text:
 -
                                 udskrift
                                      af
                    sø- og handelsrettens dombog
                                 ──────────
den 21. januar 2002 blev af retten i sagen
v-0026-00
buffalo boots gmbh
(advokat louise unmack rygaard)
   mod
birk sko a/s
(advokat jan børjesson)
afsagt sålydende
                                    d o m:
sagen vedrører spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgte, birk sko a/s, var i god tro ved køb og
forhandling af et parti varemærkeforfalskede støvler.
påstande
sagsøger, buffalo boots gmbh, har nedlagt følgende påstande over for sagsøgte, birk sko
a/s:
                                                                      - 2 -
sagsøgte tilpligtes at anerkende at have handlet i strid med god markedsføringsskik ved at have markeds ført,
                     solgt og eksporteret varemærkeforfalskede varer i form af fodtøj som vist i bilag 3 under
                     varemærket buffalo tilhørende sagsøger.
sagsøgte tilpligtes at betale erstatning og/eller vederlag med kr. 135.745,50 med tillæg af sædvanlig procesrente
                     fra sagens anlæg den 3. marts 2000, sub- sidiært med et af retten skønsmæssigt fastsat
                     beløb.
                     sagsøgte har påstået frifindelse, vedrørende påstand 2 subsidiært betaling af et mindre beløb
                     fastsat efter rettens skøn.
                     sagsfremstilling
                     buffalo boots producerer modeskotøj til kunder i alderen 15-30 år og eksporterer til bl.a. hele
                     europa, usa, japan og australien. buffalo boots gennemsnitlige årlige omsætning er 200 mio.
                     dem. buffalo boots producerer bl.a støvlen, gengivet på bilag 1.
                     buffalo boots har varemærkeret til ordmærket buffalo og til figurmærket, vist på bilag 2.
                     buffalo boots støvler blev i danmark forhandlet gennem flying a, københavn, og post
                     footwear, århus, til priser fra kr. 999 til kr. 1.299.
                     birk sko a/s er et familieejet selskab, der driver flere detailskoforretninger på sjælland. birk
                     sko a/s er medlem af skoringen a.m.b.a., der er et selvstændigt andelsselskab, der fungerer
                     som indkøbs- og markedsføringsselskab for en række familieejede detailforretninger, der som
                     medlem er tilknyttet kæden i danmark og norge.
                     den 10. februar 2000 købte birk sko a/s af bodegård invest aps 1548 par støvler af mærket
                     buffalo, hvilke støvler senere viste sig at være varemærkeforfalskede. indkøbsprisen for birk
                     sko a/s var mellem kr. 389 og 400 pr. par eller ialt kr. 590.892,96 excl moms.
                     den 22. februar 2000 blev en medarbejder hos flying a opmærksom på, at birk sko,
                     københavn, solgte støvler af mærket buffalo. et par af disse støvler er vist på bilag 3.
                                                - 3 -
støvlen blev undersøgt hos buffalo boots, som den 24. februar 2000 erklærede, at der forelå
en varemærkeforfalsket støvle.
buffalo boots danske advokat rettede den 23. februar 2000 henvendelse til skoringen og dagen
efter til birk sko og gjorde opmærksom på, at buffalo boots var indehaver af varemærket
buffalo, og at salget af støvlerne var en krænkelse heraf, men at sagen kunne forliges mod
bl.a., at skoringen anerkendte overtrædelse af varemærkelovens § 4, at de forfalskede støvler
blev fjernet fra forretningerne senest 25. februar 2000 kl. 12.00, at varerne blev destrueret, og
at leverandør og antal støvler blev oplyst. acceptfristen blev sat til den 25. februar kl. 12.00,
hvorefter der ville blive begæret nedlagt fogedforbud.
i brev af 24. februar 2000 besvarede skoringen henvendelsen med, at man var overrasket, da
de nævnte produkter var købt af en leverandør med domicil her i landet, og at denne havde
oplyst at have rettigheder til salg af buffalo boots produkter og garanteret, at det var ægte
varer, hvilket blev underbygget af den pris, der måtte betales. endvidere oplystes, at man
havde bedt leverandøren fremskaffe dokumentation og ville vende tilbage, når denne
dokumentation forelå, og at man ikke ønskede at krænke nogens varemærkerettigheder.
ved telefax af 25. februar 2000 bekræftede skoringen, at støvlerne samme dag inden kl. 12.00
ville være fjernet fra butikkerne.
den 25. februar 2000 rettede buffalo boots advokat henvendelse til skoringens advokat, der
tillige er advokat for birk sko, og gentog sit krav om oplysning om antal købte og resterende
eksemplarer samt destruktion. endvidere rejstes spørgsmålet om indrykning af annonce i dags-
pressen, således at kunderne kunne returnere de vareforfalskede støvler.
i faxskrivelse af 28. februar 2000 meddelte buffalo boots advokat skoringens advokat, at
sagen kunne forliges på følgende vilkår:
"1: skoringen skal senest i morgen den 29. februar 2000, kl. 16.00 skriftligt bekræfte, at der
ikke vil finde yderligere salg og udbud sted af varemærkeforfalskede buffalo boots.
2: skoringen skal inden samme frist skriftligt meddele, hvorfra skoene er erhvervet, til hvilken
pris skoene er erhvervet, samt hvor mange par skoringen har erhvervet.
                                                - 4 -
3: skoringen skal samtidig bekræfte, at yderligere salg af de varemærkeforfalskede sko vil
medføre, at skoringen til buffalo boots gmbh skal betale dem 10.001 for hvert salg, der for
fremtiden finder sted.
4: skoringen skal betale alle omkostninger, der er forbundet med denne sag, herunder
advokatsalær.
5: alle resterende sko skal udleveres til mærkeindehaveren ved undertegnede med henblik på
destruktion.
6: vor klients erstatningskrav forbeholdes og vil være at fremsætte, når vi har modtaget
meddelelse og dokumentation for antal indkøbte, antal solgte og antal resterende sko.
spørgsmålet om hvorvidt pressemeddelelser skal indrykkes forbeholdes."
samtidig oplystes, at man var instrueret om at udtage stævning den 1. marts, medmindre
sagen var forligt inden den 29. februar 2000 kl. 16.00.
ligelydende skrivelse blev sendt til bodegård invest aps.
skoringens advokat meddelte den 29. februar, at man ikke havde mulighed for at vende
tilbage inden den fastsatte frist, men at skoringen forudgående havde bekræftet, at støvlerne
ikke ville blive solgt, sålænge problemstillingen var uafklaret.
den 2. marts 2000 fremsendte buffalo boots advokat til skoringens advokat kopi af stævning
indgivet til sø- og handelsretten og kopi af fogedbegæring til retten i århus.
skoringens advokat meddelte samme dag buffalo boots advokat, at skoringen er et
selvstændigt andelsselskab, og at støvlerne ikke var indkøbt af skoringen, men af enkelte
butikker i fællesskab, hvorfor fogedforbudet ikke var begæret over for rette virksomhed.
stævning blev indgivet den 3. marts 2000 mod skoringen og bodegårds invest aps bl.a. med
påstand om betaling af kr. 500.000.
den 4. april 2000 fremsendte skoringens advokat en opgørelse over de resterende støvler, ialt
                                              - 5 -
1.393 stk, og meddelte, at støvlerne ikke ville blive solgt. støvlerne er senere blevet
destrueret.
den 10. maj 2000 afholdt parterne et forligsmøde, hvor det blev indgået aftale om at få de
resterende støvler samlet samt, at de anlagte fogedsager mod to af birk skos forretninger
skulle hæves. på mødet tilbød birk sko at betale kr. 25.000, mens buffalo boots krævede kr.
150.000. buffalo boots advokat skønnede, at buffalo boots tabte avance ved salg af 155 par
støvler udgjorde kr. 115.000, hvortil kom markedsforstyrrelse.
i replikken af 2. august 2000 blev skoringen udskiftet med birk sko som sagsøgte, og buffalo
boots nedsatte kravet til kr. 400.000.
636 par af de varemærkeforfalskede støvler var af birk sko blevet videresendt til norge.
buffalo boots accepterede, at sagen over for en af de norske købere, park sko as, oslo, blev
forligt i marts 2000 på følgende vilkår:
"1. we, park-sko as, ... hereby declare that we will not sell nor market counterfeit shoes
bearing the trademark buffalo. furthermore, we would like to confirm that we purchased a
total of 347 pair of buffalo-shoes. 39 pairs, of the total number of 347 pairs, were sold.
2. we agree to compensate buffalo shoes gmbh's disbursements in this case. a check with the
amount equalent to nok 7 290 - will be issued in the name of buffalo shoes gmbh and
forwarded to tandbergs patentkontor as.
3...."
bodegård invest aps blev den 23. oktober 2000 taget under konkursbehandling, og buffalo
boots fik den 14. februar 2001 afsagt udeblivelsesdom på betaling af kr. 400.000 over
bodegård invest aps under konkurs.
buffalo boots har opgjort sit krav over for birk sko således, idet avancen pr. solgt par er kr.
142,39, hvilket birk sko ikke har bestridt:
"erstatning:
                                               - 6 -
sagsøgers avancetab:
antal solgte sko på det danske marked
(155 par solgt i alt - 69 par solgt i
norge) er lig med 86 par,
det vil sige 116 x 142,39=              dkk  16.517,24
antal eksporterede par til norge (...)
er lig med 606 par, det vil sige
606 x 142,39=                         dkk  86.288,34
markedsforstyrrelser skønsmæssigt
fastsat til                     dkk    50.000,00
erstatningskrav i alt                  dkk 152.805,58
vederlag:
vederlaget fastsættes skønsmæssigt
til 5% af bruttoomsætningen.
for så vidt angår de 116 par solgte sko
til slutbrugerne på det danske marked
udgør vederlaget ved salgspris på
dkk 999,00 (116 x 999 x 5%)               dkk    5.794,70
for så vidt angår de 606 par sko
eksporteret til norge lægges det
foreløbig til grund, at skoene er
videresolgt for den gennemsnitlige
indkøbspris på dkk 394,50 pr. par....
(606 x 394,50 x 5%)                    dkk   11.953,35
vederlagskrav i alt                    dkk  17.747,50
samlet erstatnings- og vederlagskrav           dkk 170.553,08
                                                - 7 -
der på grund af den generelle usikkerhed
omkring avancetabets størrelse accepteres
nedsat til det påstævnte beløb på          dkk 135.745,50
samtidig med denne sag konstaterede samme medarbejder hos flying a, at en anden
forretning, city sko, også solgte varemærkeforfalskede buffalo boots støvler. der blev under
fogedsagen mod denne forretning fundet 11 par støvler, der blev udleveret buffalo boots
advokat.
forklaringer
otto schmiel har forklaret, at han er underdirektør i buffalo boots. der har været eksporteret
buffalo boots til danmark siden 1984. butikkerne flying a, københavn, og post footwear,
århus, har de sidste år været de dan- ske eneforhandlere. i 2000 opsagde flying a forhandling
af buffalo boots på grund af denne sag.
buffalo boots har registeret ordmærket buffalo og en boomerang som et figurmærke. ved
enhver krænkelse af varemærkerne reageres der umiddelbart herimod.
buffalo boots markedsfører sine produkter på fagmesser, i internationale modeblade samt ved
information til pressemedier. den omhandlede støvle blev sat i produktion i 1996, og
efterspørgslen har udviklet sig gigantisk. til det danske marked har der været faktureret i dem
i 1995 50.610, i 1996 850.000, i 1997 2,2 mio., i 1998 4,7 mio., i 1999 4,9 mio. og i 2000 3,3
mio.
tallene viser tydeligt, hvordan markedet har reageret på de varemærkeforfalskede støvler. der
er ikke foretaget specielle tiltag for at få omsætningen af støvlerne op igen, da der er en
løbende markedsføringsindsats.
episoden med de varemærkeforfalskede støvler har bevirket, at et kvalitativt dårligere produkt
er blevet forbundet med varemærket. endvidere er det salgsnet, som flying a og post
footwear har opbygget, blevet forstyrret. tendensen med faldende omsætning er dog nu
brudt. der har ikke været omsætningsfald i de andre lande, hvortil der eksporteres. støvlen er
                                                  - 8 -
fortsat moderne.
på de varemærkeforfalskede støvler er varemærket buffalo og et logo med en boomerang
identisk med varemærke og logo på de originale støvler.
de originale støvler og de varemærkeforfalskede adskiller sig ved, at de originale støvler består
af tre dele; overdelen, mellemdelen og en sportssål, medens den varemærkeforfalskede består
af to dele, overdel og sål, hvilket gør støvlen billigere at producere.
endvidere er originalstøvlens overflademateriale udført i en meget dyr læderkvalitet, medens
efterligningen er lavet af billigere læder. efterligningen har varemærket stående i sort og gul på
hælen, medens varemærket på originalen på hælen alene er gengivet i sort. der er endvidere
forskel på, hvor på støvlen mærkerne er sat.
de originale støvler har en mærkningsseddel, en tack, hvor det oplyses, hvilke materialer der
er anvendt til støvlen. dette fremgår ikke af tacken på efterligningen. materialeangivelse er
ellers et lovkrav.
der er endvidere forskel på skoæskerne, idet der ikke på efterligningen står "made in spain",
og idet låget på skoæsken ikke går helt ned over æsken modsat den originale skotøjsæske.
for en skotøjshandler må det være tydeligt at se, at der er tale om et billigt produkt fra
fjernøsten. for slutbrugeren vil det være sværere at kende forskel, da støvlerne kan forveksles
med hinanden. hvis en kunde har haft buffalo boots støvler før, vil det være muligt at kende
forskel, bl.a. da efterligningen vejer for lidt.
bo birk har forklaret, at han er medejer af og administrerende direktør i birk sko. birk sko
består af 7 skoforretninger. han sælger normalt ikke dyre modesko til unge, idet hans priser
for sko ligger omkring kr. 400, mens buffalo boots støvler koster omkring kr. 1000.
birk sko er medlem af skoringen. han er medlem af skoringens kollektionsudvalg, som er
ansvarlig for indkøb af nye kollektioner.
der blev den 4. februar 2000 ringet til en af hans butikker af en person, der kaldte sig mike.
mike sagde, at han forhandlede buffalo boots støvler. han ringede til mike og aftalte et møde i
                                               - 9 -
en af sine butikker senere samme dag.
i mødet deltog mike, en af mikes medarbejdere, han selv og en af hans betroede
medarbejdere. mike oplyste, at han kom fra et firma, som havde fået tilbudt agenturet i
danmark for buffalo boots, idet buffalo boots ønskede at udvide kredsen af forhandlere i
danmark for at sælge mere på det danske marked. mike havde været rundt til andre sko-
tøjshandlere de sidste 2-3 dage, og der var flere, som var interesserede.
der blev forevist en støvle, som han undersøgte, medens han holdt den i hånden. han var ikke
i tvivl om støvlens ægthed. hvis han havde været det, havde han ringet til politiet.
han kendte godt buffalo-støvlen på forhånd, idet han havde set den før, men han har ikke selv
haft et par. birk sko havde ikke solgt buffalo-støvler tidligere. det var vist primært flying a,
som solgte disse, men han har også set dem i andre skoforretninger. han havde været
forundret over, at primært flying a, som han opfatter som en modetøjsforretning, forhandlede
buffalo boots produkter. der ville kunne sælges meget mere, hvis salget blev bredt ud. han
har efterfølgende hørt, at også andre skotøjshandlere har købt de varemærkeforfalskede
støvler i den tro, at de var ægte.
på mødet den 4. februar 2000 besluttede han at købe 1.200 par. han mente, at han kunne
afsætte 300 par selv, og resten ville han videregive til sine kollegaer i kollektionsudvalget.
støvlen var ikke særlig billig i indkøb. den blev solgt til en pris, som han opfattede som den
normale for buffalo-støvler, hvilket senere er blevet bekræftet.
han tog efterfølgende kontakt til andre butikker, herunder i oslo, og fik at vide, at han godt
kunne bestille 3.000 par støvler, hvilket han gjorde. han fik senere at vide, at der ikke kunne
leveres 3.000 par støvler, men kun 1.548 par. han studsede ikke herover, da han har hørt, at
man må acceptere sådanne ændringer, når man handler med modeskotøj.
da ordren på støvlerne skulle opfyldes den 10. februar 2000, var han til møde i skoringens
kollektionsudvalg i skødstrup ved århus. mike kørte derfor støvlerne, som ellers skulle være
leveret i københavn, til skødstrup. dette var meget belejligt, da kollegaerne i kollektions-
udvalget så kunne se støvlerne. lastbilen blev tømt, og støvlerne beskuet af
kollektionsudvalget. der var ingen, der fattede mistanke til, at der skulle være noget galt med
støvlerne, der herefter blev betalt.
                                              - 10 -
han lagde ikke mærke til, at der ikke var materialeangivelse på støvlens tack. han kan selv
føle, hvad en støvle er produceret af.
han var interesseret i at tale om eksklusivitet i forhandlingen af buffalo boots produkter, og
han fik et mo- biltelefonnummer til mikes chef, trine bådsgaard. han ringede til trine
bådsgaard, og de aftalte at mødes den 17. februar 2000. på mødet, der blev afholdt på hans
kontor, var trine bådsgaard imødekommende og underskrev en udkast til aftale om
eksklusivitet. hun oplyste, at buffalo boots skulle tage stilling til spørgsmålet.
støvlerne blev fordelt i hans 7 forretninger. der var ingen af de 100-120 medarbejdere, der er
ansat i birk sko, som gav udtryk for, at støvlen ikke skulle være den ægte vare, men kort
inden salget blev stoppet, var der et par kundehenvendelser herom.
straks der opstod mistanke, blev støvlerne tilbagekaldt, og han gav besked til butikscheferne
om, at støvlerne skulle være fjernet effektivt fra forretningerne den 25. februar 2000 inden kl.
12. på det tidspunkt manglede der stadig bevis for, at der var tale om varemærkeforfalskede
støvler.
der er i danmark solgt 86 par af de varemærkeforfalskede støvler. det svarer til 3-4 par
støvler pr. forretning, der forhandlede støvlen.
han mener, at salget af støvler af den pågældende type er for nedadgående.
jørgen andreasen har forklaret, at han er direktør i skoringen, nu shoe division. selskabet
distribuerer sko til medlemmerne. der er nedsat et kollektionsudvalg, hvis primære opgave er
at udvælge varer, som passer til medlemmernes ønsker.
skoringen indgik ikke aftalen om buffalo-støvlen, men blev inddraget derved, at bo birk indgik
aftalen. støvlerne blev leveret i skødstrup. der var tvivl om, hvorvidt der forelå parallelimport,
men deres advokat oplyste, at parallelimport er lovlig. der var ingen, der var i tvivl om
støvlernes ægthed.
straks der opstod tvivl om ægtheden, blev støvlerne fjernet, men indtil det var afklaret, om der
var tale om ægte varer, ønskede han ikke at bidrage med yderligere oplysninger. da han i
                                               - 11 -
tyskland havde set buffalo boots produkter i mange almindelige skoforretninger, undrede det
han ikke, hvis buffalo boots ønskede at ændre di stributionsmønster.
han mener, at salget af denne type støvler er nedadgående. de kan købes flere steder nu, og
han har set dem til kr. 699, hvilket han tager som udtryk for, at der ikke længere er afsætning
i dem.
han fandt det naturligt, at buffalo boots ville udvide salget til flere butikker. det var underligt,
at støvlen i københavn kun blev forhandlet fra en butik, flying a, som ellers hovedsagligt
forhandlede brugt tøj.
kathrin kirk har forklaret, at hun har været ansat i flying a i 2½ år i en periode fra 1998 til
oktober 2000.
flying a er en meget trendy tøjbutik, som også sælger sko. der fokuseres på kunder i alderen
14-25 år. flying a solgte buffalo boots produkter som eneforhandler på sjælland.
hun konstaterede i begyndelsen af 2000, at der blev solgt varemærkeforfalskede støvler. hun
kan se forskellen på støvlerne på kvaliteten af læderet, på mærkerne på støvlerne og på
æskerne. det fremgår ikke af tacken på de varemærkeforfalskede støvler, hvad de er lavet af,
hvilket er noget af det første, en forhandler ser efter. det fremgår heller ikke, hvor støvlen er
produceret, hvilket ellers kan fortælle om kvaliteten af materialerne. førstegangskøbere af
buffalo-støvler vil ikke kunne kende forskel på de ægte og de varemærkeforfalskede støvler.
der har været flere episoder, hvor unge, der har købt varemærkeforfalskede støvler, er
kommet ind i flying a og har reklameret over, at støvlerne er gået i stykker. der har også
været opringninger om de varemærkeforfalskede støvler.
selv om de falske støvler alene var i omsætning fra 10. februar til 25. februar 2000, blev
kunderne meget opmærksomme på det. de unge mennesker, der kommer i flying a, taler
meget sammen, uanset om de kender hinanden på forhånd. der var mange, der havde hørt
om efterligningerne.
da efterligningerne var trukket tilbage, kom der parallelimporterede støvler ind på markedet i
stedet for.
                                               - 12 -
dette har ødelagt interessen for at gå i buffalo-støvler. før vidste man, at der var betalt kr.
1.100 for et par buffalo-støvler. støvlerne er ikke så interessante at gå med, når alle kan
anskaffe dem.
flying a stoppede forhandlingen af støvlerne i januar 2001. støvlerne var blevet bredt for
meget ud i omsætningen som følge af salget af kopier og parallelimporterede støvler.
hun mener, at buffalo-støvler har været meget trendy, men at der er sket en afmatning i
salget af dem.
procedure
buffalo boots har anført, at der foreligger en krænkelse af varemærkelovens § 4 både ved
eksporten af 636 par varemærkeforfalskede støvler til norge, ved udbuddet af støvler i
danmark og ved salget af de 86 par støvler i danmark. sagsøgte har endvidere overtrådt
markedsføringslovens §§ 1 og 5 ved de ovennævnte handlinger.
der er tale om en meget grov varemærkekrænkelse, idet varerne set med forbrugerens øjne
forekommer fuldstæn- digt identiske og er substituerbare. støvlerne er endvidere solgt til
samme pris.
salget af de varemærkeforfalskede støvler har skadet salget af buffalo-støvler, som ellers var
en prestigefyldt støvle til priser mellem kr. 999 og 1.200. forbrugerne vil fremover kæde de
varemærkeforfalskede støvlers dårlige kvalitet sammen med varemærket og vil holde sig fra at
købe produktet på grund af risiko for at betale den ægte pris for det uægte produkt. de
varemærkeforfalskede støvler var en del af begrundelsen for, at flying a mistede interessen for
at forhandle buffalo boots pro dukter.
det rejste erstatningskravet er beskedent. buffalo boots har ikke krævet erstatning for den
faktiske omsætningsnedgang på 1,6 mio. dem.
birk sko har ikke været i god tro. birk sko vidste, at flying a havde eneforhandling af
støvlerne, men bestilte alligevel 3.000 par støvler af det eftertragtede produkt hos mike, som
man ikke kan huske efternavnet på. birk sko fik 1.548 par støvler, selv om der var bestilt
                                             - 13 -
3.000 par. birk sko kontaktede hverken buffalo boots eller flying a. af brev af 24. februar
2000 fra skoringen fremgår det, at leverandøren har måttet garantere ægtheden af støvlerne.
disse forhold kan ikke underbygge god tro.
endvidere mangler der på støvlerne materialeangivelse, og støvlen føles let. birk sko burde
have opdaget, at der var tale om en dårlig forfalskning. den gode tro understøttes heller ikke
af indkøbsprisen på kr. 400, da støvlerne kunne sælges for kr. 1.000.
birk sko har under hele forløbet forsøgt at trække tiden ud og har haft rigelig lejlighed til at
fremkomme med de udbedte oplysninger. en erklæring om ikke fortsat at forhandle var intet
værd, hvis skoene allerede var solgt. havde birk sko været i god tro, kunne oplysningerne
være givet straks.
der skal derfor betales erstatning og vederlag efter varemærkelovens § 43, stk. 1 og
markedsføringslovens § 13.
såfremt retten antager, at der foreligger god tro eller simpel uagtsomhed, skal der betales
vederlag og erstatning efter § 43, stk. 2. det er tilstrækkeligt, at buffalo boots sandsynliggør,
at der er lidt et tab.
hvis birk sko skulle afgive den berigelse, man har fået, ville kravet fra buffalo være større, idet
man har tjent 600 kr. pr solgt par. dette tal skal suppleres med erstatning for
markedsforstyrrelse. det er ikke størrelse af salget, der bestemmer, hvor stor
markedsforstyrrelsen har været.
birk sko har bestridt, at der foreligger nogen form for grovhed i den varemærkeretlige
overtrædelse, og anført, at det relevante spørgsmål i forhold til den foreliggende sag er, om
birk sko har været i god tro om støvlens ægthed. en stor forvekslingsrisiko gør ikke birk skos
overtrædelse af varemærkeloven grov, men gør det sandsynligt, at birk sko har været i god
tro.
en overtrædelse af markedsføringslovens § 1 kræver, at der foreligger en subjektiv tilregnelse.
der er derfor ikke handlet i strid med markedsføringsloven, såfremt birk sko var i god tro.
                                             - 14 -
at der foreligger god tro fra birk sko understøttes af flere momenter i sagen. støvlen havde
det originale varemærke. det var svært at skelne den ægte fra den varemærkeforfalskede
støvle. indkøbsprisen på kr. 400 var den almindelige indkøbspris for buffalo støvler. det ville
være sandsynligt, at buffalo boots udvidede forhandlernettet. kontrollen af støvlerne ved
modtagelse i skødstrup gav ikke anledning til tvivl om ægthed. der har været kontakt med -
leverandøren bodegård invest aps og afholdt møde 17. februar 2000, en uge efter levering af
varerne. flere andre skotøjshandlere købte støvlerne, og ingen regnede med, at det var
varemærkeforfalskede varer. endelig har birk sko betalt omkring kr. 600.000 for de vare-
mærkeforfalskede støvler, et beløb, som er gået tabt for birk sko, og som man ikke ville have
betalt, såfremt der havde været den mindste tvivl om støvlernes ægthed.
birk sko har således ikke været i ond tro, og der foreligger derfor ikke en overtrædelse af
markedsføringsloven.
sagsøgers erstatningskrav bestrides. for at kunne få erstatning må der være lidt et tab, som
skal kunne dokumenteres efter de almindelige regler. de tabsforvoldende faktorer skal
godtgøres, for at en skønsmæssig erstatning kan udmåles.
der foreligger ikke godtgjort et avancetab. det er ikke sikkert, at buffalo boots ville være nået
ud til de kunder, som besøger butikkerne i skoringen.
der kan endvidere ikke gives både erstatning og vederlag.
der skal alene beregnes erstatning eller vederlag i forhold til de 86 par støvler, der er solgt i
danmark. den norske del af sagen er afsluttet ved forlig.
der foreligger ikke nogen årsagsforbindelse mellem birk skos handlinger og en eventuel
markedsforstyrrelse. det er bodegård invest aps, der i givet fald har forårsaget
markedsforstyrrelsen. hvis birk sko ikke havde købt støvlerne, var de 1.548 par blevet solgt
gennem andre skotøjsforretninger.
det udgør ikke markedsforstyrrelse, at der i en periode på 14 dage fra flere forskellige
forretninger er solgt ialt 86 par varemærkeforfalskede støvler. buffalo boots producerer 50 -
80.000 par støvler om ugen, og det kan ikke forstyrre omsætningen, at der kommer et
begrænset antal forfalskede støvler ud på det danske marked. tilbagegangen i salget af
                                               - 15 -
støvlerne er i overensstemmelse med forklaringerne om den faldende trend.
rettens begrundelse og resultat
retten finder, at der er overordentlig stor lighed mellem de originale buffalo-støvler og de
varemærkeforfalskede støvler.
bo birk havde ikke på forhånd nærmere kendskab til buffalo-støvler, og retten finder ikke, at
udførelsen af den varemærkeforfalskede støvler er sådan, at der er grundlag for at forkaste bo
birks forklaring om, at han antog støvlerne for at være ægte. bo birks køb af 1.548 par støvler
til den normale indkøbspris, og drøftelserne om eksklusivitet en uge efter levering understøtter,
at bo birk var af den opfattelse, at støvlerne var ægte.
sagens øvrige omstændigheder, herunder måden støvlerne blev solgt på, kvantum og levering
af støvlerne, gav ikke anledning til at antage, at der var risiko for, at støvlerne var va-
remærkeforfalskede.
birk sko har derfor ikke handlet i strid med god markedsføringsskik i forbindelse med markeds-
føringen af de varemærkeforfalskede støvler, hvorfor birk sko frifindes i forhold til påstand 1.
birk sko kan efter varemærkelovens § 43, stk. 2, pålægges at udrede vederlag og erstatning i
det omfang, det skønnes rimeligt.
da buffalo boots ikke ville have buffalo-støvler forhandlet gennem birk sko og de andre
skoforretninger, som birk sko videregav de varemærkeforfalskede støvler til, foreligger der
ikke noget avancetab for buffalo boots for mistet salg til disse forretninger. derimod kan det
antages, at nogle af de 86 par solgte støvler i stedet ville være solgt gennem buffalo boots
forhandlere.
for så vidt angår birk skos videresalg af støvler til norge er der ikke oplysninger, som anta-
geliggør, at buffalo boots på baggrund af salget af 69 par støvler har lidt et tab ved mindre
salg gennem forhandlere. hertil kommer, at der er indgået forlig for så vidt angår de 39 par
støvler.
                                                - 16 -
efter det oplyste om, at buffalo støvler tillige er blevet parallelimporterede, samt at der var
varemærkeforfalskede støvler til salg i andre forretninger, findes flying as ophør som forhand-
ler og omsætningsnedgangen på det danske marked ikke at give grundlag for udmåling at et
større beløb for markedsforstyrrelse.
det skønnes herefter rimeligt at fastsætte erstatning for avancetab og markedsforstyrrelse til
kr. 10.000. der er ikke grundlag for at forhøje betalingen ved tillige at fastsætte vederlag for
den skete krænkelse.
sagsomkostningerne er fastsat under hensyntagen til, at en lempeligere fremgangsmåde
kunne have bevirket, at sagen var blevet forligt på et tidligt tidspunkt, samt til sagens udfald i
forhold til den oprindelige påstand.
                               thi kendes for ret:
sagsøgte, birk sko a/s, frifindes for sagsøgers, buffalo boots gmbhs, påstand om at have
handlet i strid med god markedsføringsskik ved at have markedsført, solgt og eksporteret
varemærkeforfalskede varer i form af fodtøj under varemærket buffalo tilhørende sagsøger.
sagsøgte tilpligtes inden 14 dage til sagsøger at betale erstatning med kr. 10.000 med tillæg af
procesrente fra 3. marts 2000.
sagsøger skal inden samme frist til sagsøgte betale sagsomkostninger med kr. 15.000.
                                mette christensen
               bjarne møgelhøj                   hans jørgen nielsen
                                      (sign.)
                      - 17 -
 udskriftens rigtighed bekræftes
p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                       afsagt tirsdag den 15. december 2015
sag 171/2014
(2. afdeling)
a
(advokat anker laden-andersen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat søren horsbøl jensen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 6. afdeling den 18. august 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, thomas rørdam, jon stokholm,
michael rekling og jens kruse mikkelsen.
påstande
appellanten, a, har nedlagt følgende påstande:
principalt: frifindelse
subsidiært: spørgsmålet om værdiansættelse af indgangsværdien af anparterne i ... invest
aps, jf. aktieavancebeskatningslovens § 39 b, efter aktieavancebeskatningslovens § 37 hjem-
vises til fortsat behandling hos principalt skatteministeriet subsidiært landsskatteretten.
mere subsidiært: skatteministeriet skal anerkende, at indgangsværdien af anparterne i ... in-
vest aps, jf. aktieavancebeskatningslovens § 39 b, efter aktieavancebeskatningslovens § 37
skal værdiansættes pr. 1. april 2013, subsidiært på et tidligere tidspunkt.
                                                - 2 -
skatteministeriet har nedlagt påstand om, at bestemmelsen i landsrettens dom, hvorefter a
skal anerkende, at hans fulde skattepligt til danmark genindtrådte den 5. juli 2006, og at hans
skattepligtige personlige indkomst i danmark i indkomstårene 2007, 2008 og 2009 forhøjes
med henholdsvis 1.606.944 kr., 5.358.566 kr. og 2.536.916 kr., stadfæstes.
skatteministeriet har endvidere nedlagt påstand om frifindelse for as subsidiære påstande.
skatteministeriets påstand indebærer en stadfæstelse af landsrettens dom med den ændring, at
landsrettens hjemvisning af spørgsmålet om værdiansættelse af anparterne i ... invest aps
udgår.
anbringender
a har navnlig anført, at der er tale om en tilflytningssag, og at skatteministeriet derfor har
bevisbyrden for, at betingelserne for indtræden af fuld skattepligt er opfyldt netop den 5. juli
2006 eller alternativt på et bestemt senere tidspunkt.
han har ikke ved købet af sommerhuset på … i … erhvervet bopæl i danmark, jf. kildeskat-
telovens § 1, stk. 1, nr. 1. selv om han anses for at have erhvervet bopæl i danmark, har han
ikke taget ophold i danmark, således at skattepligten er indtrådt, jf. kildeskattelovens § 7, stk.
1, på noget konkret tidspunkt forud for indkomståret 2013.
han har ikke ved købet af sommerhuset fået rådighed over en helårsbolig i danmark, hvilket
er en betingelse for at statuere bopæl. købet kan heller ikke tolkes som en subjektiv tilkende-
givelse om at ville have hjemsted i danmark. sommerhuset må ikke tjene til helårsbeboelse
efter reglerne i planlovens § 38 a, jf. § 40, og det adskiller sig ikke indretningsmæssigt eller
prismæssigt fra andre sommerhuse i området. elforbruget i sommerhuset kan ikke tjene som
dokumentation for, at sommerhuset har været brugt som helårsbolig. hans forklaring herom
støttes af forklaringen fra j. det er ikke usædvanligt at have installeret alarm, telefoni, internet
og kabel-tv i et sommerhus.
han har heller ikke taget ophold i danmark. han har udelukkende anvendt sommerhuset til
ferieafholdelse, og ophold i sommerhuset har derfor ikke haft karakter af løbende, planlagt og
regelmæssig varetagelse af et indtægtsgivende erhverv, men af kortvarige ophold på grund af
                                                - 3 -
ferie eller lignende. det understøttes af, at hævninger i danmark på hans bankkonti primært er
sket i jule-, påske- og navnlig sommerperioden.
han har ud over ferie eller lignende i alt haft 6 arbejdsrelaterede dage i danmark i indkomst-
året 2007, 14 arbejdsrelaterede dage i danmark i indkomståret 2008 og 11 arbejdsrelaterede
dage i danmark i indkomståret 2009. de arbejdsrelaterede dage er udtryk for upåregnelige,
enkeltstående og sporadiske aktiviteter og har ikke været udtryk for et fast mønster. i de på-
gældende indkomstår gjaldt der ikke en vejledende grænse på 10 arbejdsdage pr. kalenderår,
jf. nu skats juridiske vejledning pkt. c.f.1.2.1. han har ikke deltaget i den daglige ledelse
af x efter es tiltræden, og som det fremgår af forklaringerne har hans bestyrelsesposter og
direktionspost været en formalitet og ikke en realitet. han bestrider, at skatteministeriet ved
hjælp af oplysningerne om forbruget på hans danske mobiltelefonnummer har bevist omfan-
get af hans ophold og arbejde i danmark, og de foreliggende oplysninger om afsendelse af
sms’er og dataforbrug i udlandet understøtter, at han opholdt sig i udlandet langt størstedelen
af året. han bestrider i den forbindelse, at han har anvendt den mobiltelefon, der har ”account
aps” som bruger.
efter kildeskattelovens § 6 indtræder skattepligten først, når betingelserne for skattepligt er
opfyldt. dette kan tidligst være på det tidspunkt, hvor det lægges til grund, at a i henhold til
lovens § 7, stk. 1, må siges at have taget ophold i danmark. det kan under alle omstændighe-
der ikke være den 5. juli 2006, da sommerhuset først er overtaget den 7. juli 2006.
hans ”split salary”-aftale, hvorefter 20 % af hans løn blev beskattet i danmark, er ikke udtryk
for, hvor stor en del af hans arbejde, der blev udført i danmark. aftalen skal derimod forstås
sådan, at de 20 % er udtryk for værdien af hans arbejde for virksomheden i danmark, men er
ikke udtryk for, at arbejdet er udført i danmark. landsskatteretten har ved kendelser af 2. maj
2012 fastslået, at der ikke er grundlag for at tilbagekalde de skattefritagelseserklæringer, som
skat har udstedt til x world aps og x a/s. skatteministeriet har ikke indbragt afgørelserne
for domstolene, og de er derfor retskraftige, og han kan påberåbe dem til støtte for, at der ikke
i strid med de afsagte kendelser kan ske beskatning af ham i indkomstårene 2007-2009.
til støtte for den subsidiære påstand har han anført, at fastsættelsen af indgangsværdierne af
hans anparter i ... invest aps efter aktieavancebeskatningsloven skal hjemvises til behandling
                                               - 4 -
ved landsskatteretten i medfør af skatteforvaltningslovens § 48, stk. 1, fordi landsskatteret-
ten ikke har foretaget en prøvelse af hans indsigelse mod den foretagne værdiansættelse, da
landsskatteretten fastslog, at han ikke var fuldt skattepligtig i indkomstårene 2007-2009. en
sag kan efter bestemmelsen i § 48, stk. 1, således først indbringes for domstolene, når afgørel-
sen er prøvet eller afvist af den øverste administrative klageinstans på området.
til støtte for den mere subsidiære påstand har han anført, at der skal foretages en værdian-
sættelse af indgangsværdien af de nævnte anparter pr. 1. april 2013, hvor han flyttede tilbage
til danmark, subsidiært på et tidligere tidspunkt. skatteministeriet har den 16. april 2013 atte-
steret, at han er indkomstskattepligtig i danmark fra den 1. april 2013, og han kan støtte ret på
denne attestation ved beregning af indgangsværdien af anparterne. alternativt skal indgangs-
værdien fastsættes til et tidligere tidspunkt end den 1. april 2013 efter højesterets skøn.
skatteministeriet har navnlig anført, at as fulde skattepligt til danmark genindtrådte den 5.
juli 2006, da han erhvervede sommerhuset på … i … . et sommerhus kan således anses for en
”bopæl” i kildeskattelovens § 1, stk. 1, nr. 1’s forstand, hvis det er egnet til helårsbeboelse.
det er uden betydning, at sommerhuset ifølge planloven ikke må benyttes til helårsbeboelse.
det må efter de foreliggende oplysninger, herunder om elforbruget på i gennemsnit ca. 16.000
kwh om året, lægges til grund, at sommerhuset faktisk blev benyttet af a i et ikke uvæsentligt
omfang allerede fra et tidspunkt i umiddelbar tilknytning til erhvervelsen af ejendommen. a
må endvidere anses for, i umiddelbar tilknytning til erhvervelsen af sommerhuset, at have
taget ophold her i landet, og der var ikke tale om kortvarigt ophold på grund af ferie eller lig-
nende, jf. kildeskattelovens § 7, stk. 1.
a var, da han erhvervede sommerhuset, hovedaktionær/-anpartshaver i og ledelsesmedlem af
flere selskaber med hjemsted i danmark, herunder x a/s, og han var ansvarlig for så vitale
områder som virksomhedens strategi, markedsføring og produktudvikling. disse opgaver
nødvendiggjorde en tilstedeværelse og en arbejdsindsats i danmark, som rækker ud over akti-
viteter af enkeltstående eller sporadisk karakter. der var således tale om en løbende, regel-
mæssig varetagelse af indtægtsgivende erhverv.
                                               - 5 -
der må lægges afgørende vægt på ”split salary”-aftalen, som må forstås efter sin ordlyd, dvs.
at ca. 20 % af as samlede arbejdstid allerede var udført i danmark i 2007, og at det også
skulle være tilfældet i 2008.
det må ud fra de fremlagte oplysninger om forbruget på hans danske mobiltelefon i 2009
lægges til grund, at han det pågældende år har opholdt sig i danmark i 122 dage. i perioder
har hans mobiltelefon været viderestillet til mobiltelefonen, der har ”account aps” som bru-
ger, og denne telefon – som det må lægges til grund har været anvendt af a – har yderligere
været anvendt i danmark i 49 dage. sammenholdt med hans egne oplysninger om arbejds-
dage i danmark, har han i 2009 opholdt sig i alt 173 dage i danmark. ud af de 173 dage har
der på 109 dage været opkald til et telefonnummer, som må formodes at være tilknyttet x. a
har ikke anført, at hans opholds- og arbejdsmønster har været anderledes i de forudgående år.
det må på denne baggrund lægges til grund, at han allerede, da han erhvervede sommerhuset,
udførte arbejde i danmark, der var uforeneligt med ”ferie eller lignende” i kildeskattelovens §
7, stk. 1’s forstand. det gælder også, selv om højesteret lægger as egne oplysninger om hans
arbejdsrelaterede dage i danmark til grund.
der kan ikke af kildeskattelovens § 7, stk. 1, udledes et krav om, at skatteministeriet skal føre
bevis for, at a benyttede sommerhuset på lige nøjagtigt de dage, hvor han arbejdede i dan-
mark. navnlig henset til den korte afstand mellem sommerhuset og xs hovedsæde (ca. 9 km)
har det formodningen for sig, at han også på de dage benyttede sommerhuset. as synspunkt
om, at han ikke skulle have opholdt sig i sommerhuset på lige netop de dage, hvor han arbej-
dede, er udtryk for et både usædvanligt og usandsynligt opholdsmønster.
skat har ikke bibragt a en retsbeskyttet forventning om at kunne henlægge ca. 20 % af sin
arbejdstid til arbejde i danmark samtidig med, at han havde en bopæl her i landet.
der er ikke grundlag for at hjemvise værdiansættelsen af as anparter i ... invest aps i medfør
af skatteforvaltningslovens § 48. bestemmelsen giver således ikke hjemmel til at hjemvise et
spørgsmål til fornyet administrativ behandling. den giver alene hjemmel til at afskære et
spørgsmål fra at blive pådømt ved domstolene. landsretten burde således ikke have hjemvist
spørgsmålet om værdiansættelsen uden først at have taget stilling til, om der var grundlag for
                                               - 6 -
at tilsidesætte værdiansættelsen. der er ikke grundlag for at tilsidesætte det skøn, som skat
foretog ved værdiansættelsen, idet det ikke er godtgjort, at skønnet hviler på et forkert eller
mangelfuldt grundlag, og at dette er egnet til at påvirke værdiansættelsen. skats attest om,
at a pr. 1. april 2013 på ny var fuldt skattepligtig i danmark, har ikke skabt en retsbeskyttet
forventning hos ham om, at der først skulle fastsættes en indgangsværdi af anparterne pr.
denne dato.
supplerende sagsfremstilling
for højesteret har a fremlagt kontoudtog for sine konti hos danske bank i luxembourg og
hos hsbc i england. han har endvidere fremlagt kontoudtog fra sydbank i danmark vedrø-
rende forbrug på visa/dankort og mastercard.
a har på grundlag af bankposteringer og flybilletter udarbejdet en opholdsoversigt, der viser,
hvor han har opholdt sig i indkomstårene 2007-2009. det er ikke alle dage, der er foretaget
hævninger eller har været rejseaktivitet.
a har endvidere fremlagt fakturaer fra telenor vedrørende forbruget i 2009 på hans danske
mobiltelefonnummer og et dansk mobiltelefonnummer med ”account aps” som bruger.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaringer af a og e samt forklaringer af
j, flemming sneftrup og h.
a har supplerende forklaret bl.a., at han fra starten havde aktiemajoriteten i x-virksomhe-
derne, og at han i 2007 købte så mange aktier, at han igen fik aktiemajoriteten. han erhver-
vede herved og har fortsat 50,1 % af aktierne, og i forbindelse med hans opkøb blev det aftalt,
at det kræver stemmer for 59 % af aktierne at få vedtaget en beslutning. denne aftale blev
truffet af hensyn til mindretalsaktionærerne. account aps i vejle var xs bogføringsenhed og
stod blandt andet for inkassation af fordringer, betaling af regninger og lønudbetaling. kon-
taktpersonen i account var revisor flemming sneftrup. denne ordning fungerede frem til
2010. frem til 2006, hvor han selv udrejste, var det ham der havde kontakten til account og
efter 2006 var det den nye direktør e, der stod for kontakten. som forklaret stod account for
blandt andet udbetalingen af løn, og han skulle også have udbetalt løn, mens han arbejdede i
                                                - 7 -
england. lønnen blev i england udbetalt af firmaet krogh & partnere, som account havde
fundet frem til. der blev udarbejdet en såkaldt ”split salary”-aftale.
for så vidt angår kontoudskriften fra hans privatkonto hos sydbank forklarede han, at han
havde en c/o adresse i danmark hos account. account havde gennem 20 år været hans per-
sonlige rådgiver ved flemming sneftrup, og flemming sneftrup havde fuldmagt til at åbne
hans private post. hans post blev sendt videre til ham og blev også kommunikeret via skype,
men der var kun tale om få samtaler, da ”alt var lukket ned”. han havde konti hos danske
banks afdeling i luxembourg, hos hsbc i england og hos sydbank i danmark. han havde et
mastercard hos sydbank og endvidere et mastercard udstedt fra mastercard og bestilt hos
mastercard og således, at de beløb, han trak på dette mastercard, blev trukket på hans konto
hos sydbank. endvidere havde han et visa/dankort hos sydbank, således at han i alt havde 3
kreditkort knyttet til sydbank. endvidere havde han et mastercard hos danske bank og et
hos hsbc. når han ikke fremlagde kontoudtog til brug for landsrettens behandling af sagen,
var det fordi han følte sig kriminaliseret af skat. han havde arbejdet loyalt med at frem-
skaffe oplysninger til skat, men fik indtryk af, at skat ikke gjorde det samme. han blev
derfor stædig, således at han ikke ville oplyse sagen yderligere, selv om han blev rådgivet til
det modsatte, og han følte også, at skat havde krænket hans retsfølelse, og desuden følte
han sig forfulgt af skat. det var desuden hans opfattelse, at det var skats bevisbyrde, og
at det derfor var skat, der skulle fremlægge oplysningerne for at løfte denne. det kom ham
til skade, at han ikke fremlagde oplysningerne, og derfor har han valgt at fremlægge oplys-
ningerne til brug for højesterets behandling af sagen. på et tidspunkt bad m om at få aktind-
sigt i skattesagen, og her fandt hun ud af, at hun var blevet registreret med folkeregister-
adresse på sommerhusets adresse, hvor hun ikke boede. hendes to drenge havde en anden
adresse end sommerhusadressen. hun spurgte derfor kommunen om, hvem der havde flyttet
hendes adresse til sommerhusadressen. det ville aarhus kommune imidlertid ikke oplyse
hende om. hendes revisor henvendte sig derfor til aarhus kommune og bad om en udskrift af
hendes folkeregisteradresser, og da denne blev fremsendt, fandt hun ud af, at sommerhus-
adressen ikke fremgik af udskriften og derfor må være blevet slettet af kommunen. den ople-
velse gjorde også, at han blev ”stejl” i sin indstilling over for skat.
hans arbejde i udlandet bestod i, at han sendte forslag til nye produkter og ny emballage til
direktør e. i udlandet fik han andre smagsoplevelser, og han købte det, der så spændende ud,
                                                 - 8 -
og smagte så på det og foreslog det. for så vidt angår ”split salary”-aftalen var forholdet det,
at det blev aftalt, at han skulle betale skat i danmark, i england og i andre lande på den måde,
at 20 % af det arbejde, han udførte, og som havde værdi for x i danmark, skulle udgøre 20 %
af hans arbejde. der var ikke tale om, at han opholdt sig i danmark, mens han udførte arbej-
det. han opholdt sig en del i usa, i miami, og det var for at opbygge et marked dels i usa
og dels i sydamerika. derfor var det praktisk, at han havde base i miami. det bevirkede da
også, at eksporten af x-produkter steg til at omfatte eksport til 27 lande. opholdet i miami og
i det hele taget i usa var endvidere en stor inspiration for ham og en kilde til nye x-produk-
ter. han var en del af den kreative proces, der markedsførte x-produkter i usa. der var en
grænse for, hvor meget han kunne hæve via hævekortautomater, på 800-900 dollars i døgnet.
det er derfor, der af kontoudskrifterne fremgår mange hævninger på det beløb. for at få ad-
gang til det område, hvor han boede i miami, underskrev m et tillæg til kontrakten. hun fik
således et nøglekort, som hun kunne lukke sig ind med. hun blev gravid i miami i 2006.
efter at han var udrejst, havde han intet med x-selskabernes ledelse at gøre. han rejste netop
til udlandet for at give direktør e ”frie tøjler”, og han deltog hverken i ledelsens eller i direk-
tionens arbejde. han havde intet kontor og ingen faste rutiner i relation til x.
for så vidt angår hans konti hos sydbank havde han tilsluttet sig netbank, og han anvendte
netbank, mens han var i udlandet. han havde en valutakonto, som var blevet anvendt til valu-
talån, og som han stort set ikke anvendte. derudover havde han en hovedkonto, hvortil kre-
ditkortene var knyttede. måske havde han også en budgetkonto.
af kontoudskriften fra hans privatkonto hos sydbank fremgår det, at der den 8. januar 2007
fra … [konto nr.] er indbetalt 20.000 kr. der er formentlig tale om, at han har overført 20.000
kr. fra budgetkontoen til hovedkontoen for ikke at have underskud på hovedkontoen. det
samme er tilfældet den 15. marts 2007 og denne gang angående 10.000 kr. han er bankud-
dannet, og han udlignede derfor altid underskuddet på sine konti.
kontoudtogene fra hans bankkonti i england og luxembourg viser, at kun mellem ½ og 2 %
af hævningerne foretaget via kreditkort er foretaget, mens han har opholdt sig i danmark.
                                               - 9 -
når han hævede kontanter, var det fordi, man hverken i england eller usa ville modtage be-
taling via kort på beløb under henholdsvis 20 gbp og 20 usd, og at f.eks. huslejen skulle be-
tales kontant eller eventuelt ved check. det var derfor nødvendigt for ham at hæve kontanter i
hæveautomater.
der fremgår to kortnumre af kontoudskriften for hans mastercard hos danske bank i
luxembourg fra januar 2009, og han har haft flere kort til kontoen, men der er kun den
samme konto. han har fået spærret kort f.eks. ved korts udløb, og han har også skiftet kort.
f.eks. har han udskiftet sit guldkort hos danske bank. så vidt han kan se, er der tale om, at
det ene kortnummer fortsætter, mens det andet kortnummer er ophørt. det var kun ham, der
havde kort til kontoen, og alle beløb er hævet af ham. han havde flere kort blandt andet for at
kunne hæve, hvis et af kortene blev spærret. baggrunden herfor er, at han engang under en tur
i paris, hvor han kun havde ét kort, fik spærret dette kort, hvilket gav ham problemer.
for så vidt angår hans mobiltelefoni er der tale om, at de udenlandske telefoner, han anvendte,
alle havde taletidskort. hans danske telefon var på abonnement, og det var fordi, det blev be-
talt af virksomheden som hans frie telefon. han havde et dansk telefonnummer, et skype-
nummer, som han altid kunne træffes på. han havde intet firmakort til x. for så vidt angår
”split salary”-aftalen var der tale om, at den var udarbejdet ud fra en konkret vurdering før
udrejsen. i 2006 skulle han arbejde meget med det engelske marked, og det var derfor eng-
land fik 20 % som udtryk for værdien for x selskaberne af det arbejde, han udførte til gavn
for dem i england.
for så vidt angår hans bopæle i england var der tale om, at han, mens han boede i danmark,
havde haft en ejerlejlighed på 90 kvadratmeter, og at han rent faktisk boede bedre, mens han
boede til leje i england. således boede han i 3-værelseslejligheder eller i hus og tæt ved par-
ker. han ”havde” desuden et sommerhus i spanien, som han lejede fast, og efter at han var
flyttet tilbage til danmark, har han købt dette sommerhus. der har således ikke været tale om,
at han har boet ”ydmygt” i england.
for så vidt angår arbejdet i danmark er det rigtigt, at han var registreret som bestyrelsesmed-
lem i flere x-selskaber, men reelt har det kun været af navn og ikke af gavn. x var en iværk-
sættervirksomhed, som skulle overleve på markedet, og man lagde ikke vægt på at have styr
                                               - 10 -
på formalia. det var direktøren e, der ansatte og afskedigede ansatte. der var 5 ansatte, da e
blev ansat som direktør, og nu er der 50 ansatte. han har ikke selv ansat eller deltaget i an-
sættelsen af en eneste af de nyansatte medarbejdere.
account stod også for rådgivning. han gik ud fra, at flemming sneftrup var statsautoriseret
revisor. for så vidt angår hans udrejse, henviste flemming sneftrup ham til firmaet revitax,
og flemming sneftrup deltog sammen med ham i mødet med revitax, som, så vidt han
husker, blev afholdt i brande. flemming sneftrup var hans personlige revisor. flemming
sneftrup deltog også i et møde med danske bank i luxembourg angående hans bankarran-
gement med danske bank. hans henrik bonde eriksen, der var ansat som statsautoriseret
revisor hos det daværende kpmg (nu ernest & young) blev i 2010 partsrepræsentant for ham
i forbindelse med den administrative behandling af skattesagen. det var statsautoriseret revi-
sor preben pedersen, tilknyttet revisionsfirmaet h. martinsen, der var revisor for x-selska-
berne og endvidere var ekstern revisor for account. account tog sig som forklaret af x-sel-
skabernes daglige økonomi og fungerede som deres regnskabsafdeling.
e har supplerende forklaret bl.a., at han oprindeligt blev ansat som manager i x scandinavia
aps den 1. december 2005, men fra starten fungerede han som direktør, og han blev formelt
ansat som direktør i starten af 2006. i starten af 2006 flyttede a til udlandet, og der opstod det
problem, at vidnet som manager ikke kunne tegne selskabet. han blev derfor også formelt
ansat som direktør. på det tidspunkt var omsætningen på omkring 28 mio. kr. a var bestyrel-
sesformand. de talte sammen over skype, og det var vidnet, der havde det daglige ansvar for
alle x-selskaberne. a optrådte i populærpressen, og det var vidnet, der stod for regnskabsaf-
læggelsen. flemming sneftrup fungerede som hans ”økonomichef”. han fremlagde selv regn-
skabet for bestyrelsen. før han blev ansat, var det a, der havde haft kontakten til flemming
sneftrup. efter sin ansættelse havde han selv kontakten til flemming sneftrup. det var ikke
vidnets opfattelse, at a og flemming sneftrup holdt møder udenom ham. vidnet varetog som
forklaret fra starten alle funktioner som direktør. han drøftede de overordnede beslutninger
med a via skype. han fik 2 % i provision af koncernens overskud før skat. account var dyg-
tige til at udarbejde regnskaber for f.eks. diskoteker, men der blev ikke lagt vægt på, om det
var formelt korrekt. de formelle forhold var ikke i overensstemmelse med de faktiske forhold.
det var først i 2013, at x-koncernen fik fuldt ud styr på alle formalia og fik en fast advokat og
endvidere fik ernst & young som revisorer. på et tidspunkt købte a nogle af gs aktier og
                                             - 11 -
overtog derved aktiemajoriteten. det var ikke noget vidnet havde indflydelse på eller særligt
kendskab til. han var meget lidt involveret i den ”split salary”-aftale, der blev aftalt med for-
delingen 20-20-60. det var flemming sneftrup, der stod for det. markedet i england viste sig
senere at kollapse, og det kom til at tage meget af as tid. vidnet afskedigede en tidligere
”eksportmand”, som ikke fungerede i jobbet og ansatte selv en ny. a hjalp lidt med eksportsi-
den. fordelingen 20-20-60 var udtryk for værdien af as arbejde for x-koncernen dels i dan-
mark, dels i england, og dels i den øvrige verden.
j har forklaret bl.a., at han er bygningskonstruktør og ansat ved firmaet … . han har kendt a
siden 1990’erne, og de er fortsat de bedste venner. han kendte således a fra før a startede x-
virksomheden. på en skiferie præsenterede a ham for nogle produkter, som han ville mar-
kedsføre, og som efter nogle ændringer blev til x-produktet. foruden at tage på ferie sammen
trænede de fast sammen en dag om ugen, og de så hinanden tit. det ændrede sig omkring 1.
februar 2006, hvor mange ting ændrede sig for a. a brød med sin daværende kæreste, og a
ville til udlandet for at bygge x op i udlandet, primært i miami. han var ude på at lancere x
til natklubber både i miami og på ibiza. han talte ikke om england. a var mest hjemme i
danmark i sommerperioden. a rejste ud efter, ”hvor der var godt vejr”. når a var i udlandet
skypede de sammen, og a skypede også med hans lille pige. i sommeren 2006 købte a et
sommerhus. det er vidnets opfattelse, at a som udenlandsdansker godt måtte erhverve et
sommerhus. vidnet havde selv et sommerhus i … . a så på flere sommerhuse i området og
bestemte sig for området blandt andet for at være sammen med vidnet og med andre venner,
som også boede i det område. vidnet boede i sit sommerhus om sommeren. i den forbindelse
kiggede han efter, om der skete noget med as sommerhus, og det gjorde han også om vinte-
ren. om sommeren cyklede han til og fra sit arbejde fra sit sommerhus og så derfor as som-
merhus, både når han cyklede til, og når han cyklede fra, arbejde. det var omkring kl. 8, når
han cyklede til arbejde, og omkring kl. 17, når han cyklede hjem fra arbejde. på grund af sin
astma løber han, og om vinteren er han også løbet forbi sommerhuset, når han har været ude
at løbe. uden for sommerperioden løb han således langs vandet 2-3 gange om ugen, og hver
gang løb han forbi sommerhuset. han havde ikke nøgle til sommerhuset. det havde as far, f.
han købte selv sit sommerhus i 2002, og han var derfor bekendt med det sommerhus, som a
købte i 2006. a opholdt sig kun i sommerhuset i sommerperioden. sommerhuset ligger øde,
og der har været indbrud i sommerhuset, hvor der blev stjålet designermøbler. i årene 2006,
2007, 2008 og 2009 brugte a kun sommerhuset om sommeren, blandt andet boede han der
                                                - 12 -
sammen med sin nye kæreste m. a og m boede også hos ms forældre. m har ikke boet i
sommerhuset alene. vidnet er sikker på tidspunkterne, blandt andet ud fra alderen på hans
egne børn, som er født i 2002 og 2007, og på grund af tidspunktet for as brud med sin tidli-
gere kæreste, l, og det tidspunkt, hvor han fik sin nye kæreste, m.
mens a opholdt sig i udlandet, tog a meget ud sammen med g, som var en playboy. a for-
talte via skype vidnet om, hvad han foretog sig sammen med g. de havde f.eks. været til fest
med en kendt rapper, og det er vidnets opfattelse, at a nu levede sit liv som ”drengerøv”. a
var imidlertid meget målrettet, og det var hans hensigt at opholde sig minimum 5 år i udlandet
for at få bygget x op i udlandet. det var as opfattelse, at det ville tage minimum 5 år. i 2006
talte han med a på langelandsfestivalen, og a fortalte ham da, at m var blevet gravid. det
passede dårligt med as planer om at opholde sig i udlandet. han mente, at det ville være godt
for a at blive far. på et senere tidspunkt sms’ede a fra en park i england til ham, at han havde
indset, at det godt kunne lade sig gøre at blive far. a blev ved med at opholde sig i udlandet,
og m og drengene besøgte ham i 2009 og 2010 blandt andet i miami og på ibiza.
i danmark boede m og drengene hos hendes forældre. i starten var det hårdt for hende, fordi
a opholdt sig i udlandet, men de holdt sammen og brød ikke med hinanden. a havde mødt m
ved en sommerfest.
flemming sneftrup har forklaret bl.a., at han netop har holdt 20 års jubilæum som medejer af
administrationsselskabet account aps. de er nu fire ejere af account, som tager sig af bog-
holderi, inkassovirksomhed og lønadministration. der er mange virksomheder, som de udfø-
rer denne funktion for. de arbejder på samme måde som et administrationsselskab arbejder
for en ejendomsudlejer. han mødte a gennem g, som var medejer af x, og som vidnet
kendte. frem til 2010 eller starten af 2011 varetog account bogholderiet for alle x-selska-
berne, og selskaberne hang sammen. det var derfor helt naturligt at have et samlet bogholderi
for alle x-selskaberne. den indrapportering, han afgav, var da også en samlet indrapportering
om alle x-selskaberne under ét. indrapporteringen skete til de tre ejere og til direktør e, og
det var primært til e efter, at denne var blevet direktør. i december 2005 eller i begyndelsen af
2006, lige før a flyttede til udlandet, fik vidnet oplysningen om, at e var blevet direktør. ind-
til det tidspunkt havde a været vidnets kontaktperson. a udgik af samarbejdet, som blev
overtaget af direktør e, efter at a rejste til udlandet. alt det, som vidnet havde med at gøre for
                                              - 13 -
x-selskaberne, ”gik til e” i perioden fra 2006 til 2010. a var fortsat registreret som direktør
for nogle af x-selskaberne. efter at a var rejst til udlandet, kommunikerede han ikke med a,
og han anså e som værende direktør for samtlige x-selskaber. når der var tale om overord-
nede spørgsmål, blev de diskuteret med a via skype. a skypede først fra england og senere
fra andre lande. det skete ikke ret tit, måske 2-3 gange om året. a var jo stadig medejer af x.
vidnet talte også med den anden medejer, g, men det foregik endnu sjældnere. alle møder
med a foregik over skype. såfremt vidnet havde været ansat direkte i x-selskaberne, ville
han have haft en funktion som økonomidirektør. han deltog kun lidt i drøftelserne omkring
as udrejse, idet det ikke er hans kompetenceområde. det var revitax, der stod for økonomi-
rådgivningen, og det juridiske blev varetaget af advokatfirmaet accura i københavn. vidnet
deltog sammen med a i et møde med danske bank i luxembourg. han husker ”20-20-60
aftalen”. a blev af andre rådgivet til at lade sig beskatte i danmark af det arbejde, som han i
udlandet foretog for de danske x selskaber, med 20 % af hans samlede arbejdsindsat. der var
tale om et reelt skøn ud fra de forudsætninger, der var blevet opstillet. det var også estimeret,
at 20 % af arbejdet skulle foregå for xs interesser i england, idet det lå i setup’et, at a skulle
arbejde fra london. det er vidnets opfattelse, at a ikke arbejdede ret meget for x i danmark.
a skulle udvikle x ved at indsamle information om, hvad der skete ude i verden, og derved
tilføre x impulser blandt andet til udvikling af nye produkter. det var firmaet krogh & part-
nere, som tog sig af aktiviteterne, herunder lønudbetalingen til a i england. vidnet husker
ikke, at der var andre involverede. lige efter at a var udrejst, havde han postadresse hos ac-
count i danmark. as private betalinger tog a sig selv af. as private post blev skannet ind på
accounts kontor og sendt videre til a.
han har ikke selv set a skrive under på xs regnskaber. han mener, at e alene har skrevet un-
der på nogle af xs årsregnskaber.
h har forklaret bl.a., at han driver et konsulentfirma navnlig med udvikling af mennesker.
han ejer cirka 10 % af aktierne i x. han har kendt a fra midten af 1990’erne, da han ansatte
ham i sin restaurant. han var med til at stifte x sammen med a og g. før e blev ansat, stod
de tre ejere selv for driften af virksomheden. der var ikke nogen bestyrelsesmøder. a var di-
rektør og var den daglige ansvarlige. omkring 2005/2006 blev e ansat som direktør. e blev
ansat som direktør for samtlige x-koncernens selskaber med ansvar for den daglige drift. a
skulle være inspirator med hensyn til udvikling af nye produkter og til at finde nye eksport-
                                                - 14 -
markeder. det var aftalt i forbindelse med es ansættelse som direktør, at a skulle flytte til
udlandet og arbejde som inspirator fra udlandet. han kom selv på virksomheden i danmark
en gang om ugen. når a kom hjem, viste han nye produkter mv. a var enten i england eller i
miami i usa eller i sydamerika. han var også på ferie på ibiza. formaliserede bestyrelses-
møder med dagsorden er først blevet indført i 2013 efter x-koncernens flytning til nye loka-
ler. vidnet stolede på direktør e og havde også kontakt til de øvrige to partnere a og g via
mail. a opholdt sig ikke ret meget i danmark. a var bortrejst det meste af tiden, og han kom
hjem med ny inspiration og med ideer om, hvordan eksportmarkederne skulle angribes. det
var helt efter den aftale, der var lavet. efter at e var tiltrådt, havde a ikke direktionsopgaver.
de blev varetaget af e. de tre medejere har oprettet en ejeroverenskomst om, at der skal
mindst 59 % af stemmerne til at vedtage eller forkaste en beslutning, således at a ikke kan få
noget igennem alene, men skal have tilslutning fra mindst én af de to øvrige aktionærer.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om as fulde skattepligt til danmark er genindtrådt den 5. juli 2006 eller på et
senere tidspunkt inden udgangen af indkomståret 2009.
i anden række er der spørgsmål, om der er grundlag for at hjemvise værdiansættelsen af ind-
gangsværdien af hans anparter i ... invest aps til fornyet administrativ behandling eller at
fastsætte den fra en senere dato end den 5. juli 2006.
fuld skattepligt
efter kildeskattelovens § 1, stk. 1, nr. 1, er der fuld skattepligt i danmark for personer, der har
bopæl her i landet. efter lovens § 7, stk. 1, indtræder skattepligten for en person, der erhver-
ver bopæl her i landet, dog først, når vedkommende tager ophold her i landet. som sådant
ophold anses ikke kortvarigt ophold på grund af ferie eller lignende.
a erhvervede den 5. juli 2006 med overtagelse to dage senere et sommerhus i …, som lå ca. 9
km fra x a/s’ daværende hovedsæde i … . sommerhuset, der var forsynet med telefon, inter-
net og kabel-tv, har efter oplysningerne om opførelsesår, stand og størrelse været egnet som
helårsbolig.
                                                - 15 -
efter indholdet af brevet fra x af 18. juli 2007 til a (”split salary”-aftalen) ville as arbejdstid
for 2008 blive tilrettelagt som i 2007, således at ca. 20 % af hans samlede arbejdstid ville
være henlagt til ”arbejde i danmark”, og x ville indeholde kildeskat og arbejdsmarkedsbidrag
af den del af hans løn, som relaterede sig til ”arbejde udført i danmark”. a har forklaret for
højesteret, at aftalen om fordelingen af arbejdstiden var udarbejdet før hans udrejse fra dan-
mark den 1. februar 2006.
at hans arbejde i danmark rent faktisk har haft et omfang af denne størrelsesorden, under-
støttes af, at han i lange perioder efter den 1. juni 2007 rådede over to biler, der var indregi-
streret i danmark, og som i gennemsnit kørte i alt næsten 3.000 km om måneden. det under-
støttes også af de fremlagte oplysninger om hans forbrug af mobiltelefoni og data i danmark
og i udlandet.
der har været et betydeligt el-forbrug i sommerhuset, og det har formodningen imod sig, at a
har opholdt sig andre steder end i sommerhuset – som lå tæt ved xs hovedsæde – netop de
dage, hvor han udførte arbejde i danmark, og at han således udelukkende har anvendt som-
merhuset til ferieophold.
under disse omstændigheder tiltræder højesteret efter en samlet vurdering, at a har opholdt
sig i danmark i væsentligt større omfang end forklaret af ham, og at han allerede fra erhver-
velsen af sommerhuset har benyttet det til varetagelse af arbejde her i landet i et ikke ubety-
deligt omfang. højesteret finder, at arbejdet har haft karakter af løbende, regelmæssig vareta-
gelse af et indtægtsgivende erhverv. højesteret finder herefter, at a fra den 5. juli 2006 på ny
blev fuldt skattepligtig i danmark, jf. kildeskattelovens § 7, stk. 1, jf. § 1, stk. 1, nr. 1.
indgangsværdien af anparterne i ... invest aps
det forhold, at landsskatteretten – som følge af det resultat, landskatteretten nåede til med
hensyn til skattepligt – ikke tog stilling til værdiansættelsen, kan ikke begrunde hjemvisning
af dette spørgsmål til skat eller til landsskatteretten.
a har ikke for domstolene anført konkrete omstændigheder, som giver grundlag for at tilside-
sætte skats skøn, hvorefter indgangsværdien af anparterne i ... invest pr. 5. juli 2006 sva-
                                              - 16 -
rede til værdien, da han fraflyttede danmark den 1. februar 2006. der er derfor heller ikke i
øvrigt grundlag for at hjemvise værdiansættelsen til skat eller til landsskatteretten.
det forhold, at skat den 16. april 2013 har attesteret, at a er fuldt skattepligtig i danmark
fra den 1. april 2013, har ikke skabt en retsbeskyttet forventning hos ham om, at indgangs-
værdien af anparterne skal fastsættes pr. denne dato, og der er heller ikke i øvrigt grundlag for
at fastsætte indgangsværdien pr. et senere tidspunkt end den 5. juli 2006.
konklusion
højesteret tager herefter skatteministeriets påstand til følge og frifinder skatteministeriet for
as selvstændige påstande.
                                     thi kendes for ret:
a skal anerkende, at hans fulde skattepligt til danmark genindtrådte den 5. juli 2006, og at
hans skattepligtige indkomst i danmark i indkomstårene 2007, 2008 og 2009 forhøjes med
henholdsvis 1.606.944 kr., 5.358.566 kr. og 2.536.916 kr.
skatteministeriet frifindes for as påstande.
landsrettens afgørelse om sagsomkostninger stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 250.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                            afsagt fredag den 30. juni 2017
sag 138/2016
(1. afdeling)
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
mod
lån & spar bank a/s
(advokat svend erik holm)
biintervenienter til støtte for lån & spar bank a/s:
dansk erhverv, dansk industri og finans danmark (tidligere finansrådet)
(advokat svend erik holm for alle)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 19. afdeling den 1. juni 2016.
sagen er behandlet sammen med sag 137/2016.
i pådømmelsen har deltaget ni dommere: thomas rørdam, marianne højgaard pedersen,
poul dahl jensen, vibeke rønne, henrik waaben, michael rekling, oliver talevski, jan
schans christensen og lars apostoli.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
anbringender
parterne har gentaget deres anbringender.
biintervenienterne, dansk erhverv, dansk industri og finans danmark, har tilsluttet sig lån
& spar banks anbringender og har anført bl.a., at skattemyndighederne i de senere år har for-
                                               - 2 -
søgt at give statsskattelovens § 6 et så begrænset anvendelsesområde som muligt. konsekven-
sen af denne udvikling er, at nettoindkomstprincippet, som erhvervsbeskatningen hviler på,
udhules mere og mere.
en så markant nyfortolkning af driftsomkostningsfradraget og dermed grundlæggende æn-
dring af indkomstopgørelsen, som der er tale om i disse sager, bør kun ske gennem lovgivning
og ikke gennem praksis, og det er derfor uforståeligt, at skatteministeriet vil gennemtvinge
ændringen med tilbagevirkende kraft. indskrænkningen af fradragsretten for erhvervsmæssige
udgifter med tilbagevirkende kraft gennem enkeltsager fratager virksomhederne den forudbe-
regnelighed, som må være et retssikkerhedsmæssigt minimumskrav i et retssamfund.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om lån & spar bank a/s efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, kan fradrage
udgifter til løn til medarbejdere i banken, i det omfang de pågældende har været beskæftiget
med bankens køb af aktiviteter i gudme raaschou bank a/s eller med bankens forgæves
bestræbelser på køb af en række andre banker eller dele af banker i årene 2009 og 2010. der
er enighed om, at lønudgifterne hertil kan opgøres til i alt 1.210.061 kr. i 2009 og 820.308 kr.
i 2010.
det er en betingelse for at fradrage udgifter efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, at de
angår virksomhedens drift, og at der således er tale om omkostninger, som i årets løb er an-
vendt med henblik på at erhverve, sikre eller vedligeholde virksomhedens skattepligtige ind-
komst. udgifter til udvidelse af en virksomhed ud over dens hidtidige rammer kan ikke fra-
drages som driftsomkostninger, men må anses for etablerings- eller anlægsudgifter, jf. også
statsskattelovens § 6, stk. 2, om bl.a. ”udvidelse af næring eller drift”.
der er ikke grundlag for at antage, at lønudgifter altid skal anses for driftsomkostninger, der
kan fradrages i den skattepligtige indkomst. således må der foretages en fordeling, hvis en
medarbejder udfører dels driftsopgaver, dels private opgaver for arbejdsgiveren, jf. bl.a. høje-
sterets dom af 25. januar 1984 (ufr 1984.177). selv om lønnen er erhvervsmæssigt betinget,
må der endvidere foretages en opdeling, hvis en del af lønnen er aftalt særskilt som vederlag
for udførelse af arbejde, der ikke angår virksomhedens drift, jf. højesterets dom af 8. april
2009 (ufr 2009.1805).
                                               - 3 -
højesteret finder, at der ikke i ordlyden af statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, eller i retsprak-
sis er grundlag for at behandle almindelige lønudgifter anderledes. i det omfang fastansatte
medarbejdere har været beskæftiget med udvidelse eller forsøg på udvidelse af en virksomhed
ud over dens hidtidige rammer, kan udgifter til løn til de pågældende medarbejdere således
ikke fradrages som driftsomkostninger, men må anses for etablerings- eller anlægsudgifter. i
sådanne tilfælde kan det være nødvendigt at foretage en – eventuelt skønsmæssig – opdeling
af lønudgifterne i en fradragsberettiget og en ikke fradragsberettiget del. de praktiske og ad-
ministrative problemer, som banken har peget på, kan ikke føre til en anden bedømmelse af
hjemmelsspørgsmålet.
højesteret tiltræder af de grunde, landsretten har anført herom, at lån & spar banks køb af
aktiviteter i gudme raaschou bank og forgæves bestræbelser på køb af en række andre ban-
ker eller dele af banker havde karakter af udvidelse eller forsøg på udvidelse af bankens virk-
somhed ud over dens hidtidige rammer. de opgjorte lønudgifter på 1.210.061 kr. i 2009 og på
820.308 kr. i 2010 vedrører derfor ikke driften af bankvirksomheden og er således ikke fra-
dragsberettigede driftsomkostninger efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a.
spørgsmålet er herefter, om lån & spar bank kan støtte ret på en fast administrativ praksis
om fradragsret for lønudgifter til medarbejdere, der har været beskæftiget med virksomheds-
køb eller lignende.
skat har som led i gennemførelsen af sin indsats- og inddrivelsesplan 2012 foretaget kor-
rektion af en række bankers fradrag for udgifter til løn til fastansatte medarbejdere, idet man
har nægtet fradrag, i det omfang de pågældende medarbejdere har været beskæftiget med køb
af andre banker eller dele af andre banker eller med forsøg på sådanne køb. der foreligger
ikke oplysninger om, at skattemyndighederne tidligere har taget stilling til spørgsmålet om
godkendelse eller nægtelse af fradrag for virksomheders udgifter til almindelig løn til fastan-
satte medarbejdere, der har været beskæftiget med virksomhedskøb eller lignende.
det forhold, at skattemyndighederne ikke tidligere har grebet korrigerende ind over for virk-
somheders fradrag for almindelige lønudgifter til medarbejdere, der har været beskæftiget
                                              - 4 -
med virksomhedskøb eller lignende, kan efter højesterets opfattelse ikke sidestilles med en
positiv afgørelse om spørgsmålet.
da der således ikke foreligger en fast administrativ praksis, har skattemyndighederne ikke
været afskåret fra uden forudgående offentlig tilkendegivelse at nedsætte lån & spar banks
fradrag for den del af lønudgifterne, som ikke er driftsomkostninger.
på den anførte baggrund, og da det, banken i øvrigt har anført, ikke kan føre til et andet resul-
tat, har lån & spar bank ikke fradragsret for lønudgifterne på 1.210.061 kr. i 2009 og på
820.308 kr. i 2010 efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a.
højesteret tager herefter skatteministeriets påstand til følge.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for landsret og højesteret til den anden part.
der er herved lagt vægt på sagens principielle karakter og vidererækkende betydning samt det
anførte om, at skattemyndighederne ikke tidligere har grebet korrigerende ind.
                                     thi kendes for ret:
lån & spar bank a/s skal anerkende, at bankens skattepligtige indkomst for indkomståret
2009 forhøjes med 1.210.061 kr. og for indkomståret 2010 med 820.308 kr.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for landsret og højesteret til den anden part.


text:
retten i odense
                                                  dom
afsagt den 30. september 2016 i sag nr. bs 3-601/2016:
fyns almennyttige boligselskab
vestre stationsvej 5
5000 odense c
mod
l
birkeparken …
5240 odense nø
denne boligretssag er anlagt den 19. april 2016.
sagen vedrører spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgte, l, der har lejet lejligheden beliggende
birkeparken…, 5240 odense sø sagsøgeren, fyns almennyttige boligselskab, kan bevare sit
lejemål, efter at hendes søn er blevet dømt for kriminalitet.
påstande
sagsøgeren har principalt nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at anerkende, at lejemålet
er ophævet med rette, jf. almenlejelovens § 90, stk. 1, nr. 7, jf. § 81, stk. 1, nr. 1, nr. 2, nr. 3,
nr. 6 og nr. 11 samt § 90, stk. 1, nr. 12 samt at fraflytte det lejede efter rettens bestemmelse
efter endelig dom (påstand 1), samt at sagsøgte tilpligtes at betale leje i perioden indtil
sagsøgte kunne flytte med sædvanligt varsel, jf. almenlejelovens § 88, jf. § 92, stk. 1 (påstand
2).
subsidiært har sagsøgeren nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at anerkende, at lejemålet
er opsagt med rette til den 1. maj 2016, jf. almenlejelovens § 88, jf. § 85, stk. 1, nr. 3, jf. § 81,
stk. 1, nr. 1, nr. 2, nr. 3, nr. 6 og nr. 11 samt § 85, stk. 1, nr. 5 og til at fraflytte det lejede
senest 14 dage før dette tidspunkt jf. lejekontraktens § 7, jf. almenlejelovens § 93, stk. 3
(påstand 1), samt at sagsøgte tilpligtes at betale leje i opsigelsesperioden, jf. almenlejelovens
§ 44, stk. 3, 1. pkt. (påstand 2).
sagsøgte har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
sagsøgte lejede pr. 15. august 2014 lejemålet af sagsøgeren. det fremgår af lejekontrakten, at
udlejeren kan hæve lejeaftalen efter reglerne almenlejeloven f.eks., når lejer har tilsidesat god
skik og orden.
den 5. januar 2016 blev sagsøgtes søn, s, født den … 1998, der var tiltalt sammen med 7
andre, idømt ubetinget fængsel i 8 måneder og betinget udvisning af danmark for angreb på
nogle polititjenestemænd, grov forstyrrelse af den offentlige orden og fareforvoldelse. af
dommen fremgår:
                                        - 2 -
"der er rejst tiltale for
                                             1.
alle
overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1, § 134 a, og § 252, jf. herunder § 23,
ved den 9. juni 2015 i tidsrummet fra ca. kl. 19.50 til ca. kl. 20.35 på stamvejen ved
bøgetorvet, bøgeparken 236-238 i odense, i forening med flere uidentificerede
personer og efter forudgående udtrykkelig eller stiltiende aftale i flere tilfælde at have
deltaget i og medvirket til grov forstyrrelse af den offentlige ro og orden på stedet, og
herunder ved vold eller trussel om vold at have overfaldet flere uniformerede
polititjenestemænd, herunder politiassistenterne kim kristiansen, henrik strauss og
anders huusom larsen, der var på stedet i forbindelse med patruljering, og af grov
kådhed eller på lignende hensynsløs måde at have voldt nærliggende fare for de
pågældende polititjenestemænds liv eller førlighed, idet de tiltalte i fællesskab gik til
angreb mod polititjenestemændene, eller ved deres tilstedeværelse og opmuntring
tilsluttede sig de øvriges angreb mod polititjenestemændene, og i hvilken forbindelse de
tiltalte klargjorde, antændte og kastede flere brandbomber (molotovcocktails) mod
patruljevognene, hvori der befandt sig flere polititjenestemænd ligesom de tiltalte
kastede sten, flasker og andre ukendte genstande mod patruljevognene, hvorved
patruljevognene blev ramt af flere sten, flasker og andre ukendte genstande, mens
brandbomberne ramte vejen tæt på patruljevognene, hvor brandbomberne brød i brand.
..........
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om fængsel.
..........
tiltalte s har erkendt sig skyldig i overtrædelse af straffelovens § 134 a ved at have
kastet en molotovcocktail. han har nægtet sig skyldig i overtrædelse af straffelovens §
119, stk. 1 og § 252.
..........
tiltalte s har forklaret om sine personlige forhold, at han er 17 år. han kom til
danmark, da han var 2 år. han har sin mor og 4 søskende i danmark. han har ikke
noget familie i somalia og har aldrig besøgt landet, siden han kom til danmark. han
går i skole på …, hvor han går i 10. klasse. han modtager ekstra hjælp. når han har fri
ser han serier eller spiller fodbold. han mener, at det går bedre med skolen. han kunne
godt tænke sig at uddanne sig til pædagog.
..........
rettens begrundelse og afgørelse
forhold 1 - alle de tiltalte
..........
                                                 - 3 -
      retten finder, at der er tale om en samlet episode, der er omfatter af straffelovens § 119,
      stk. 1, § 134 a og § 252, hvor der flere gange kastes genstande og antændte flasker efter
      nogle forbipasserende patruljevogne. alle de tiltalte har som oven for anført været til
      stede og har været aktive i forskelligt omfang under episoden. de har ved deres
      tilstedeværelse og gerninger tilsluttet sig, at der blev kastet sten, andre genstande og
      antændte flasker med brændbar vædske mod de fire patruljevogne, hvilket ses af
      videooptagelserne. det er således bevist, at de tiltalte i det hele handlede i forening.
      ..........
      straffen for s fastsættes efter straffelovens § 119, stk. 1, § 134 a og § 252, til fængsel i 8
      måneder."
det fremgår af flere af de tiltaltes forklaringer i sagen, at bøgetorvet er samlingsstedet for
hele vollsmose.
på baggrund af dommen over sagsøgtes søn ophævede sagsøgeren ved brev af 29. januar
2016 det omhandlede lejemål, subsidiært blev lejemålet opsagt. sagsøgte protesterede imod
såvel ophævelse som opsigelse af lejemålet ved brev af 4. februar 2016.
der har været fremlagt et ordensreglement gældende for afdelingen birkeparken.
såvel lejemålet som bøgetorvet er beliggende i vollsmose. af materiale udarbejdet af odense
kommune vedrørende 20 almene boligområder i kommunen fremgår, at boligområdet har
godt 9.000 beboere og består af afdelingerne granparken, lærkeparken, fyrreparken,
egeparken, bøgeparken, birkeparken, hybenhaven, slåenhaven og tjørnehaven. der har
været fremlagt oversigtskort over området, der er afgrænset af kertemindevej mod nord,
vollsmose allé mod øst, åsumvej mod syd og ejbygade mod vest. i det nordøstlige hjørne
ligger hybenhaven, syd herfor ligger birkeparken, hvor lejemålet er beliggende, og syd for
birkeparken ligger bøgeparken, hvor gerningsstedet for den kriminalitet, som sagsøgtes søn
er dømt for, kaldet bøgetorvet, er beliggende.
området omkring gerningsstedet ejes ikke af sagsøgeren, men af den almennyttige
boligforening civica.
forklaringer
sagsøgte har forklaret, at hun er i starten af 40´erne. hun lever af kontanthjælp. hun er
sygemeldt, hun har muskelgigt og leverbetændelse. hun flyttede ind i lejemålet med sine børn
for ca. 2 år siden. de faldt godt til og føler sig trygge, de er glade for at bo der og har et godt
forhold til deres naboer. hun har på grund af sit helbred svært ved at bære varer hjem, når
hun har købt ind. hun får hjælp af sine børn og af veninder, der ikke bor i birkeparken.
hun vidste ikke, at hendes søn var ude og lave ballade den dag. hun blev ked af det, da hun
hørte det, politiet kom og ringede på en morgen nogle få dage efter, at det var sket. hvis hun
havde vidst, hvad han lavede, ville hun have fået fat i ham og snakket med ham for at stoppe
ham. hendes søn har stadig adresse i lejemålet, men bor der ikke mere. han er blevet en stor
dreng og søger lejlighed på sjælland. han har fortrudt det, han har gjort. han har planer om at
uddanne sig og blive selvstændig.
                                                   - 4 -
hvis hun skal flytte, vil det blive svært for hende at falde til et nyt sted, hun har heller ikke
råd til eller kræfter til at flytte. det er ikke hende eller hendes døtres skyld, at det skete, og
hendes søn har fået sin straf.
vidnet e har forklaret, at hun er sagsøgtes datter. hun er 21 år og går på seminariet her i
odense. familien flyttede hertil fra …. selv har hun boet her siden starten af 2015. hun var
først startet på en uddannelse i aalborg, som hun ikke blev glad for. når hun tager til og fra
sin bopæl, tager hun bussen i birkeparken, det er ikke nødvendigt at komme på bøgetorvet.
vidnet f har forklaret, at hun er sagsøgtes datter. hun er 19 år og holder for tiden sabbatår
efter at have taget hf. efter sabbatåret vil hun uddanne sig til sygeplejerske. hun har sin
familie og alle sine venner i birkeparken. det vil være svært for hende at bo et andet sted, det
er der, hun føler sig hjemme og kan være sig selv.
hendes lillesøster på 15 år bor også hjemme. hun går på …, det er ikke nødvendigt for
lillesøsteren at komme hen over bøgetorvet, når hun skal i skole, man kan komme bag om.
anbringender
sagsøgeren har gjort gældende, at det er sagsøgerens pligt som udlejer at sørge for god ro og
orden i boligområdet, jf. almenlejelovens § 80, stk. 1. af hensyn til de øvrige lejere består der
derfor en pligt for en udlejer til, efter omstændighederne, at skride til ophævelse af et lejemål.
i denne sag var sagsøgtes søns adfærd, for hvilken sagsøgte hæfter, af en sådan grov karakter,
at sagsøgerens pligt til at skride ind, var påkrævet. det er en isoleret og objektiv vurdering,
hvorvidt forholdets grovhed legitimerer en ophævelse, subsidiært en opsigelse. gerningens
grovhed svækkes derfor ikke af ophævelsens eventuelle konsekvens for sagsøgte eller andre i
sagsøgtes husstand, som sagsøgte tillige måtte have ansvaret for. tilsvarende svækkes
sagsøgtes ansvar efter loven ikke af personlige forhold for sagsøgte eller andre, som sagsøgte
har ansvar for.
sagsøgtes søn har ifølge byrettens dom begået grov kriminalitet i boligområdet, hvor
sagsøgtes lejemål er beliggende. lejemålet samt gerningsstedet for sagsøgtes søns handling er
beliggende i et af de 20 af odense kommune definerede ”boligområder” med almene
boligområder i kommunen. de i denne sag omfattede områder i bydelen vollsmose skal ses
som et samlet boligområde, hvorfor sagsøgtes søns konkrete adfærd gør ophævelse af
lejemålet påkrævet, uanset det straffede forhold ikke er begået i selve lejemålet.
birkeparken og bøgeparken er tillige anført på udlændinge-, integrations- og
boligministeriets liste over ghettoområder, der defineres som områder præget af sociale
problemer, at målsætningen for ghettoområder er at reducere antallet af ghettoer og gøre
områderne levende og attraktive for mange forskellige at bosætte sig i, og at der i disse
områder påhviler udlejere en særlig pligt til at skride ind over for utryghedsskabende adfærd.
sagsøgtes søns adfærd er af en sådan karakter, at ophævelse/opsigelse er nødvendiggjort, og
der forudsættes i sådanne sager ikke forudgående påkrav. der er ikke en
proportionalitetskonflikt mellem ophævelsen/opsigelsen og sagsøgtes søns adfærd. sagsøgtes
og hendes husstands personlige forhold har ikke relevans for denne sag.
                                                   - 5 -
til støtte for sine principale påstande har sagsøgeren herefter anført, at sagsøgte er ansvarlig
for sin husstands adfærd. hendes søn har ved sin adfærd den 9. juni 2015 ved bøgetorvet
tilsidesat god skik og orden i ejendommen i en sådan grad, at sagsøgtes fraflytning er
påkrævet, og lejemålet er derfor ophævet med rette jf. almenlejelovens § 90, stk. 1, nr. 7, jf. §
81, stk. 1, nr. 1, nr. 2, nr. 3, nr. 6 og nr. 11 samt § 90, stk. 1, nr. 12.
til støtte for sine subsidiære påstande har sagsøgeren anført, at lejemålet grundet hændelsen
den 9. juni 2015 tillige er opsagt med rette, jf. almenlejelovens § 88 jf. § 85, stk. 1, nr. 3, jf. §
81, stk. 1, nr. 1, nr. 2, nr. 3, nr. 6 og nr. 11 samt § 85, stk. 1, nr. 5.
sagsøgte har gjort gældende, at hun skal frifindes, allerede fordi hendes søn, s, ikke har
begået noget kriminalitet i boligområdet, hvor sagsøgtes lejemål er beliggende, og dermed
ikke har været til gene for hverken udlejer eller de øvrige lejere i ejendommen eller området
tilhørende udlejer, hvorfor udlejer ikke kan påberåbe sig misligholdelsesbeføjelse i form af
ophævelsesbeføjelse af lejeaftalen. vollsmose kan ikke anses som et samlet boligområde, der
er tale om en bydel. nogle offentlige myndigheders omtale af og kategorisering af vollsmose
udgør ikke en juridisk definition af et boligområde. sagsøgeren er alene udlejer i forhold til
birkeparken, men ikke bøgeparken, og disse områder har hver deres matrikelnumre.
sagsøgerens eget område udgør en selvstændig juridisk enhed i overensstemmelse med
lejelovgivningen, og sagsøgerens egne interne reguleringer i form af en afdelingsbestyrelse
samt egne ordensreglementer er uden tilknytning til de tilstødende boligområder. sagsøgeren
er ikke berettiget til ophævelse/opsigelse af lejemålet som følge af strafbare forhold begået
uden for eget boligområde, birkeparken, de strafbare forhold har ikke nogen tilknytning til
udlejer eller lejemålet. et boligområde skal efter lejeloven defineres som pågældende
ejendoms område, der hvor lejemålet er beliggende, og omfatter ikke de tilstødende
boligområder.
ophævelsen ikke er derfor ikke berettiget, hverken sagsøgte eller hendes husstand har
misligholdt sine forpligtelser eller tilsidesat god skik og orden i ejendommen, på en sådan
måde, at ophævelse af lejemålet er påkrævet, jf. almenlejelovens § 90, stk. 1, nr. 12.
betingelserne for ophævelse af lejemålet almenlejelovens § 90, stk. 1, nr. 7, jf. § 81, stk. 1, nr.
1, nr. 2, nr. 3, nr. 6 og nr. 11, er ikke opfyldt, idet sagsøgeren ikke inden ophævelse af
lejemålet har givet det fornødne påkrav i henhold til almenlejelovens § 82, stk. 2.
de ophævelsesgrunde, som sagsøgeren har angivet, opfylder heller ikke væsentlighedskravet,
jf. almenlejelovens § 91, stk. 1, og ophævelse vil tillige være i strid med
proportionalitetsprincippet.
opsigelse er heller ikke berettiget, idet der ikke er vægtige grunde for at sagsøgeren bliver
løst fra lejeforholdet, sagsøgte har ikke tilsidesat god skik og orden, og der foreligger ikke i
øvrigt forhold af en sådan karakter, at sagsøgtes fraflytning er påkrævet. sagsøgtes søns
enkeltstående lovovertrædelse, er, trods sønnens dadelværdige handling, ikke af så grov
karakter, at den berettiger sagsøgeren til at opsige lejemålet, uden at der forinden har været
afgivet sædvanlig påtale efter almenlejelovens § 82, stk. 2. der foreligger heller ikke forhold,
der gør det påkrævet at opsige lejemålet, jf. almenlejelovens § 85, stk. 1, nr. 3, eller andre
vægtige grunde, som gør det særligt magtpåliggende for sagsøgeren at blive løst fra
lejeforholdet, jf. almenlejelovens § 85, stk. 1, nr. 5.
                                                     - 6 -
boligrettens begrundelse og resultat
de husordensregler, som sagsøgte er undergivet, er et ordensreglementet for birkeparken, og
boligretten finder ikke, at sagsøgeren har godtgjort, at der er hjemmel i almenlejelovens § 90,
stk. 1, nr. 7, jf. § 81, stk. 1, nr. 1, nr. 2, nr. 3, nr. 6 og nr. 11, eller § 88, jf. § 85, stk. 1, nr. 3, jf.
§ 81, stk. 1, nr. 1, nr. 2, nr. 3, nr. 6 og nr. 11, til at ophæve eller opsige lejemålet.
hverken det forhold at sagsøgtes lejemål ikke er beliggende i bøgeparken, hvor den
kriminalitet, som sagsøgtes søn var med til at begå, fandt sted, eller det forhold at området
omkring bøgetorvet, der har en central beliggenhed i vollsmose, har en anden ejer og et
anden matr.nr., findes derimod at hindre, at sagsøgeren kan have ret til at ophæve lejemålet i
medfør af almenlejelovens § 90, stk. 1, nr. 12.
sagsøgtes søn var på ophævelsestidspunktet en del af sagsøgtes husstand. den kriminalitet,
som han har været med til at begå, som har indebåret angreb på polititjenestemænd, grov
forstyrrelse af den offentlige orden og fareforvoldelse og har medført en ubetinget
fængselsstraf, er i høj grad egnet til at skabe utryghed blandt beboerne i det område, hvor
lovovertrædelserne har fundet sted. lovovertrædelserne kan derfor danne grundlag for
ophævelse i medfør af almenlejelovens § 90, stk. 1, nr. 12.
ved bedømmelsen af om ophævelsen herefter kan godkendes, lægger boligretten på den ene
side vægt på lovovertrædelsernes alvorlige karakter. på den anden side lægger boligretten
vægt på, at sagsøgtes søn efter det oplyste ikke var straffet tidligere, og at der var tale om en
enkeltstående episode, der udspandt sig over ca. 45 minutter, samt på sagsøgtes personlige
forhold, herunder hensynet til sagsøgtes hjemmeboende datter under 18 år. under hensyn til
det anførte finder boligretten ikke, at det vil være i en proportionel følge af sagsøgtes søns
lovovertrædelser, at sagsøgte mister sit lejemål, og ophævelsen kan ikke godkendes, ligesom
der heller ikke er grundlag for at godkende opsigelsen efter almenlejelovens § 85, stk. 1, nr. 5.
herefter frifindes sagsøgte.
sagsøgte har fri proces.
da sagsøgeren ikke har fået medhold, skal sagsøgeren betale sagsomkostninger til
statskassen. det nedenfor anførte beløb vedrører statskassens udgifter til sagsøgtes
beskikkede advokat.
                                            thi kendes for ret:
sagsøgte, l, frifindes.
inden 14 dage skal sagsøgeren, fyns almennyttige boligselskab, betale sagsomkostninger til
statskassen med 20.000 kr.