fremgår blandt andet:
     ”i forlængelse af vores samtale, skal jeg bede dig også skriftligt bekræfte, at
     praksis i frederiksberg kommune vedr. forlængelse af elevers uddannelsesaftale
     er i overensstemmelse med erhvervsuddannelseslovens § 58. …
     frederiksberg kommunes praksis er, at en elev får forlænget sin uddannelses-
     aftale med det antal måneder og/eller uger eleven måtte mangle som del i sin
     uddannelse som følge af barsel. hvis en elev f.eks. går fra på barsel 2 måneder før
     elevuddannelsesaftalen udløber, indgår frederiksberg kommune aftale om 2
     måneders forlængelse af uddannelseskontrakten, når eleven er færdig med at
     afholde sin barsel. jeg er klar over, at ministeriets opfattelse af, at forlængelsen
     skal ske inden udløb af uddannelseskontrakten. det vil jeg sikre også sker på
     frederiksberg, men forstår, at ministeriets holdning er, at frederiksberg kom-
     mune lever op til erhvervsuddannelseslovens § 58 med ovennævnte praksis.”
ved e-mail samme dag kl. 14.22 besvarede fuldmægtig i undervisningsministeriet, silvia
fernandez, henvendelsen og anførte blandt andet:
                                               - 8 -
      ”ministeriet kan umiddelbart bekræfte, at kommunens praksis er i overens-
      stemmelse med § 58 i lov om erhvervsuddannelser. det afgørende ved længden
      på/forlængelsen af uddannelsestiden er, at eleven opnår de kompetencer, der
      kræves for at gennemføre sin uddannelse.
      …”
ved e-mail samme dag kl. 14.34 tilføjede fuldmægtig i undervisningsministeriet, silvia
fernandez, blandt andet:
      ”jeg er nødt til lige at indskærpe, at det er vigtigt, at den formelle aftale om
      forlængelse (indgåelsen af tillægget) sker inden udløbet af elevens oprindelige
      uddannelsestid (dvs. inden eleven går på barsel eller andet fravær), da uddan-
      nelsesaftalen ellers udløber under fraværet. formelt set kan man jo ikke forlænge
      en udløbet uddannelsesaftale.”
e-mailkorrespondancen mellem hr-chef i frederiksberg kommune, birgitte rømer, og
fuldmægtig i undervisningsministeriet, silvia fernandez, blev den 25. november 2014
videresendt til kontorchef i kl, karsten thystrup.
det fremgår af forretningsordenen for pass blandt andet:
      ”kapitel 1. nedsættelse og sammensætning
      § 1 arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer nedsætter i fællesskab et fagligt
      udvalg for pædagogisk assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelsen
      (pass) med et lige stort antal arbejdsgiver- og arbejdstagerrepræsentanter.
      …
      følgende organisationer kan udpege medlemmer til udvalget:
      danske regioner                 2 medlemmer – 1 suppleant
      kl                              3 medlemmer – 1 suppleant
      lo 5 medlemmer i alt, heraf
      fag og arbejde – foa             4 medlemmer – 3 suppleanter
      fagligt fælles forbund (3f)      1 medlem – 1 suppleant
      elevernes organisationer         1 medlem – 1 suppleant
      …
      kapitel 3. mødevirksomhed
                                                - 9 -
      § 11. …
      …
      stk. 4. finder formanden eller et af medlemmerne behov for afstemning om
      indstillinger eller udtalelser, sker vedtagelser ved almindelig stemmeflerhed
      blandt de tilstedeværende medlemmer. i tilfælde af stemmelighed bortfalder
      forslaget.
      …”
det fremgår af vedtægter for områdeudvalget for kontoruddannelser til den offentlige
forvaltning (omkof) (herefter ”omkof”) blandt andet:
      ”§ 1. hjemmel/formål
      områdeudvalget for kontoruddannelser til den offentlige forvaltning (omkof)
      er nedsat af det faglige udvalg for kontoruddannelser. det faglige udvalg er
      nedsat i henhold til § 37 i lov om erhvervsuddannelser.
      områdeudvalget skal med hensyn til specialerne offentlig administration og
      lægesekretær (kommuner, regioner og stat) samt i øvrigt med hensyn til ud-
      dannelsesaftaler indgået med en offentlig arbejdsgiverpart varetage de opgaver,
      der i henhold til lovgivningen er angivet for et fagligt udvalg.
      § 2. sammensætning
      udvalget er paritetisk sammensat af arbejdsgiver- og arbejdstagerrepræsentanter.
      udvalget har følgende sammensætning:
      kommunernes landsforening                           2 medlemmer
      danske regioner                                     1 medlem
      københavn og frederiksberg kommuner                 1 medlem
      staten (finansministeriet)                          2 medlemmer
      handels- og kontorfunktionærernes forbund 5 medlemmer
      kommunalforeningens samarbejdsorganisation 1 medlem
      …
      § 9. sekretariatsbetjening
      områdeudvalgets sekretariatsopgaver varetages af uddannelsesnævnet.
      sekretariatet fungerer inden for de økonomiske rammer, der er godkendt af
      omkof (jf. § 4).
      sekretariatets arbejdsopgaver fastlægges løbende gennem udvalgets beslutninger
      om principielle spørgsmål, og om hvilke ekspeditioner, der kan uddelegeres til
      sekretariatet.
                                             - 10 -
      sekretariatet betjener områdeudvalget ved sagsforberedelsen (udarbejdelse af
      oplæg til udvalget), udfærdigelse af dagsorden, referater og ekspeditioner af
      udvalgets beslutninger.
      sekretariatet varetager – efter bemyndigelse – de daglige løbende forretninger,
      som fx kontakten til: elever, praktiksteder, skoler samt relevante organisatio-
      ner/institutioner m.v.”
sagsfremstilling b-2578-14
b indgik den 26. april 2012 en ansættelsesaftale og en uddannelsesaftale med københavns
kommune, hvorefter hun skulle uddannes som social- og sundhedshjælper med en uddan-
nelsesperiode fra den 30. april 2012 til den 8. marts 2013.
ved e-mail af 19. oktober 2012 skrev administrativ medarbejder i københavns kommune,
inge nobel, til b blandt andet:
      ”jeg bekræfter hermed, at have modtaget din vandrejournal hvorpå der står at du
      har ultralydsfastsat termin den 14. februar 2013. du vil modtage yderligere
      besked senere, men jeg kan fortælle dig, at du kan gå på barsel 8 uger før termin
      (den 21. december 2012). du modtager løn fra os i din barsel indtil din kontrakt
      slutter den 8. marts 2013. herefter søger du om barselsdagpenge fra din
      hjemkommune høje taastrup. så kontakt dem bare og orienter dem om dette.”
den 1. november 2012 besvarede b e-mailen og anførte blandt andet:
      ”jeg kommer jo til at mangle en smugle af uddannelsen, hvordan forholder jeg
      mig til opstart og færdiggørelse af uddannelsen?”
ved e-mail af 6. november 2012 til b anførte administrativ medarbejder i københavns
kommune, inge nobel, blandt andet:
      ”ja, du kommer til at mangle en del af din uddannelse, så for at færdiggøre denne,
      skal du ringe til uddannelsesvejledningen på sopu københavn, tlf.nr. 3528 3528
      ca. 3 måneder før du gerne vil starte igen og aftale med dem, hvilken
      uddannelsesplan du skal følge for at blive færdig.”
den 21. november 2012 sendte b en e-mail til inge nobel med følgende spørgsmål:
      ”modtager jeg en forlængelse af min uddannelsesaftale?”
                                              - 11 -
af brev af 27. november 2012 fra kristelig fagbevægelse til københavns kommune fremgår
blandt andet:
      ”vedr. forlængelse af uddannelsesaftale for b
      …
      b har i den forbindelse fået oplyst, at der kun betales løn under barsel til
      kontraktens udløb, selvom uddannelsen ikke når at blive gennemført inden vores
      medlem går på barsel. for at færdiggøre uddannelsen efter endt barsel, har b fået
      oplyst, at hun skal ringe til uddannelsesvejledningen for at aftale hvilken
      uddannelsesplan der skal følges, for at kunne færdiggøre uddannelsen.
      dette er ikke i overensstemmelse med reglerne i § 58 i erhvervsuddannelsesloven,
      om orlov i forbindelse med graviditet og barsel kan forlænge uddannelsestiden,
      således at der laves tillæg til uddannelsesaftalen, så uddannelsen kan
      gennemføres. uddannelsesaftalen kan ikke bare udløbe uden uddannelsen er
      gennemført.
      …
      det gøres derfor gældende, at uddannelsesaftalen skal forlænges i forhold til
      ovenstående, og at vores medlem har ret til betaling under barsel efter reglerne i
      aftale om barsel af familiemæssige årsager.
      en ret vores medlem vil blive frataget hvis ikke uddannelsesaftalen forlænges.
      forlænges uddannelsesaftalen ikke efter lovens bestemmelser, vil vi indbringe
      sagen for det faglige udvalg, med henblik på forlængelse af uddannelsesaftalen
      efter erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 3.”
den 7. januar 2013 skrev københavns kommune til kristelig fagbevægelse og anførte blandt
andet følgende:
      ”grunduddannelse københavn har gennemgået bs anmodning og meddeler
      afslag på forlængelse af uddannelsesaftalen. b henvises i stedet til at rette
      kontakt til uddannelsesvejledningen ca. tre måneder før b gerne vil
      genoptage sin uddannelse.
      …
      det er københavns kommunes faste praksis, at social- og sundhedselever, som
      skal på barselsorlov under deres uddannelse, ikke får forlænget deres ansættel-
      sesforhold, hvis elevkontrakten udløber under barselsorloven. eleverne tilbydes i
      stedet genansættelse, såfremt de efter barselsorloven ønsker at genoptage og
      færdiggøre uddannelsen.
                                             - 12 -
      til grund for denne praksis ligger erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 1, nr. 3,
      hvorefter det klart fremgår, at eleven og virksomheden ”kan” indgå aftale om
      forlængelse af uddannelsestiden, hvis en elev har orlov i forbindelse med
      graviditet, barsel eller adoption.”
den 22. januar 2013 sendte kristelig fagbevægelsen på vegne af b sagen til pass. det
fremgår af referat af forligsmøde i pass den 9. september 2013 blandt andet:
      ”social- og sundhedshjælperelev b,…, ansat af københavns kommune, har
      klaget over manglende forlængelse af uddannelsesaftalen under sin barselsorlov.
      sagen er blevet drøftet.
      københavns kommune bekræftede at b jf. skrivelse af 7. januar 2013 kan
      genoptage sin uddannelse med henblik på at færdiggøre denne.
      enighed kunne ikke opnås.”
den 20. november 2013 blev der mellem b og københavns kommune indgået en ny
ansættelseskontrakt og en ny uddannelsesaftale, hvorefter hun skulle færdiggøre sin
uddannelse i perioden 3. februar til 30. april 2014.
på vegne af b sendte kristelig fagbevægelse sagen til tvistighedsnævnet, der ved kendelse af
11. juli 2014 gav hende medhold i, at københavns kommune ved ikke at indgå aftale om
forlængelse af uddannelsesaftalen alene med den begrundelse, at hendes lovlige fravær
skyldtes graviditet og fødsel, havde handlet i strid med ligebehandlingsloven, og tilkendte
hende godtgørelse på 6 måneders løn, jf. ligebehandlingslovens § 16, stk. 2 og 3, jf. § 9.
den 30. november 2015 udbetalte københavns kommune godtgørelse til b på 2 måneders løn
i henhold til ligebehandlingsloven.
sagsfremstilling b-2579-14
a indgik den 9. juli 2011 en uddannelsesaftale med sønderborg kommune, hvorefter hun
skulle kontoruddannes med speciale inden for offentlig administration med en
uddannelsesperiode fra den 1. september 2011 til den 31. august 2013.
det fremgår af referat af 16. maj 2013 vedrørende et møde den 17. april 2013 i sønderborg
kommune om as uddannelsesaftale og barselsorlov blandt andet:
                                        - 13 -
”emne: fortolkning af erhvervsuddannelseslovens § 58 i forbindelse med
kontorelev as barselsorlov (11/21066)
deltager fra hk sydjylland: faglig konsulent tina høffner
deltagere fra sønderborg kommune: afdelingsleder marianne bak og perso-
nalekonsulent jette eriksen
…
parterne drøftede sagen på baggrund af hk sydjyllands skriftlige henvendelse af
27. februar 2013 til sønderborg kommune.
…
a har en uddannelsesaftale som kontorelev. aftalen begyndte den 1. september
2011 og den afsluttes den 31. august 2013.
a gik på barselsorlov den 23. marts 2013 med forventet fødsel den 28. april 2013.
status efter drøftelsen onsdag den 17. april 2013:
tina høffner havde noteret sig sønderborg kommunes synspunkter og meddelte,
at hun ville vende tilbage, når hun havde haft lejlighed til at undersøge dem
nærmere.
den 29. april 2013 meddelte tina høffner, at hk kommunal ønskede et
uenighedsreferat udarbejdet.
hk kommunals bemærkninger til uenighedsreferat:
hk kommunal fastholder, at as uddannelsesaftale ikke kan udløbe i forbindelse
med hendes barselsorlov, men derimod skal forlænges efter ønske fra a.
…
sønderborg kommunes bemærkninger til uenighedsreferat:
sønderborg kommune fastholder, at § 58, stk. 1 i erhvervsuddannelsesloven ikke
forpligter kommunen til at forlænge as uddannelsesaftale, der udløber, mens a er
fraværende på grund af barsel.
ansættelsesforholdet ophører derfor, når uddannelsesaftalen udløber.
sønderborg kommune lader sine elever, herunder a, genindtræde i
ansættelsesforholdet på det tidspunkt, hvor de er klar til at genoptage deres
uddannelse efter afsluttet orlov, således at de kan færdiggøre deres uddannelse.”
                                              - 14 -
på vegne af a sendte hk/kommunal sagen til omkof, der den 26. juni 2013 indkaldte til
forligsmøde den 2. september 2013.
den 3. juli 2013 underskrev a og en repræsentant for sønderborg kommune
”lønmodtagerens meddelelse om fravær i forbindelse med fødsel eller adoption”, hvoraf
fremgår, at as barselsorlov skulle afsluttes 7. januar 2014, og at der var indgået aftale om
genoptagelse af arbejde efter orlov, idet der under bemærkninger var anført følgende:
       ”aftale om genoptagelse af uddannelsesaftalen er kun indgået mundtligt. der skal
       udfærdiges et tillæg til uddannelsesaftalen. a afventer forligsmødet angående
       forlængelse af uddannelsesaftalen i september. vi udfærdiger tillæg til
       uddannelsesaftalen efterfølgende.
       barselsorlov med og uden løn afholdes jf. ovenfor, såfremt personalejura fast-
       holder, at as uddannelsesaftale ikke kan forlænges.
       der er forligsmøde den 02.09.2013. såfremt forligsmødet ændrer situationen, så a
       fortsat er omfattet af en uddannelsesaftale efter 31.08.2013, vil barselsperioden
       med løn ændre sig fra 08.05.2013 til 06.11.2013. barsel uden løn vil i dette
       tilfælde være perioden fra den 07.11.2013 til den 07.01.2014.”
da der på forligsmødet i omkof den 2. september 2013 ikke blev opnået enighed indbragte
hk/kommunal på vegne af a sagen for tvistighedsnævnet, der ved kendelse af 11. juli 2014
gav hende medhold i, at kommunen ved ikke at forlænge uddannelsesaftalen alene med den
begrundelse, at hendes lovlig fravær skyldtes graviditet og fødsel, havde handlet i strid med
ligebehandlingsloven, og tilkendte hende godtgørelse på 9 måneders løn, jf.
ligebehandlingslovens § 16, stk. 2 og 3, jf. § 9.
den 30. november 2015 udbetalte sønderborg kommune 2 måneders løn til a i godtgørelse
efter ligebehandlingsloven.
sagsfremstilling b-2580-14
c indgik den 22. november 2011 en uddannelsesaftale med lyngby-
taarbæk kommune, hvorefter hun skulle uddannes som social- og sundhedshjælper med en
uddannelsesperiode fra den 16. januar 2012 til den 1. februar 2013. uddannelsesaftalen blev
ved tillæg af 18. februar 2013 forlænget til 15. marts 2013 som følge af, at hun var skiftet fra
et afkortet til et ordinært uddannelsesforløb.
                                               - 15 -
den 14. november 2012 sendte lyngby-taarbæk kommune et brev til c, hvoraf fremgår
blandt andet:
      ”barselsorlov – sosu elev
      du har meddelt personaleafdelingen, at du er gravid og har termin den 15-03-
      2013.
      vi kan derfor oplyse dig om, at din barselsorlov kan påbegyndes den 19-01-2013,
      som er 8 uger før forventet fødsel.
      …
      du skal være opmærksom på, at du efter din social og sundhedsuddannelse
      stopper d. 15-03-2013, ikke er berettiget til barsel med løn fra lyngby-
      taarbæk kommune.”
det faglige hus rettede herefter på vegne c henvendelse til lyngby-taarbæk kommune med
spørgsmål om, hvorvidt kommunen fastholdt ikke at ville forlænge cs uddannelsesaftale. den
19. december 2012 skrev uddannelseskoordinator i lyngby-taarbæk kommune, pernille
kortland, til det faglige hus blandt andet:
      ”i har spurgt om vi fastholder at vi ikke forlænger cs uddannelsesaftale i
      forbindelse med hendes graviditet og barsel. vi forlænger ikke hendes kontrakt,
      men vi tilbyder hende at blive genansat i kommunen efter endt barsel, så hun kan
      færdiggøre sin uddannelse.
      vi er bekendt med undervisningsministeriets vejledning.”
det faglige hus indbragte herefter på vegne af c sagen for pass, der afholdt forligsmøde
den 23. oktober 2013. af referatet af mødet fremgår blandt andet:
      ”c oplyste at hun afslutter barselsorlov medio januar 2014.
      kommunen tilkendegav på ny, at c kan fortsætte sin uddannelse når det
      tidsmæssigt passer med opstart af et nyt hold, eller hvis det er muligt i praktik på
      et tidligere tidspunkt efter barslen og frem til opstart af nyt hold forventet medio
      marts 2014.
      det faglige hus tilkendegav, at man ikke kan acceptere vilkåret om, at c først
      kan genansættes, når der er opstart af et nyt hold, idet det vil stille hende i en
      situation, hvor hun efter sin barsel risikerer at være uden forsørgelse.
                                              - 16 -
       c retter henvendelse til uddannelsesteamet i kommunen herom.”
den 18. februar 2014 blev der mellem c og lyngby-taarbæk kommune indgået en ny
uddannelsesaftale, hvorefter hun skulle færdiggøre sin uddannelse i perioden 25. januar 2014
til 14. november 2014.
det faglige hus indbragte på vegne af c sagen for tvistighedsnævnet, der traf afgørelse ved
kendelse af 11. juli 2014. af kendelsen fremgår blandt andet, at c den 25. januar 2014
genoptog sin uddannelse efter barselsorlov, men den 11. februar 2014 meddelte, at hun på
grund af pasningsproblemer ikke kunne komme på arbejde, hvorefter hun genoptog sin
uddannelse den 13. marts 2014. tvistighedsnævnet gav c medhold i, at kommunen ved ikke
at forlænge hendes uddannelsesaftale alene med den begrundelse, at hendes lovlige fravær
skyldtes graviditet og barsel havde handlet i strid med ligebehandlingsloven og tilkendte
hende godtgørelse på 9 måneders løn, jf. ligebehandlingslovens § 16, stk. 2 og 3, jf. § 9.
den 30. november 2015 udbetalte lyngby-taarbæk kommune 2 måneders løn til c i
godtgørelse i henhold til ligebehandlingsloven.
forklaringer
der er for landsretten afgivet forklaring af michael christian wolffhechel, b, jane jensen,
lisbeth wobeser, karen baldursdottir, marianne bak, a, henrik gammelholm, pernille
kortland og c.
michael christian wolffhechel har forklaret blandt andet, at han, der er juridisk konsulent i
københavns kommune, i december 2012 blev ansat i den enhed, der administrerer kom-
munens erhvervselever. københavns kommune havde i 2013 ca. 2500 elever, heraf udgjorde
ca. 2000 sosu-elever. i 2016 er der ca. 1800 elever, hvoraf halvdelen er sosu-elever. sosu-
eleverne, der er den største elevgruppe, er repræsenteret af foa. da han tiltrådte i 2012, var
det kommunens praksis ikke at forlænge uddannelsesaftaler for sosu-elever ved barselsorlov,
men andre elevgrupper blev forlænget ved barselsorlov. da det var vanskeligt at begrunde, at
der var forskellig praksis på tværs af elevgrupperne, blev der taget initiativ til at gennemføre
en ensartet praksis, således at der fra februar 2013 ikke for nogen elevgrupper skete
forlængelse af uddannelsesaftaler på grund af barselsorlov. de elever, der kom tilbage fra
barsel, inden uddannelsesaftalen var udløbet, fik en forlænget aftale. det var kun for de elever
                                               - 17 -
med en uddannelsesaftale, der udløb, medens de var på barsel, at den daværende
problemstilling omkring forståelsen af erhvervsuddannelseslovens § 58 var aktuel. det var
kommunens praksis, at elever på barsel fik besked om at rette henvendelse til skolen, tre
måneder inden barselsorloven var tilendebragt, således at der kunne tilrettelægges et fortsat
uddannelsesforløb uden for lang ventetid i forhold til at komme ind på et nyt teorihold. der
starter 4-6 nye teorihold om året. alle elever fik mulighed for at færdiggøre deres uddannelse.
der er ingen elever, der er blevet forsinket i deres uddannelse, fordi kommunen ikke har
forlænget en uddannelsesaftale. den praktiske udfordring med at få passet en elev ind på et
nyt teorihold efter barsel var den samme, uanset om uddannelsesaftalen var blevet forlænget
eller ej. i den periode en elev i givet fald måtte vente på at blive optaget på et nyt teorihold,
modtog eleven dagpengesats. i sommeren 2013 kom der mediefokus på forlængelse af
uddannelsesaftaler ved barsel, og det blev bragt op politisk. den 28. november 2013
besluttede borgerrepræsentationen at ændre praksis således, at kommunen fremadrettet for
alle elevgrupper forlængede uddannelsesaftaler i tilfælde af barselsorlov. der var både fra
politisk hold og fra forvaltningens side fokus på, at det var en frivillig beslutning, der alene
var udtryk for at forbedre elevernes muligheder for at gennemføre uddannelsen, men at det
ikke var en konsekvens af en juridisk forpligtelse. forud for praksisændringen i november
2013, havde der været tre sager med elever repræsenteret af foa. de tre sager endte med et
uenighedsreferat i det faglige udvalg, hvorefter foa ikke foretog sig yderligere. det var først
med bs sag, at en faglig organisation i forhold til københavns kommune forfulgte sagen ved
tvistighedsnævnet. han er ikke bekendt med to elever, der var repræsenteret af det faglige
hus, hvorom der skulle være indgået aftale om forlængelse af deres uddannelsesaftale forud
for, at de påbegyndte barselsorlov.
efter højesterets dom i januar 2015 udarbejdede kommunen en bruttoliste over elever, der
havde været på barsel under en uddannelsesaftale. de gennemgik alle på listen, og fandt 137
elever, som burde have været tilbudt forlængelse af deres uddannelsesaftale, og udbetalte 2
måneders løn i godtgørelse til de pågældende. han har forstået det sådan, at foa har
accepteret denne løsning. bortset fra denne sag er han ikke bekendt med, at andre faglige
organisationer har krævet mere end 2 måneders løn i godtgørelse efter ligebehandlingsloven.
b har forklaret blandt andet, at hun i oktober 2012 oplyste sin uddannelsesplads, at hun var
gravid. i første omgang fik hun besked om, at rette henvendelse igen, når hun ønskede at
                                              - 18 -
genoptage sin uddannelse, og at hendes lønudbetaling ophørte den 8. marts 2013. efter at
have læst overenskomsten, rettede hun igen henvendelse til uddannelsesstedet. hun havde
termin den 14. februar 2013 og fødte den 27. februar 2013. hvis hendes uddannelsesaftale
ikke var udløbet den 8. marts 2013, ville hun have fået elevløn i 26 uger fra den 27. februar
2013. hun blev i tvivl om, hvorvidt hun med sikkerhed kunne gennemføre sin uddannelse, og
rettede endnu en gang henvendelse til uddannelsesstedet. hun modtog ikke noget svar, før
hun fik brevet fra michael christian wolffhechel i januar 2013. hun deltog i forligsmødet den
9. september 2013 i pass. på mødet blev det drøftet om hendes uddannelsesaftale kunne
forlænges, men det afviste kommunen. hendes barselsorlov ophørte den 15. januar 2014, men
hun havde fået plads til pasning af sin søn fra den 1. december 2013, så hun kunne godt være
begyndt på uddannelsen igen i december 2013. det meddelte hun uddannelsesstedet. det var
hende, der tog initiativ til at genoptage uddannelsen. hun underskrev en ny kontrakt den 20.
november 2013. hun genoptog uddannelsen i februar 2014, fordi skolen først gav hende
mulighed for at starte på et hold i februar 2014, selvom hun kunne være startet tidligere. det
medførte, at hun ikke fik mulighed for at påbegynde sosu-assistentuddannelsen i april 2014,
men måtte vente til august 2014. hun var på dagpenge fra marts 2013, og måtte investere i
nye lærebøger på grund af barselsorloven. i perioden fra april 2014 til august 2014, hvor hun
ventede på at påbegynde sosu-assistentuddannelsen modtog hun a-kassedagpengesats.
jane jensen har forklaret blandt andet, at hun, der er juridisk konsulent i krifa, blev kontaktet
vedrørende bs sag, fordi uddannelsesstedet ikke ville forlænge hendes uddannelsesaftale. hun
erindrer, at der var andre sager med andre kommuner, hvor en lignende problemstilling var
blevet rejst. hendes e-mail af 22. januar 2013 indeholdt ikke nogen specifik henvisning til
erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 3, men det gjorde hendes brev af 27. november 2012,
der var bilagt e-mailen. på forligsmødet den 9. september 2013 gennemgik hun sit brev af 27.
november 2012 og redegjorde for, hvad sagen drejede sig om. den meget kortfattede besked
fra københavns kommune var, at på grund af en tilspidset politisk situation, kunne der ikke
tages stilling til sagen. nanna højlund fra foa oplyste, at de havde haft tre sager lignende
sager med københavns kommune, og hun anbefalede krifa at indbringe sagen for
tvistighedsnævnet. det havde hun imidlertid allerede tænkt sig at gøre. så vidt hun husker,
indgik hun på et tidspunkt en aftale med høje-taastrup kommune om, at en elev på barsel
skulle stilles økonomisk, som om der havde været aftalt en forlængelse. krifa har kun haft
                                              - 19 -
tvister med kommuner om forståelsen af erhvervsuddannelseslovens § 58, men ikke med
staten, regionerne eller private arbejdsgivere.
lisbeth wobeser har forklaret blandt andet, at hun, der er juridisk konsulent hos det faglige
hus, beskæftiger sig med elever omfattet af erhvervsuddannelsesloven, herunder sosu-elever.
hun havde den første sag med en sosu-elev i københavns kommune i 2011 og den sidste sag
i 2013. sagen fra 2011 drejede sig om en sosu-elev, der havde en uddannelsesaftale, der udløb
dagen før eleven havde termin, og som var gået på barsel 7-8 uger forud herfor. københavns
kommune ville ikke forlænge uddannelsesaftalen og henviste til, at det var en tidsbegrænset
ansættelse, men tilbød eleven at vende tilbage efter barselsorlov. det faglige hus gik ind i
sagen, og der blev indgået en aftale med kommunen om forlængelse af uddannelsesaftalen,
således at eleven fik elevløn under barselsorlov. aftalen blev indgået, inden
uddannelsesaftalen var udløbet. det var først efter, at det var afklaret, hvor længe hun ville
holde barselorlov, at det blev fastlagt, hvornår uddannelsen blev genoptaget. sagen fra 2013
drejede sig om en sosu-elev, der havde en uddannelsesaftale i perioden fra april 2012 til juni
2013. eleven havde termin forud for juni 2013. denne sag endte på samme måde, idet der
efter dialog med kommunen blev indgået en aftale om forlængelse af uddannelsesaftalen,
inden den var udløbet, således at eleven fik løn under barsel. der blev først lavet en
fastholdelsesplan med eleven, efter at det var afklaret, hvor længe eleven ville holde barsel.
karen baldursdottir har forklaret blandt andet, at hun er uddannet som social- og sund-
hedsassistent i københavns kommune. den 12. august 2013 påbegyndte hun sosu-assi-
stentuddannelsen, der skulle afsluttes 13. marts 2015. hun gik på barsel i slutningen af
oktober 2013, og hendes barselorlov ophørte kort tid før, hun genoptog uddannelsen ultimo
oktober 2014. hun genoptog uddannelsen, før hendes uddannelsesaftale var udløbet. hun fik
forlænget sin uddannelsesaftale i april 2014. hun var i dialog med skolen om, hvornår hun
skulle genoptage uddannelsen. hun fik elevløn under sin barselsorlov i ca. 6 måneder.
marianne bak har forklaret blandt andet, at hun, der er afdelingsleder i sønderborg kom-
mune, er ansvarlig for personalejura. i februar 2013 havde sønderborg kommune 289 stu-
derende og elever, hvoraf den overvejende andel var sosu-elever. det var kommunens praksis,
at de lod udannelsesaftalerne udløbe under barselsorlov, og lod eleverne vende tilbage for at
færdiggøre deres uddannelse, når de var klar til det. det gjaldt for alle elever. hun er ikke be-
                                               - 20 -
kendt med, at der fandtes en anden praksis, heller ikke i augustenborg kommune, som hun
var ansat i forud for kommunalreformen. hun er ikke bekendt med hvilken praksis, der var i
de seks øvrige kommuner, der også indgik i sammenlægningen i forbindelse med etableringen
af den nu eksisterende sønderborg kommune. grundlaget for kommunens praksis var, at det
var uddannelsesstederne, der var ansvarlige for uddannelsesforløbene, herunder at forløbene
skulle være ensartet for alle elever. henset til, at der var flest sosu-elever, var det praksis for
disse elever, der skulle gælde for alle elever. begrundelsen for kommunens praksis for sosu-
elever var, at ledelsen ønskede at bruge pengene på noget andet. foreholdt sin forklaring for
tvistighedsnævnet, hvoraf fremgår, at kommunens praksis var begrundet i et ønske om at
anvende midlerne til at få flere elever i kommunen frem for at bidrage til kvindelige elevers
forsørgelsesgrundlag, forklarede hun, at kommunen ønskede at bruge pengene på at få flere
sosu-elever. de modtog på et tidspunkt en henvendelse fra foa og hk om kommunens
praksis, og der blev holdt møder herom i pass, men der blev ikke opnået enighed. foa for-
fulgte imidlertid ikke sagerne. i december 2013 blev det politisk besluttet at ændre kom-
munens praksis, fordi man ønskede en ændret personalepolitik på området. det var ikke fordi,
der var begået fejl. efter at praksis var ændret, besluttede ledelsen i kommunen, at de elever,
der havde været med til at udløse en ændret praksis også skulle have gavn heraf. derfor
kontaktede man de faglige organisationer og foreslog, at man stillede de konkrete elever, som
om de havde opnået en forlængelse af deres uddannelsesaftaler. as sag har fulgt kommunens
praksis. der har aldrig været tvivl om, at hun kunne færdiggøre sin uddannelse. hun kender
ikke til hk’s holdning til den tidligere praksis i kommunen, for hun kender ikke til andre
sager med hk, bortset fra en sag, hvor en hk-elev opnåede en forlængelse, men det var alene
en konsekvens af en medarbejders kompetenceoverskridelse. da kommunen ændrede praksis
i 2013, var a allerede på barselsorlov. de tilbød hk at forlige sagen ved at stille a som om,
hun havde fået en forlængelse af sin uddannelsesaftale.
a har forklaret blandt andet, at hun arbejder i lønteam i sønderborg kommune. den 30.
august 2012 konstaterede hun, at hun var gravid. den 3. september 2012 bad hun om et møde
med sin uddannelsesleder for at oplyse herom. på mødet talte de om det praktiske, herunder
om forlængelse af hendes uddannelsesaftale. i november 2012 skrev hun til lønkontoret og
spurgte om optjening af ferie under barsel. i december 2012 fik hun besked om, at hendes
uddannelsesaftale ville udløbe under barsel, og at hun skulle kontakte uddannelseslederen for
at få et tillæg til uddannelsesaftalen. i januar 2013 bekræftede uddannelsesvejlederen, at
                                             - 21 -
uddannelsesaftalen ikke ville blive forlænget. det bekræftede marianne bak også den 6.
februar 2013. så vidt hun husker, forklarede marianne bak, at det var fordi sosu-eleverne
ikke blev forlænget under barsel, at hun heller ikke kunne blive det. herefter kontaktede hun
hk. hun var på barselsdagpenge i 1 ½ måned i stedet for at være på elevløn som konsekvens
af den manglende forlængelse af uddannelsesaftalen. der har aldrig været tvivl om, at hun
kunne færdiggøre sin uddannelse. hun genoptog uddannelsen i begyndelsen af februar 2014.
hun manglede 6 måneder af uddannelsen, da hendes barselsorlov var slut.
henrik gammelholm har forklaret blandt andet, at han, der er juridisk konsulent i hk, råd-
giver hk’s lokalafdelinger og konsulenter i relation til aftaler og love. hvis der opstår pro-
blemer med elevsager, der ikke løses lokalt, bliver han involveret. i slutningen af 2012 hørte
han første gang om sagerne vedrørende forlængelse af uddannelsesaftaler. den første sag
drejede sig om en gravid elev, der ikke kunne opnå forlængelse af sin uddannelsesaftale, og
sagen var blevet sendt i det faglige udvalg. han var overrasket over sagen, for de havde ikke
haft en sådan sag tidligere, selvom der gennem årene havde været mange elever. det er hans
opfattelse, at sagerne opstod, fordi kl ændrede praksis og begyndte at rådgive kommunerne
anderledes. det handlede måske om, at kl ønskede en skarpere profil og om økonomi. den
første sag blev løst ved, at kommunen besluttede at forlænge uddannelsesaftalen. han var selv
involveret i sagen og gjorde over for kommunen gældende, at der skulle ske forlængelse. han
opfatter elevforholdet som en begivenhedsbestemt ansættelse og ikke en tidsbestemt
ansættelse, selvom der er en begyndelsesdato og en slutdato på ansættelseskontrakten. sagen
blev sendt til omkof. han oplevede, at kl gjorde hvad de kunne for, at der ikke blev truffet
afgørelse i sagen. under mødet i omkof var kl som noget nyt repræsenteret af en juridisk
medarbejder, der gjorde gældende, at der var tale om en midlertidig ansættelsesaftale. kl’s
repræsentant gav også udtryk for, at virksomheden var forpligtet til at sikre, at uddannelsen
blev færdiggjort. uddannelsesnævnet, der er sekretariat for omkof, har hele tiden fastholdt
vejledningen om, at der skal ske forlængelse af uddannelsesaftaler i tilfælde af graviditet og
barsel. både hos regionerne og i staten har det været fast praksis, at uddannelsesaftaler blev
forlænget.
karsten thystrup har forklaret blandt andet, at han er kontorchef i kl for jura og eu. kl
rådgiver kommunerne om den problemstilling, som sagerne drejer sig om. gennem kl’s
repræsentation i pass, omkof og tvistighedsnævnet har kl også opnået en vis indsigt i de
                                                - 22 -
tvister, der har været. foa repræsenterer sosu-elever, der er den største elevgruppe. foa var
af den opfattelse, at kommunerne skulle forlænge en uddannelsesaftale, så eleven fik løn
under barsel og ikke blot dagpenge. der var forskellig praksis i kommunerne i forhold til
spørgsmålet om at forlænge, men han kender ingen kommuner, der ikke lod eleverne komme
tilbage efter barselsorlov for at færdiggøre deres uddannelse. foa indbragte nogle sager for
det faglige udvalg, hvor der ikke var sket forlængelse. selvom der ikke blev opnået enighed,
forfulgte foa ikke sagerne efterfølgende. på et tidspunkt valgte foa at videreføre en
konkret sag for tvistighedsnævnet, og kl opfordrede foa til at rejse alle de andre sager
også, men det gjorde foa ikke. udfaldet af den sag var, at tvistighedsnævnet konkluderede,
at der var krav på forlængelse, men at det udelukkende var fordi, at der var indgået en
ansættelsesretlig aftale herom. han mener ikke, at tvistighedsnævnet i den sag gav udtryk
for, at der var en forpligtelse efter loven til at forlænge. indtil højesteretsdommen var det
tvistighedsnævnets praksis, at kommunerne kunne vælge, om der skulle ske forlængelse eller
ej. foa har aldrig stillet krav om, at overenskomsten skulle fortolkes på den måde, at elevers
ansættelsesforhold skulle forlænges, så de var sikret løn under barselsorlov. kl har haft
overvejelsen om at gå til faglig voldgift for at få lagt fast, hvorvidt overenskomsten skulle
forstås på den måde. kl havde en dialog med undervisningsministeriet om fortolkningen af
erhvervsuddannelseslovens § 58. kl var uenig i ministeriets fortolkning, som fremgår af
brevene af henholdsvis den 2. juli 2010 og den 4. juli 2011, og gjorde dette klart for
ministeriet. kl mente, at loven ikke var formuleret tilstrækkeligt klart, og at man ikke blot
kunne fortolke sig ud af problemstillingen. i processen har kl drøftet det med kollegaer på
det regionale område. danske regioner har været enig med kl. kl har ikke ændret sin
rådgivning i relation til erhvervsuddannelsesloven før efter højesteretsdommen. kl’s
rådgivning til kommunerne var indtil dommen, at kommunerne kunne beslutte, om de ville
forlænge en uddannelsesaftale eller lade eleven være på barselsdagpenge, men at man skulle
tillade eleven at komme tilbage for at færdiggøre uddannelsen. det var kl’s opfattelse, at
man skulle genetablere uddannelsesaftalen på tilsvarende vilkår, og det skulle fx ikke gælde
en ny prøvetid. i kl mente de, at et uddannelsessted kunne foretage en samlet vurdering af
uddannelsesforløbet, og på den baggrund vurdere om man ville forlænge en uddannelsesaftale
eller ej. kl har intet mål med, at loven skal læses på en bestemt måde, men derimod en
interesse i at der udføres lovlig forvaltning i landets kommuner. i kl mente man ikke, at man
kunne vejlede kommunerne om, at ”kan” skulle læses som ”skal”. han ved ikke, hvor henrik
gammelholm har det fra, at det skulle være af økonomiske grunde, at kl har rådgivet
                                              - 23 -
således. det er i sidste ende småpenge i kommunernes kasse, og kommunerne er interesseret i
at få elever. det er ikke korrekt, at kl har ændret repræsentation i det faglige udvalg, som
hævdet af henrik gammelholm. da kl biintervenerede i højesteretssagen, var der kaos på
området. der var ca. 30 sager til behandling i det faglige udvalg, og foa oplyste, at der var
ca. 20 sager på vej. kl opfordrede foa til at få sagerne afklaret ved domstolene, men foa
valgte at stævne pass for at opnå dom for, at pass skulle kræve forlængelse af
uddannelsesaftalerne. i kl syntes man, at det var en forkert fremgangsmåde. det
ræsonneredes, at det gav bedst mening, at biintervenere i den verserende højesteretssag om en
gartnerelev, således at højesteret fik mulighed for at afgøre ikke blot gartnersagen, men også
problemstillingen mere generelt. kl instruerede sin advokat om at redegøre for de
kommunale sager for højesteret. tilsvarende gjorde foa’s advokat under højesteretssagen. i
kl noterede man sig højesteretsdommen, og der var herefter et klart administrationsgrundlag.
kl udsendte en vejledning til alle kommunerne med besked om, hvordan de skulle lukke
sagerne, herunder at der skulle udbetales godtgørelse på 2 måneders løn. bortset fra disse tre
sager er han ikke bekendt med andre sager, hvor man ikke har accepteret betaling af 2
måneders løn som godtgørelse. kl har ikke lukket andre sager med hk på 2 måneders løn i
godtgørelse. kl drøftede ikke biintervention i højesteretssagen med danske regioner.
pernille kortland har forklaret blandt andet, at hun, der er uddannelseskoordinator i lyngby-
taarbæk kommune, er uddannelsesansvarlig for sosu-eleverne. i de relevante år 2012-2013
var der ca. 102 sosu-elever og 24 assistent-elever. det var kommunens praksis altid at tilbyde
eleverne at komme tilbage for at færdiggøre uddannelsen, men ikke at forlænge
uddannelsesaftaler. hun blev ansat i september 2012, og hun kender ikke til, at kommunen
har haft en anden praksis. hun er ikke bekendt med baggrunden for kommunens praksis.
kommunens praksis var ikke anfægtet af foa bortset fra i en enkelt sag, hvor der blev
indgået forlig mod betaling af 10.000 kr. det var en del af kommunens praksis, at elever, der
skulle på barsel, fik besked på at kontakte uddannelsesvejledningen, når der var tre måneder
tilbage af deres barsel, således at det kunne aftales med skolen, hvordan det videre uddan-
nelsesforløb skulle tilrettelægges. kommuner har efterfølgende indført samtaler i løbet af
elevernes barsel, fordi man er blevet klogere på, hvordan man fastholder eleverne i et
uddannelsesforløb. det har aldrig været sådan, at eleverne ikke kunne få fat på nogen for at
drøfte færdiggørelse af deres uddannelse. cs sag fulgte kommunens praksis, bortset fra at c
havde været sygemeldt i en længere periode forud for, at hun gik på barselsorlov. under cs
                                              - 24 -
orlov havde hun selv en samtale med c, hvor de fik planlagt et nyt uddannelsesforløb. c
begyndte i et praktikforløb umiddelbart efter, at hendes barsel var afsluttet. det var c, der selv
besluttede, hvornår hun var færdig med sin barsel. da c havde været tilbage i ca. 1 måned, fik
hun igen orlov, fordi hun ikke kunne overskue uddannelsen på det tidspunkt. c ønskede at
vende tilbage på et senere tidspunkt, men blev efterfølgende sygemeldt med en prognose på
3-6 måneder. hun havde herefter en samtale med c, der oplyste, at hun ikke lige kunne se,
hvornår hun skulle kunne vende tilbage for at afslutte uddannelsen. det er kommunens
praksis, at der ved en nyansættelser gælder en tre måneders prøvetid, men hvis man
genansættes, gælder der ingen ny prøvetid. det er derfor en fejl, at der er vilkår om prøvetid i
cs nye uddannelsesaftale. de burde have anvendt et tillæg til uddannelsesaftalen, der ikke
indeholder vilkår om prøvetid. kommunen har aldrig håndhævet en prøvetidsbestemmelse i
en situation, hvor eleven genansættes, og kommunen anvendte heller ikke
prøvetidsbestemmelsen i forhold til c, selvom hun blev syg hurtigt efter, at hun vendte tilbage
efter sin barselsorlov. i 2013 opstod der stor politisk bevågenhed omkring forlængelse af
uddannelsesaftaler, og i begyndelsen af 2014 traf man politisk en midlertidig beslutning om at
forlænge uddannelsesaftaler i tilfælde af elevens graviditet og barsel og herefter afvente
højesteretsdommen. den midlertidige ordning var ikke et udtryk for, at kommunen anså sig
for retlig forpligtet hertil. man var i kommunen bekendt med undervisningsministeriets breve
af henholdsvis 2. juli 2010 og 4. juli 2011. da højesteret havde afsagt dom, blev beslutningen
gjort permanent. efter højesteretsdommen gennemgik personaleafdelingen alle de elever, der
var gået på barsel inden for de sidste 5 år. det førte til, at 18 elever, herunder c modtog
godtgørelse på 2 måneders løn. bortset fra c, er der ingen andre elever, der har krævet
godtgørelse på mere end 2 måneders løn. foa’s krav var godtgørelse på 2 måneders løn.
c har forklaret blandt andet, at hun lige er begyndt som frisørelev. i efteråret 2012 kontaktede
hun en uddannelsesvejleder for at orientere om, at hun var blevet gravid. hun talte ikke med
nogen om, hvad der skulle ske, når hendes barselsorlov var afsluttet. hun fik ikke besked om,
at hun skulle kontakte kommunen, inden hun gik på barsel, men fik bare brevet om, at hun
ikke kunne få forlænget uddannelsesaftalen. hun ringede til kommunen, der blot bekræftede
indholdet af kommunens brev af 14. november 2012. da hun påbegyndte sin barselsorlov,
vidste hun ikke, hvad der skulle ske, når hendes barsel var slut. hun fik ikke besked om,
hvilke rettigheder hun havde. hendes fagforening kontaktede lyngby-taarbæk kommune, og
en fra kommunen sagde herefter til hende, at hun skulle kontakte kommunen for at drøfte,
                                              - 25 -
hvordan hun kunne komme tilbage. hun kan ikke huske, at hun fik besked fra det faglige hus
om e-mailen af 19. december 2012 fra pernille kortland med tilbud om at blive genansat efter
endt barsel. hun var på dagpenge, da hun var på barsel. hun fik elevløn, da hun genoptog
uddannelsen efter barsel. der gik måske 1 ½ måned fra hun var tilbage fra barsel, til hun
begyndte på et nyt teorihold. hun blev efterfølgende sygemeldt. hun havde en samtale med
pernille kortland og fortalte hende, at hun ikke regnede med at komme tilbage på grund af sit
barn. hun gennemførte efterfølgende uddannelsen som sosu-elev i frederiksberg kommune.
procedure
københavns kommune, sønderborg kommune og lyngby-taarbæk kommune har i alle tre
sager gjort gældende, at den principielle fortolkning af erhvervsuddannelseslovens § 58, stk.
1, blev slået fast ved højesterets dom af 21. januar 2015, og samtidig udstak højesteret de
generelle retningslinjer for løsningen af den type sager, som nærværende sagskompleks
vedrører. højesteret fastslog, at godtgørelsen i henhold til ligebehandlingsloven i den kon-
krete sag skulle svare til ca. 2 måneders løn. de tre foreliggende sager er sammenlignelige
med højesteretssagen. der er ingen faktuelle forhold i de tre foreliggende sager, der giver
grundlag for tilkendelse af en højere godtgørelse end 2 måneders løn. sagsøgerne har på
denne baggrund i hver af sagerne udbetalt en godtgørelse til de tre sagsøgte svarende til 2
måneders løn med tillæg af sædvanlig procesrente fra det tidspunkt, hvor den konkrete sag
blev indbragt for tvistighedsnævnet, og sagsøgerne skal derfor frifindes for betaling af
yderligere godtgørelse i henhold til ligebehandlingsloven. såfremt landsretten måtte finde, at
de sagsøgte er berettiget til en højere godtgørelse end et beløb svarende til 2 måneders løn,
gøres det til støtte for den af sagsøgerne nedlagte subsidiære påstand gældende, at en sådan
godtgørelse i lyset af den betydelige tvivl om fortolkningen af erhvervsuddannelseslovens §
58, stk. 1, under alle omstændigheder bør udgøre et betydeligt mindre beløb end det, der blev
tilkendt de tre sagsøgte ved tvistighedsnævnets kendelser af 11. juli 2014.
kristelig fagforening som mandatar for b har gjort gældende, at højesteret ved dom af 21.
januar 2015 har fastlagt, at københavns kommunes praksis om at lade en uddannelsesaftale
ophøre uden forlængelse under barsel er i strid med ligebehandlingslovens § 9. københavns
kommune er en offentlig myndighed i landets folkerigeste kommune, hvilket er en markant
forskel til arbejdsgiveren i højesteretssagen, hvor arbejdsgiveren var en privat
enkeltmandsvirksomhed med få ansatte. i højesteretssagen blev eleven opsagt den 7. juni
                                              - 26 -
2010, hvilket var før undervisningsministeriets brev af 2. juli 2010 om en arbejdsgivers pligt
til at forlænge en uddannelsesaftale under barselsorlov. b sendte sin vandrejournal og
anmodning om forlængelse af uddannelsesaftalen efter begge undervisningsministeriets breve
om forlængelse af uddannelsesaftaler, hvorfor der er en markant forskel i den retlige viden
hos arbejdsgiveren om pligten til forlængelse af uddannelsesaftalen i nærværende sag. i
modsætning til arbejdsgiveren i højesteretssagen har københavns kommune haft en utvetydig
viden om bs ønske om at forlænge uddannelsesaftalen. på trods heraf meddelte kommunen
afslag på forlængelse af uddannelsesaftalen. årsagen hertil synes alene at være motiveret af
ønsket om at frigøre sig fra en overenskomstmæssig forpligtelse til at betale løn til b under
barsel. dette kan ikke anses for en formildende omstændighed. b er derfor berettiget til
godtgørelse for den uretmæssige afbrydelse af hendes uddannelse, som passende kan
fastsættes til 9 måneder henset til hendes anciennitet og sagens øvrige omstændigheder
fratrukket de 2 måneder løn, som hun allerede har modtaget.
hk/danmark som mandatar for a har til støtte for den nedlagte påstand gjort gældende, at der
ved udmåling af godtgørelse skal tages hensyn til, at hun fik mulighed for at færdiggøre sin
uddannelse, hvorfor godtgørelsen bør udmåles til 6 måneders løn. a gjorde i anledning af
afvisningen af forlængelsen af hendes uddannelsesaftale den 12. juni 2013 gældende, at
hendes elevaftale skulle forlænges, og dette blev gentaget den 21. juni 2013. der var derfor
ikke tvivl om, at kravet var, at elevaftalen skulle forlænges. det faglige udvalg var på
baggrund af kommunernes praksis og tidligere henvendelser fra f.eks. foa og udmeldingerne
fra kl helt klar over problemstillingen, når en kommune ikke ville forlænge en
uddannelsesaftale. i en sådan situation må udvalget have en vejledningspligt over for eleven,
som måske kommer til at formulere sig forkert. situationen var den, at det faglige udvalg med
sin sammensætning og med kl’s erklærede holdning til spørgsmålet om forlængelse hverken
kunne eller ville træffe afgørelse om forlængelse, hvilket er set i andre sager. i modsætning til
højesteretssagen henstår det ikke i denne sag som et tvivlsomt fortolkningsspørgsmål,
hvorvidt sagsøgte havde krav på forlængelse. sønderborg kommune og kl var fuldt ud
bekendt med, hvordan § 58, stk. 1, skulle fortolkes, og til trods herfor undlod sønderborg
kommune at forlænge uddannelsesaftalen, hvorfor godtgørelsen skal fastsættes i henhold til
sædvanlig praksis, men fratrukket de 2 måneders løn, hun allerede har modtaget.
                                             - 27 -
2b – bedst og billigst (det faglige hus) som mandatar for c, har gjort gældende, at
fortolkningen af erhvervsuddannelseslovens § 58 ikke blev endeligt fastlagt ved højesterets
dom af 21. januar 2015, idet lyngby-taarbæk kommune allerede flere år forinden af
undervisningsministeriet var blevet orienteret om, hvorledes erhvervsuddannelseslovens § 58
skulle fortolkes. lyngby-taarbæk kommune valgte ikke at følge retningslinjerne fra
undervisningsministeriet, og kommunen begik dermed en bevidst overtrædelse af
ligebehandlingsloven, hvilket er en skærpede omstændighed. lyngby-taarbæk kommune har
som offentlig myndighed en udvidet og skærpet forpligtelse til at overholde gældende
lovgivning. højesteretsdommen fastslog alene, hvad der gælder for private arbejdsgivere, og
den konkrete højesteretssag kan ikke sammenlignes med den foreliggende sag, idet der er
væsentlig forskellige faktuelle forhold, som giver grundlag for at tilkende en væsentligt højere
godtgørelse end 2 måneders løn. godtgørelsen skal udmåles efter sædvanlig praksis, således
at c skal tilkendes en godtgørelse svarende til 9 måneders løn henset til hendes anciennitet og
sagens faktuelle omstændigheder fratrukket de 2 måneder, som hun allerede har modtaget.
landsrettens begrundelse og resultat
ved højesterets dom af 21. januar 2015 blev det fastslået, at erhvervsuddannelseslovens § 58
efter sin ordlyd, forarbejder og formål må forstås således, at en elev, der bliver gravid, og som
påbegynder barselsorlov, inden uddannelsesaftalen er udløbet, kan kræve, at aftalen forlænges
i nødvendigt omfang. ved ikke at forlænge en uddannelsesaftale forud for udløbet heraf
handler en arbejdsgiver i strid med erhvervsuddannelseslovens § 58, og den manglende
forlængelse må sidestilles med en afskedigelse i strid med ligebehandlingslovens § 9, hvorfor
der tilkommer eleven godtgørelse efter ligebehandlingslovens § 16, stk. 2. om udmåling af
godtgørelse i en sådan situation følger det af højesteretsdommen, at der forud for dommen var
betydelig retsusikkerhed vedrørende elevens ret til forlængelse af uddannelsesaftalen efter
erhvervsuddannelseslovens § 58 som følge af fravær ved graviditet og barsel, og at dette må
indgå som en formildende omstændighed ved fastsættelse af godtgørelsens størrelse.
endvidere følger det af højesteretsdommen, at det vil kunne indgå som en formildende
omstændighed, at arbejdsgiveren før udløbet af den oprindelige uddannelsesaftale har tilbudt
eleven, at vedkommende ville kunne gennemføre den resterende del af uddannelsen efter
udløbet af fraværsperioden, idet eleven herved har haft sikkerhed for, at uddannelsen ville
kunne gennemføres.
                                              - 28 -
der er ikke grundlag for at forstå højesteretsdommen, herunder vedrørende udmåling af
godtgørelse efter ligebehandlingslovens § 16, stk. 2 således, at den er begrænset til at angå
private arbejdsgivere. den retsusikkerhed, som højesteret har lagt vægt på ved udmåling af
godtgørelse, blev også belyst gennem biintervenienterne kl og foa, der ligeledes henviste
til undervisningsministeriets skrivelser af henholdsvis 2. juni 2010 og 4. juli 2011.
på denne baggrund finder landsretten, at udmåling af godtgørelse i medfør af ligebehand-
lingslovens § 16, stk. 2, i de tre foreliggende sager, hvor der er tale om offentlige arbejds-
givere, må ske i lyset af højesterets dom af 21. januar 2015.
b-2578-14
b indgik den 26. april 2012 en uddannelsesaftale med københavns kommune, hvorefter hun
skulle uddannes som social- og sundhedshjælper med en uddannelsesperiode fra den 30. april
2012 til den 8. marts 2013. hun blev gravid i 2012 og havde termin den 14. februar 2013.
hendes uddannelsesaftale blev ikke forud for udløbet forlænget, men hun modtog den 6.
november 2012 tilsagn fra kommunen om, at hun ville kunne gennemføre den resterende del
af uddannelsen efter endt barselsorlov. ved brev af 7. januar 2013 gentog kommunen
tilsagnet om, at b kunne genoptage sin uddannelse efter endt barselsorlov, og dette blev også
bekræftet af kommunen på mødet i det faglige udvalg den 9. september 2013. hendes
barselsorlov ophørte den 15. januar 2014 og forud herfor, blev der den 20. november 2013
indgået en ny ansættelseskontrakt og en ny uddannelsesaftale, hvorefter hun færdiggjorde sin
uddannelse i perioden fra 3. februar 2014 til 30. april 2014. der var således ikke på noget
tidspunkt nogen reel usikkerhed for b om, at hun ville kunne få mulighed for at færdiggøre
sin uddannelse.
på denne baggrund og efter en samlet bedømmelse finder landsretten, at der ikke er grundlag
for at tilkende b yderligere godtgørelse end de 2 måneders løn, som hun allerede har
modtaget fra københavns kommune. københavns kommunes frifindes derfor.
kristelig fagforening som mandatar for b skal betale sagsomkostninger for landsretten til
københavns kommune med i alt 33.100 kr. beløbet omfatter 3.100 kr. til retsafgift og 30.000
kr. inkl. moms til udgifter til advokatbistand. ved fastsættelse af beløbet til dækning af
udgifter til advokatbistand er der taget hensyn til sagens udfald, omfang, betydning og værdi.
                                              - 29 -
b-2579-14
a indgik den 9. juli 2011 en uddannelsesaftale med sønderborg kommune, hvorefter hun
skulle kontoruddannes med speciale inden for offentlig administration med en
uddannelsesperiode fra den 1. september 2011 til den 31. august 2013. hun blev gravid i 2012
og havde termin den 28. april 2013. det fremgår af referat af møde afholdt den 17. april 2013
mellem repræsentanter fra sønderborg kommune og repræsentant for as fagforening hk
sydjylland, at kommunen ikke ville forlænge as uddannelsesaftale, men at kommunen gav
tilsagn om, at hun ville kunne gennemføre den resterende del af uddannelsen efter endt
barselsorlov. hendes barselsorlov ophørte den 7. januar 2014 og forud herfor, blev der efter
det oplyste indgået et tillæg til hendes uddannelsesaftale, hvorefter hun færdiggjorde sin
uddannelse i 2014. der var således ikke på noget tidspunkt nogen reel usikkerhed for a om, at
hun ville kunne få mulighed for at færdiggøre sin uddannelse.
på denne baggrund og efter en samlet bedømmelse finder landsretten, at der ikke er grundlag
for at tilkende a yderligere godtgørelse end de 2 måneders løn, som hun allerede har
modtaget fra sønderborg kommune. sønderborg kommune frifindes derfor.
hk/danmark som mandatar for a skal betale sagsomkostninger for landsretten til sønderborg
kommune med i alt 24.000 kr. beløbet omfatter 4.000 til retsafgift og 20.000 kr. inkl. moms
til udgifter til advokatbistand. ved fastsættelsen af beløbet til dækning af udgifter til
advokatbistand er der taget hensyn til sagens udfald, omfang, betydning og værdi.
b-2580-14
c indgik den 22. november 2011 en uddannelsesaftale med lyngby-taarbæk kommune,
hvorefter hun skulle uddannes som social- og sundhedshjælper med en uddannelsesperiode
fra den 16. januar 2012 til den 1. februar 2013. uddannelsesaftalen blev ved tillæg af 18.
februar 2013 forlænget til 15. marts 2013 som følge af, at hun var skiftet fra et afkortet til et
ordinært uddannelsesforløb. hun blev gravid i 2012 med termin den 15. marts 2013. hendes
uddannelsesaftale blev ikke forud for udløbet forlænget, men hun modtog den 19. december
2012 tilsagn fra kommunen om, at hun ville kunne gennemføre den resterende del af
uddannelsen efter endt barselsorlov. på et forligsmøde i det faglige udvalg den 23. oktober
2013 gentog kommunen, at c kunne fortsætte sin uddannelse efter endt barsel. efter det
                                             - 30 -
oplyste genoptog hun den 25. januar 2014 sin uddannelse, men meddelte den 11. februar
2014, at hun på grund af pasningsproblemer ikke kunne komme på arbejde. den 18. februar
2014 blev der indgået en ny uddannelsesaftale med en uddannelsesperiode fra den 25. januar
2014 til den 14. november 2014. uanset at der således ikke blev indgået en ny
uddannelsesaftale inden afslutningen af hendes barselsorlov, bestod der ikke nogen reel
usikkerhed for hende om muligheden for, at hun kunne gennemføre sin uddannelse. efter det
oplyste valgte hun på trods af den nye uddannelsesaftale ikke at færdiggøre uddannelsen i
lyngby-taarbæk kommune.
på denne baggrund og efter en samlet bedømmelse finder landsretten, at der ikke er grundlag
for at tilkende c yderligere godtgørelse end de 2 måneders løn, som hun allerede har
modtaget fra lyngby-taarbæk kommune. lyngby-taarbæk kommune frifindes derfor.
2b – bedst og billigst (det faglige hus) som mandatar for c skal betale sagsomkostninger
for landsretten til sønderborg kommune med i alt 34.000 kr. beløbet omfatter 4.000 kr. til
retsafgift og 30.000 kr. inkl. moms til dækning af udgifter til advokatbistand. ved
fastsættelsen af beløbet til dækning af udgifter til advokatbistand er der taget hensyn til sagens
udfald, omfang, betydning og værdi.
                                  thi kendes for ret:
københavns kommune frifindes.
i sagsomkostninger for landsretten skal kristelig fagforening som mandatar for b betale
33.100 kr. til københavns kommune.
sønderborg kommune frifindes.
i sagsomkostninger for landsretten skal hk/danmark som mandatar for a betale 24.000 kr. til
sønderborg kommune.
lyngby-taarbæk kommune frifindes.
                                           - 31 -
i sagsomkostninger for landsretten skal 2b – bedst og billigst (det faglige hus) betale
34.000 kr. til lyngby-taarbæk kommune.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.