text:
                                             dom
afsagt den 16. januar 2015 af vestre landsrets 13. afdeling
(dommerne elisabeth mejnertz, fabrin og malene værum westmark (kst.)) i 1. instanssag
v.l. b–2156–13
foa som mandatar for
a
(advokat kira kolby christensen, københavn)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat sanne h. christensen, københavn)
den 5. november 204 var sagsøgeren, a, udsat for en trafikulykke under sit arbejde som
hjemmehjælper og pådrog sig varigt mén. skaden er af arbejdsstyrelsen anerkendt som en
arbejdsskade.
denne sag, der er anlagt den 18. juni 2013 ved retten i kolding, drejer sig om fastsættelse af
as årsløn til brug for beregningen af erhvervsevnetabserstatning efter reglerne i arbejdsskade-
sikringsloven.
sagen er ved kendelse af 4. september 2013 henvist til vestre landsret i medfør af retspleje-
lovens § 226, stk. 1.
civilstyrelsen har den 22. august 2013 bevilget a fri proces, jf. retsplejelovens § 329.
påstande
foa som mandatar for a har nedlagt påstand om, at sagsøgte, ankestyrelsen, skal anerkende,
at as årsløn til brug for beregning af hendes erhvervsevnetabserstatning som følge af arbejds-
                                                  - 2 -
   skaden den 5. november 2004 skal fastsættes på baggrund af en fuldtidsstilling på skadestids-
   punktet.
   ankestyrelsen har påstået frifindelse.
   sagsfremstilling
   a er født den 15. oktober 1966 og arbejdede på skadestidspunktet 30 timer om ugen. hun
   havde et barn på 13 år og tvillinger på 10 år. der er mellem parterne enighed om, at a på ska-
   destidspunktet havde fuld erhvervsevne, og at hun i ca. 11 år ikke havde arbejdet på fuld tid,
   men der er tvist om, i hvilket omfang hun forud herfor – og før hun fik børn – arbejdede på
   fuld tid.
   det er for landsretten oplyst, at a fra 1986 og frem til skadestidspunktet har været fuldtidsfor-
   sikret i arbejdsløshedskasse, og at de årlige atp-indbetalinger vedrørende a og satsen for det
   årlige atp-bidrag ved fuldtidsansættelse i private virksomheder var følgende:
startdato                          årsbidrag ved ansættelse i privat a indbetalt
                                   virksomhed
01.01.1986                                              1.166,40 kr.                         356,40 kr.
01.01.1987                                              1.166,40 kr.                       1.053,00 kr.
01.01.1988                                              1.749,60 kr.                       1.386,00 kr.
01.01.1989                                              1.749,60 kr.                       1.726,00 kr.
01.01.1990                                              2.332,80 kr.                       1.645,00 kr.
01.01.1991                                              2.332,80 kr.
01.01.1992                                              2.332,80 kr.                         454,00 kr.
01.01.1993                                              2.332,80 kr.                       1.300,00 kr.
   i 1987-1990 arbejdede a ved tulip, og i forbindelse med en brand på virksomheden den 17.
   september 1990 anmeldte tulip i december 1990 en arbejdsskade vedrørende hende. i anmel-
   delsen er angivet, at a havde en daglig arbejdstid på 7,4 timer.
                                               - 3 -
til brug for arbejdsskadestyrelsens behandling af arbejdsskaden den 5. november 2004 har a
den 13. december 2006 besvaret en række spørgsmål. hun har i besvarelsen oplyst bl.a., at
hendes månedlige bruttoløn på skadestidspunktet var 16.944,88 kr., og at hun efter arbejds-
skaden kunne have haft en månedlig bruttoløn på 18.500 kr. et spørgsmål om angivelse af
årsag til nedsat tid er ikke besvaret.
arbejdsskadestyrelsen anerkendte den 20. december 2006 ulykken som en arbejdsskade og
fastsatte méngraden til 25 %. den 3. juni 2009 traf arbejdsskadestyrelsen afgørelse om, at
erhvervsevnetabet var 75 % i forhold til en fuldtidsstilling, og henviste samtidig til, at årsløn-
nen tidligere var fastsat til et beløb svarende til as årsløn 12 måneder før skaden.
den 16. august 2010 afsagde højesteret to domme vedrørende bl.a. fastsættelse af årsløn for
personer, der var på deltid, da de kom til skade. afgørelserne er gengivet i ugeskrift for
retsvæsen 2010, side 2835 og side 2843. på baggrund af disse domme blev bl.a. as sag gen-
optaget ved arbejdsskadestyrelsen. til brug for arbejdsskadestyrelsens fornyede behandling
af sagen besvarede a den 4. februar 2011 en række spørgsmål og oplyste i den forbindelse, at
fuld tid inden for hendes branche var 37 timer om ugen, og at årsagen til, at hun arbejdede på
nedsat tid, var ”små børn”. hun oplyste endvidere, at hun havde planer om at arbejde på fuld
tid, når børnene blev større, og at hun tidligere havde arbejdet på fuld tid i 1986-1990 hos tu-
lip og i 1992-1993 hos danpo farre.
den 17. maj 2011 traf arbejdsskadestyrelsen afgørelse om ikke at ændre årslønnen og fast-
holdt, at årslønnen skulle fastsættes ud fra den samlede løn i året før arbejdsskaden. af en
yderligere begrundelse for afgørelsen af 26. august 2011 fremgår bl.a. følgende:
                ”…
                i forhold til beregningen af din årsløn, har vi vurderet, at der ikke er grundlag
                for at ændre vores beregning af årslønnen som følge af skaden.
                vi har i den vurdering lagt vægt på, at du har oplyst, at du var deltidsansat på
                skadestidspunktet, så du kunne passe dine børn.
                som det fremgår af afgørelsen, kan vi fastsætte årslønnen ud fra et skøn, hvis
                du var midlertidigt ansat på deltid, da skaden skete. på skadestidspunktet var
                dit yngste barn 10 år gammelt. det er vores vurdering, at et 10 årigt barn ikke
                har et pasningsbehov, der nødvendiggør, at forældrene arbejder midlertidigt på
                nedsat tid. vi finder det derfor ikke dokumenteret, at der var tale om midlerti-
                                              - 4 -
              dig ansættelse.
              der er således ikke grundlag for at ændre på vores beregning af årslønnen hel-
              ler.
              …”
afgørelsen blev påklaget til ankestyrelsen, som den 21. december 2012 traf afgørelse om
ikke at ændre arbejdsskadestyrelsens afgørelse og således ikke at forhøje årslønnen. af be-
grundelsen for afgørelsen fremgår følgende vedrørende årslønnen:
              ”begrundelsen for afgørelsen om årsløn
              vi vurderer, at din årsløn for 30 timers ugentlig ansættelse ikke skal opregule-
              res til en årsløn for 37 timers ugentlig ansættelse, da vi vurderer at din ansæt-
              telse på deltid ikke var af midlertidig karakter.
              du har til sagen oplyst, at du arbejdede fuld tid fra 1986 til 1990, hvor du var
              ansat ved tulip. i 1992 arbejdede du ligeledes på fuld tid i ½ år ved danpo.
              herefter var du på barsel.
              det fremgår af journaloplysninger fra vejle kommune, at du blev uddannet til
              social- og sundhedshjælper i 1995-1996. du har til sagen oplyst, at du arbej-
              dede på ... plejehjem fra 1997 til 2001 og fra 2001 frem til sygemelding i x
              hjemmepleje og x plejehjem. du har oplyst, at du arbejdede på nedsat tid alle
              stederne svarende til 30 timer ugentligt.
              din erhvervsevne var ikke påvirket forud for arbejdsskaden. du var 37 år, da
              skaden skete. du arbejdede 30 timer om ugen som social- og sundhedshjælper
              på skadestidspunktet. du har til sagen oplyst, at årsagen til, at du arbejdede på
              nedsat tid var, at du havde små børn. du ville arbejde på fuld tid, når dine børn
              blev større.
              vi vurderer, at din ansættelse på 30 timer ugentlig ikke kan anses for at være af
              midlertidig karakter.
              vi har ved afgørelsen lagt vægt på, at din børns alder på skadestidspunktet ikke
              nødvendiggjorde ansættelse på nedsat tid. på skadestidspunktet havde du to
              børn i alderen 10 år og et barn på 13 år. der er ved den vurdering lagt vægt på,
              at dine børn efter det oplyste, ikke havde særlige pasningsbehov. det har end-
              videre indgået i vores vurdering, at man kun får tildelt omsorgsdage frem til
              barnets 7. år, at man kan udskyde sin barselsorlov til barnets 9. år, samt at der i
              folkeskolen sker udslusning af barnet omkring 4. klassetrin, hvor barnet ka-
              rakteriseres som værende et større barn.
              din årsløn på 182.000 kr. skal derfor ikke opreguleres svarende til en årsløn for
              37 timers ugentlig ansættelse.
                                               - 5 -
               …”
ankestyrelsen offentliggjorde as sag som en ”principafgørelse”, og af det offentliggjorte re-
sumé af sagen og en anden sag fremgår:
               ”hvis en person, der på skadestidspunktet arbejdede på nedsat tid, kan bevise,
               at den nedsatte tid var af midlertidig karakter, skal årslønnen til brug for udreg-
               ningen af erstatning for tab af erhvervsevne opreguleres til lønnen i en fuldtids-
               stilling. skyldes ansættelse på deltid for eksempel en familiemæssig situation
               med mindre børn, anses deltidsansættelsen for at være midlertidig.
                         i to sager har ankestyrelsen afgjort, at hverken to børn på 11 og 15 år,
               eller to børn på 10 år samt et barn på 13 år i den relation kan anses for mindre
               børn. ankestyrelsen lagde vægt på, at ingen af børnene havde særlige pas-
               ningsbehov. det indgik desuden i vurderingen, at man kun får tildelt omsorgs-
               dage frem til barnets 7. år, at man kan udskyde sin barselsorlov til barnets 9. år
               samt, at der i folkeskolen sker udslusning af barnet omkring 4. klassetrin, hvor
               barnet karakteriseres som værende et større barn.
                         det forhold, at ægtefællen i den ene af sagerne havde skiftende
               arbejdstider, kunne ikke begrunde, at skadelidtes deltidsansættelse skulle anses
               for at være af midlertidig karakter.”
det fremgår af en aftale mellem regeringen, kommunernes landsforening, danske regioner,
lo og ac af 17. juni 2007 på sundheds- og ældreområdet, at deltidsansatte, der ønskede det,
fik mulighed for at arbejde på fuld tid som følge af stigning i antallet af ældre.
til brug for sagen har kommunernes landsforening oplyst, at der i 2003 og 2004 ikke var
overenskomstmæssige hindringer for at fastansætte social- og sundhedshjælpere som fuldtids-
ansatte. vejle kommune (tidligere x kommune) har endvidere oplyst, at det på daværende
tidspunkt af planlægningsmæssige grunde i realiteten var vanskeligt at opnå en fuldtidsan-
sættelse, men at det var muligt at tage ekstra vagter i forbindelse med andre ansattes ferie og
sygdom mv.
forklaringer
a, b og c har afgivet forklaring for landsretten.
a har forklaret, at hun efter 10. klasse tog 1. år af efg på handelsskolen og derefter i 1985 1.
år af hh, hvorefter hun arbejdede på fuld tid som piccoline i 1985-1986. med henblik på at
blive kontorassistent fulgte hun en praktikplads i 1986-1987, men det lykkedes ikke at finde
                                                - 6 -
et job inden for kontorbranchen. i 1987 blev hun ansat på fuld tid hos tulip, hvor hun arbej-
dede, indtil virksomheden brændte i 1990. der fandtes ikke deltidsansættelser hos tulip. efter
branden fik de ansatte valget mellem et kontantbeløb og en række kurser. hun valgte kur-
serne, som hun fulgte i ca. ½ år, men måtte sygemelde sig de sidste uger af kursusforløbet
pga. graviditet.
den 24. juni 1991 fik hun sit første barn og var på barselsorlov i ca. 1 år. herefter fik hun
fuldtidsarbejde i ca. 1 år ved danpo farre i 1992-1993. efter en sygemelding arbejdede hun i
3 måneder på fuld tid på bakkegårdens bageri. hun fødte tvillinger den 14. juni 1994 og
havde forinden været sygemeldt pga. graviditeten. efter fødslen af tvillingerne havde hun 2
års barsels- og forældreorlov, hvorefter hun fik et arbejde som afløser i hjemmeplejen i x.
i 1997-1998 tog hun en uddannelse som social- og sundhedshjælper. det var en fuldtidsud-
dannelse med to praktikperioder. hendes mand er snedker og har i forbindelse med sit arbejde
rejseaktivitet – både her i landet og i udlandet, men han fik mere lempelige arbejdsvilkår i
forbindelse med, at hun tog sin uddannelse. i løbet af et år rejser han sædvanligvis ca. 6-7
gange, og hver rejse har en varighed fra ca. 3 dage til 2 uger - afhængig af den konkrete op-
gave. de har ikke haft råd til at få hjælp til opgaverne i hjemmet, og de har heller ikke familie,
der har kunnet hjælpe, så det var meget hende, der stod for arbejdet.
i 1998 blev hun fastansat som social- og sundhedshjælper i x kommune. hun havde dag-
vagter og vagt hver anden weekend. børnene havde fritidsinteresser, som skulle passes, og
hun var med i forældrerådet. børnene havde ikke særlige pasningsbehov pga. sygdom eller
lignende. det var ikke muligt at få fuldtidsansættelse som social- og sundhedshjælper i kom-
munen, idet hun og flere kollegaer havde spurgt om det, men fået afslag. det var kun muligt
at få ekstra vagter, som fortrinsvis var i weekenden, men hun havde også familien at passe.
hun havde ikke søgt om fuldtidsstillinger andre steder. da hun i december 2006 besvarede
spørgsmål til arbejdsskadestyrelsen, havde hendes daværende advokat markeret, hvilke
spørgsmål hun skulle besvare.
b har forklaret, at han hos tulip var mellemleder og havde ansvaret for lønningerne og arbej-
dets tilrettelæggelse i en af afdelingerne. a var ansat hos tulip fra juni 1987 til branden i ef-
teråret 1990 og arbejdede i hans afdeling. hendes daglige arbejdstid var 7,4 timer pr. dag, og
                                                 - 7 -
der var ikke deltidsansættelser hos tulip. hvis der i en periode ikke var så travlt i en afdeling,
blev medarbejdere lånt ud til andre afdelinger. a var dygtig til arbejdet. han mener, at atp-
indbetalingerne blev beregnet procentvis af lønnen.
c har forklaret, at hun har været tillidsrepræsentant i x kommune og har siddet i flere udvalg
i kommunen – bl.a. medudvalget. i starten af 2000 var hun tillidsrepræsentant på ældrecent-
ret i y. det var i realiteten vanskeligt at få fuldtidsansættelse, da der ikke var midler hertil, og
man ønskede fra ledelsens side ”flere hænder” ansat i deltidsstillinger. hun var selv fuldtids-
ansat, og der var også andre fuldtidsansættelser, men for nye ansatte var det stort set umuligt
at få ansættelse på fuld tid. det var muligt at tage ekstra vagter, men det nødvendiggjorde
ofte, at man tog weekendvagter i akut opståede situationer. hun havde ikke konkret kontakt til
a og har ikke kendskab til, om a søgte ekstra vagter eller lignende. efter 2007 blev det nem-
mere at få fuldtidsstillinger, hvis man var indstillet på at være fleksibel – f.eks. også at have
vagter i andre kommuner.
procedure
a har til støtte for påstanden gjort gældende, at hendes ansættelse på nedsat tid var af midler-
tidig karakter, og at årslønnen derfor skal fastsættes skønsmæssigt, jf. dagældende arbejds-
skadesikringslovs § 24, stk. 1, 2. pkt. det følger af højesterets domme af 16. august 2010,
gengivet i ugeskrift for retsvæsen 2010 side 2835 og side 2843, at hvis ansættelsen på nedsat
tid er midlertidig og ikke giver et retvisende billede af skadelidtes værdi på arbejdsmarkedet,
skal årslønnen fastsættes skønsmæssigt svarende til en fuldtidsstilling.
ved vurderingen af, om ansættelsen på nedsat tid var midlertidig, skal alle relevante omstæn-
digheder tages i betragtning – og ikke kun alderen på børnene. på skadestidspunktet var hun
38 år og havde derfor stadig 30 år tilbage på arbejdsmarkedet. hun havde tre børn på 10 og 13
år og en ægtefælle med rejseaktivitet. det er bevist, at hun, før hun fik børn, arbejdede på fuld
tid. årsagen til, at der kun i begrænset omfang er foretaget atp-indbetalinger svarende til
fuldtidsansættelser, kan være, at hun periodevis tog kurser. inden for hendes branche var der
før 2007 kun en begrænset mulighed for at opnå en fuldtidsstilling, men hendes valg af er-
hverv udgør ikke et bevidst fravalg af fuldtidsansættelse. det er derfor godtgjort, at ansættel-
sen på nedsat tid ikke var udtryk for et permanent valg og derfor kun var af midlertidig ka-
                                                - 8 -
rakter.
a har videre gjort gældende, at ankestyrelsen i sin praksis og fortolkning af højesterets
domme udelukkende har lagt vægt på alderen på de skadelidtes børn uden at foretage en kon-
kret vurdering af sagen. dette fremgår af bl.a. ankestyrelsens offentliggørelse af sagen som
en principafgørelse vedrørende kriteriet ”mindre børn”. herved har ankestyrelsen sat skøn
under regel.
ankestyrelsen har til støtte for sin påstand gjort gældende, at udgangspunktet er, at årslønnen
skal fastsættes til skadelidtes arbejdsfortjeneste i året før arbejdsskaden, jf. dagældende ar-
bejdsskadesikringslov § 24, stk. 1, 1. pkt., og at årslønnen kun undtagelsesvis skal fastsættes
skønsmæssigt efter den dagældende arbejdsskadesikringslov § 24, stk. 1, 2. pkt. det påhviler
a at bevise, at hendes deltidsansættelse var af midlertidig karakter, og denne bevisbyrde er
ikke løftet. af oplysningerne om atp-indbetalingerne kan udledes, at a, før hun fik børn,
kun i 1989 arbejdede på fuld tid, ligesom der er enighed om, at hun i hvert fald de sidste 11 år
før ulykken ikke havde fuldtidsbeskæftigelse. at a havde hjemmeboende børn på skadestids-
punktet kan ikke i sig selv løfte bevisbyrden, idet børnene på ulykkestidspunktet var 10 og 13
år og ikke havde særlige pasningsbehov. as arbejdsmæssige og familiemæssige situation ad-
skiller sig væsentligt fra situationen i højesterets domme fra 16. august 2010.
a har ikke bevist, at hun ville være begyndt at arbejde på fuld tid, hvis hun ikke havde været
udsat for arbejdsskaden. muligheden for fuldtidsansættelse forelå også før 2007, men det er
ikke bevist, at a havde gjort tiltag til at udnytte denne mulighed. såfremt det lægges til grund,
at det først fra 2007 var muligt at opnå fuldtidsansættelse inden for hendes erhverv, taler dette
også for, at deltidsansættelsen ikke kun var midlertidig.
ankestyrelsen har videre gjort gældende, at afgørelsen er truffet ud fra en konkret vurdering
og ikke alene var begrundet i børnenes alder, og at der ikke er truffet en afgørelse i strid med
forbuddet mod skøn under regel.
landsrettens begrundelse og resultat
efter oplysningerne i sagen, herunder de afgivne forklaringer, lægger landsretten til grund, at
                                               - 9 -
det forud for 2007 var vanskeligt at opnå fuldtidsansættelse som social- og sundhedshjælper,
og at dette således også var tilfældet, da a i 1997 påbegyndte en uddannelse inden for dette
fag.
a har forklaret, at hun blev færdiguddannet som social- og sundhedsassistent i 1998, og at
hun herefter arbejdede på nedsat tid med en ugentlig arbejdstid på 30 timer. hendes børn var
på skadestidspunktet 10 og 13 år og havde ikke særlige pasningsbehov. a har endvidere for-
klaret, at hun uden held havde efterspurgt fuldtidsansættelse ved hjemmeplejen, men der fo-
religger ikke nærmere oplysninger herom, ligesom der ikke foreligger oplysninger om, at a
påtog sig ekstra vagter for at øge sin indtjening. a har endvidere forklaret, at hun ikke havde
søgt fuldtidsstillinger på andre arbejdspladser.
efter en samlet vurdering har a under disse omstændigheder ikke tilstrækkeligt godtgjort, at
hendes ansættelse på nedsat tid alene var af midlertidig karakter, og at hun ville være begyndt
at arbejde på fuld tid, hvis hun ikke havde været udsat for arbejdsskaden. as forklaring om, at
hun ca. 11 år forud for ulykken i sine tidligere ansættelsesforhold inden for andre erhverv
havde fuldtidsansættelser, kan ikke føre til andet resultat. as årsløn er derfor med rette fastsat
efter den dagældende arbejdsskadesikringslovs § 24, stk. 1, 1. pkt.
som følge heraf, og idet der ikke er grundlag for at antage, at ankestyrelsen har truffet afgø-
relsen i strid med grundsætningen om skøn under regel, tages ankestyrelsens frifindelsespå-
stand til følge.
efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal statskassen betale sagsomkost-
ninger til ankestyrelsen med i alt 75.000 kr.
beløbet er til dækning af udgifter til advokatbistand og er inkl. moms, da ankestyrelsen ikke
er momsregistreret. landsretten har ved fastsættelse af beløbet lagt vægt på sagens økonomi-
ske værdi og dens omfang og forløb.
                                   t h i k e n d e s f o r r e t:
ankestyrelsen frifindes.
                                          - 10 -
statskassen skal betale sagens omkostninger til ankestyrelsen med 75.000 kr.
sagsomkostningerne skal betales inden 14 dage og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
- pej
                                       udskrift
                                            af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                          dom
afsagt den 15. juni 2017
h-28-13
                                  tryg forsikring a/s
                                  (advokat jesper windahl)
                                  mod
                                  1) alpi danmark a/s
                                  (advokat louise lundsby wessel)
                                  2) e3 spedition-transport as
                                  (advokat holger fabian-jessing)
indledning
hovedspørgsmålet i denne sag er, om de sagsøgte, alpi danmark a/s (herefter alpi) og e3
spedition-transport as (herefter e3 spedition) har pådraget sig et erstatningsansvar for
bortkomst ved tyveri af en forsendelse med tøj af mærkerne diesel og converse, mens tøjet
var i e3 speditions underfragtførers varetægt under vejtransport fra spanien til danmark.
tøjvarerne var indkøbt af firmaet +brands hos leverandører i spanien (pelham sport s.l. og
                                                 -2-
compania canoa quebrada) og videresolgt til henholdsvis coop danmark, metro danmark
og metro cash and carry, tyskland.
sagsøgeren, tryg forsikring a/s (herefter tryg) har den 7. maj 2012 udbetalt 1.070.637,41 kr.
i erstatning til +brands og er ved subrogation indtrådt i +brands erstatningskrav.
påstande
tryg har nedlagt endelig påstand om, at alpi og e3 spedition in solidum, subsidiært alterna-
tivt, tilpligtes at betale til tryg dkk 1.070.637,41 med tillæg af rente 5 % p.a. fra den 22. april
2013, subsidiært sdr 30.456 med tillæg af 5 % fra den 22. april 2013.
alpi har over for tryg nedlagt endelig påstand om frifindelse, subsidiært at alpi tilpligtes at
betale til tryg modværdien på betalingsdatoen i dkk af sdr 30.456 med tillæg af 5 % p.a.
den 22. april 2013.
over for e3 spedition har alpi nedlagt påstand om, at e3 spedition tilpligtes at friholde alpi
for ethvert beløb, inklusive renter og sagsomkostninger, som alpi måtte blive pålagt at beta-
le til tryg.
e3 spedition har over for tryg nedlagt endelig påstand om frifindelse subsidiært frifindelse
mod betaling af et mindre beløb efter rettens bestemmelse ikke overstigende modværdien på
betalingsdatoen i dkk af sdr 30.456 med tillæg af 5 % p.a. fra den 22. april 2013.
over for alpi har e3 spedition nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært frifindelse mod
delvis friholdelse af alpi efter rettens nærmere bestemmelse.
oplysningerne i sagen
det er ubestridt, at tyveriet af tøjforsendelsen fandt sted fra lastbilens presenningstrailer,
mens lastbilen havde taget ophold på en ubeskyttet parkeringsplads på en rasteplads ved en
                                                      -3-
tankstation ved byen figueres i spanien. transporten var rekvireret af trygs forsikringstager
+brands hos alpi, der viderekontraherede transporten til e3 spedition, der viderekontrahe-
rede udførelsen af transporten til det polske transportfirma p.h.u. wulkan, hvis chauffør,
dariusz swiniarski efter det oplyste forestod transporten.
af alpis læsseinstruktion af 16. marts 2012 til e3 fremgår en læsseadresse med hensyn til ”5
pll”, hvorefter ”bilen skal direkte ind til vores terminal i barcelona henvendelse på kontoret
miguel angel. … bilen læsses med stykgods alpi herning. losseprogram flg mandag mor-
gen da jeg lige skal sikre mig vi får alt med.”
af de for transporten udstedte cmr-fragtbreve 0463374 og 0463375, i hvilke alpi er angivet
som transportør, der overtog godset i barcelona den 16. marts 2012, og som modtog det i
herning den 21. marts 2012, er det i pkt. 18 påtegnet ”reservations due to rubbery have been
done in a seperate document signed by the driver”. det nævnte dokument er omtalt neden-
for under overskriften ”mængden af gods. kravet”.
hændelsesforløbet fra læsning
efter læsning i barcelona kørte chaufføren mod danmark, hvor han ca. 30 km før den
spansk-franske grænse gjorde holdt på en tankstationsrasteplads ved byen figueres. af
chaufførens køretidsopgørelse fremgår, at han gjorde holdt den 16. marts 2012 kl. 21:35, og at
han kørte fra rastepladsen den 18. marts 2012 kl. 05:36.
af den engelske oversættelse af den spanske politirapport fra den 18. marts 2012 fremgår
vedrørende afhøring af chaufføren blandt andet:
       ”……. who claims to be dariusz swiniarski, born on march 3, 1984 in (poland) ….
       during his statement, he is assisted by the interpreter urszuca sienczar …
       and states
       .. that on the above-indicated date, mr. swiniarski appears before this preliminary investi-
       gation office in order to file a claim regarding the following facts:
       .. that the complainant is a driver of a truck property of the company wulkan, from poland.
       .. that on 03/16/2012 at 09.35 pm approximately, the complainant was parking the truck, an
       iveco model stralis with licence plate no. lu7083j with a grey koegel trailer model sn24,
                                                    -4-
      licence plate no. wb359ah and a chassis no. wk0s0002400111469 in order to take his cor-
      responding break.
      .. that when he was parking, the vehicle was correctly closed and without any damages.
      .. that on 03/18/2012 at 4.00 pm approximately, the complainant heard some sort of shouts.
      .. that when he lowered the vehicle’s window, he saw that a person was under the tarp of the
      truck.
      .. that the person that was under the tarp of the truck ran out towards a van that was waiting
      for him.
      .. that the complainant saw that van and he recognizes it as a white mercedes sprinter. he
      could not see the licence plate number.
      .. that he heard female voices inside the van but could not specify how many people were in it.
      .. that when he got off the truck, he saw that the trailer tarp was completely open, it had cuts on
      three places, the rear door was half-open and some of the straps had been cut.
      .. that he found that part of the load had been stolen.
      .. that the complainant is unable to specify the amount of load that was stolen.
      …”
af “chaufførens erklæring” til det polske forsikringsselskab, dateret den 5. juni 2012, frem-
går af den danske oversættelse vedr. ”årsagerne til og omstændighederne omkring tyveri-
et”:
      ”chaufføren stoppede grundet 45 timers pausen i byen figueres på en parkeringsplads ved en
      tankstation udnævnt af tir. der var lys på parkeringspladsen, som var placeret ca. 20 meter fra
      kassen på tankstationen. hele parkeringspladsen var indhegnet. under tyveriet var jeg i kabi-
      nen, hvor jeg sov. personalet på tankstationen meldte tyveriet til politiet. det var også dem, der
      efterfølgende vækkede mig.”
det fremgår af erklæringen yderligere blandt andet, at chaufføren ikke var i stand til at vur-
dere, hvor mange af varerne, der var gået tabt, ”fordi mange af kartonerne var blevet beska-
diget og varerne ikke var ensartede.”
af en yderligere erklæring fra chaufføren, dateret den 17. maj 2013, fremgår af den danske
oversættelse, at chaufføren ikke var opmærksom på tyveriet, fordi han sov og var påvirket af
en gas, som gerningsmændene havde listet ind i kabinen. han var blevet vækket af tanksta-
tionens personale, som havde bemærket, at der skete noget mistænkeligt, og som ringede til
politiet, der efterfølgende ankom til stedet og konstaterede, at chaufføren var beruset af gas-
sen. at dette ikke var anført i politiets rapport skyldtes, at han så fald skulle have haft fore-
taget en lægeundersøgelse for egen regning. han var ikke i stand til at køre videre, før han
havde sovet. det var også politiets vurdering, at han ikke umiddelbart var i stand til at køre.
                                                    -5-
mængden af gods. kravet
af det ovenfor omtalte ”reservations”-dokument, som der er henvist til i cmr-
fragtbrevenes pkt. 18, og som er dateret den 21. marts 2012 og underskrevet på vegne alpi
og endvidere af lastbilens chauffør, fremgår blandt andet:
      ”the reservations is done – due to rubbery in the trailer while driver was parking close to the
      border from spain to france.
      police report is done.
       by unloading of the trailer today wednesday 21.3 by alpi-herning, we have noticed following:
      …
      client: +brand – c/ment of 7 pllts ex canoa – only received 3 pallets (1 pllt = 16 cartons/1pll = 19
      cartons/1 pll = 20 cartons) rest goods is missing – and the 3 pallets received is with broken pack-
      ing, and missing goods + open cartons.
      client: +brands – c/ment of 12 pllts ex logival – all pallets broken and almost all goods missing.
      only received in total 71 cartons loose. this cartons is also opened and missing inside this car-
      tons unknow.
      …”
af alpis skadesanmeldelse til tryg, dateret den 24. september 2012, fremgår nogenlunde til-
svarende oplysninger om godset som anført ovenfor samt nogle vægtangivelser. det fremgår
endvidere, at lastbilen havde været udsat for røveri, ”hvor chaufføren blev bedøvet (iflg. ud-
sagn fra vognmanden)”, og at sagen var anmeldt til spansk politi.
erstatningskravet på 1.070.637,41 kr., der beløbsmæssigt er ubestridt, er af +brands opgjort
på grundlag af optællingslister af 13. april 2012 af gods efter tyveriet. de optalte varemæng-
der er fratrukket det købte antal varer hos leverandørerne og multipliceret med stykprisen
ved videresalget. beløbet er af +brands anmeldt til tryg i en e-mail den 26. marts 2012.
der er som bilag 1-3 fremlagt ordrebekræftelser, der anskueliggør salgspriserne for de bort-
komne varer. +brands’ egne indkøbsfakturaer fra +brands’ spanske leverandører (perioden
15. februar - 15. marts 2012) er fremlagt som bilag 4, 5, 6 og 7.
alpi har på baggrund af opgørelsen fra +brands over bortkomne varer af 26. marts 2012 (bi-
lag 11) og fremlagte pakkelister (bilag 1b) opgjort vægten af det bortkomne gods til 3.656,19
                                                  -6-
kg, hvilket har dannet baggrund for en nedsættelse af alpis subsidiære påstand under ho-
vedforhandlingen. parterne er enige om, at denne totalvægt kan lægges til grund.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af john skovlyk, gitte pedersen (telekommunikation
uden billede), karl christensen og tom otzen høj.
john skovlyk har forklaret bl.a., at han tidligere var ejer af og den ene af to direktører i det
nu likviderede selskab, +brands. selskabet blev stiftet i februar 2007. virksomheden beskæf-
tigede sig med køb, salg og parallelimport af mærkevarer, primært inden for tekstiler og sko,
men også isenkram. de handlede med kendte mærkevarer (a-brands) som nike, converse,
diesel og brugskunst, fx marimekko og kähler. virksomheden havde mange faste kunder
herunder store supermarkedskæder i hele europa.
+brands købte diesel-, lee- og wrangler-tekstiler mv. hos compania canoa quebrada, som
de havde samarbejdet med gennem længere tid. også pelham sport sl, der var leverandør
af havaiana badesandaler, havde de handlet med i længere tid.
alle varer var videresolgt på forhånd. dette ses også af de fremlagte ordrebekræftelser af 17.
november 2011, 11. november 2011 og 17. januar 2012. også converse-skoen, som fremgår af
indkøbsfakturaen af 15. marts 2012 fra pelham sport sl, var solgt på tidspunktet for tyveriet
- til metro danmark. salgsprisen var 222 kr. pr. stk.
i e-mail af 26. marts 2012 til tryg forsikring opgjorde han salgsværdien af de stjålne og alle-
rede videresolgte varer til i alt 1.070.637,41 kr.
+brands samarbejdede med gitte pedersen, som driver virksomhed med lagerhotel i ran-
ders. når varerne kom ind, talte gitte pedersen dem op, og hun ompakkede dem og pris-
mærkede dem, såfremt køberne ønskede det. der blev normalt ikke udarbejdet optællingsli-
ster, men det gjorde der i dette tilfælde på grund af tyveriet.
                                                 -7-
+brands havde siden opstarten 8 år tidligere samarbejdet med alpi, som han allerede kendte
gennem 4 år fra sit tidligere arbejde i samme branche. alpis speditør peter stensfeldt var de-
res faste kontaktperson, som koordinerede alle deres transporter. han havde med sikkerhed
fuld indsigt i +brands’ transporter af mærkevarer. han kom både på +brands’ lager og kon-
tor. der forelå ikke en generel instruks fra +brands til alpi om transporterne. ved booking af
transporter skrev +brands en e-mail til peter stensfeldt om, hvor mange paller der skulle
hentes hos de forskellige leverandører. han havde selv den direkte kontakt til alpi.
der var ingen krav til transportøren om et fast importtidspunkt. han vidste ikke, at det var
e3 spedition og den polske chauffør, der skulle udføre transporten, og han havde ingen vi-
den om, at lastbilen skulle stå på en tankstation i to dage under chaufførens hvil. dette ville
han nok ikke have accepteret, hvis han var blevet spurgt om det.
inden varerne ankom til alpis terminal i herning, blev han kontaktet af brit pedersen fra
alpi, der oplyste, at der havde været indbrud i traileren. de kendte på det tidspunkt ikke til
omfanget. deres varer var placeret midt i traileren. han blev senere ringet op med flere op-
lysninger om tyveriet. de resterende varer blev dagen efter kørt til gitte pedersens lager i
randers. gitte pedersen arbejder alene, med mindre der er travlhed.
efter tyveriet fortalte han peter stensfeldt, at det ikke var acceptabelt, at varerne var væk.
stensfeldt sagde noget om, at alpi efterfølgende havde ændret deres procedurer, således at
lastbilerne i stedet for at holde hvil på tankstationer i barcelona forblev på læssestederne.
gitte pedersen har forklaret bl.a., at hun siden 2007 har drevet et lager på 450 kvm i randers,
hvor hun opmagasinerer og eventuelt ompakker varer for sine kunder, herunder tidligere
+brands, hvis varer var videresolgt til supermarkedskæder i danmark og tyskland. hun er
altid selv til stede, når speditørerne henter varer fra lageret, og hun står selv for læsning mv.
                                                -8-
hun blev i marts 2012 kontaktet af +brands, som ønskede en optælling af et vareparti efter et
tyveri under en transport. hun forestod selv losning fra bilen og havde hyret freelancere til
at hjælpe med optællingen af varerne.
hun udfyldte optællingslisten af 13. april 2012 i samarbejde med hjælperne. alle kasser blev
åbnet, og alt blev talt op og lagt ind på computeren. listen blev sendt til john skovlyk fra
+brands. optællingen tog en lille uge. der er kun folk på lageret, når hun selv er der.
karl christensen har forklaret bl.a., at han er uddannet speditør og har været ansat hos alpi
siden august 2004. han beskæftiger sig primært med claims, skadesbehandling og kunde-
rådgivning. han hørte første gang om tyveriet i september 2012, men har sat sig ind i den
tidligere korrespondance i sagen. det var peter stensfeldt fra alpi, der betjente +brands.
det fremgår af korrespondancen, at der svar tale om transport af beklædningsgenstande,
men ikke hvilken type, eller at der var tale om mærkevarer. der var heller ikke noget i cmr-
fragtbrevene fra marts 2012, der indikerede, at der var tale om særligt værdifulde varer.
+brands var en tilbagevendende kunde, der ikke havde generelle instrukser om noget. det er
almindeligt, at kunderne ikke oplyser nærmere om, hvad der skal transporteres, og hvis de
gør, fravælger de på grund af prisen alligevel ofte særlige foranstaltninger som ekstra chauf-
fører eller andre typer trailere.
proceduren for booking af transporten var normal, og der blev ikke drøftet nogen specifik
rute for transporten. alpi var ikke involveret i selve planlægningen af ruten eller i valget af
rasteplads. dette afgør chaufføren selv ud fra køre- og hviletidsreglerne.
alpi viderekontraherede transporten til e3 spedition, som de har arbejdet sammen med i fle-
re sammenhænge. cmr-fragtbrevene blev udleveret til chaufføren på afhentningsstedet.
den 16. marts 2012 sendte britt pedersen fra alpi en e-mail med læsseinstruktion til tom ot-
zen høj fra e3 spedition. chaufføren, som kom fra italien med et læs, skulle køre til barcelo-
na og læsse af, for så at hente varer hos en kunde og herefter returnere til terminalen i barce-
                                                  -9-
lona for at læsse færdigt. alpi kendte ikke til e3 speditions undertransportør wulkan, men
alpi var klar over, at der var en undertransportør. der var mangel på lastbiler i området på
tidspunktet for transporten, hvorfor de måtte finde på en lidt alternativ løsning, der inklude-
rede en transport fra italien til spanien. de prøver at undgå disse løsninger, der kan indebæ-
re lange ophold. det forsinker jo transporterne.
der er meget få sikre rastepladser i europa, og de er svære at finde. chaufførerne vælger
derfor typisk store oplyste rastepladser ved tankstationer, når de skal holde deres obligatori-
ske hvil. de sikre rastepladser har adgangskontrol, videoovervågning og vagter mm. han
talte ikke med chaufføren, da denne ankom til herning. chaufføren har handlet efter normal
procedure ved stykgodstransport. hvis de var blevet spurgt, ville de sikkert have spurgt ind
til de faciliteter, som parkeringsstedet kunne tilbyde, og så havde de givetvis sagt god for
det. det havde formentlig været muligt for chaufføren at holde sit hvil på terminalen i barce-
lona, men det er ikke sikkert, at dette havde været mere fornuftigt. det kan ikke uden sær-
skilt aftale forventes, at chaufføren kører f.eks. 100 km ekstra for at kunne parkere på en sik-
ret plads.
lasten ankom den 21. marts 2012 til lageret i herning og blev kørt videre til randers for-
mentlig dagen efter. alpi var ikke inviteret med til optællingen i randers. de fik senere op-
tællingslisterne. han ved ikke, hvordan traileren så ud ved ankomsten til herning.
der var andre end +brands, der havde varer med på traileren. der er ikke rejst andre krav.
tom otzen høj har forklaret bl.a., at han har været speditør siden 1992 og været hos e3 spe-
dition i 9-10 år. han var afdelingsleder på tidspunktet for tyveriet og er nu hos alpi.
e3 spedition havde samarbejdet med alpi gennem 9-10 år og også om den foreliggende
transport fra spanien til danmark. der var tale om en enkeltransport. normalt foregik trans-
porterne fra italien til danmark, men i netop dette tilfælde var der nogle problemer, som
blev løst ved, at lastbilen kørte fra italien til spanien, hvor noget gods skulle losses. de har
ikke benyttet denne fremgangsmåde før, og vidnet havde ingen forudgående erfaringer med
                                                - 10 -
spanien. turen hed således milano – barcelona - herning. som det fremgår af læsseinstruk-
sen, skulle der i barcelona læsses med stykgods. de kendte ikke til sammensætningen af det-
te stykgods. der var ingen oplysninger, heller ikke i cmr-fragtbrevene, der pegede på, at
der var tale om mærkevarer, sko eller tekstiler.
vognmandsfirmaet wulkan kørte fast for e3 spedition med 2-3 biler. de havde ingen tidlige-
re dårlige erfaringer med wulkan. e3 spedition havde set vognmandsfirmaets forsikrings-
papirer, men de foretager ikke noget tjek af de enkelte chauffører.
e3 spedition har helt sikkert spurgt ind til og fået orientering om, at chaufføren var tæt på at
skulle holde sit lange ugentlige hvil på 45 timer, da det jo var e3 spedition, der planlagde tu-
ren. de følger med i chaufførerne køre- hviletidssituation og planlægger efter det. men
chaufføren passer i øvrigt selv hvilene. han ved ikke, om der var andre chauffører, der kun-
ne have udført transporten. e3 spedition havde forud for transporten konfereret med alpi
om turens forløb. alpi var jo e3 speditions kunde, og der kunne jo være f.eks. tidsterminer
for turen, der ikke passede alpi.
det er selvfølgelig et problem for branchen med de lange hvil under transporterne, men så-
dan er reglerne. det er måske nok muligt på nogle terminaler at holde det lange hvil dér. e3
spedition vejleder sine chauffører om, at de skal holde hvil, hvor der er belyst og aktivitet.
parternes synspunkter
 for tryg er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af
16. november 2016, hvoraf fremgår bl.a.:
      ”det er ubestridt, at der ved de sagsøgtes levering til sagsøgers forsikringstager af den
      omhandlede forsendelse blev taget forbehold for bortkomst af produkter.
      det fremgår af alpis egen opgørelse af den 21. marts 2012, bilag 12, at der af alpi blev
      konstateret følgende i forbindelse med en gennemgang af den modtagne forsendelse på
      alpis lager:
                                              - 11 -
”client: +brands – c/ment of 7 pllts ex canoa – only received 3 pallets (1 pllt = 16 car-
tons/1 pll = 19 cartons/1 pll = 20 cartons) rest goods is missing – and the 3 pallets re-
ceived is with broken packing and missing goods + open cartons
client +brands –c/ment of 12 pllts ex logival – all pallets broken and almost all goods
missing. only received in total 71 cartons loose. this cartons is also opened and missing
inside this cartons unknown.”
det fremhæves, at der af virksomheden repack er foretaget en opgørelse og optælling af
de bortkomne varer. jf. sagens bilag 14.
det indtalte erstatningskrav er opgjort i overensstemmelse med cmr-lovens § 29, stk. 1
idet de omhandlede varer allerede inden de sagsøgtes overtagelse af varerne til befor-
dring var videresolgt til coop danmark, metro danmark og metro cash & carry, tysk-
land for de beløb, som fremgår af sagens bilag 11.
der henvises i denne forbindelse til sagens bilag 1, der er metro c&c deutschland
gmbh’s ordrebekræftelse af den 17. januar 2012 til sagsøgers forsikringstager, hvoraf det
fremgår, at købsprisen udgjorde eur 15,50 pr. stykenhed.
der henvises til sagens bilag 2, der er coop danmark a/s ordrebekræftelse af den 17. no-
vember 2011 til sagsøgers forsikringstager, hvoraf det fremgår, at købsprisen udgjorde
dkk 87,00 pr. stykenhed.
der henvises til sagens bilag 3, der er metro c&c deutschland gmbh’s ordrebekræftelse
af den 11. november 2011 til sagsøgers forsikringstager, hvoraf det fremgår, at købsprisen
udgjorde eur 16,75 stykenhed.
det opgjorte erstatningskrav er således udtryk for og svarer til værdien af den stjålne for-
sendelse på tidspunktet, hvor denne blev overtaget til befordring af de sagsøgte i spani-
en.
sagsøgte 1 viderekontraherede, efter det oplyste, transporten af mærkevaretøjet til sag-
søgte 2, e3 spedition-transport as, der imidlertid – angiveligt – ikke selv udførte trans-
porten, men viderekontraherede denne til en udførende fragtfører, der, efter det oplyste,
udførte transporten med en presenningstrailer (med reg.nr. wb 359ah).
der foreligger alene ganske få og sparsomme oplysninger om omstændighederne i for-
bindelse med udførelsen af transporten, og om de forhold, der førte til, at mærkevaretøjet
blev stjålet.
de sagsøgte er opfordret til nærmere at oplyse om og redegøre for, hvorledes transporten
var planlagt og blev udført.
de sagsøgte har ikke besvaret de fremsatte provokationer.
det kan konstateres, at transporten angiveligt var tilrettelagt sådan (eller netop på grund
af manglende tilrettelæggelse blev foretaget sådan) at der af en polsk chauffør blev fore-
taget et ophold på en ubeskyttet parkeringsplads i spanien med en fuldt-lastet presen-
ningstrailer fra den 16. marts 2012 kl. 09:35 til den 18. marts 2012 kl. 16:00 (i 55 timer). det
                                                   - 12 -
      er ubestrideligt, at dette meget lange ophold på en parkeringsplads i spanien væsentligt
      forøgede risikoen for det tyveri af godset, som faktisk indtrådte.
      det fastholdes, at det må anses for groft uagtsomt, at transporten blev udført på en sådan
      måde, at dette særdeles lange ophold blev foretaget, idet der af de sagsøgte burde have
      været benyttet en chauffør, der ikke havde behov for at foretage ophold i flere døgn på en
      parkeringsplads for at foretage transporten.
      anbringender:
      til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende,
      at     de sagsøgte som kontraherende fragtførere er erstatningsansvarlige for følgerne af
             det indtrådte tyveri af forsendelsen med mærkevaretøj, jfr. cmr-lovens § 24,
      at     de sagsøgte under de foreliggende omstændigheder ikke er berettigede til at be-
             grænse deres erstatningsansvar, idet bortkomsten må anses at være forårsaget som
             følge af grov uagtsomhed eller retsstridige handlinger, som de sagsøgte er erstat-
             ningsansvarlige for, og
      at     et ansvarsbegrænsningsbeløb, i den udstrækning det måtte være relevant, må be-
             regnes på grundlag af vægten af den omhandlede forsendelse på 4.800 kilo [denne
             vægtangivelse er i forbindelse med hovedforhandlingen ændret til 3.656,19 kg og
             modsvarer den endelige subsidiære påstand på 30.456 sdr]., idet de sagsøgte ikke
             har dokumenteret, at vægten af den bortkomne forsendelse var lavere end dette.”
for alpi er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af
16. november 2016, hvoraf fremgår bl.a.:
      ”ansvarsfrihed, jf. cmr-lovens § 24, stk. 2
      denne sag drejer sig om, hvorvidt alpi er ubegrænset eller delvist erstatningsansvarlig
      som kontraherende transportør for bortkomst af en forsendelse, som blev overgivet til
      alpi til transport fra spanien uden nogen oplysning om indholdet af forsendelsen og
      uden nogen oplysning om, at forsendelsen ikke skulle transporteres som almindeligt
      stykgods.
      alpi påtog sig som kontraherende transportør at forestå den i sagen omhandlede trans-
      port. transporten blev af +brands aps booket som almindeligt stykgods, uden at alpi
      modtog oplysninger om varens art eller værdi.
      det fremhæves, at der heller ikke i dokumenterne modtaget fra +brands aps var nogen
      form for angivelse af, at den omhandlede forsendelse skulle være forudsat at være særligt
      værdifuld, idet det ikke er påkrævet, at handelsfaktura eller tolddokumenter følger god-
      set, når transporten udføres inden for eu.
                                              - 13 -
der var således ikke i transportaftalen mellem +brands aps og alpi kontraheret om en
transport, som krævede ekstraordinær håndtering eller aftalt yderligere sikringsforhold,
og alpi har derfor også kun beregnet sig fragt ud fra almindelige stykgodsforsendelser.
på den baggrund gøres det gældende, at alpi er fri for ansvar, idet bortkomsten skyldes
manglende anvisninger fra +brands aps’ side, jf. cmr-lovens § 24, stk. 2.
den i sagen omhandlede transport blev af alpi i det hele overladt til (viderekontraheret
til) e3 spedition, og den fra +brands aps modtagne bookinginstruktion blev ligeledes vi-
deregivet af alpi til e3 spedition.
efter det over for alpi oplyste har e3 spedition viderekontraheret udførelsen af transpor-
ten til et polsk transportfirma benævnt p.h.u. wulkan.
omstændighederne i forbindelse med bortkomst af godset under udførelsen af den om-
handlede transport indtrådte således, mens e3 spedition udførte sine forpligtelser over-
for alpi, og kan således i det hele – såfremt et ansvar foreligger – henføres til e3 spediti-
ons forhold og/eller p.h.u. wulkans forhold.
på den baggrund gøres det gældende, at alpi er fri for ansvar, idet bortkomsten skyldes
eventuelle fejl eller forsømmelser fra e3’s eller p.h.u. wulkans side.
i øvrigt bemærkes det, at det ikke i forbindelse med bookingen af transporten var aftalt
mellem alpi og e3, at der skulle foretages parkering i 55 timer på en rasteplads i spanien.
men eftersom chaufføren netop havde afsluttet en transport, hvorefter han kørte til alpis
terminal i barcelona for at laste stykgods, var han selvfølgelig forpligtet til at overholde
køre- og hviletidsreglerne.
alpi havde ikke fået nogen instruktioner fra +brands aps om, hvor et sådant hvileophold
skulle foretages. det kan derfor ikke anses for groft uagtsomt, at hvilet blev afholdt på en
belyst og bemandet rasteplads i spanien – hvilket i øvrigt sker i hele europa med samme
type stykgods uden særlige betænkeligheder.
imens chaufføren foretog det lovpligtige hvil, blev han udsat for bedøvende gasser, hvor-
for han ikke havde mulighed for at afværge bortkomsten af stykgodset. det fremgår så-
ledes af det i sagen fremlagte materiale, at der ikke foreligger nogen omstændigheder,
der kan tyde på, at den udførende transportør har handlet groft uagtsomt i forbindelse
med transportens udførelse.
på den baggrund gøres det gældende, at bortkomsten skyldes omstændigheder, som den
udførende transportør ikke kunne undgå eller afværge, idet godset, ifølge det over for
alpi oplyste, bortkom som følge af røveri. alpi kan derfor ikke pålægges ansvar herfor,
jf. cmr-lovens § 24, stk. 2.
ansvarsbegrænsning, jf. cmr-lovens § 29, stk. 2, jf. § 37 e.c.
for det tilfælde, at retten måtte anse det for bevist, at varerne er bortkommet ved simpelt
tyveri, mens forsendelsen befandt sig i den udførende transportørs varetægt, gøres det
gældende, at tryg ikke har godtgjort, at bortkomsten er forvoldt ved grov uagtsomhed.
                                                    - 14 -
     på den baggrund gøres det gældende, at alpis ansvar under alle omstændigheder vil
     skulle begrænses til 8,33 sdr, jf. cmr-lovens § 29, stk. 2, jf. § 37 e.c.
     i øvrigt er der i stævningen ikke fremlagt nogen beviser eller anført nogle omstændighe-
     der, der gør det muligt at beregne cmr-begrænsningsbeløbet.
     i relation til tabsopgørelsen bemærkes det – så vidt alpi kan konkludere ud fra bilag 11 –
     at det var +brands aps, der ganske ensidigt og uden medvirken fra en uvildig tredje-
     mand foretog optælling af hvilke varer, der angiveligt var forsvundet i forbindelse med
     røveriet/tyveriet. desuden er der heller ikke ved fremlæggelsen af bilag 14 ført bevis for
     vægten af det bortkomne gods.
     herudover bemærkes det, at trygs krav under alle omstændigheder ikke er opgjort kor-
     rekt i henhold til cmr-loven § 29, idet der tilsyneladende er sket opgørelse af værdien på
     afsendelsesstedet. kravet er derimod tilsyneladende baseret på eksportfakturaerne, dvs.
     inklusiv fortjeneste på destinationen.
     på den baggrund bestrides det, at tryg med tilstrækkelig sikkerhed har dokumenteret
     hvilke varer, der blev stjålet, vægten af disse varer samt værdien af disse varer. i mangel
     af et sådanne bevis, bør alpi helt frifindes.
     under alle omstændigheder gøres det gældende, at alpi’s erstatningsansvar ikke kan
     overstige et beløb svarende modværdien i dkk af 39.984 sdr [dette er ændret til 30.456
     sdr, svarende til den under hovedforhandlingen opgjorte vægt på 3.656,19 kg.].
     det er ikke godtgjort af tryg, at bortkomsten af godset blev forvoldt ved grov uagtsom-
     hed, hvorfor alpi efter § 24, stk. 2 i hvert fald ikke kan tilpligtes at betale mere end
     ovennævnte ansvarsbegrænsningsbeløb, jf. cmr-lovens § 29, stk. 2, jf. § 37 e.c.
     rentepåstand, jf. cmr-lovens § 35
     alpi’s rentepåstand støttes på cmr-lovens § 35, hvorefter der af erstatningsbeløb kan
     kræves rente med 5 % p.a. fra den dag, da retsforfølgning påbegyndtes.”
for e3 spedition er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdoku-
mentet af 15. november 2016, hvoraf fremgår bl.a.:
     ”til støtte for de nedlagte påstande gør e3 gældende,
     at      e3 ikke stod i nogen kontraktslig relation til trygs forsikringstager +brands og der-
             for allerede af den grund bør frifindes for trygs påstand,
     at      e3 kun modtog instruktion fra alpi i e-mail af 16. marts 2012 om at læsse stykgods
             på alpis spanske samarbejdspartners terminal i barcelona (bilag a),
     at      alpi ikke oplyste godsets art eller værdi i forbindelse med læsseinstruktionen,
                                           - 15 -
at e3 ikke modtog trygs forsikringstager +brands’ bookinginstruktion fra alpi i for-
   bindelse med læsseinstruktionen,
at e3 videregav læsseinstruktionen til sin polske samarbejdspartner, vognmandsfir-
   ma p.h.u. wulkan’s chauffør, dariusz swiniarski,
at dariusz swiniarski i overensstemmelse hermed kørte til alpis spanske samar-
   bejdspartner bcn’s adresse i barcelona, hvor stykgods blev læsset og fragtbrevene
   nr. 0463374 og 0463375 (bilag b og c) udstedt,
at fragtbrevene ikke indeholdt oplysninger om særligt værdifuldt eller særligt tyve-
   tækkeligt gods,
at e3 havde haft samarbejde med wulkan gennem nogen tid, uden at samarbejdet
   havde givet anledning til utilfredshed hos e3,
at chauffør swiniarski gjorde holdt på motorvejsrastepladsen ved byen figueres i
   spanien, fordi han som følge af gældende eu-forordning om køre-/hviletidsregler
   var forpligtet til at holde en 45-timers pause,
at rastepladsen er en større, meget benyttet rasteplads med en tankstation med be-
   lysning af parkeringsarealet og indhegning,
at lastbilen var parkeret ca. 20 meter fra kassen på tankstationen,
at chaufføren befandt sig i/ved lastbilen under hele sin hvilepause,
at der blev forøvet indbrud i lastvognstogets sættevogn natten mellem den 17. og 18.
   marts 2012, medens chaufføren sov og var påvirket af en bedøvende gasart, som
   gerningsmændene havde sprøjtet ind i lastbilens førerhus,
at personalet på tankstationen kontaktede politiet, der foretog afhøring af chauffør
   dariusz swiniarski under medvirken af polsk/spansk tolk på politistationen i figu-
   eres,
at e3 er ansvarsfri i medfør af cmr-lovens § 24, stk. 2, idet bortkomsten af godset
   skyldes, at gerningsmændene bedøvede chaufføren og derved skabte mulighed for
   borttagelse af stykgodset på lastbilen på en måde, fragtføreren ikke kunne undgå,
   og/eller manglende instruktion fra trygs forsikringstager +brands og alpi om
   nødvendigheden af særlige forholdsregler som følge af godsets eventuelle tyveri-
   tækkelige karakter,
at valget af rasteplads, henset til godsets karakter af almindeligt stykgods, ikke kan
   bebrejdes fragtføreren,
at alpi havde fuldt kendskab til, at chauffør swiniarski havde afsluttet en anden
   transport og derfra kørte til lastning på alpis terminal i barcelona for dér at laste
   stykgods til danmark, og at chaufføren var forpligtet til at overholde gældende kø-
   re-/hviletidsregler,
at e3 ikke havde fået instruktioner om, hvor et eventuelt ophold skulle foretages,
                                                   - 16 -
      at    e3 følgelig ikke videregav en sådan instruktion til den udførende fragtfører,
      at    e3’s ansvar kan begrænses i henhold til cmr-lovens § 29, stk. 2, idet der ikke af
            tryg eller alpi er godtgjort nogen som helst forhold, der kan støtte trygs anbrin-
            gende om, at der af e3, wulkan eller chaufføren er udvist grov uagtsomhed, jf.
            cmr-lovens § 37,
      at    tryg støtter sit krav på en ensidigt af trygs forsikringstager +brands foretaget op-
            tælling og opgørelse af den hævdede bortkomne varemængde,
      at    der ikke af tryg hhv. alpi er angivet og dokumenteret præcise vægtangivelser af
            det angiveligt bortkomne gods, der giver mulighed for at beregne cmr-
            ansvarsbegrænsningsbeløbet,
      at    e3 også af disse grunde helt bør frifindes,
      at    retten, såfremt retten finder, at der bør pålægges e3 et begrænset ansvar, bør tage
            udgangspunkt i de i alpis anmeldelse til sin ansvarsassurandør af 24. september
            2012 (bilag a) indeholdte vægtangivelser for de samlede varer til trygs forsik-
            ringstager +brands, dvs. maksimalt 4.800 kg svarende til et maksimalt begræns-
            ningsbeløb på 39.984 sdr [dette er ændret til 30.456 sdr, svarende til den under
            hovedforhandlingen opgjorte vægt på 3.656,19 kg.].
      at    tryg ikke, trods opfordret hertil i alpis og e3’s svarskrifter, har oplyst baggrunden
            for, at man ikke på sædvanlig vis lod foretage en uvildig opgørelse af det angiveli-
            ge omfang af den bortkomne varemængde,
      at    tryg ikke har opgjort sit krav i overensstemmelse med cmr-lovens § 29, idet vær-
            dierne ikke svarer til godsets værdi på afsendelsesstedet, men derimod bl.a. inde-
            holder trygs forsikringstagers fortjeneste ved videresalg af varerne.”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
under de foreliggende bevismæssige omstændigheder, herunder hvor der hverken forelig-
ger klarhed over omstændighederne omkring chaufførens parkering af lastbilen på raste-
pladsen ved byen figueres, parkerings- og rastepladsens indretning eller tyveriet fra presen-
ningstraileren af det tyveritækkelige gods, der efter lastbilens ankomst til parkeringspladsen
den 16. marts 2002 efter det fremkomne fandt sted den 18. marts 2012, finder retten ikke, at
fragtførerne har løftet bevisbyrden for ansvarsfrihed, jf. cmr-lovens § 24, stk. 2.
                                               - 17 -
med hensyn til spørgsmålet om grov uagtsomhed, jf. cmr-lovens § 37, bemærkes, at
+brands efter det foreliggende bestilte transporten som almindelig stykgodstransport. heref-
ter og idet der ikke foreligger oplysninger, der kan give grundlag for en antagelse om, at der
er forhold vedrørende placering af traileren på rastepladsen eller i øvrigt andre særlige for-
hold, der kan bebrejdes transportørerne eller chaufføren i forbindelse med tyveriet, findes
det ikke godtgjort, at der har foreligget grov uagtsomhed.
det følger af det anførte, at det påhviler transportørerne at udrede erstatning i overens-
stemmelse med begrænsningsreglen i cmr-lovens § 29.
herefter og som sagen er forelagt, herunder som den subsidiære påstand er nedlagt og præ-
ciseret i forbindelse med hovedforhandlingens start, tages trygs subsidiære påstand til følge
over for alpi, hvis subsidiære påstand er overensstemmende hermed. endvidere tages alpis
friholdelsespåstand, som den er nedlagt over for e3 spedition, til følge med renter og sags-
omkostninger.
med hensyn til trygs påstand over for e3 spedition bemærkes, at det er uomtvistet, at der
ikke mellem tryg eller +brand, i hvis rettigheder tryg er indtrådt, og e3 spedition som mel-
lemkontraherende fragtfører har foreligget et direkte aftaleforhold. der er ikke under sagen
rejst spørgsmål om, at e3 spedition skal have pådraget sig et ansvar uden for kontrakt. her-
efter og idet tryg ikke har anført omstændigheder, der kan føre til et andet resultat, har tryg
ikke godtgjort grundlag for at kunne rette sit krav direkte mod e3 spedition. e3 spedition
frifindes derfor for trygs påstand.
særligt med hensyn til opgørelsen af kravet bemærkes, at retten i overensstemmelse med
cmr-lovens § 29, stk. 1, lægger den sidst handlede pris til grund som udtryk for den værdi,
som godset havde på stedet og tidspunktet for transporten. dette svarer til grundlaget for
beregningen af parternes subsidiære påstande, jf. ovenfor.
konklusion
                                                - 18 -
det følger af det anførte, at alpi skal betale sdr 30.456 til tryg, at e3 spedition skal friholde
alpi for ethvert beløb, inklusive renter og sagsomkostninger, som alpi pålægges at betale til
tryg, og at e3 spedition skal frifindes for trygs påstand.
med hensyn til renter forholdes som nedenfor bestemt.
efter sagens udfald og omstændigheder forholdes således med hensyn til sagens omkostnin-
ger: alpi skal betale sagsomkostninger til tryg med 31.900 kr., hvoraf 6.900 kr. udgør dæk-
ning af retsafgift, mens resten udgør rimelige advokatomkostninger; e3 spedition skal betale
sagsomkostninger til alpi med 25.000 kr. til dækning af rimelige advokatomkostninger; tryg
skal betale sagsomkostninger til e3 spedition med 40.000 kr. til dækning af rimelige advo-
katomkostninger.
                                      thi kendes for ret:
alpi danmark a/s betaler inden 14 dage til tryg forsikring a/s sdr 30.456 med tillæg af
renter med 5 % p.a. fra den 22. april 2013, samt dkk 31.900 i sagsomkostninger.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
e3 spedition-transport as tilpligtes at friholde alpi danmark a/s for ethvert beløb, inklusi-
ve renter og sagsomkostninger, som alpi danmark a/s pålægges at betale til tryg forsik-
ring a/s. inden 14 dage betaler e3 spedition-transport as dkk 25.000 i sagsomkostninger
til alpi danmark a/s.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
e3 spedition-transport as frifindes for tryg danmark a/s’ påstand. inden 14 dage betaler
tryg danmark a/s dkk 40.000 i sagsomkostninger til e3 spedition-transport as.
                                            - 19 -
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
                                  claus forum petersen
johnny holm jensen                                          flemming werner jensen
                                          (sign.)
                                       ___ ___ ___
                            udskriftens rigtighed bekræftes
                               sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                      højesterets kendelse
                      afsagt mandag den 11. november 2013
sag 187/2013
dr ved generaldirektør maria rørbye rønn
(advokat peter lambert)
mod
a
(advokat christian harlang)
i tidligere instanser er afsagt kendelser af københavns byret, fogedretten, den 23. april 2013
og af østre landsrets 7. afdeling den 17. juni 2013.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jytte scharling, thomas rørdam og jens peter
christensen.
påstande
kærende, dr ved generaldirektør maria rørbye rønn, har nedlagt påstand om stadfæstelse af
fogedrettens kendelse.
a har påstået stadfæstelse af landsrettens kendelse.
sagsfremstilling
a indleverede den 5. april 2013 til københavns byret, fogedretten, en anmodning om ned-
læggelse af fogedforbud mod dr’s visning af en tv-udsendelse på hjemmesiden dr.dk. under
forbudssagen nedlagde a følgende påstand:
                                                 - 2 -
       ”det forbydes rekvisitus, danmarks radio v/ generaldirektør maria rørbye rønn, at
       gøre tv-udsendelsen ”kontant: snydt når du sælger bil” tilgængelig for offentligheden
       på www.dr.dk eller ved anden offentlig udbredelse.”
tv-udsendelsen ”kontant: snydt når du sælger bil”, der blev vist på dr1 den 2. april 2013,
og som efterfølgende blev lagt på hjemmesiden dr.dk, omhandlede fem hjemmesider, der til-
bød at vurdere brugte bilers salgspris. det fremgår af udsendelsen, at brugerne, der benyttede
sig af hjemmesiderne, var af den opfattelse, at tjenesten var gratis, og at de derfor blev over-
rasket, når de efterfølgende blev opkrævet 399 kr. for vurderingen. ifølge tv-udsendelsen stod
to navngivne personer bag hjemmesiderne, hvoraf den ene var a.
a, der under sagen har bestridt, at han står bag hjemmesiderne, har anført bl.a., at tv-udsen-
delsens fremstilling af ham som ”bagmand” for de ”danske fupsider” og ”fuskede bilvurde-
ringer” er strafbar efter straffelovens § 267, og at omtalen af en gammel straffedom er selv-
stændigt injurierende, jf. straffelovens § 271, stk. 2.
københavns byret, fogedretten, afviste ved kendelse af 23. april 2013 sagen med følgende
begrundelse:
       ”det følger af det særlige presseretlige ansvarssystem, at begæringer om fogedforbud
       mv. skal rettes mod den ansvarshavende redaktør – i dr’s tilfælde generaldirektøren jf.
       bekendtgørelse om vedtægt for dr § 19.
       fogedretten finder, at rekvirenten ved at benævne rekvisitus ”danmarks radio v/ gene-
       raldirektør maria rørby” har anlagt sagen mod mediet og ikke mod generaldirektøren
       personligt som ansvarshavende. på denne baggrund tages rekvisitus’ påstand om afvis-
       ning til følge.”
ved kæreskrift af 25. april 2013 kærede a fogedrettens kendelse til østre landsret, der ved
kendelse af 17. juni 2013 ophævede fogedrettens afgørelse og hjemviste sagen til fornyet be-
handling ved fogedretten. i landsrettens begrundelse hedder det:
       ”landsretten finder, at kærende – uanset de særlige bestemmelser i medieansvarsloven
       om strafferetligt eller erstatningsretligt ansvar for udsendelser i radio og fjernsyn og den
       af fogedretten fremhævede bestemmelse i bekendtgørelse nr. 102 af 28. januar 2010 om
       vedtægt for dr § 19, stk. 1 – kan rette sin forbudsbegæring mod dr som angivet i for-
       budsbegæringen.
                                                - 3 -
       landsretten ophæver derfor fogedrettens afgørelser, og sagen hjemvises til fortsat be-
       handling ved fogedretten.”
procesbevillingsnævnet meddelte den 5. juli 2013 dr tilladelse til kære til højesteret af
landsrettens kendelse, og dr kærede herefter den 10. juli 2013 landsrettens kendelse til høje-
steret.
dr anmodede endvidere ved brev af 12. august 2013 højesteret om at tillægge dr’s kære af
landsrettens kendelse af 17. juni 2013 opsættende virkning, hvilket a protesterede imod.
den 29. august 2013 besluttede højesteret at tillægge dr’s kære af landsrettens kendelse op-
sættende virkning.
anbringender
dr har anført bl.a., at fogedretten i københavn ifølge sin faste praksis har anset redaktøren
for rette rekvisitus i forbudssager vedrørende mediets indhold, jf. herved bl.a. fogedretten i
københavns kendelser af 27. september 2012 i sag fs f3-18369/2012 og af 14. maj 2013 i
sagerne fs m4-8903/2013 og fs m4-8904/2013.
medieansvarsloven og dens bagvedliggende hensyn samt retsplejelovens krav til og forudsæt-
ninger om rette forbudsadressat fører også til, at rette rekvisitus i forbudssager mod medier er
redaktøren, hvilket i dr’s tilfælde er generaldirektøren, jf. medieansvarslovens § 5, stk. 1-2,
og forarbejderne hertil.
et af medieansvarslovens hovedformål er at definere ansvarssubjekterne for mediets indhold,
men loven indeholder også bestemmelser om kompetencen med hensyn til indholdet. loven
udpeger ikke specifikt ansvarssubjektet for fogedforbud, men når en forbudsbegæring vedrø-
rer mediets indhold, bør ansvarssystemet, kompetenceforholdene og hensynene bag loven dog
føre til, at rette rekvisitus er redaktøren. den klare hovedregel efter medieansvarsloven er, at
kun fysiske personer kan være ansvarlige for mediets indhold.
mediet som sådant har ingen kompetence efter loven og forudsættes i henhold til forarbej-
derne alene at fastlægge det principielle grundlag og overordnede redaktionelle linjer, jf. be-
                                               - 4 -
tænkning nr. 1205/1990 om medieansvar, s. 193-194 og 196-197. mediet kan endvidere kun
pådrage sig straf- eller erstatningsansvar, såfremt redaktøren ikke kan gøres ansvarlig, jf. § 23,
stk. 1. mediets ansvar må således ubetinget anses som subsidiært i forhold til redaktørens an-
svar.
når det drejer sig om radio- og fjernsynsvirksomheder, fremgår det af medieansvarslovens 5,
stk. 2, at der ved redaktør forstås den, der er beføjet til at træffe endelig beslutning om at ud-
sende et program eller et indslag. det betyder samtidig, at kompetencen til at træffe endelig
bestemmelse om, hvorvidt et program eller et indslag skal fjernes fra et medies hjemmeside,
ligger hos redaktøren.
det beror på et bevidst valg, at lovgiver har valgt at udpege redaktøren som den centralt an-
svarlige for mediets indhold. hvis mediet på nogen måde skulle have et ansvar for indholdet,
ville det med god ret kunne blande sig i spørgsmålet om indholdet, og hermed i redaktørens
kompetenceområde. dette er netop, hvad man har villet undgå ud fra hensynet til den størst
mulige ytrings- og informationsfrihed. hvis dr anses for rette rekvisitus, vil det indebære en
latent risiko for, at dr som medie vil finde anledning til at blande sig i udsendelserne i dr
for at hindre, at der opstår forbudssager, som dr som medie i givet fald vil være part i.
da sagen vedrører visning af en udsendelse på dr’s hjemmeside, er det redaktøren, som un-
der straf- og erstatningsansvar bestemmer, om en udsendelse skal vises eller ej. dr kan derfor
heller ikke efter den materielle ret have den undladelsesforpligtelse, der er spørgsmål om at
sikre overholdt. når dr aldrig vil kunne foretage de relevante handlinger, kan dr heller ikke
anses for at være rette rekvisitus.
hvis det tillades, at der nedlægges forbud mod et medie i en sag som den foreliggende, skal
rekvirenten efter de nye regler i retsplejeloven anlægge en hovedsag i henhold til retsplejelo-
vens § 425. hovedsagen er ikke en justifikationssag, men en sag til endelig afklaring af, om
den rettighed, som har givet anledning til forbuddet, også rent faktisk består. en sådan sag
skal imidlertid ikke anlægges mod mediet, men ifølge medieansvarsloven mod redaktøren
og/eller den journalist, der har formuleret de relevante udsagn i udsendelsen. det vil være en
uheldig retsstilling, hvis forbudssagen tillades anlagt mod én part i alle tilfælde, mens hoved-
                                                 - 5 -
sagen nødvendigvis må anlægges mod en anden part i alle tilfælde. den samme uheldige situ-
ation vil foreligge efter de hidtidige regler, der finder anvendelse i nærværende sag.
a har anført bl.a., at dr er indehaver af hjemmesiden dr.dk, og at forbudssagen derfor efter
sædvanlig praksis skal rettes mod danmarks radio ved generaldirektøren som rette rekvisitus,
jf. f.eks. ufr 1989.726 h, ufr 1999.1154/2 ø og ufr 2010.1859 h.
det er i teori og retspraksis fast antaget, at forbud mod en virksomhed, som er en selvstændig
juridisk person, bør rettes mod virksomheden ved dens ledelse. det er derimod ikke som an-
ført af fogedretten korrekt, at begæringer om fogedforbud skal rettes mod den ansvarshavende
redaktør personligt. dette følger hverken af medieansvarsloven, retsplejeloven eller nogen
anden retskilde. vedtægten for dr er i den forbindelse ikke en relevant retskilde.
medieansvarsloven indeholder særlige bestemmelser om straf- og erstatningsansvar for ind-
holdet af bl.a. fjernsynsudsendelser og i et vist omfang andre massemedier. et forbud er ikke
en straf eller erstatning, som redaktøren ifalder ansvar for efter medieansvarsloven, og forbud
er således ikke omfattet af loven.
undladelsespligten til ikke at krænke rekvirentens privatlivsbeskyttelse på hjemmesiden dr.dk
påhviler danmarks radio, der som indehaver af hjemmesiden dr.dk er forbudsadressat for
data, der spredes via denne hjemmeside. medieansvarsloven indebærer ikke en fravigelse af
dette udgangspunkt. det er efter retsplejelovens regler om forbud endvidere ikke et krav, at
rekvisitus ifalder straf- eller erstatningsansvar, jf. f.eks. ufr 2010.2221 h.
subsidiært gøres det gældende, at hvis generaldirektør maria rørbye rønn i henhold til me-
dieansvarsloven er rette rekvisitus, så er partsbetegnelsen i fogedbegæringen korrekt og til-
strækkelig klar til, at sagen burde være fremmet til realitetsbehandling af fogedretten.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om medieansvarslovens regler fører til, at en anmodning om nedlæggelse af et
fogedforbud mod en tv-udsendelse offentliggjort på hjemmesiden dr.dk kan rettes mod dr
som medie (i forbudsbegæringen angivet som ”danmarks radio v/ generaldirektør maria
                                            - 6 -
rørbye rønn”), eller om forbudsbegæringen skal rettes mod generaldirektøren personligt som
ansvarshavende.
mediansvarslovens regler afgrænser kredsen af ansvarssubjekter i straffe- og erstatningsretlig
henseende, men indeholder ikke nogen regulering af, hvem en forbudsbegæring skal rettes
mod.
et fogedforbud kan rettes mod den, der har den undladelsesforpligtelse, som med forbuddet
ønskes overholdt. denne forpligtelse påhviler for dr’s vedkommende dr ved selskabets
øverste ledelse. hvad dr i vedtægtsform måtte have fastlagt om de interne kompetencefor-
hold kan i denne forbindelse ikke være afgørende.
anmodningen om nedlæggelse af fogedforbud kan på den anførte baggrund rettes mod dr
som angivet i forbudsbegæringen, og højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse.
spørgsmålet om sagsomkostninger afgøres af fogedretten i forbindelse med sagens fortsatte
behandling.
                                     thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.


text:
                               højesterets dom
                        afsagt onsdag den 19. december 2012
sag 189/2012
(2. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat kåre pihlmann, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i glostrup den 20. december 2011 og af østre
landsrets 11. afdeling den 16. februar 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, marianne
højgaard pedersen, henrik waaben og kurt rasmussen.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse for overtrædelse af straffelovens § 245,
stk. 1, jf. § 21, subsidiært frifindelse for overtrædelse af straffelovens § 252, stk. 1, og i øvrigt
formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t har navnlig anført, at hun enten havde forsæt til at volde nærliggende fare for forurettedes
liv eller førlighed, jf. straffelovens § 252, stk. 1, eller forsæt til at realisere faren, jf.
straffelovens § 245. det savner mening at hævde, at hun havde forsæt til samtidig at begå
begge forbrydelser, når der er tale om én kørsel over for samme forurettede.
da der er tale om en farlig situation opstået i trafikken under anvendelse af et køretøj, bør
forholdet henføres under straffelovens § 252, stk. 1, i overensstemmelse med fast retspraksis
på området.
                                                - 2 -
hvis højesteret finder, at t har haft forsæt til forsøg på vold, skal der ske frifindelse for
overtrædelse af straffelovens § 252, stk. 1, da straffelovens § 245 er et skadedelikt, og
skadedelikter fortrænger konkrete faredelikter.
under alle omstændigheder bør straffen nedsættes, da der var tale om en enkeltstående spon-
tan handling, hvor forurettede ikke kom til skade. hertil kommer, at t er ustraffet og har gode
personlige forhold.
anklagemyndigheden har navnlig anført, at det ikke er udelukket at straffe i sammenstød for
overtrædelse af et skadedelikt og et konkret faredelikt i forbindelse med samme handling ret-
tet mod samme person. forholdet er ikke reguleret af straffelovens § 88, og det er overladt til
domstolene at træffe afgørelse herom. der er i retspraksis en række eksempler på, at der er
straffet i sammenstød mellem straffelovens §§ 119, 241, 245 eller 249 på den ene side og
straffelovens § 252 på den anden side. det afhænger af en konkret vurdering – herunder af
tilregnelsen – om der kan straffes i sammenstød, og det kan f.eks. forekomme, at en person
har forsæt til både at forvolde fare og skade ved den samme handling og i relation til samme
person eller personer. i den foreliggende sag har landsretten efter bevisførelsen fundet, at t
havde forsæt til både at udsætte forurettede for fare og til at forvolde skade på hende.
efter landsrettens bevisbedømmelse kan det lægges til grund, at t kørte bilen op på fortovet
med en hastighed på 30-50 km/t og kørte frem mod forurettede, som var nødt til at springe til
side for at undgå at blive påkørt. som følge af forholdets alvorlige karakter bør straffen
skærpes, og der er ikke grundlag for at gøre straffen betinget.
højesterets begrundelse og resultat
t er efter anklageskriftets forhold 1 tiltalt for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, jf. §
21, og § 252, stk. 1, ved ”at have forsøgt at udøve et legemsangreb af særlig rå, brutal eller
farlig karakter og ved grov kådhed eller på lignende hensynsløs måde at have voldt nær-
liggende fare for as liv eller førlighed, idet tiltalte den 30. juni 2011 ca. kl. 14.30 ud for x-
vej, 2730 herlev, førte personbil med reg. nr. zz… op på et fortov med en hastighed af 30-50
km/t og kørte frem mod a, der kom gående på fortovet få meter fra køretøjet således, at a var
nødsaget til at springe til siden for at undgå at blive påkørt.”
                                                 - 3 -
i byrettens dom er om den bevismæssige bedømmelse anført, at retten ”lægger til grund, at
forurettede var blevet påkørt, hvis hun ikke var hoppet til siden, og at tiltalte måtte have ind-
set, at der var nærliggende risiko for, at hun ved sin kørsel kunne ramme forurettede”. lands-
retten fandt, at t også efter bevisførelsen for landsretten var skyldig efter anklageskriftet af de
grunde, der var anført af byretten.
det fremgår ikke af anklageskriftets beskrivelse af de faktiske omstændigheder, at t ved sin
kørsel forsøgte at ramme forurettede, og det fremgår heller ikke af landsrettens præmisser for
bevisresultatet, at landsretten har fundet dette bevist. landsrettens bevisresultat er derimod
dækkende for den situation, at t blot har villet forskrække forurettede, idet hun forlod sig på,
at forurettede ville springe til side, således som det også skete.
højesteret kan ikke efterprøve den konkret foretagne bevisbedømmelse vedrørende skyld-
spørgsmålet, jf. retsplejelovens § 933, stk. 2, sammenholdt med § 912, stk. 1, nr. 4, modsæt-
ningsvis. højesteret kan imidlertid tage stilling til, om landsretten har anvendt forsætsbegre-
bet rigtigt, og om de faktiske omstændigheder, som er lagt til grund af landsretten, herunder
vedrørende ts subjektive forhold, kan begrunde, at der foreligger forsæt, jf. retsplejelovens §
933, stk. 2, sammenholdt med § 912, stk. 1, nr. 3.
da landsrettens bevisresultat ikke siger noget om, hvorvidt det er lagt til grund, at t under
kørslen forsøgte at ramme forurettede, og da dette heller ikke kan udledes af landsrettens
henvisning til anklageskriftet, hvis gerningsbeskrivelse ikke nævner noget herom, finder
højesteret, at det ikke med den fornødne sikkerhed kan lægges til grund, at landsretten har
fundet det bevist, at t havde forsæt til at ramme forurettede. da der herefter ikke kan ske
domfældelse for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 21, tager højesteret ts
påstand om frifindelse for overtrædelse af denne bestemmelse til følge.
landsrettens bevisresultat er som nævnt dækkende for overtrædelse af straffelovens § 252,
stk. 1, og straffen fastsættes herefter til fængsel i 30 dage, som af de grunde, der er anført af
byretten, gøres betinget bl.a. på vilkår om samfundstjeneste som nedenfor bestemt.
således som sagen har været procederet for højesteret, finder højesteret i øvrigt anledning til
at bemærke følgende om muligheden for at straffe i sammenstød med straffelovens § 252, stk.
1:
                                                - 4 -
hvis en fører af et motorkøretøj med en ikke ubetydelig hastighed kører frem mod en bestemt
person, må der efter højesterets opfattelse foretages en konkret bedømmelse af, om føreren af
bilen havde forsæt til at ramme personen, eller om den pågældende kun havde forsæt til at
forvolde nærliggende fare. der er i denne situation som udgangspunkt ikke grundlag for at
straffe efter straffelovens § 252, stk. 1, hvis der kan straffes efter § 245. har handlingen også
rummet anden fare, f.eks. fare for andre end den eller dem, som blev påkørt eller forsøgt på-
kørt, kan der efter omstændighederne straffes efter begge bestemmelser.
tilhører den forurettede den personkreds, som straffelovens § 119 tilsigter at give et særligt
strafferetligt værn, vil der ved en fareforvoldelse omfattet af straffelovens § 252, stk. 1, tillige
kunne straffes efter straffelovens § 119, hvis gerningsindholdet i denne bestemmelse er reali-
seret. der vil endvidere kunne straffes i sammenstød mellem straffelovens § 252, stk. 1, og
straffelovens § 241 eller § 249 i situationer, hvor der ud over forsæt til fareforvoldelse tillige
foreligger tilregnelse i form af uagtsomhed i forhold til den forvoldte død eller betydelige le-
gemsbeskadigelse.
                                      thi kendes for ret:
t straffes med fængsel i 30 dage, der gøres betinget, idet fuldbyrdelse af straffen udsættes og
bortfalder efter en prøvetid på 1 år fra denne dom på betingelse af,
at hun i prøvetiden ikke begår strafbart forhold,
at hun i prøvetiden undergiver sig tilsyn af kriminalforsorgen, og
at hun udfører ulønnet samfundstjeneste i 30 timer efter kriminalforsorgens bestemmelse in-
den for en længstetid på 6 måneder.
prøvetiden ophører, når længstetiden er udløbet.
landsrettens afgørelse om frakendelse af førerretten stadfæstes.
                                            - 5 -
t skal betale sagens omkostninger for byretten. statskassen skal betale sagens omkostninger
for landsretten og højesteret.