text:
                                              dom
afsagt den 18. oktober 2017 af vestre landsrets 6. afdeling (dommerne lis frost, lars
christensen og lone staugaard (kst.) med domsmænd) i ankesag
v.l. s–0801–17
anklagemyndigheden
mod
t1
født den … 1975
(advokat anne-mette larsen rahbek, viborg)
og
t2
født den … 1977
(advokat palle viuff, fredericia)
retten i kolding har den 10. april 2017 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. 1-6692/2016).
påstande
de tiltalte t1 og t2 har påstået frifindelse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af fængselsstraffene og gentaget påstanden om, at
t2 udvises ubetinget.
bistandsadvokaten har på vegne af f2 og f1 påstået stadfæstelse af dommens afgørelse om
godtgørelse i medfør af erstatningsansvarslovens § 26. bistandsadvokaten har taget forbehold
for senere at rejse krav om godtgørelse for varigt mén.
                                                - 2 -
de tiltalte har påstået frifindelse for kravet om godtgørelse, som de tillige har bestridt
størrelsesmæssigt.
supplerende oplysninger
der er også for landsretten foretaget afspilning af videoafhøringer den 17. december 2015 og
1. februar 2016 af f2.
forklaringer
de tiltalte og vidnerne a, retsmediciner søren christoffersen og overlæge per lundorff har
for landsretten i det væsentlige forklaret som i 1. instans. der er endvidere afgivet forklaring
af f1.
tiltalte t1 har supplerende forklaret, at de havde alle syv børn med til kenya. det var en
ferietur. det var første gang, de var på ferie i afrika. der var ingen særlig grund til, at de tog
af sted i 2015. de var kun i kenya. de var hos hans svigermor, der opholdt sig i kenya på
dette tidspunkt. hans svigermor bor dels i kenya og dels i somalia. de boede sammen med
hans svigermor i hendes hus i hele perioden. under ferien var de ikke på noget tidspunkt
splittet op, f.eks. sådan at han var sammen med sønnerne, mens t2 var sammen med døtrene.
de måtte forlænge ferien, fordi de blev syge. alle blev syge, bortset fra ham selv, men tre af
sønnerne var særlig hårdt ramt. han har ikke sagt til politiet under en afhøring den 17.
december 2015, at to af børnene var syge. han har heller ikke sagt under afhøringen, at det
var f1 og …, der var blevet syge.
de har ikke en læge i familien, som de har besøgt under ferien. de var ved lægen i forbindelse
med, at de blev syge, men det var ikke en læge, de kendte i forvejen.
han afviser, at pigerne kan være blevet omskåret under ferien. det ville han have vidst eller
have hørt om. det passer ikke, at pigerne er blevet omskåret. en beslutning om omskæring
ville t2 og han have truffet i fællesskab. de har aldrig diskuteret spørgsmålet om omskæring.
                                               - 3 -
han kunne aldrig drømme om at medvirke til, at pigerne blev omskåret. han er udmærket klar
over, at det er forbudt. han afviser, at t2 kunne finde på at lade pigerne omskære uden hans
viden.
pigerne er danske, og han ser ingen problemer i, at de får en dansk kæreste. han er 42 år. han
kom til danmark i 1995. han startede på sprogskolen med det samme. han boede først i
thisted, men flyttede så til fredericia, hvor han fik lejlighed og job. han har haft arbejde
igennem 20 år hos flere forskellige arbejdsgivere. han er dansk statsborger, og de har flere
danske venner. de omgås danskere, og det gør børnene også.
det var ham og t2, der tog kontakt til per lundorff. de fortalte ham ikke om sagen. de bad
ham bare undersøge, om pigerne var blevet omskåret. de viste børnenes sygesikringsbeviser
til sekretæren inden undersøgelserne. per lundorff spurgte, hvorfor de ønskede undersøgelsen
foretaget, og de fortalte ham, at kommunen havde sagt, at pigerne var blevet omskåret. det
var selvfølgelig f1 og f2, der blev undersøgt af per lundorff.
pigerne er også blevet undersøgt den 12. juli 2017 af en tysk læge, som de fik kontakt til
gennem en tolk. den tyske læge har særligt kendskab til omskæring. tiltalte var ikke selv
med til undersøgelserne i tyskland. den tyske læge har konkluderet, at pigerne ikke er blevet
omskåret.
tiltalte har om sine personlige forhold supplerende forklaret, at det er en misforståelse, når
det fremgår af personundersøgelsen, at deres omgangskreds primært er somaliere. de omgås
også danskere. han har arbejdet i en somalisk klub i fredericia.
tiltalte t2 har supplerende forklaret, at de tog til kenya for at holde ferie og for, at børnene
skulle møde hendes mor. børnene havde ikke tidligere været i afrika. ferien blev forlænget,
fordi børnene blev syge og ikke kunne rejse. de var alle syge, bortset fra t1. de havde diarré.
de troede på et tidspunkt, at hun og to af børnene, f1 og f2, havde fået malaria, og de tre var
i behandling for dette.
de var kun i kenya. de boede hos hendes mor i hendes hus. i en periode har hendes mor
flyttet frem og tilbage mellem kenya og somalia. hendes mor bor nu i new zealand. hun og
                                              - 4 -
t1 var sammen med børnene under hele ferien. under ferien fik de besøg af t1s familie, der
også bor i kenya. hendes søsters mand er selvstændig apoteker.
pigerne kan ikke være blevet omskåret under turen. det ville hun have opdaget, for hun var
sammen med dem hele tiden.
de har aldrig diskuteret spørgsmålet om omskæring. de har aldrig haft til hensigt, at pigerne
skulle omskæres. pigerne går altid med tørklæde. i somalia er omskæring også forbudt, og
man kan straffes med fængselsstraf, hvis man medvirker til omskæring.
det passer ikke, at pigerne er blevet omskåret. hun var med ved undersøgelsen af pigerne i
odense. lægen sagde til hendes datter, at hun ikke var blevet omskåret.
efter at have modtaget resultaterne fra undersøgelserne i odense, tog hun kontakt til deres
egen læge, der henviste dem til at få foretaget en ny undersøgelse på kolding sygehus, men
på kolding sygehus afviste de at foretage en ny undersøgelse. hun kontaktede så
privathospitalet mølholm, hvor per lundorff undersøgte f2 og f1. han foretog en fysisk
undersøgelse og erklærede, at pigerne ikke var blevet omskåret. hun bad per lundorff om at
få udleveret billeddokumentation og hun bad om, at billederne også blev sendt til
retslægerådet. hun mener, at billederne fra undersøgelsen i odense er manipulerede.
efter byrettens dom har hun ladet pigerne undersøge hos en speciallæge i tyskland.
undersøgelsen foregik i frankfurt hos en gynækolog med særlig ekspertise inden for
omskæring. den tyske læge konkluderede, at pigerne ikke er blevet omskåret. hun fik en
erklæring herom fra den tyske læge samt billeder fra undersøgelserne.
tiltalte har om sine personlige forhold supplerende forklaret, at deres yngste barn nu er 3 år,
og deres ældste barn er nu 17 år. hun er nu i arbejde som rengøringsassistent. det har hun
været igennem de seneste cirka 7 måneder. hvis hun udvises, har hun ingen mulighed for at
være sammen med sine børn og sin mand.
a har supplerende forklaret, at da f2 kom hjem efter turen til afrika, skulle der ikke ret meget
til, før f2 blev ked af det og græd. sådan havde det ikke været tidligere. hun var bekymret
                                                - 5 -
over de forandringer, hun konstaterede med f2 efter ferien. hun havde ikke været bekymret
for f2 før sommerferien. f2 trivedes godt i klassen. det undrede hende, hvordan familien
havde råd til ferien, for ved en tidligere episode havde f2 talt om, at de ikke kunne få råd til at
deltage i et skolearrangement.
hun kan ikke huske, hvor længe der gik, fra f2 kom tilbage, og til de havde samtalen på
løberuten. under samtalen fortalte f2 hende ikke, hvor de havde været henne i afrika.
foreholdt dele af sin forklaring til politiet den 16. december 2015 ifølge rapport af samme
dato har hun bekræftet, at f2 fortalte hende, at hun havde været i somalia og et andet land.
hun havde en mistanke om, at der var sket noget med f2 på turen til afrika, og derfor valgte
hun at spørge til det med omskæring. f2 bekræftede, at hun var blevet omskåret. hun var ikke
i tvivl om, at f2 forstod, hvad omskæring var. f2 virkede lidt påvirket af at tale om det, og
hun svarede kun kort. hun spurgte f2, hvor det var foregået, og f2 fortalte, at det var foregået
på onklens hospital. hun spurgte f2, om hun havde været bedøvet, og det sagde f2 ja til.
f2 havde det rigtig svært, mens forældrene var varetægtsfængslet. hun talte ikke mere med
f2 om det med omskæring. hun fik at vide, at det skulle hun ikke.
det er hendes opfattelse, at f2 talte sandt, da hun fortalte, at hun var blevet omskåret. det
undrer hende ikke, at f2 under en senere videoafhøring har afvist, at hun er blevet omskåret.
det må være en naturlig reaktion fra et barn.
hun har ikke været udsat for, at andre af hendes elever er blevet omskåret. da f2 kom tilbage
fra ferien, fortalte hun nærmest ikke om ferien. hun fortalte, at hun havde boet ved familie.
retsmediciner søren christoffersen har supplerende forklaret, at han er retsmediciner, og som
et led i sit arbejde foretager han en række undersøgelser af børn, der har været udsat for vold
og seksuelle overgreb. selve undersøgelsen er foretaget af børnelæge karin lassen og ham.
peter thiis knudsen deltog ikke i selve undersøgelsen, men har gennemset videooptagelserne
og gennemgået vidnets udkast til erklæringerne. de børnelæger, der er tilknyttet
retsmedicinske undersøgelser, har en overbygning i socialpædiatri. de har ikke særligt
speciale inden for gynækologi. det er retsmedicinerne, der udfærdiger erklæringen, og det
kan egentlig ses som en praktisk foranstaltning, at der medvirker en børnelæge. gynækologer
                                               - 6 -
har generelt meget lidt erfaring med at kigge på børn, og derfor er det altid børnelæger, der
deltager i retsmedicinske undersøgelser af børn.
til det foto, der er benævnt pu 225/15, har vidnet supplerende forklaret, at de to piger på
billederne ligger på nogenlunde samme måde, og der er ikke manipuleret ved kønsdelene i
forbindelse med billedoptagelserne.
han tør ikke udtale sig om, hvorvidt man ved en scanning kan konstatere, om klitoris er til
stede, men han vil tro, at det er muligt. de foretager ikke en sådan scanning, fordi de ikke er i
tvivl om, at de ved deres undersøgelser kan konstatere, om klitoris er til stede.
til det foto, der er benævnt pu 226/15, har vidnet supplerende forklaret, at de heller ikke her
var i tvivl om, at der er foretaget et indgreb, hvor klitoris og en del af de små kønslæber er
fjernet.
han vil antage, at pigerne er blevet syet efter indgrebet. man skærer et område ud, og så er
man nødt til at trække vævet sammen og sy det for at stoppe blødningen. det kvindelige
kønsorgan heler meget hurtigt. opheling kan ske i løbet af ganske få dage. ved undersøgelsen
har de ikke kunnet se en sammenvoksning eller sammensyning.
forevist videooptagelse fra den fotokolposkopiske undersøgelse af f1 den 17. december 2015
har vidnet forklaret, at man også her kan se, at der ikke længere er en klitoris bag forhuden.
når man laver en traktion og trækker let op i forhuden, burde man kunne se en ”kugle”, som
er spidsen af klitoris. en sådan traktion laver de ved alle retsmedicinske undersøgelser af
pigers kønsdele. de har også konstateret, at de ikke kunne mærke en klitoris under forhuden.
forevist videooptagelse fra den fotokolposkopiske undersøgelse af f2 den 17. december 2015
har vidnet forklaret, at man også her kan se, at der er den samme afbrydelse i toppen af
kønslæberne, og at forhuden er trukket ned. her kan man heller ikke se spidsen af klitoris, når
der foretages traktion af forhuden. det vil man også kunne se ved små piger, når man
foretager en sådan undersøgelse.
                                                 - 7 -
han er efter undersøgelserne sikker på, at der er foretaget omskæring af pigerne som
beskrevet i deres erklæringer. der mangler nogle anatomiske strukturer i forhold til normal-
undersøgelser, og der er ikke noget at tage fejl af. havde de været i tvivl, ville det have
fremgået af deres erklæringer. han har ikke tidligere undersøgt piger, der har manglet klitoris.
når de har konkluderet, at klitoris er fjernet, hænger det sammen med, at de ikke har kunnet
finde den ved undersøgelserne. hvis indgrebet er sket på et hospital, vil det ikke nødvendigvis
medføre synligt arvæv. der kan muligvis være noget dybereliggende arvæv, som man ikke
kan se, men det er muligt, at det vil kunne ses på en scanning. han kan ikke udtale sig om,
hvordan andre gynækologer kan være kommet til andre konklusioner. han ved det ikke med
sikkerhed, men han vil antage, at det med årene bliver mere og mere tydeligt at se, at klitoris
er fjernet.
overlæge per lundorff har supplerende forklaret, at de omskårne kvinder, han har set og
forklaret om i byretten, har været omskåret i kategori 3. når han har beskrevet, at han ikke så
tegn på syning, har han henvist til den sammensyning, der foretages ved kategori 3-tilfælde.
ved omskæring af typen kategori 1 eller 2 vil man normalt ikke kunne se tegn på syning.
han undersøgte pigerne ved at inspicere de ydre genitalier, og han syntes bestemt, at han så
en lille klitoris hos den yngste af pigerne. han kan ikke forholde sig til de små skamlæber, for
de er ikke nødvendigvis færdigudviklet i den alder. han har stort set ikke undersøgt andre 8-
årige pigers kønsorganer, men han har sin viden herom fra lærebøgerne. han foretog kun en
ydre inspektion, så han mærkede ikke efter, om der var en klitoris, ligesom han ikke forsøgte
at trække op i forhuden. undersøgelsen foregik under noget kaotiske forhold, men han syntes,
at det så normalt ud. han var ikke i tvivl om sin erklæring, da han udarbejdede den.
han har vist sine billeder til nogle kolleger, herunder en norsk og finsk professor i
gynækologi, der også har udtrykt tvivl om, hvorvidt der er foretaget en omskæring eller ikke.
efter byretten har han hos politiet set billeder fra de retsmedicinske undersøgelser i odense,
og det har ført til, at han i forhold til den udtrykte tvivl i byretten, er kommet endnu mere i
tvivl om, hvorvidt der alligevel er foretaget omskæring af pigerne. billedet af f1 kunne tyde
på, at en del af de små skamlæber er fjernet, men han mener også, at man kan ane en klitoris.
man kan se en hudfold, og han kan ikke sige, om der ligger en klitoris inde under. billedet af
                                                  - 8 -
f2 viser også en fold, hvor der kan ligge en lille klitoris inde under. han mener ikke, at
billederne er entydige.
han tror ikke, at man vil kunne konstatere tilstedeværelse af klitoris eller arvæv ved en
scanning. hvis der er foretaget en omskæring, vil ophelingen vare flere uger. hvis der er lavet
et indgreb på den yngste pige, vil han antage, at det vil blive tydeligere med alderen.
han så ikke fotodokumentation for pigernes identitet inden undersøgelsen. han mindes ikke,
om pigerne bar tørklæde, da de kom til undersøgelsen. han kan ikke huske, om han har
forklaret til politiet, at pigerne ikke bar tørklæde ved henvendelsen til ham. han husker i hvert
fald ikke i dag, om de havde tørklæde på.
f1 har forklaret, at hun var med sine forældre og søskende på ferie i kenya i sommeren 2015.
de skulle besøge familien. de var ikke i somalia under ferien. på det sted, hvor de opholdt
sig, var der kun somaliere, så derfor troede hun, at de var i somalia, men hun har
efterfølgende fundet ud af, at de kun var i kenya. det er baggrunden for, at hun oprindeligt
har forklaret til politiet, at de var i somalia.
foreholdt sin forklaring til politiet, ifølge afhøringsrapport af 17. december 2015, side 2, 3. og
2. sidste afsnit, har hun bekræftet, at hun har forklaret således, men der var tale om, at de hele
tiden var i kenya. det er rigtigt, at hendes far og brødre på et tidspunkt rejste videre og
besøgte noget familie et andet sted i kenya, mens hun, f2 og hendes mor blev tilbage, fordi
de var syge. de boede i en stor lejlighed. de boede ikke hos hendes mormor, som havde sit
eget sted, men de besøgte hende.
hun og hendes søskende blev syge i kenya. hun blev selv syg af malaria. hun var ved læge i
kenya, hvor hun blev undersøgt for malaria. der blev taget nogle blodprøver, og hun fik
medicin mod malaria. hun blev ikke opereret. hun er aldrig blevet opereret, og hun har aldrig
været bedøvet. hun er ikke blevet omskåret. hun kender betydningen af omskæring.
da hun var til undersøgelse i odense, sagde lægen til hende, at hun skulle undersøges for at
konstatere, om hun var blevet omskåret. efter undersøgelsen sagde lægen, at der ikke var
noget at se. hun har senere været til undersøgelse hos en læge i vejle. det var hun to gange.
                                                - 9 -
her i sommer blev hun også undersøgt hos en læge i tyskland. det var i frankfurt, og det var
vist hos en gynækolog. hendes søster blev også undersøgt, og lægen har erklæret, at hverken
hun eller hendes søster er blevet omskåret.
retsgrundlag
straffelovens § 245 a blev indsat ved lov nr. 386 af 28. maj 2003 om ændring af straffeloven
og udlændingeloven på baggrund af lovforslag nr. 183 af 12. marts 2003. af lovforslagets
almindelige bemærkninger, punkt 3.1, fremgår følgende:
               ”som nævnt ovenfor under pkt. 2.1, forstås ved kvindelig omskæring alle
               indgreb, hvor der fjernes større eller mindre dele af de kvindelige ydre
               kønsorganer af kulturelle eller traditionsbestemte grunde. efter oplysninger fra
               sundhedsstyrelsen er der i princippet tre former for kvindelig omskæring:
               »sunnaomskæring/klitoridectomi«: sunnaomskæring bruges ofte som
               betegnelse for fjernelse af slimhindefolden over klitoris, men bl.a. på grund af
               de anatomiske forhold omkring klitoris er der en meget betydelig risiko for at
               bortskære mere end blot slimhindefolden, og sundhedsstyrelsen har oplyst, at
               det næppe forekommer i praksis, at dette indgreb foretages, uden at der også
               fjernes en del af klitoris. klitoridectomi er betegnelsen for hel eller delvis
               fjernelse af klitoris.
               »excision«: herved forstås hel eller delvis fjernelse af klitoris samtidig med
               hel eller delvis fjernelse af de små skamlæber.
               »infibulation«: ved dette indgreb fjernes klitoris, de små skamlæber og en del
               af de store skamlæber, og de rå sårflader enten sys sammen eller holdes
               sammen på anden måde, således at der kun efterlades et meget lille hul til
               vandladning og menstruationsblod.
               afgrænsningen mellem de forskellige former for omskæring er i praksis ikke
               skarp, og der forekommer mellemformer. i lande, hvor kvindelig omskæring er
               udbredt, foretages indgrebet ofte af uuddannede fødselshjælpere eller ældre
               kvinder i familien og uden bedøvelse, og det kan derfor variere meget, hvad
               der faktisk bliver skåret bort.
               omskæring, specielt infibulation, kan have nogle umiddelbare
               helbredsmæssige følger og en række senfølger, som dels beror på indgrebets
               karakter, dels på den måde, indgrebet typisk bliver foretaget på.
               blandt de umiddelbare følger kan nævnes smertechok og psykisk chok på
               grund af indgrebets karakter, blødning, smerter ved vandladning, infektioner,
               blodforgiftning og stivkrampe. senfølgerne er bl.a. smerter ved menstruation,
               ophobning af menstruationsblod i skede og livmoder ved infibulation,
                                             - 10 -
               underlivssmerter, kronisk underlivsbetændelse, der kan medføre sterilitet,
               invaliderende vandladningsproblemer, gentagne urinvejsinfektioner,
               komplikationer i forbindelse med graviditet og fødsel på grund af uelastisk
               arvæv, smerter ved samleje og andre seksuelle problemer.
               kvindelig omskæring er således et særdeles alvorligt indgreb, som der efter
               regeringens opfattelse på det kraftigste må tages afstand fra.”
af de specielle bemærkninger i lovforslaget fremgår bl.a. følgende:
               ”… med bestemmelsen fremgår det udtrykkeligt af straffeloven, at enhver
               form for kvindelig omskæring er strafbar, og at pigen eller forældrene ikke i
               noget tilfælde kan give samtykke til indgrebet med den virkning, at det bliver
               straffrit.
               gerningsindholdet i den foreslåede bestemmelse er også omfattet af
               gerningsbeskrivelsen i straffelovens §§ 244 eller 245 (der ikke ændres), jf.
               ordet »legemsangreb«.
               tilregnelseskravet er forsæt til at bortskære eller på anden måde fjerne de
               kvindelige ydre kønsorganer helt eller delvis.
               bestemmelsen omfatter alene omskæring af piger og kvinder. om mandlig
               omskæring henvises til de almindelige bemærkninger pkt. 4.3.
               bestemmelsen omfatter hel eller delvis bortskæring af de »kvindelige ydre
               kønsorganer«. herved forstås klitoris og forhuden omkring klitoris samt
               skamlæberne (labia minora og labia majora). bestemmelsen omfatter således
               alle former for kvindelig omskæring, jf. ovenfor under pkt. 3.1.
               bestemmelsen omfatter enhver fjernelse - hel eller delvis - af de ydre
               kønsorganer, uanset hvilket redskab der benyttes hertil. ordlyden omfatter ikke
               den sammensyning af sårfladerne, der foretages som led i såkaldt infibulation,
               jf. de almindelige bemærkninger pkt. 3. foretages der en sådan sammensyning,
               som tillukker den kvindelige kønsåbning, vil dette være en skærpende
               omstændighed, som må inddrages ved strafudmålingen. om »selvstændig«
               sammensyning af kønsåbningen - dvs. en sammensyning, der ikke sker i
               forbindelse med bortskæringen af dele af skamlæberne - henvises til de
               almindelige bemærkninger pkt. 4.3.
               det er forudsat, at overtrædelser af bestemmelsen ligesom overtrædelser af de
               øvrige voldsbestemmelser i straffeloven kun kan straffes, hvis overtrædelsen
               må anses som retsstridig. en lægeligt begrundet bortskæring (f.eks. i
               forbindelse med en fødsel eller kønsskifteoperation eller ved fjernelse af en
               byld), vil således ikke være strafbart. det fastslås imidlertid i bestemmelsen, at
               samtykke fra pigen/kvinden eller dennes forældre eller værge ikke i noget
                                                 - 11 -
                tilfælde vil kunne medføre, at en omskæring bliver straffri. dette gælder uanset
                indgrebets omfang og nærmere karakter.
                der er i øvrigt ikke med bestemmelsen tilsigtet nogen ændring i retstilstanden
                vedrørende den strafferetlige betydning af samtykke til legemsangreb.
                den foreslåede bestemmelse indebærer, at straffen for kvindelig omskæring i
                alle tilfælde er fængsel. bødestraf kan ikke anvendes. i praksis vil kvindelig
                omskæring normalt indebære en forsætlig legemsbeskadigelse, jf. straffelovens
                § 245, og den konkrete strafudmåling vil således typisk kunne ske i
                overensstemmelse med retspraksis efter denne bestemmelse. der må i øvrigt
                tages hensyn til indgrebets omfang og nærmere karakter, herunder om der er
                tale om f.eks. den såkaldte sunnaomskæring eller om infibulation, som er den
                mest lemlæstende form for kvindelig omskæring, jf. beskrivelsen ovenfor i de
                almindelige bemærkninger pkt. 3.1.
                forsøg på overtrædelse af den foreslåede bestemmelse kan straffes, jf.
                straffelovens § 21.
                medvirken til omskæring, forsøg på medvirken og medvirken til forsøg kan
                ligeledes straffes, jf. straffelovens § 23.”
landsrettens begrundelse og resultat
skyldsspørgsmålet:
af de grunde, der er anført af byretten, tiltrædes det også efter bevisførelsen for landsretten, at
det er bevist, at f1 og f2 er blevet omskåret i det omfang, der er beskrevet af byretten.
det tiltrædes herefter også af de grunde, der er anført af byretten, at de tiltalte er fundet
skyldige som sket. heller ikke på dette punkt kan bevisførelsen for landsretten føre til et andet
resultat.
straf:
efter forarbejderne til straffelovens § 245 a må den konkrete strafudmåling ske i
overensstemmelse med retspraksis efter straffelovens § 245, og der må tages hensyn til
indgrebets omfang og nærmere karakter.
                                               - 12 -
landsretten tiltræder, at der ved den konkrete strafudmåling må tages hensyn til de forhold,
der er anført af byretten. der må tillige tages hensyn til retsmediciner søren christoffersens
forklaring om, at omskæringerne som følge af fraværet af arvæv formentlig er foretaget på et
sygehus.
de tiltalte er fundet skyldige i at have ladet deres to døtre omskære i det omfang, der er anført
i tiltalen, men således at alene den yderste del af klitoris er bortskåret hos begge piger. der er
ikke tilvejebragt nærmere oplysninger om den konkrete betydning indgrebet må antages at få
for pigerne, herunder for deres fremtidige seksualliv. der er enighed om, at fængselsstraffen i
den konkrete sag må udmåles forsigtigt som følge af disse manglende oplysninger.
to voterende stemmer herefter for at stadfæste byrettens strafudmåling.
fire voterende stemmer for at udmåle straffen til fængsel i 9 måneder.
efter stemmeflertallet nedsættes straffen til fængsel i 9 måneder.
der er enighed om, at der efter forholdets karakter ikke er grundlag for at gøre nogen del af
straffen betinget, heller ikke med vilkår om samfundstjeneste. landsretten har herved også
henset til, at udgangspunktet ved grov vold efter straffelovens § 245 fortsat er, at der skal
fastsættes en ubetinget frihedsstraf, og at betinget dom med vilkår om samfundstjeneste kun
vil kunne anvendes, hvis særlige grunde taler for det, jf. højesterets dom af 25. april 2017,
gengivet i ufr 2017, side 2170.
udvisning:
af de grunde, der er anført af byretten, tiltrædes det, at t2 er udvist betinget, idet det
bemærkes, at prøvetiden udløber to år efter tidspunktet for løsladelse, jf. udlændingelovens §
24 b.
godtgørelse:
                                              - 13 -
som anført ovenfor er der ikke tilvejebragt nærmere oplysninger om den konkrete betydning
indgrebet må antages at få for pigerne, og på denne baggrund tager de juridiske dommere ikke
spørgsmålet om godtgørelse efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1 eller 3, under
påkendelse, jf. retsplejelovens § 992, stk. 1. byretsdommens bestemmelse om godtgørelse
udgår derfor.
                                   t h i k e n d e s f o r r e t:
t1 straffes med fængsel i 9 måneder.
t2 straffes med fængsel i 9 måneder.
t2 udvises af danmark betinget på vilkår, at hun i en prøvetid, der udløber 2 år efter
løsladelse, ikke begår strafbart forhold, som kan give anledning til udvisning efter
udlændingelovens §§ 22-24.
byrettens afgørelse om sagsomkostninger stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.


text:
                       højesterets kendelse
                        afsagt tirsdag den 25. november 2014
sag 155/2014
advokat casper andreasen påkærer østre landsrets kendelse om rejseforbehold i sagen:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat casper andreasen)
i tidligere instanser er afsagt beslutning af retten i svendborg den 30. april 2014 og kendelse
af østre landsrets 12. afdeling den 20. maj 2014.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: marianne højgaard pedersen, jens peter christensen
og lars hjortnæs.
påstande
kærende, advokat casper andreasen, har nedlagt påstand om, at forbeholdet for godtgørelse
af rejseudgifter og rejsetid ophæves.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
ved anklageskrift af 13. april 2014 blev t tiltalt for vold efter straffelovens § 244, jf. § 247,
stk. 1, ved at have sparket en person på hånden og tildelt en anden person et knytnæveslag i
ansigtet, samt overtrædelse af færdselslovens § 117 d, stk. 2, jf. § 56, stk. 1, og § 118, stk. 1,
jf. § 3, stk. 1, og § 9, stk. 1, og stk. 2, nr. 6.
                                                  - 2 -
den 25. april 2014 anmodede advokat casper andreasen om, at det rejseforbehold, som ret-
ten i svendborg havde taget ved beskikkelsen af ham som forsvarer for t, blev ophævet. i
retten i svendborgs beslutning af 30. april 2014 herom, hedder det bl.a.:
        ”idet t er tiltalt for to forhold af vold efter straffelovens § 244, to forhold for kørsel
        uden at have generhvervet kørekort samt et forhold om påkørsel af en parkeret bil, og
        være kørt fra stedet uden at standse, finder retten ikke, at sagen har en sådan karakter og
        omfang, eller der er forbundet sådanne omkostninger med sagen, at der er grundlag for
        at beskikke advokat casper andreasen uden forbehold for godtgørelse af rejseudgifter
        og rejsetid.
        det forhold, at advokat casper andreasen mange gange tidligere har været beskikket
        forsvarer eller bistandsadvokat for t – også uden rejseforbehold ved retten i svendborg
        – kan ikke føre til et andet resultat.”
østre landsret stadfæstede retten i svendborgs beslutning ved kendelse af 20. maj 2014.
ved retten i svendborgs dom af 20. maj 2014 blev t straffet med fængsel i 4 måneder samt
en bøde på 6.000 kr. for to tilfælde af overtrædelse af straffelovens § 244, jf. § 247, stk. 1, og
færdselslovens § 117 d, stk. 2, jf. § 56, stk. 1, samt overtrædelse af færdselslovens § 118, stk.
1, jf. § 3, stk. 1, og § 9, stk. 1. der blev ved straffens fastsættelse lagt vægt på, at tiltalte
tidligere adskillige gange var straffet for ligeartet kriminalitet. t havde nægtet sig skyldig i
overtrædelse af straffelovens § 244 og færdselslovens § 9, stk. 2, nr. 6, og erkendt sig skyldig
i de øvrige overtrædelser af færdselsloven. dommen blev ikke anket.
det fremgår af retten i svendborgs retsbog af 20. maj 2014, at hovedforhandlingen varede 2
timer og 20 minutter, og at retten fastsatte salæret til advokat casper andreasen til 7.200 kr.
med tillæg af moms. advokat casper andreasen har anført, at hvis han havde været beskikket
uden rejseforbehold, ville han have anmodet om salær for 4 timers transport i forbindelse med
hovedforhandlingen, udlæg i form af broafgift på 470 kr. samt kørselsgodtgørelse for 334 km.
denne merudgift – sammenlignet med udgiften ved beskikkelse af en lokal advokat uden rej-
seudgifter – kan efter landsretspræsidenternes dagældende vejledende salærtakster opgøres til
ca. 4.900 kr. (4 rejsetimer til mindst 800 kr. pr. time, udlæg i form af broafgift på 470 kr. og
334 km til 3,73 kr. pr. km).
                                                 - 3 -
advokat casper andreasen har for højesteret fremlagt 9 salæranmodninger fra perioden 6.
september 2006 til 1. oktober 2013, der vedrører 7 sager, hvor han var beskikket forsvarer for
t, og 2 sager, hvor han var beskikket bistandsadvokat for t.
anbringender
advokat casper andreasen har anført bl.a., at han hovedforhandlede den første sag for t i
september 2006 ved retten i svendborg. han har efterfølgende repræsenteret t flere gange
ved bl.a. retten i svendborg, retten i nakskov, vestre landsret, retten i nykøbing falster
og retten i odense. derudover har der været nogle sager, hvor han var beskikket
bistandsadvokat for t, men hvor det ikke var nødvendigt at give møde. der har også været
nogle sager, der er blevet påtaleopgivet mv. af de 9 fremlagte salæranmodninger fremgår, at
der ikke har været rejseforbehold i de sager, som han siden september 2006 har repræsenteret
t i uden for københavns byret.
t har haft en rimelig begrundet interesse i, at advokat casper andreasen gav møde for ham i
sagen, idet hans valg af advokat casper andreasen som forsvarer må tages som udtryk for, at
han har tillid til ham. det forhold, at han har repræsenteret t adskillelige gange siden
september 2006 tilsiger, at der er ”en rimelig begrundet interesse i”, at han gav møde uden for
sit hjemsted. de merudgifter, der vil være forbundet hermed, er af begrænset karakter henset
til det nære klientforhold og omkostningerne ved sagen i øvrigt. det forhold, at t blev idømt
en straf på fængsel i 4 måneder, understreger sagens alvorlige karakter.
rigsadvokaten har anført bl.a., at det forhold, at en advokat tidligere har været beskikket for
en tiltalt, efter praksis ikke i sig selv kan føre til, at der foreligger en rimelig begrundet inte-
resse i, at den pågældende advokat beskikkes i en ny sag og dermed, at rejseforbeholdet op-
hæves. efter praksis kan der selv i de tilfælde, hvor der består et længerevarende klientfor-
hold, ske beskikkelse med rejseforbehold, hvis der er tale om en simpel og ukompliceret sag.
den foreliggende sag må betegnes som en simpel og ukompliceret sag såvel juridisk som be-
vismæssigt, og sagens karakter kan derfor ikke begrunde, at rejseforbeholdet ophæves. rejse-
udgifterne i den foreliggende sag udgør endvidere en sådan merudgift i forhold til salæret, at
det efter praksis klart ligger udenfor, hvad der kan anses for relativt beskedent. sammenfat-
tende foreligger der ikke omstændigheder, der kan begrunde, at beskikkelsen af advokat cas-
per andreasen burde være sket uden forbehold for godtgørelse af rejseudgifter og rejsetid.
                                               - 4 -
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 741, stk. 1, jf. § 334, stk. 3, kan retten efter et skøn i hvert enkelt til-
fælde stille som betingelse, at merudgifter som følge af, at en bestemt advokat ønskes beskik-
ket, ikke skal betales af statskassen. ved afgørelsen af spørgsmålet er det ifølge forarbejderne
til § 334, stk. 3, afgørende, om der er en rimelig begrundet interesse i, at den pågældende ad-
vokat giver møde uden for sit hjemsted. der bør herved bl.a. tages hensyn til sagens art og
størrelsen af merudgifterne i forbindelse hermed.
den foreliggende sag vedrører vold efter straffelovens § 244 i form af et spark på en persons
hånd og et knytnæveslag i en anden persons ansigt samt flere overtrædelser af færdselsloven.
overtrædelserne af færdselsloven bortset fra én var erkendt af t. under hensyn til sagens
enkle og ukomplicerede karakter og til at merudgiften ved at beskikke advokat casper
andreasen uden rejseforbehold ikke kan anses for relativt beskeden, finder højesteret –
uanset at advokat casper andreasen har været beskikket som forsvarer for t adskillige gange
tidligere – at der ikke foreligger omstændigheder, der kan begrunde, at rejseforbeholdet
ophæves.
højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse.
                                         thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
kfb
                                        udskrift
                                            af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                        kendelse
afsagt den 4. februar 2016.
b-9-15
s aps under konkurs
(advokat bo vadt christensen)
mod
x1
(advokat jackie phillip ved advokatfuldmægtig jeppe hansen, beskikket)
og
b-10-15
s aps under konkurs
(advokat bo vadt christensen)
                                                 -2-
mod
x2
(advokat nicolai jung ved advokat rasmus c. trosborg, beskikket)
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet s
aps.
erhvervsstyrelsen traf den 7. april 2014 beslutning om tvangsopløsning af selskabet. sø- og
handelsretten udmeldte den 19. august 2014 advokat bo vadt christensen som likvidator,
og på dennes anmodning blev selskabet den … 2014 taget under konkursbehandling. likvi-
dator blev samtidig udpeget som kurator i konkursboet.
kurator har den 18. december 2014 anmodet sø- og handelsretten om at indlede konkurska-
rantæne sag mod x1 og x2. sø- og handelsretten har den 19. december 2014 taget kurators
indstilling til følge og efterfølgende besluttet, at de to sager skulle behandles sammen.
påstande
kurator har nedlagt påstand om, at x1 og x2 pålægges konkurskarantæne i tre år, subsidiært
at de pålægges konkurskarantæne i et af skifteretten fastsat kortere tidsrum.
x1 har nedlagt påstand om frifindelse.
x2 var ikke til stede under hovedforhandlingen, men havde ikke lovligt forfald. hans be-
skikkede advokat var mødt og har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært at x2 pålægges
konkurskarantæne i et af skifteretten fastsat kortere tidsrum.
                                                          -3-
oplysninger i sagen
selskabet er ifølge en fuldstændig rapport fra erhvervsstyrelsen stiftet den 1. marts 2012 af
x1. ifølge registreringen havde selskabet til formål at drive virksomhed med it-
konsulentydelser. om selskabets ledelsesmæssige forhold fremgår det af samme rapport, at
x1 fra stiftelsen den 1. marts 2012 var registreret som direktør.
selskabet blev ved stiftelsen den 1. marts 2012 registreret for moms. selskabet blev den 31.
maj 2012 endvidere registreret for a-skat og am-bidrag. det fremgår af udskrifter fra skat,
at selskabet i 2013 foretog nul-indberetning af moms til skat. i 2014 foretog selskabet ikke
momsindberetning. selskabet indberettede ikke a-skat eller am-bidrag i perioden fra den 1.
marts 2012 til den 30. september 2014.
af kurators oversigt over indtægter på selskabets bankkonto fra den 2. april 2013 til den 6.
august 2014 fremgår, at der i alt til selskabet er indgået 1.657.427,75 kr. fra selskabets bank-
konto er der i samme periode foretaget henholdsvis kontantudbetalinger og private bank-
overførsler til x2 for i alt 316.000 kr.
selskabet stillede i perioden fra den 10. juli 2012 til den 12. juli 2014 en audi a5, cabriolet til
rådighed for x2. vedrørende bilen fremgår det af kurators processkrift af 15. januar 2015
blandt andet:
       “… x2 har været folkeregistreret med adresse i sverige, men alligevel stillede selskabet i en længere peri-
       ode en leaset danskindregistreret bil, mrk. audi cabriolet, til en månedlig leasingafgift på kr. 12.375, til
       rådighed for ham, hvilket x2 bekræftede på mødet på kurators kontor den 4. november 2014.
       bilen fremgår af selskabets r75 fra skat … mens leasingafgifterne fremgår af selskabets bankkontoud-
       tog som månedlige betalinger med teksten ”bgs firma1”.
       der foreligger ikke oplysninger om, hvorledes der er sket beskatning af ovennævnte forhold, og det er så-
       ledes kurators opfattelse, at x2 ikke er blevet beskattet af værdien heraf.
                                                       -4-
      det følger af selskabets kontoudtog, at selskabet på intet tidspunkt har foretaget betalinger til skat …
      ligesom det følger af selskabets r75 … at der ikke er foretaget indberetninger for nogen personer ...”
da erhvervsstyrelsen ikke modtog årsrapport fra selskabet for perioden fra den 1. marts 2012
og indtil den 31. august 2013, traf erhvervsstyrelsen den 7. april 2014 beslutning om tvangs-
opløsning af selskabet.
i forbindelse med retsmøde i skifteretten den 19. august 2014, hvor skifteretten tog selskabet
under likvidation, afgav x1 forklaring til retsbogen. det fremgår heraf blandt andet:
      ”… for selskabet mødte selskabets direktør x1, der behørigt formanet forklarede, at hun ikke har nærmere
      kendskab til selskabets forhold. hun lod sig registrere proforma som direktør for at hjælpe sin daværende
      kæreste, x2. han var ejer af selskabet og drev i realiteten en enkeltmandsvirksomhed som it konsulent i
      selskabsform. han driver så vidt hun ved fortsat virksomheden og har en række kunder i københavn, bl.a.
      firma2 og et par andre caféer med samme ejere samt firma3 i dronningens tværgade …”
kurator har oplyst, at der ikke er modtaget bogføringsmateriale for selskabet, men er mod-
taget 35 udgiftsbilag, som ikke modsvarer posteringer foretaget på selskabets bankkonto.
kurator har tillige oplyst, at der i konkursboet er anmeldt krav for i alt 34.291,72 kr. heraf er
750 kr. anmeldt efter konkurslovens § 93, mens 10.000 kr. er anmeldt efter konkurslovens §
94. de resterende krav er simple krav i boet efter konkurslovens § 97.
forklaringer
x1 har forklaret blandt andet, at hun er uddannet translatør og tolk. hun har kendt x2, siden
hun var 15 år. de kendte hinanden godt. deres børn legede sammen, og de kendte også hin-
andens forældre. de mødte hinanden igen i december 2011 og blev herefter kærester. hun
havde ikke erfaring med at stifte selskaber og havde ikke sat sig ind i, hvad det vil sige at
være direktør i et selskab. i forbindelse med stiftelsen af s aps bad x2 hende om at lade sig
registrere som direktør i selskabet. hun indvilligede heri og var klar over, at hun var regi-
streret som direktør, da selskabet blev stiftet. hun opfattede det som om, at hun gjorde en
                                                -5-
kæreste en tjeneste. x2 gav hende det indtryk, at hun kun skulle være registreret som direk-
tør i selskabet i nogle måneder. x2 sagde til hende, at han havde nogle ting, som han skulle
ordne i sverige, inden han selv kunne komme til danmark og lade sig registrere. x2 havde
officiel adresse i sverige på det tidspunkt, men i virkeligheden boede han hos sin mor i
danmark. hun stolede på de ting, som x2 sagde til hende, og stolede på, at det var en al-
mindelig virksomhed, han skulle starte op i danmark. hun havde ikke adgang til selskabets
bilag og bogføringsbilag, men havde fuldmagt til selskabets bankkonto uden nogensinde at
bruge den. hun har ikke foretaget kontanthævninger fra bankkontoen og har ikke kendskab
til hævninger, der skulle være foretaget hos firma4 og firma5. hun var ikke involveret i
driften i selskabet. mens de var kærester, spiste de tit sammen på firma2 og på firma6 og
kom i firma3. de pågældende steder var x2’s kunder. hun ved dog ikke, om de specifikt var
kunder hos s aps eller kunder hos nogle af x2’s andre selskaber. hun havde ikke forret-
ningsmæssigt kontakt med kunder i selskabet. hun modtog ikke løn, for hun udførte ikke
noget arbejde for selskabet. x2’s og hendes forhold gik i opløsning kort tid efter, at selskabet
var blevet stiftet. fra det tidspunkt, hvor de gik fra hinanden, bad hun x2 om at få hende ud
af selskabet. hun bad ham flere gange både mundtligt og skriftligt om at blive afregistreret
som direktør. x2 sagde til hende, at hans revisor og advokat nok skulle tage sig af det. men
der skete ikke noget. hun vidste ikke, hvordan hun skulle blive frameldt som direktør. i
bagklogskabens lys kunne hun nok have gjort noget mere for at blive afregistreret som direk-
tør i selskabet. men på det tidspunkt havde hun sit eget firma, og derudover var det en peri-
ode i hendes liv, hvor hun havde mange andre ting at se til. det var først, da hun fik breve
fra retten, at det gik op for hende, at x2 ikke havde kørt selskabet efter loven. hvis x2 havde
afleveret regnskaber og betalt det, som han skulle i forbindelse med selskabet, ville det ikke
have været noget problem for hende, at hun var registreret som direktør. derfor undersøgte
hun ikke nærmere, hvad hun skulle foretage sig for at blive afregistreret som direktør. s aps
beskæftigede sig med at opstille regnskabsprogrammer og udarbejde regnskaber for andre
virksomheder. hun er derfor overbevist om, at x2 har udarbejdet regnskaber for s aps, men
at han ikke vil udlevere dem. da hun modtog det første indledende processkrift fra kurator,
fik hun fat på x2. i den forbindelse sagde han til hende, at det ikke skulle ligge hende til last,
at hun var registreret som direktør, og at han bare kunne starte et firma i et andet land. det
er hendes opfattelse, at han fortsat driver virksomhed i et andet land.
                                                       -6-
synspunkter
kurator har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med sit påstandsdokument,
hvoraf det blandt andet fremgår:
     ”… ad stråmandskonstruktionen:
     det gøres vedrørende stråmandskonstruktionen gældende,
     at begge de sagsøgte har deltaget i ledelsen af det konkursramte selskabs virksomhed i perioden et år forud
     for erhvervsstyrelsens beslutning om tvangsopløsning, jf. konkurslovens § 157, stk. 1,
     at de sagsøgte i den forbindelse er ansvarlige for at sløre selskabets reelle ledelsesforhold, idet sagsøgte 1,
     x1, har ageret stråmand og tilladt, at det konkursramte selskab s aps reelt blev ledet af sagsøgte 2, x2,
     selvom sagsøgte 1 var registreret som direktør hos erhvervsstyrelsen,
     at sagsøgte 1 var fuldt ud bekendt med, at hun var registreret som direktør i selskabet, hvilken registre-
     ring er sket med hendes accept,
     at sagsøgte 1 ikke gjort noget aktivt for at framelde sig som direktør eller i øvrigt rettet henvendelse til
     erhvervsstyrelsen herom,
     at sagsøgte 1 alene har protesteret mod registrering fra den 3. april 2014 og frem, og i tiden forud herfor
     således har været vidende om registreringen uden at foretage sig noget i den anledning,
     at sagsøgte 1’s anmodninger til sagsøgte 2 om at bringe orden i forholdene og sørge for at overlevere sel-
     skabets bogføringsbilag og regnskabsmateriale til kurator … på ingen måde ikke fratager hende ledelses-
     ansvaret, og
     at det fremgår klart af betænkning nr. 1525/2015 om konkurskarantæne s. 98, at der foreligger groft
     uforsvarlig forretningsførelse fra den registrerede direktørs side, hvis den registrerede direktør har over-
     ladt den daglige ledelse til en anden person.
                                                  -7-
ad manglende bogføring og regnskab:
det gøres vedrørende det konkursramte selskabs manglende bogføring og regnskab gældende,
at de sagsøgte, x1 og x2, som henholdsvis formel og reel direktør i selskabet, ikke har iagttaget bogfø-
ringslovens krav om forsvarlig bogføring samt overholdelse af god bogføringsskik, jf. bogføringslovens §§
6-10,
at de sagsøgte bærer ansvaret for, at bogføringsmaterialet ikke er tilgængeligt for kurator, uanset begrun-
delsen herfor, jf. hertil sø- og handelsrettens kendelse af 8. oktober 2014 i sagen b-19-14, hvoraf det
fremgår, jf. s. 5, at der foreligger groft uforsvarlig forretningsførelse ved manglende tilvejebringelse af
bogføringsbilag, ”uanset om dette skyldes manglende bogføring eller forsvarlig opbevaring heraf”,
at de sagsøgte i strid med bogføringslovens § 12 ikke har påset, at regnskabsmaterialet er opbevaret på en
sådan måde, at det uden vanskeligheder kan gøres tilgængeligt her i landet for offentlige myndigheder
m.fl., som i henhold til anden lovgivning har ret til at kræve indsigt i regnskabsmaterialet, herunder ku-
rator,
at de sagsøgte i henhold til bogføringslovens § 13, som henholdsvis reel og formel ledelse i selskabet, bærer
ansvaret for, at bogføringsmaterialet opbevares i henhold til bogføringslovens bestemmelser,
at det som følge af det manglende materiale er umuligt for kurator at vurdere, hvorvidt selskabet ejede ak-
tiver af værdi, eller om der foreligger omstødelige dispositioner, idet kurators mulighed for at følge et
transaktions- og kontrolspor er ikke-eksisterende,
at selskabets ledelse, dvs. de sagsøgte, endvidere ikke har indleveret årsrapport for selskabets første regn-
skabsår (perioden 1. marts 2012 – 31. august 2013), på trods af at selskabet i både efteråret 2013 og for-
året 2014 havde væsentlige indtægter og fortsat virksomhedsdrift, hvilket er i strid med årsregnskabslo-
vens §§ 2 og 8, og
at ovennævnte overtrædelser i grove tilfælde som disse er strafbare i henhold til straffelovens § 302, stk. 1,
2 og 4.
                                                     -8-
ad skatte- og afgiftsmæssige forhold:
det gøres vedrørende selskabets skatte- og afgiftsmæssige forhold gældende,
at selskabet har drevet erhvervsvirksomhed og i den forbindelse haft ikke uvæsentlige indtægter, opgjort af
kurator til ca. kr. 1.657.427,75,
at selskabet har været momsregistreret siden stiftelsen den 1. marts 2012, hvorfor det må derfor antages,
at selskabets indtægter stammer fra momspligtig virksomhed,
at selskabet dermed ikke burde have foretaget nulindberetninger af moms i 2., 3. og 4. kvartal 2013 samt
undladt at foretage indberetning af moms i 2014,
at der foreligger særdeles grove fejl i selskabets momsindberetninger, hvorved der er unddraget moms for
ca. kr. 335.000, hvilket må anses for en grov overtrædelse af momslovens regler, bl.a. §§ 56 og 57, samt
bevidst unddragelse af afgifter til det offentlige, hvilket er strafbart efter momslovens § 81 og efter kura-
tors opfattelse en overtrædelse af straffelovens § 289,
at selskabet blev registreret som arbejdsgiver med pligt til at indeholde a-skat og am-bidrag pr. 31. maj
2012,
at der foreligger udbetalinger til sagsøgte 2 i den relevante periode for i alt kr. 316.000 samt en væsentlig
mængde posteringer på selskabets bankkontoudtog af privat karakter samt fri bil, hvilket kan klassificeres
som løn, maskeret udbytte eller et ulovligt lån i henhold til selskabslovens § 210, stk. 1,
at ulovlige lån til anpartshaver/ledelsen efter ligningslovens § 16e behandles efter skattelovgivningens
almindelige regler om hævninger uden tilbagebetalingspligt, hvilket betyder, at hævningerne må anses for
enten løn eller maskeret udbytte,
at sagsøgte 2 som den eneste har leveret arbejdskraft til selskabet, hvorfor det må antages, at de hævede
kontantbeløb og overførsler hovedsageligt udgør vederlag for sagsøgte 2’s arbejde for selskabet,
at sagsøgte 2, selvom han er bosiddende i sverige, er pligtig at betale indkomstskat til den danske stat af
løn for arbejde erlagt her i landet, jf. kildeskattelovens § 2, stk. 1, nr. 1 (og 7),
                                                     -9-
at selskabet dermed har haft pligt til at indeholde indkomstskat og arbejdsmarkedsbidrag, jf. kildeskattelo-
vens § 46 og arbejdsmarkedsbidragslovens § 7,
at selskabet, såfremt de hævede beløb anses som maskeret udbytte, havde pligt til at indeholde udbytteskat,
jf. kildeskattelovens § 65, jf. § 2, stk. 1, nr. 6.
at udlodning af udbytte i henhold til selskabslovens regler herom, jf. kapitel 11, alene kan ske af overført
overskud og frie reserver, hvorfor selskabet skal have haft et overskud i regnskabsåret, hvoraf der natur-
ligvis skal svares selskabsskat i henhold til selskabsskattelovens regler herom, hvilket ikke er sket,
at der således, uanset kvalificeringen af det ulovlige lån som enten løn eller maskeret udbytte, foreligger et
skattekrav, som selskabet enten hæfter for i henhold til kildeskatteloven eller er skat skyldig i henhold til
selskabsskatteloven,
at selskabet dermed har haft væsentlige indberetningsforpligtelser overfor skat, som ikke er overholdt,
at der i den forbindelse er sket overtrædelse kildeskattelovens §§ 46 og 65, ligningsloven § 16 e og for-
mentligt også selskabsskatteloven afhængig af om udbetalingerne klassificeres som løn eller maskeret ud-
bytte, og
at dette har medført et væsentligt tab for skat som tvangskreditor, hvilket de sagsøgte som selskabets le-
delse bærer ansvaret for.
ad forpligtelser efter selskabsloven:
det gøres hertil gældende,
at det efter selskabslovens §§ 117, stk. 2 og 118 er direktionens, og dermed de sagsøgtes, pligt at varetage
ledelsen og sikre en forsvarlig organisation af selskabets virksomhed, samt at kapitalselskabets bogføring
sker under iagttagelse af lovgivningens regler herom, og at formueforvaltningen foregår på en betryggen-
de måde, hvilket de sagsøgte har undladt, jf. ovennævnte dispositioner,
at de sagsøgtes adfærd er udtryk for et groft misbrug af den begrænsede selskabshæftelse og i øvrigt er an-
svarspådragende.
                                                        - 10 -
     ad straffelovsovertrædelser:
     det bemærkes, at det ikke er under pådømmelse i denne sag, hvorvidt de sagsøgte har overtrådt eventuelle
     straffelovsbestemmelser. det gøres dog gældende,
     at det ved bedømmelsen af, hvorvidt der foreligger grov uforsvarlig forretningsførelse er nødvendigt at
     forholde sig til overtrædelser af straffeloven, jf. hertil til bemærkninger til lovforslag nr. l 131, folketinget
     2012-13, side 12, hvoraf fremgår følgende:
     ”… for så vidt angår konkursrådets overvejelser i relation til vurderingen af, om der er tale om groft
     uforsvarlig forretningsførelse, er justitsministeriet enig i rådets synspunkt om, at konkurskarantæne ty-
     pisk kun bør pålægges, når der er tale om forhold, der udgør en overtrædelse af straffeloven. efter justits-
     ministeriets opfattelse udelukker det anførte imidlertid ikke, at meget grove overtrædelser af særlovgiv-
     ningen, f.eks. af bogføringsloven eller en kombination af flere grove særlovsovertrædelser, efter omstæn-
     dighederne vil kunne medføre konkurskarantæne…”
     at det udtrykkeligt fremgår af motiverne, at der ikke skal bevises forsæt, og at konkurskarantæne skal
     kunne pålægges, selv om der ikke kan føres det til en strafferetlig sanktion nødvendige bevis.
     ad konkursloven:
     det gøres sluttelig gældende,
     at de ovenfor beskrevne forhold udgør groft uforsvarlig forretningsførelse, der gør de sagsøgte uegnede til
     at deltage i ledelsen af en virksomhed, og
     at de sagsøgte derfor bør pålægges konkurskarantæne i 3 år …”
advokatfuldmægtig jeppe hansen har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med
påstandsdokumentet, hvoraf fremgår:
     ”… at x1 aldrig har haft med den daglige drift at gøre, og derfor aldrig har handlet på vegne af selskabet,
     og ikke har haft økonomiske fordele af registreringen som direktør
                                                   - 11 -
at x1 aldrig tidligere har drevet selskab med formen aps eller a/s og derfor ikke har været vidende om
mulighederne for selv at afmelde sig som direktør
at x1 allerede en måned efter selskabets stiftelse bad x2 om at sørge for at x1 blev afmeldt som direktør
at x2 har vildledt x1, og af flere omgange direkte har bekræftet at forholdene var bragt i orden, hvorfor
x1, har haft formodningen for sig
at x2’s tilsidesættelse af bogføringslovens §§6-10, og at selskabet tages under tvangsopløsning som følge
af manglende indlevering af årsrapport, ikke kan tilskrives min klients ageren og ikke udgør groft ufor-
svarlig forretningsførelse
at bevisbyrden for at x1 har udført groft uforsvarlig forretningsførelse påhviler sagsøger, og det bestrides,
at sagsøger har løftet denne bevisbyrde
at x1 ikke i selskabets levetid har udført så grov uforsvarlig forretningsførelse efter konkurslovens § 157,
stk. 1, at denne er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed i tidsintervallet efter konkurs-
lovens § 158, stk. 1 i sin helhed
at x1 ikke har foretaget dispositioner med hensyn til virksomhedens kapitalgrundlag, låneoptagelse, bog-
føring, økonomistyring og regnskabsaflæggelse og ej har foretaget større økonomiske dispositioner med
hensyn til virksomhedens drift eller udvikling, hvorfor hun ikke kan have handlet groft uforsvarligt på
vegne af selskabet
at x1 alene har udvist forretningsmæssig udygtighed som i sig selv ikke udgør groft uforsvarlig forret-
ningsførelse og således ikke kan udløse konkurskarantæne
at x1 aldrig har handlet groft uagtsom eller uforsvarligt på vegne af selskabet, og derfor ikke kan idømmes
konkurskarantæne efter konkurslovens § 157, stk. 2.
at konkursboets kreditorer ikke har lidt et væsentligt tab grundet x1´s handlinger eller undladelser, hvor-
for der ikke kan pålægges sagsøgte 1 konkurs karantæne
                                                        - 12 -
      at x1 har gjort indsigelser mod registreringen … hvorfor sagsøgte ikke skal idømmes karantæne og
      at det igennem x1´s handlemåde og omstændighederne i øvrigt ikke er rimeligt at pålægge sagsøgte kon-
      kurskarantæne …”
advokat rasmus c. trosborg har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med på-
standsdokumentet, hvoraf det blandt andet fremgår:
      ”… til støtte for sagsøgtes frifindelsespåstand gøres det gældende, at i henhold til konkurslovens § 157,
      stk. 1, kan konkurskarantæne alene pålægges et ledelsesmedlem af et selskab, dersom ledelsesmedlemmet
      har udvist ”groft uforsvarlig forretningsførelse”. sagsøgte 2’s tilsidesættelse af bogføringslovens §§6-10,
      ved ikke at have en retvisende bogføring i papirform, samt det forhold at selskabet bliver tages under
      tvangsopløsning som følge af manglende indlevering af årsrapport, ikke udgør groft uforsvarlig forret-
      ningsførelse.
      det gøres i relation til den manglende indlevering af årsrapporten særligt gældende, at denne undladelse
      ikke kan føre til et tab for tredjemand, hvorfor denne undladelse isoleret set slet ikke er omfattet af den ty-
      pe undladelser/handlinger, der kan føre til at der pålægges et tidligere ledelsesmedlem konkurskarantæne.
      sagsøgte hæfter sig i den forbindelse tillige ved, at der alene er anmeldt kr. 34.291,72 i konkursboet, hvor-
      af kr. 16.329,62 vedrører skat. det gøres derfor gældende, at der ikke er tale om at konkursboets kreditorer
      har lidt et ”betydeligt tab”.
      bevisbyrden for at der er sket groft uforsvarlig forretningsførelse påhviler under alle omstændigheder
      sagsøger, og det gøres i den forbindelse gældende, at denne bevisbyrde ikke er løftet.
      i øvrigt bestrider sagsøgte 2 de af sagsøger nedlagte anbringender om at sagsøgte 2 skulle have gjort sig
      skyldig i uforsvarlig forretningsførelse eller have medvirket til at selskabet har begået moms- og/eller skat-
      teunddragelse …”
advokat rasmus c. trosborg har under proceduren supplerende gjort gældende, at det er
udokumenteret, at selskabet har udført arbejde i danmark, og således også om sagsøgte 2 er
skattepligtigt til danmark.
sø- og handelsrettens afgørelse
                                               - 13 -
ad x2
retten lægger som ubestridt til grund, at x2 reelt fungerede som selskabets ledelse fra sel-
skabet blev stiftet frem til, det blev taget under likvidation. retten lægger videre som ube-
stridt til grund, at der ikke er blevet indberettet a-skat eller am-bidrag, at der i 2013 er ble-
vet indberettet en 0-angivelse af moms, og at der i 2014 slet ikke er blevet indberettet moms.
efter bevisførelsen, herunder kurators gennemgang af selskabets kontoudtog, finder retten
godtgjort, at selskabet har haft drift med indtægter til følge. retten finder ikke grundlag for
at antage, at driften ikke skulle have fundet sted i danmark med pligt til afregning af dansk
moms og skat til følge. retten bemærker i denne forbindelse, at der ikke fra x2’s side er
fremlagt nogen form for dokumentation for, at det skulle forholde sig anderledes. retten
finder det derfor også godtgjort, at x2’s hævninger på kontoen må betragtes som skatteplig-
tig indkomst i danmark, alternativt ulovligt anpartshaverlån eller maskeret udbytte. da x2
som selskabets reelle ledelse har undladt at sikre, at der er sket indberetning af moms m.v.
og også har undladt at sikre, at der foreligger lovpligtig bogføring og regnskabsmateriale,
lægger retten videre efter oplysningerne om selskabets indtægter til grund, at skat har lidt
et betydeligt større tab end det allerede anmeldte. dette tab beror på x2’s groft uforsvarlige
forretningsførelse, hvorfor han findes at være uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervs-
virksomhed.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder sø- og
handelsretten, at det er rimeligt at pålægge x2 konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157,
stk. 1 og 2. konkurskarantæneperioden fastsættes til 3 år, idet retten ikke finder grundlag for
at fravige udgangspunktet, jf. konkurslovens § 158. karantæneperioden regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig.
ad x1
x1 har været registreret som direktør i selskabet fra stiftelsestidspunktet den 1. marts 2012 og
frem til, det blev taget under likvidation.
                                                - 14 -
sø- og handelsretten lægger efter x1’s forklaring til grund, at x1 frivilligt har ladet sig regi-
strere som direktør i selskabet. x1 har således været bekendt med, at hun var registreret som
direktør i selskabet og har oprindeligt ikke gjort indsigelser herimod. det kan i denne for-
bindelse ikke tillægges afgørende betydning, at x1 efter deres forholds ophør har anmodet
x2 om at blive afregistreret som direktør. derimod er det af afgørende betydning, at hun ik-
ke havde sikret, at selskabet overholdt lovgivningens regler om moms, skat, bogføring, regn-
skab m.v. for den periode, hvor hun var registreret som direktør.
uagtet at x1 angiveligt ikke har haft den reelle ledelse i selskabet, finder retten, at x1, ved at
have overladt selskabets ledelse til x2 og dermed have medvirket til, at x2 kunne drive sel-
skabet, således det er sket, har handlet groft uforsvarligt, hvorfor hun ved sine handlinger
findes uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed.
på den baggrund finder sø- og handelsretten, at det er rimeligt at pålægge x1 konkurska-
rantæne jf. konkurslovens § 157, stk. 1, og 2. konkurskarantæneperioden fastsættes til 3 år,
idet retten ikke finder grundlag for at fravige udgangspunktet, jf. konkurslovens § 158. ka-
rantæneperioden regnes fra det tidspunkt, hvor kendelsen er endelig.
x1 og x2 betaler sagens omkostninger.
                                        derfor bestemmes:
x1 pålægges konkurskarantæne i 3 år.
x2 pålægges konkurskarantæne i 3 år.
x1 og x2 betaler inden 14 dage til statskassen sagens omkostninger med hver 87.500 kr.
                                         jeanette melchior
              - 15 -
            (sign.)
         ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
  sø- og handelsretten, den


text:
                      højesterets kendelse
                       afsagt torsdag den 3. december 2015
sag 137/2015
a
og
b
(advokat michael lindquist for begge)
mod
søholm boligselskab aps
(selv)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af fogedretten i næstved den 24. februar 2015 og af
østre landsrets 13. afdeling den 9. april 2015.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: poul søgaard, niels grubbe og jens peter
christensen.
påstande
kærende, a og b, har nedlagt påstand om, at fogedrettens kendelse stadfæstes.
indkærede, søholm boligselskab aps, har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse stad-
fæstes.
supplerende sagsfremstilling
a/s kfi-holding og b (i det følgende ”lejer”) indgik den 8. oktober 2012 aftale om leje af
…vej 12, …, med henblik på drift af et solcenter.
                                               - 2 -
a/s kfi-holding overdrog pr. 1. november 2013 ejendommen til søholm boligselskab aps
(i det følgende ”udlejer”).
ved almindeligt og anbefalet brev af fredag den 6. september 2013 anmodede udlejer lejer om
at betale i alt 14.880,65 kr. påkravet omfatter bl.a. et gebyr på 52 kr. til høje-taastrup kom-
mune for indhentelse af oplysning om lejers nye adresse. det fremgår af påkravet, at lejeafta-
len kunne ophæves, hvis det skyldige beløb ikke var udlejer ”i hænde senest 3 dage efter
modtagelsen” af påkravet.
det fremgår af en afleveringsattest, at påkravet blev afleveret i lejers postkasse lørdag den 7.
september 2013.
ved almindeligt og anbefalet brev af onsdag den 11. september 2013 ophævede udlejer leje-
aftalen, idet lejer ikke havde betalt det skyldige beløb.
anbringender
a og b har navnlig anført, at b mandag den 9. september 2013 modtog udlejers påkrav af 6.
september 2013, og at sidste rettidige betalingsdag derfor var torsdag den 12. september 2013.
det samme ville gælde, såfremt b havde modtaget påkravet den 7. september 2013, som var
en lørdag, idet modtagelsesdagen i så fald ville være blevet udskudt til mandag den 9. sep-
tember 2013. ophævelsen blev meddelt allerede den 11. september 2013, hvilket var forud for
den sidst mulige frist for betaling i erhvervslejelovens § 69, stk. 3. dette medfører, at påkravet
og dermed ophævelsen af lejeaftalen er ugyldig.
udlejer har ved formuleringen i påkravet ”… i hænde senest 3 dage efter modtagelsen af …”
begrænset lejers mulighed for betaling til et tidsrum, som er kortere end 3 dage, idet påkravet
forudsætter, at udlejer modtager beløbet på tredjedagen, hvilket afskærer lejer fra at berigtige
restancen på tredjedagen ved girobetaling og bankoverførsel uden mulighed for straksoverfør-
sel.
påkravet indeholder desuden et gebyr til folkeregisteroplysning, som ikke er pligtig penge-
ydelse, hvilket medfører, at påkravet er ugyldigt, og at påkravet derfor ikke kan danne grund-
lag for ophævelse af lejeaftalen.
                                               - 3 -
b havde endvidere et modkrav, som kunne modregnes i restancen, og udlejer var uberettiget
til at nægte at godkende bs afståelse af lejemålet til a.
søholm boligselskab aps har navnlig anført, at formuleringen ”i hænde” i påkravet opfylder
betingelserne i erhvervslejelovens § 69, idet formuleringen svarer til formuleringen ”indbetalt
inden”, jf. højesterets kendelse af 31. maj 2001 (u 2001.1883), hvor højesteret fandt, at for-
muleringen ”indbetalt inden 3 dage” betyder det samme som ”senest 3 dage efter”. udtrykket
”i hænde senest 3 dage efter” betyder, at betalingen skal finde sted senest på tredjedagen kl.
24.00.
gebyret for indhentelse af folkeregisteroplysninger er en pligtig pengeydelse. under alle om-
stændigheder er beløbets størrelse af uvæsentlig betydning og kan derfor ikke medføre, at
påkravet er ugyldigt.
betalingsfristen begyndte at løbe lørdag den 7. september 2013, hvor b modtog påkravet, og
sidste rettidige betalingsdag var derfor tirsdag den 10. september 2013. der kan kun blive tale
om udskydelse af betalingsfristen på 3 dage, hvis tredjedagen er en helligdag, en lørdag eller
grundlovsdag, jf. erhvervslejelovens § 43, stk. 2, 1. pkt. de tidsmæssige betingelser for ophæ-
velse af lejeaftalen er derfor opfyldt.
b havde ikke et modkrav, som kunne modregnes i restancen, og b har ikke med bindende
virkning for søholm boligselskab aps afstået lejemålet til a.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår spørgsmålet, om fogedretten skal fremme den indkærede udlejers begæring om
udsættelse af de kærende som lejere af et erhvervslejemål som følge af udlejerens ophævelse
af lejemålet på grund af misligholdelse med betaling af en restance. der skal i denne forbin-
delse i første række tages stilling til kærendes indsigelser om, at restancen omfattede et folke-
registergebyr, der ikke er pligtig pengeydelse i lejeforholdet, at udlejer har ophævet lejemålet
inden påkravsfristens udløb, samt at påkravet om, at restancen skal være ”vort kontor i
hænde” inden påkravsfristens udløb, ikke opfylder lovens krav.
                                                - 4 -
folkeregistergebyret
ifølge erhvervslejelovens § 69, stk. 1, nr. 1, kan udlejeren ophæve lejeaftalen, når ”leje eller
anden pligtig pengeydelse ikke er betalt rettidigt”. ifølge stk. 2 skal der ved pligtig penge-
ydelse forstås ”forfaldne krav, der udspringer af denne lov eller lejeaftalen”. højesteret har i
dommen gengivet i ufr 2000.905 udtalt, at ”som udgangspunkt må alle pengeforpligtelser,
som i medfør af … lejeloven eller lejeaftalen påhviler lejeren … anses for omfattet af udtryk-
ket »anden pligtig pengeydelse « under forudsætning af, at der ikke består nogen rimelig tvivl
om forpligtelsen.” herefter og i øvrigt af de grunde, som landsretten har anført, har udlejer
med rette medtaget gebyret i opgørelsen af den restance, der er grundlag for påkrav og ophæ-
velse.
påkravsfristens udløb
ifølge erhvervslejelovens § 69, stk. 3, 1. pkt., kan udlejeren kun hæve lejeaftalen som følge af
for sen betaling, hvis lejeren ikke har berigtiget restancen senest 3 dage efter, at skriftligt på-
krav er kommet frem. ifølge 3. pkt. finder § 43, stk. 2, tilsvarende anvendelse. i denne be-
stemmelse, der angår lejebetaling, er anført, at betaling er rettidig, når den sker senest den 3.
hverdag efter forfaldsdagen. er denne hverdag en lørdag eller grundlovsdag, er betaling den
følgende hverdag rettidig.
bestemmelserne i erhvervslejelovens § 43, stk. 2, og § 69, stk. 3, 3. pkt., er uændret siden
hovedloven, lov nr. 934 af 20. december 1999, der trådte i kraft 1. januar 2000. ifølge de sær-
lige bemærkninger til bestemmelserne i lovforslaget svarer bestemmelserne til dagældende
lejelovs henholdsvis § 33, stk. 3, og § 93, stk. 2., 3. pkt., se lovforslag nr. 33 af 13. oktober
1999 (folketingstidende 1999-00, tillæg a, s. 1005 og s. 1016).
bestemmelsen i lejelovens § 93, stk. 2, 3. pkt. om, at § 33, stk. 3, finder tilsvarende anven-
delse, blev indføjet i lejeloven ved lov nr. 419 af 1. juni 1994 med ikrafttræden 1. juli 1994. i
lovforslagets særlige bemærkninger til bestemmelsen anføres, ”med forslaget præciseres, at
beregningen af fristerne ved afgivelse af påkrav som følge af for sen betaling af leje skal ske
efter reglerne i § 33, stk. 3, om rettidig betaling af leje.”, se lovforslag nr. 229 af 6. april 1994
(folketingstidende 1993-94, tillæg a, sp. 7907). bemærkningerne må efter højesterets opfat-
telse forstås således, at det har været hensigten ikke blot at overføre reglen om udskydelsen af
                                               - 5 -
fristens sluttidspunkt, men også reglen om, at de tre dage skulle være tre hverdage, således at
der blev fuldstændig overensstemmelse mellem reglerne.
i overensstemmelse med bestemmelsens ordlyd og forhistorie finder højesteret herefter, at
fristen på ”3 dage”, jf. erhvervslejelovens § 69, stk. 3, 1. pkt., i medfør af stk. 3 skal forstås i
overensstemmelse med § 43, stk. 2, som ”3 hverdage”.
højesteret lægger til grund, at påkravsskrivelsen blev sendt almindeligt og anbefalet fredag
den 6. september 2013. ifølge post danmarks afleveringsattest blev brevet afleveret i adres-
satens brevkasse lørdag den 7. september 2013, hvor påkravet således kom frem. dagen efter
var en søndag, der ifølge § 43, stk. 2, ikke tælles med, da det ikke er en hverdag. den første af
de 3 hverdage var derfor mandag, og den 3. hverdag var onsdag den 11. september 2013.
udlejer ophævede lejemålet ved brev af 11. september 2013, og ophævelsen er således i strid
med erhvervslejelovens § 69, stk. 3, 1. pkt., sket inden udløbet af påkravsfristen.
påkravet om, at restancen skal være ”vort kontor i hænde” inden fristens udløb
ifølge erhvervslejelovens § 69, stk. 3, skal påkravet angive, at lejeforholdet kan ophæves, hvis
lejerestancen ”ikke betales” inden påkravsfristens udløb.
efter erhvervslejelovens § 42, stk. 1, 3. pkt., anses ”indbetaling til et pengeinstitut” for beta-
ling. efter retspraksis om denne bestemmelse og den tilsvarende bestemmelse i lejelovens §
32 anses betaling ved pengeoverførsler gennem pengeinstitut for sket, når beløbet er trukket
på lejerens konto, selv om det først næste dag eller senere går ind på udlejers konto. såfremt
lejer foretager en pengeoverførsel, der på fristens sidste dag bliver trukket på hans konto, kan
udlejer således ikke ophæve lejeaftalen, selv om han på ophævelsestidspunktet endnu ikke har
modtaget beløbet ved, at det er gået ind på hans konto.
i den foreliggende sag har udlejer i påkravet undladt at anvende det i loven foreskrevne udtryk
”ikke betales”. højesteret finder, at et påkrav også ved at anvende et andet udtryk kan opfylde
lovens krav, hvis det andet udtryk har samme betydning som det foreskrevne. udlejer har i
den foreliggende sag skrevet ”ikke er vort kontor i hænde”. højesteret finder, at dette udtryk
ikke har samme betydning som det foreskrevne. det indebærer et krav om, at udlejeren skal
                                              - 6 -
have modtaget beløbet, og vil dermed f.eks. ved en pengeoverførsel betyde, at beløbet skal
være gået ind på udlejerens konto. et sådant krav er ikke indeholdt i udtrykket ”betales”.
formuleringen af påkravet opfylder således ikke kravet i erhvervslejelovens § 69, stk. 3.
konklusion og sagsomkostninger
på baggrund af det anførte finder højesteret, at erhvervslejelovens krav til ophævelse af en
lejeaftale på grund af misligholdelse med betaling af en restance er tilsidesat på to punkter,
dels ved at ophævelse er sket inden påkravsfristens udløb, dels ved påkravets indhold, hvor-
efter restancen skal være ”vort kontor i hænde” inden fristens udløb, og at hver af de to for-
hold alene er til hinder for fremme af fogedsagen om udsættelse. med denne begrundelse
stadfæster højesteret fogedrettens kendelse.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal indkærede, søholm boligselskab aps, til
de kærende, a og b, betale i alt 25.000 kr. inklusive moms til dækning af advokatudgift.
kæreafgiften for højesteret tilbagebetales.
                                      thi bestemmes:
fogedrettens kendelse stadfæstes.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal indkærede, søholm boligselskab aps, til
de kærende, a og b, betale i alt 25.000 kr.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter afsigelsen af højesterets
kendelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.
kæreafgiften for højesteret tilbagebetales til a og b.