text:
                                          udskrift
                                              af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                             - j
den 15. april 2008 blev af retten i sagen
v‐70‐06
h‐d michigan, inc.
(advokat annemette ellermann)
mod
mc parts ved frank jensen
(advokat steffen schleimann)
afsagt følgende
                                            dom:
1. indledning og påstande
1.1. sagens hovedspørgsmål er om er om h‐d michigan, inc., herefter hd, kan forbyde mc
     parts ved frank jensen, herefter mcp, at benytte hd’s varemærke harley‐david‐
     son som forretningskendetegn og varemærke.
1.2. hd’s påstande:
                                               - 2 -
     1. mcp tilpligtes at anerkende at den af fogedretten i gladsaxe den 18. maj 2006
     gennemførte bevissikringsforretning som ændret ved østre landsrets kendelse af 18.
     august 2006 er lovlig foretaget.
     2. mcp tilpligtes at anerkende at være uberettiget til at bruge harley‐davidson
     som varemærke, herunder som del af varemærke, for ʺbeklædningsgenstande, jakker,
     bukser, handsker, t‐shirts, sweatshirts og hættetrøjer”.
     3. mcp tilpligtes at ophøre med brug af harley‐davidson som varemærke,
     herunder som del af varemærke, for ʺbeklædning og beklædningsgenstandeʺ.
     4. mcp tilpligtes at anerkende at være uberettiget til at bruge harley‐davidson
     som forretningskendetegn, herunder som del af forretningskendetegn, for ʺdetailhandel
     med motorcykler, motorcykeldele og ‐tilbehørʺ.
     5. mcp tilpligtes at ophøre med brug af harley‐davidson som forretningskende‐
     tegn, herunder som del af forretningskendetegn for ʺdetailhandel med motorcykler,
     motorcykeldele og ‐tilbehørʺ.
     6. mcp tilpligtes at betale kr. 50.000,00 med procesrente fra sagens anlæg den 22. juni
     2006, subsidiært et mindre beløb fastsat efter rettens skøn, i rimeligt vederlag til hd for
     uberettiget brug af varemærket harley‐davidson, samt kr. 100.000,00 med
     procesrente fra sagens anlæg, subsidiært et mindre beløb efter rettens skøn, i erstatning
     til hd for markedsforstyrrelse.
     7. mcp tilpligtes at betale kr. 75.000,00 med procesrente fra sagens anlæg, subsidiært et
     mindre beløb efter rettens skøn, til dækning af hd’s omkostninger i forbindelse med
     gennemførelse af den forudgående bevissikring samt efterfølgende opbevaring af de
     bevissikrede varer.
1.3. mcp’s påstand er frifindelse, for påstand 6 og 7 subsidiært betaling af mindre beløb.
2. sagsfremstilling
2.1. parterne
parterne er hd som er kendt som producent af motorcykler og dele hertil samt accessories til
motorcyklister, og mcp som driver virksomhed med salg af, fortrinsvis brugte, hd‐
motorcykler, reservedele til disse samt accessories.
                                              - 3 -
2.2. varemærkeregistreringer
hd har bl.a. registreret følgende varemærker:
1. dansk varemærke vr 1985 01515, harley‐davidson <w> for en række nærmere
angivne beklædningsgenstande i klasse 25, herunder jakker og benklæder samt handsker.
2. dansk varemærke vr 1991 08463, harley‐davidson <w> for en række
beklædningsgenstande i klasserne 18 og 25.
3. europæisk varemærke 001536309 <fig> med ansøgningsdato 25. februar 2000 (shield and
bar) i bl.a. klasse 18 og 25 som vist her gengivet efter mærke anbragt på
beklædningsgenstand:
mærket anvendes på en lang række beklædningsgenstande som er vist i harley‐davidson
european motor clothes catalogue.
4. europæisk varemærke 000502559 <fig> med ansøgningsdato 21. marts 1997 (shield and
bar uden tekst) i bl.a. klasse 18 og 25.
parterne er enige om at dette varemærke har prioritet forud for ibrugtagningen af mcp’s
nedenfor anførte varemærke ligeledes gengivet efter mærke anbragt på
beklædningsgenstande. det omstridte mærke vises overvejende som harley mc parts
davidson i tandhjul med skjold og barre, men er nogle gange vist med yderligere tekst
som fx her. mærket er overvejende orange med harley davidson i orange‐gylden skrift
og med mc parts i en blågrå skrift.
                                              - 4 -
2.3. brevveksling i 1998
den 18. juni 1998 rettede budde schou for harley‐davidson gmbh henvendelse til mcp “ …
i anledning af deres retsstridige brug af betegnelsen harley‐davidson forhandler” hvilken
anvendelse man ønskede bragt til ophør. i brevet henvistes til at mcp efter en
korrespondance mellem firmaet og et advokatfirma sommer allerede havde forpligtet sig til
at ophøre med annoncering af mcp som harley‐davidson forhandler.
      mcp svarede den 26. juni 1998 at man gerne ville have ”uddybet hvor det er at (d)eres
klient mener at jeg har brugt betegnelsen harley‐davidson forhandler uberettiget …”. mcp
anførte også at man ”fandt det underligt at man vil forbyde mig at bruge denne betegnelse
for min forretning, da det eneste jeg laver er salg af både nye og brugte harley‐davidson
motorcykler samt reservedele og tilbehør til samme”. på brevpapirets hoved var vist det
ovenfor anførte varemærke (harley mc parts davidson).
      budde schou oplyste i brev af 23. juli 1998 bl.a. at navnet harley‐davidson var et
beskyttet navn og varemærke, og at hd gik målrettet imod enhver uberettiget brug af
betegnelsen harley‐davidson som forretnings‐ eller firmabetegnelse. formålet var at sikre at
kun autoriserede forhandlere benyttede forretningsbetegnelsen harley‐davidson.
      mcp svarede den 24. juli 1998 fortsat på brevpapir udvisende varemærket harley
mc parts davidson at firmaet ikke gav udtryk for at være autoriseret forhandler og
tilbød fremover at kalde sig ”harley‐davidson forhandler, ikke autoriseret”.
      eventuel videre korrespondance er ikke oplyst.
                                             - 5 -
      korrespondance fra 1995 som er omtalt i budde schous brev af 18. juni 1998, er ikke
fremlagt.
2.4. suspension af frigivelse.
toldskat vestjylland meddelte den 10. maj 2005 action sport at hd havde anmodet
toldmyndighederne om at tage nogle harley‐davidson jakker i bevaring. efter flere
anmodninger om forlængelse af fristen for indlevering af anmodning om suspension
meddelte toldskat den 22. juni 2005 at jakkerne var blevet frigivet til almindelig
toldbehandling med henblik på udlevering til action sport. i hvert fald en del af disse varer
blev videresolgt til mcp der har en samhandel med action sport.
2.5. prøvekøb og bevissikring
hd foretog den 21. april 2006 køb hos mcp af varer (jakke, bukser og handsker) med mcp’s
logo (med harley‐davidson). indkøbene er forevist i retten og sammenholdt med
originale hd‐varer. hd indgav begæring om bevissikring, og fogedretten i gladsaxe
bestemte den 18. maj 2006 at der skulle foretages en bevissikring hos mcp. den sagkyndiges
rapport omfatter i alt 397 beklædningsgenstande som fortsat opbevares på lager. afgørelsen
blev kæret til østre landsret der den 18. august 2006 stadfæstede fogedrettens afgørelse
”dog at beslaglagte varer frigives til kærende [mcp] med undtagelse af repræsentative
eksempler på produkter, handsker, jakker, bukser og t‐shirts påført varemærker, der
indeholder navnet ”harley‐davidson””. mcp har ikke fremsat anmodning om udlevering af
ikke repræsentative genstande.
2.6. capʹs danmark a/s
dette selskab er autoriseret hd‐forhandler og har salgssted i århus og københavn. der er
herudover to autoriserede forhandlere, custom cycle harley‐davidson aps (rødding) og
harley‐davidson aalborg. cap’s aarhus a/s har et ikke ubetydeligt salg af reservedele mv.
til mcp. cap’s aarhus a/s har i en periode indtil 2006 anvendt et logo med cap’s og med
harley‐davidson i en bjælke herunder og over angivelsen aarhus‐denmark.
2.7. hd’s opgørelse af krav
hd’s krav fremkommer således:
                                                              - 6 -
                                                                         samlet om‐          samlet      samlet
                                                                         sætning            vederlag     fortjeneste
   1) 155 stk. roadstorm‐jakker med det krænkende varemærke
 fogedretten har bevissikret 111 stk., og det lægges                       kr.       60.500                  kr.      31.900
 således til grund, at der er solgt 44 stk. roadstorm‐
 jakker med det krænkende varemærke.
 roadstorm‐jakkerne er indkøbt til kr. 650 og videre‐
 solgt til kr. 1.375, altså med en omsætning på kr. 60.500 og en
 fortjeneste til sagsøgte på kr. 725/jakke.
 2) 50 stk. motorcykelbukser med det krænkende varemærke
 heraf har fogedretten bevissikret 5 par bukser, og det                          kr. 31.500                       kr. 18.000
 lægges til grund, at der er solgt 45 par motorcykel‐
 bukser indkøbt til kr. 300/par og videresolgt til skøns‐
 mæssigt kr. 700/par.
 3) 230 par handsker med det krænkende logo
 ingen handsker er bevissikret. det skønnede salg af                             kr. 46.000                       kr. 28.750
 handsker udgør 230 par til en indkøbspris på kr. 75/par og en salgspris
 på kr. 200/par.
 samlet omsætning 1) ‐ 3):                                                 kr.      138.000
 vederlag 1) ‐ 3): 15% af kr. 138.00                                                          kr. 20.700
 samlet fortjeneste 1) ‐ 3)                                                                                kr.       78.650
 4) 65 hættetrøjer, 1.32 sweatshirts, 81 t‐shirts
 fogedretten bevissikrede, som fremgår af den sag‐
 kyndiges         redegørelse,      s. 40 i ekstrakten,       tillige 65
 stk. hættetrøjer, 132 sweatshirts og 81 t‐shirts, samt
 en enkelt fleecejakke og en enkelt læderjakke, hvilket
 indikerer, at sagsøgte tillige har solgt sådanne varer
 og opnået en fortjeneste derved.
 omsætningen for solgte varer ansættes skønsmæs‐
 sigt til                                                                       kr. 100.000
 vederlag: 15% af kr. 100.000                                                                 kr. 15.000
 fortjenesten herved ansættes skønsmæssigt til                                                              kr.       40.000
 samlet omsætning 1) ‐ 4)                                                       kr. 238.000
 samlet vederlag 1) ‐ 4)                                                                      kr. 35.700
 samlet omsætning 1)‐4)                                                                                kr. 118.650
beløbene er inklusive moms.
2.8. hd’s omkostninger.
hd har oplyst at have haft følgende udgifter (inkl. moms) i anledning af bevissikringen:
        kørsel af varer fra mcptil schurgard lager                                              kr.        1.959,00
        prøvekøb                                                                                kr.        1.375,00
        it‐sagkyndig bistand                                                                    kr.        5.381,00
        opbevaring schurgard herlev                                                             kr.       15.557,00
        i alt                                                                                kr.        24.272,00
                                                - 7 -
3. forklaringer
3.1. thomas magnusson har forklaret at han er network manager for bl.a. danmark med
     ansættelse i hd europe (uk). han har haft denne stilling fra 2004. han arbejdede fra
     2000 for hd i norge. han beskæftiger sig bl.a. med juridiske forhold og
     forhandlerrelationer. der er ingen ansatte i hd’s danske selskab. der er blevet solgt hd‐
     motorcykler i danmark siden 1910, og den første distributør blev antaget i 1916. hd har
     ”fra starten” også produceret motorcykelbeklædning. hd var det største
     motorcykelmærke i danmark indtil efter 2. verdenskrig. det var og må fortsat betragtes
     som velkendt. der kom fra 1970’erne en opblomstring for motorcykler i danmark og
     andre dele af den vestlige verden.
           hd anvender ca. 2 mio. kr. om året til markedsføring i danmark. i europa
     anvender hd adskillige hundrede tusind euro til beskyttelse af sine varemærker.
           cap’s danmark var autoriseret forhandler i danmark fra 1999 til 2006 og afløste en
     anden distributør der havde forhandlingen fra 1986 til 1999. hd har ikke
     kapitalinteresser i cap’s danmark.under cap’s danmark var der to autoriserede
     forhandlere, cap’s copenhagen og cap’s aarhus, med hvem man havde udførlige
     kontrakter. der var derudover rabataftaler med andre forhandlere. aftalerne blev
     fornyet en gang om året. mcp har ikke været autoriseret som forhandler, men mcp har
     en rabataftale med cap’s danmark. mcp kan som andre foretage reparationer af hd‐
     motorcykler, men ved større reparationer hvortil der kræves specialudstyr, som mcp
     ikke har, kan det ske at hd’s garanti bortfalder.
           mcp har aldrig haft tilladelse til at sætte harley‐davidson i sit varemærke
     eller forretningskendetegn. cap’s danmark havde en sådan tilladelse, men den er nu
     bortfaldet.
           det forekommer sjældent at hd giver licens til benyttelse af selskabets varemærke
     og i så fald kun under meget streng kontrol.
           der var vidnet bekendt ingen opfølgning på korrespondancen i 1998 mellem budde
     schou og mcp. det kan skyldes forhold i forbindelse med distributørskiftet. vidnet har
     ikke kendskab til en tidligere korrespondance fra 1995. cap’s danmark overvejede en
     licensaftale med mcp, men det blev ikke til noget.
                                               - 8 -
           suspensionssagen fra 2005 blev ikke fulgt op, fordi sagen havde et beskedent
     omfang.
           cap’s danmark køber reservedele og beklædning mv. hos hd for 16 mio. kr. om
     året. så vidt vidnet ved, køber mcp for 2‐4 mio. kr. om året hos cap’s danmark.
3.2. frank jensen har forklaret at han i 1991 påbegyndte sin forretning i søborg, hvor han
     fortsat er, med salg og reparation af hd‐motorcykler. han beskæftigede sig også med
     hd‐motorcykler før den tid, for han var i 1979‐1991 ansat i dansk motorcyklekompagni
     der forhandlede hd‐motorcykler. der var nogle konflikter med ejeren af dette selskab
     da han forlod det og begyndte for sig selv. det var en del af baggrunden for at hd var
     efter ham med hensyn til betegnelsen ”harley‐davidson forhandler”. der var
     korrespondance herom såvel i 1992 som i 1995. den korrespondance opbevarer han ikke
     længere. efter 1998 indgik han på at betegne sig som forhandler af brugte hd‐
     motorcykler, men logoet benyttede han fortsat. han udfører ikke længere service; den
     del af forretningen er udliciteret.
            han sælger 200‐300 hd‐motorcykler om året, fortrinsvist brugte. han sælger ikke
       andre motorcykler end hd‐motorcykler. bortset fra cap’s danmark er han den
       absolut største hd‐forhandler i danmark. han køber årlig for 2‐3 mio. kr. reservedele
       og beklædning fra cap’s danmark. det meste er reservedele, ca. 70%. beklædningen
       udgør 8‐10%, måske noget mere. han køber omkring 80% af sine reservedele fra cap’s
       danmark. han har også købt en del via en bekendt med forbindelser til pakistan hvor
       de kan levere en jakke svarende til hd’s jakke for 1.200 kr., mens hd tager 4.800 kr.
       der er mange for hvem det ikke er overkommeligt at købe en hd‐beklædning
       bestående af jakke og bukser mv. for omkring 8.000 kr. de køber så hans billigere
       produkter i stedet for, men der går jo på den måde ikke noget fra hd.
       beklædningssalget er upåvirket af det logo der er på tøjet.
            af de 44 jakker der angives solgt i hd’s oversigt, er ikke alle solgt; en del er givet
       som tilgift i forbindelse med større salg af reservedele. jakken sælges for 1.200 kr. den
       pris på 1.375 der fremgår af et bilag, må være for jakke og handsker. bukser sælger han
       for 750 kr. og handsker for 150‐175 kr. alle priser er inklusive moms. hans nettoavance
       af salg på ca. 8 mio. kr. er omkring 10%.
                                               - 9 -
            han blev af action orienteret om standsningen i tolden af visse jakker. der gik
    nogen tid, og så blev de frigivet. det er formentlig de jakker med hensyn til hvilke der
    senere blev foretaget bevissikring.
            han har anvendt sit mærke som fremgår af bl.a. brevpapiret, siden 1992. det
    anvendes med små variationer i form af tilskrifter omkring varemærket. han har ved
    mærket nogle gange anført et ®, men det er for sjov. mærket med harley mc parts
    davidson er ikke registreret eller søgt registreret.
            han markedsfører sin virksomhed via nettet; det koster 3.000 kr. om året. han har
    tidligere averteret, bl.a. på de gule sider, men det er han holdt op med.
            han havde forhandlinger med michael hos cap’s danmark om hvordan han
    skulle betegne sig. michael meddelte at mcp kunne kalde sig ”authorized part dealer
    only”. den betegnelse brugte han fra 2001/2002 til 2004.
4. parternes argumenter
4.1. hd
påstand 1: som indehaver af varemærkeretten til harley‐davidson er hd berettiget til
at påtale uretmæssig brug af mærket. hd havde ved sine prøvekøb gjort det sandsynligt at
mcp på sit forretningssted solgte produkter under det krænkende varemærke og dermed
krænkede hds varemærkeret. bevis for krænkelserne var på mc parts’ adresse.
gennemførelse af bevissikringsforretningen var nødvendig for at klarlægge
omfanget af mc parts’ krænkelse og opgøre hd’s erstatningskrav, jf. retsplejelovens § 653,
stk. 1, og stk. 2, nr. 7.
       påstand 2‐5: det registrerede og velkendte varemærke harley‐davidson giver
hd ret til at forbyde mcp at gøre erhvervsmæssig brug af harley‐davidson som vare‐
mærke, del af varemærke og forretningskendetegn for de varer hd’s varemærkeregistrerin‐
ger omfatter, herunder beklædning og detail‐handelsvirksomhed med motorcykler og mo‐
torcykeldele. mcp’s brug af harley‐davidson i sit eget varemærke på beklædning og
som forretningskendetegn for detailhandel, motorcykler og motorcykeldele rettet mod en
kundekreds der er sammenfaldende med hd’s, skaber en nærliggende risiko for forveksling
af mærkerne.
                                                - 10 -
       brugen af harley‐davidson som en del af mcp’s eget varemærke uden samtykke
fra hd er ikke hjemlet efter varemærkelovens § 5, stk. 1, nr. 3, eller ef‐varemærkeforordnin‐
gens art. 12(c). det er tilladt at henvise til de produkter man i øvrigt er berettiget til at sælge
og således gøre brug af anden mands varemærke, men sådan brug skal have form af en loyal
henvisning. mcp’s brug af harley‐davidson går langt ud over grænserne for den tilla‐
delige henvisning. den ”disclaimer” der ligger i at mcp anvender eget logo og eget navn i
det samlede logo, gør ikke benyttelsen af harley‐davidson berettiget, jf. fx rolex‐dom‐
men (u 2000.2300 s)
       hd har ikke givet samtykke til mcp’s brug af harley‐davidson, og det var og er
mcp klar over.
       mcp’s brug af logoet indeholdende harley‐davidson på beklædning skete første
gang i 2005, og passivitetsbetragtninger kan ikke føre til at hd skulle være afskåret fra at
håndhæve sin varemærkeret over for mcp for så vidt angår tekstiler. det gælder uanset at
der ikke blev taget retslige skridt mod det første, mindre parti tilbageholdte varer til action
sport.
       generelt gøres det gældende at hd ikke har udvist passivitet i forhold til mcp’s uret‐
mæssige brug og utilbørlige udnyttelse af det velkendte harley‐davidson i mcp’s for‐
retningskendetegn. mcp må hele tiden have været klar over at benyttelsen af harley‐
davidson som del af logoet ikke var tilladeligt, og hd har ikke givet mcp rimelig anled‐
ning til at tro at hd ville affinde sig med benyttelsen. der kan i den forbindelse henvises til
grammy‐dommen u 2000.2469 h. ved bedømmelsen af om der foreligger passivitet, må der
lægges megen vægt på at mcp ikke på noget tidspunkt kan have været i god tro med hensyn
til benyttelsen af harley‐davidson. endvidere må man se på baggrunden for korre‐
spondancen i 1998 som var en uenighed om mcp’s ret til at betegne sig som hd‐forhandler.
       endvidere gøres det gældende at mcp’s benyttelse af harley‐davidson som for‐
retningskendetegn på butiksfacade samt på beklædning er vildledende og i strid med god
markedsføringsskik og derfor udgør en overtrædelse af markedsføringslovens § 1 og 18. det
har ingen betydning for sagen at mcp som forklaret har udliciteret sit værksted. mcp driver
fortsat virksomhed inden for motorcykelområdet.
       påstand 6: mcp har med forsæt krænket hd’s varemærkeret ved brug af harley‐
davidson som en del af sit eget varemærke for bl.a. jakker og handsker der i deres stil
                                             - 11 -
fremtræder som efterligninger af hd’s tilsvarende produkter som mcp sælger i sin forret‐
ning side om side med billigere produkter som mcp uberettiget har forsynet med et logo in‐
deholdende harley‐davidson. mcp skal derfor betale et rimeligt vederlag for udnyttel‐
sen af varemærket og betale erstatning for den yderligere skade, herunder markedsforstyr‐
relse, som overtrædelsen har medført, jf. varemærkelovens § 43. ved fastsættelse af erstat‐
ningen for den yderligere skade som krænkelsen har medført for hd, skal tages hensyn til
mcp’s uberettigede fortjeneste, jf. varemærkelovens § 43, stk. 2. i øvrigt henvises til oversig‐
ten over hd’s krav der tillige støttes på markedsføringslovens § 20.
       påstand 7: hd skal have godtgjort sine omkostninger ved at efterforske mcp’s kræn‐
kelser, herunder omfanget af disse og er berettiget til at få dækket sine omkostninger til gen‐
nemførelse af bevissikrings‐forretningen, jf. den fremlagte oversigt. det gøres gældende at
omkostningerne til transport og opbevaring mv. er uafhængige af antallet af genstandene for
bevissikring.
4.2. mcp
det centrale i sagen er påstand 4 og 5 som retter sig mod et mærke som mcp har benyttet
siden 1992 som en betegnelse for det der er kernen i frank jensens virksomhed. hd har
været bekendt hermed i hvert fald fra 1998, det er dokumenteret, men henvisningen til
korrespondancen i 1995 i forbindelse med frank jensens forklaring giver et godt grundlag
for at antage at hd har været bekendt med at mcp benyttede det omstridte logo som
betegnelse for sin virksomhed, lige fra han startede den.
       benyttelsen er upåtalt. budde schou gjorde indsigelse mod anvendelsen af betegnelsen
”forhandler”, man havde ikke indvendinger mod brevhovedet med det omstridte logo. dette
må binde hd. budde schou var varemærkeagent for et selskab i hd‐koncernen, og må
antages med åbne øjne at have accepteret benyttelsen af harley‐davidson i logoet. efter
det der er oplyst, må det antages at korrespondancen endte med et for begge parter
tilfredsstillende resultat, nemlig at mcp afstod fra at benytte betegnelser der kunne føre til
den urigtige antagelse at mcp var autoriseret af hd.
       hd er på nuværende tidspunkt afskåret fra at gøre indsigelse mod mcp’s logo som
mcp gennem en lang årrække (med hd’s viden) har indarbejdet. mcp er den største leve‐
randør af reservedele til harley davidson motorcykler i danmark (når bortses fra importø‐
                                             - 12 -
ren, caps motorcycles a/s), og det er usandsynligt at hd ikke var bekendt med mcp’s logo
og den benyttelse af det der fandt sted.
       hd har endvidere været vidende om og ved sin adfærd accepteret frigivelsen af de
jakker der var genstand for bevissikringen, og hd er dermed afskåret fra at kræve disse va‐
rer beslaglagt.
       hertil kommer at der har været løbende samhandel mellem mcp og cap’s der har
repræsenteret hd i danmark. det er helt usandsynligt at cap’s ikke skulle have været
opmærksom på at mcp benyttede logoet med harley‐davidson.
       subsidiært gøres gældende at tilføjelsen af hd’s produktnavn (harley davidson) alene
er af beskrivende karakter. kun gennem angivelse af dette navn kan mcp beskrive sin virk‐
somheds karakter. dette er en berettiget henvisning, jf. varemærkelovens § 5, nr. 3, der
henvises i denne forbindelse til praksis omkring dette spørgsmål, bmw‐dommen (ef‐
domstolens dom af 23. februar 1999 i sag c‐63/97) og den endnu mere vidtgående dom
höltershoff‐freiesleben (ef‐domstolens dom af 14. maj 2002 i sag c‐2/00).
       det gøres videre gældende at mcp ikke krænker hd’s varemærke da mcp’s logo
adskiller sig markant fra hd’s logo. den relevante lighed er angivelsen harley‐
davidson som mcp efter det oven for anførte er berettiget til at benytte.
       mcp har ikke draget utilbørlig fordel af anvendelse af hd’s navn i forbindelse med
den af mcp drevne virksomhed og i forbindelse med mcp’s brug af eget logo,
       mcp vil lide et uforholdsmæssigt tab, dersom mcp afskæres fra fortsat at anvende det
logo, som mcp– med hd’s vidende – gennem en lang årrække har indarbejdet og markeds‐
ført sin forretning under.
       de i påstand 6 og 7 anførte beløb er udokumenterede og bestrides fra mcp’s side. be‐
løbet anført i påstand 6 udgør ikke et rimeligt vederlag hverken for uberettiget brug eller
markedsforstyrrelse.
       bevissikringssagen gik ud over hvad der var berettiget, således som det fremgår af
østre landsrets kendelse, og kun omkostninger til hvad der var berettiget efter denne ken‐
delse, kan kræves erstattet, bevissikringens lovlighed i øvrigt forudsat.
5. rettens afgørelse
                                             - 13 -
påstand 1: af de af hd anførte grunde tages påstanden til følge.
påstand 4 og 5: påstandene vedrører aktuel og fremtidig brug af harley‐davidson som
forretningskendetegn, dvs. især mcp’s benyttelse af harley‐davidson i logoet, jf.
varemærkelovens § 4, stk. 3, nr. 4.
       repræsentanter for hd har været bekendt med mcp’s anvendelse af harley‐
davidson i sit logo i hvert fald siden 1998 uden at reagere herpå. denne forsømmelighed
fra hd’s side med at sikre sig at selskabets kendetegn blev respekteret, kan dog ikke føre til
at det tillades mcp at anvende hd’s varemærke og kendetegn efter reglen i varemærkelov‐
ens § 9. korrespondancen i 1998 mellem mcp og hd’s varemærkeagent vedrørte mcp’s
betegnelse som hd forhandler, og vedrørte således ikke specifikt varemærket indeholdende
hd’s navn. der er således ikke omstændigheder i korrespondancen eller i øvrigt i andre
omstændigheder der har kunnet give mcp grund til at tro at hd var indforstået med anven‐
delsen af hd’s navn og varemærke, og der må foreligge vægtige grunde for at det kan anta‐
ges at en varemærkeindehaver skal finde sig i at et mærke bestående af firmanavnet kan
benyttes af en anden. der er ikke nedlagt påstand om at mcp skal anerkende at have været
uberettiget til at bruge harley‐davidson som forretningskendetegn, herunder som del
af forretningskendetegn, men alene om at mcp skal anerkende at være uberettiget til at
bruge harley‐davidson, dvs. at påstanden ikke indebærer en stillingtagen til den
anvendelse der har fundet sted, men alene den aktuelle (og fremtidige) anvendelsen.
       benyttelse af betegnelsen harley‐davidson som angivelse af forretningsområde
eller varesortiment kan være berettiget hvis benytteren driver forretning med salg af hd‐
produkter, herunder reservedele og accessories. en sådan benyttelse skal være neutral og må
ikke give anledning til den misforståelse at benytteren under en eller anden form har en
særlig stilling i forhold til varemærkeindehaveren, jf. ef‐domstolens dom af 23. februar 1999
i bmw‐sagen, sag c‐63/97 præmis 47 ff. med henvisning til dior‐dommen, dom af 4. novem‐
ber 1997 i sag c‐337/95. mcp’s benyttelse af harley‐davidson i sit logo (forretnings‐
kendetegn) går langt videre end tilladt efter disse retningslinjer og er derfor heller ikke
berettiget efter varemærkelovens § 5, nr. 3. det forhold at mcparts tillige angives i mærket,
                                              - 14 -
er ikke tilstrækkeligt til at ophæve varemærkekrænkelsen, jf. princippet i rolex‐dommen
nævnt ovenfor og arsenal‐dommen, ef‐domstolens dom af 12. november i sag c‐206/01.
       hd skal derfor have medhold i påstand 4 og 5.
påstand 2 og 3: påstandene vedrører benyttelsen af varemærket harley‐davidson i
mcp’s logo mv., og retten skal derfor ikke tage stilling til om logoet i øvrigt kan være i strid
med hd’s varemærkerettigheder.
       der er klar lighed mellem mcp’s logo og hd’s varemærker bestående af eller inde‐
holdende harley‐davidson, da dette ordmærke, respektive denne bestanddel af figur‐
mærket, i sin helhed indgår i mcp’s logo.
       benyttelsen er som anført ovenfor ikke berettiget efter varemærkelovens § 5, nr. 3, og
den af hd udviste forsømmelighed med at sikre selskabets rettigheder kan ikke føre til at
der ikke skal gives hd medhold, jf. ovenfor. der skal dog foretages en begrænsning af
afgørelsen til at vedrøre varer der ikke er bragt i omsætning med samtykke fra hd, jf.
varemærkelovens § 6.
påstand 6: mcp har ikke haft talmæssige indvendinger mod hd’s opgørelse for så vidt
angår de tre første poster angivelse af vareantal, men har bestridt at der er dokumentation
for salgspriser og fortjeneste.
       retten kan tiltræde at en del af mcp’s omsætning har fortrængt hd‐produkter, men
ikke i forholdet 1:1. den tabte avance skal opgøres uden moms. endvidere er vederlaget på
15% efter rettens erfaringer på området sat alt for højt. ved udmåling af vederlag skal det
også tages i betragtning at benyttelsen af harley‐davidson har været tolereret af hd,
og at vederlaget alene vedrører varemærkebenyttelsen, ikke en benyttelse af hd’s designs til
de pågældende varer. på dette grundlag kommer retten frem til at vederlag og erstatning
skønsmæssigt og under ét skal sættes til 50.000 kr.
påstand 7: hd’s opgørelse kan i det væsentlige tiltrædes. tilbageholdelsen af samtlige varer
har dog ikke været berettiget efter østre landsrets kendelse af 18. august 2006, og hd har
ikke godtgjort at opbevaringen af et antal repræsentative varer ikke kunne gøres billigere
end opbevaring af det samlede parti. posten skal herefter godtgøres med 15.000 kr.
                                             - 15 -
sagsomkostninger skal erstattes med 25.000 kr. med tillæg af 5.000 kr. for fremmøde i
fogedretten og af 4.260 kr. i godtgørelse af retsafgift.
                                      thi kendes for ret:
   1. mc parts ved frank jensen skal anerkende at den af fogedretten i gladsaxe den 18.
       maj 2006 som ændret ved østre landsrets kendelse af 18. august 2006 gennemførte
       bevissikringsforretning er lovlig foretaget.
   2. mc parts ved frank jensen skal anerkende at være uberettiget til at bruge harley‐
       davidson som varemærke, herunder som del af varemærke, for beklædningsgen‐
       stande, jakker, bukser, handsker, t‐shirts, sweatshirts og hættetrøjer medmindre va‐
       rerne er bragt i omsætning med samtykke fra harley‐davidson, inc.
   3. mc parts ved frank jensen skal ophøre med brug af harley‐davidson som va‐
       remærke, herunder som del af varemærke, for beklædning og beklædningsgenstande
       medmindre varerne er bragt i omsætning med samtykke fra harley‐davidson, inc.
   4. mc parts ved frank jensen skal anerkende at være uberettiget til at bruge harley‐
       davidson som forretningskendetegn, herunder som del af forretningskendetegn,
       for detailhandel med motorcykler, motorcykeldele og ‐tilbehør.
   5. mc parts ved frank jensen skal ophøre med brug af harley‐davidson som
       forretningskendetegn, herunder som del af forretningskendetegn, for detailhandel
       med motorcykler, motorcykeldele og ‐tilbehør.
   6. inden 14 dage skal mc parts ved frank jensen til harley‐davidson, inc. betale 50.000
       kr. med procesrente fra den 22. juni 2006.
                                       - 16 -
7. inden samme frist skal mc parts ved frank jensen til harley‐davidson, inc. betale
   15.000 kr. med procesrente fra den 22. juni 2006.
8. inden samme frist skal mc parts ved frank jensen til harley‐davidson, inc. i
   sagsomkostninger betale 34.260 kr. sagsomkostningsbeløbet skal forrentes efter
   rentelovens § 8 a.
  lisbeth friis                     jens feilberg               henrik ypkendanz
                                       (sign.)
                                    ___ ___ ___
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                         p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                                               dom
afsagt den 6. oktober 2015 af østre landsrets 14. afdeling
(landsdommerne rosenløv, lone kerrn-jespersen og jes kjølbo brems (kst.) med
domsmænd).
14. afd. nr. s-2131-15:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat bjørn elmquist, besk.)
næstved rets dom af 6. august 2015 (2933/2015) er anket af t med påstand om frifindelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anklagemyndigheden har endvidere nedlagt påstand om, at der hos tiltalte konfiskeres i alt 16
patroner. tiltalte har ikke protesteret mod denne udvidelse af konfiskationspåstanden.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte og vidnerne a, b, c, d, e og
politibetjent f. der er endvidere afgivet forklaring af vidnet g.
tiltalte har forklaret blandt andet, at han fortsat, som han forklarede i grundlovsforhøret, er
sikker på, at det er politibetjenten, der har fundet på, at han under indtransporten skulle have
spurgt, om de havde fundet pistolen. han kan huske, at e ikke ville med i ambulancen. det er
hans opfattelse, at ambulancefolkene var utrygge på grund af forholdene i kvarteret. han
mener, at han selv var stille og rolig. da politiet kom, befandt han sig foran opgangen. han
blev anholdt nede på gaden. forinden havde han hørt over politiradioen, at der var blevet
                                                - 2 -
fundet en pistol oppe i lejligheden. han fik at vide, at han var sigtet for våbenbesiddelse,
hvorpå han udbrød ”min pistol?”. det er den udtalelse, der er blevet misforstået.
under varetægtsfængslingen har han talt med sin datter. efter byrettens dom besluttede han
sig for, at han ville sige sandheden. han har ikke tidligere villet stikke nogen. sandheden er,
at a og d den 1. maj 2015 hentede pistolen i københavn. han var ikke på forhånd vidende
om, at de tog til københavn. da han stod nede i gården sammen med e, spurgte han efter d.
han var bekymret for hende. d var da kun 14 år gammel, og han vidste ikke, hvor hun var.
senere, da hun på et tidspunkt i løbet af aftenen, var kommet tilbage, spurgte han hende, hvor
hun havde været henne så lang tid. hun havde været væk fra en gang om formiddagen. hun
fortalte, at hun havde været i københavn sammen med a for at hente en pistol. pistolen var
ikke til ham. hans forsvarer er blevet sur på ham over, at han ikke har afgivet den forklaring
allerede i byretten. han blev meget vred på d, og det kan hun godt være blevet bange for.
han er ikke klar over, hvor hun derefter blev af. han skulle også kigge efter sin søn s.
tiltalte har endvidere forklaret, at han i løbet af dagen nede i gården hørte om en pistol.
foreholdt sin forklaring til politirapport af 4. september 2015 har tiltalte forklaret, at det er
rigtigt, at han har forklaret, at ”på et tidspunkt fredag eftermiddag, hvor de sad i køkkenet –
formentlig 1½-2 timer efter, at a var kommet, sagde e til a, at hun skulle tage til københavn
og hente en pistol. arr. hørte ikke nærmere om, hvor og hos hvem, hun skulle hente pistolen”.
e sagde, at han lige skulle ordne nogle ting, og herunder få en pistol til korsør. det var ved
11-tiden om formiddagen. på det tidspunkt var a ikke til stede. a kom tilbage fra københavn.
han mener, at e så sendte a tilbage til københavn. alle i familien vidste, at a skulle til
københavn for at hente en pistol. derfor blev han bekymret over, at d havde været med i
københavn.
vidnet a har forklaret blandt andet, at hun den 1. maj 2015 var i københavn sammen med d.
de tog af sted, fordi vidnet skulle tale med sin kæreste, som hun havde skændtes med dagen
før. de tog af sted om formiddagen eller midt på eftermiddagen. d skulle med, fordi tiltalte
havde bedt hende tage ind til sin tante og hente nogle ting. hun hørte selv tiltalte bede d om
det. tiltalte sagde ikke noget om, hvad det var for nogle ting, der skulle hentes.
                                                   - 3 -
foreholdt sin forklaring til politirapport af 4. september 2015 har vidnet forklaret, at det er
rigtigt, at tiltalte, før de tog af sted, sagde til d, at ”hun skulle gøre, så hun ikke blev genkendt
på gaden”. tiltalte sagde ikke noget om, at det var hans ting, der skulle hentes. d fortalte, at
tanten havde fundet noget, som d havde gemt i lejligheden. tanten var blevet sur over det,
der var gemt.
hun ved ikke, hvordan pistolen er kommet ned i hendes taske. hun havde sin taske, som
pistolen efterfølgende blev fundet i, med til københavn. hun kan ikke udelukke, at hun har
haft udlånt tasken til d. d tog alene hen til sin tante. hun har på intet tidspunkt set en pistol
eller noget indpakket med nogle hårelastikker i sin taske. hun og d tog sammen hjem om
eftermiddagen eller først på aftenen. på vej hjem fortalte d, at hun havde været hos sin tante,
men ikke nærmere.
hun blev ikke i byretten spurgt om turen til københavn, og hun har ikke tidligere fortalt
herom, fordi hun havde et voldsomt skænderi med sin kæreste, der skubbede til hende, og det
så d. hun var bange for, at hendes familie, hvis de hørte om volden, ville forbyde hende at se
kæresten mere. hun har et par dage efter den 1. maj 2015 ringet til d og spurgt hende, om hun
og s havde det godt. vidnet bad dem også hente deres tøj i lejligheden. d spurgte da, om
pistolen var blevet fundet, hvilket vidnet bekræftede. foreholdt sin forklaring til politirapport
af 17. september 2015 forklarede hun, at det er rigtigt, at hun har talt flere gange med d efter
den 1. maj 2015.
vidnet b har forklaret blandt andet, at hun gemte tasken under sengen. hun låste ikke døren
ind til værelset. hun ved, at a og d om fredagen var i københavn. det hørte hun fra de andre,
vistnok fra sine svigerforældre. a sagde, før hun tog af sted, at hun skulle til københavn.
hendes svigerfar sagde ok. hun er ikke klar over, hvad de skulle. a havde sin taske med til
københavn. hun husker ikke, hvornår de kom tilbage.
vidnet c har forklaret blandt andet, at b, da hun ringede anden gang, bare sagde, at tiltalte var
ved at lave nogle problemer. han var omkring kl. 18 eller 19 taget til slagelse. han ved, at a
og d på et tidspunkt gik. han er ikke klar over, hvor de tog hen. han mener, at de var kommet
hjem, da han tog til slagelse. de nævnet ikke noget om, hvor de havde været henne. han er
ikke klar over, om de havde tasker med. da han kom hjem, fik han det hele at vide, og
                                                 - 4 -
herunder at der var en pistol gemt i lejligheden. den var gemt i hans værelse ved sengen eller
i sengen. både b og hans mor fortalte, at tiltalte ville skyde dem.
foreholdt sin forklaring til politirapport af 2. maj 2015 har han forklaret, at det er rigtigt, at
han har forklaret, at han vidste, at pistolen var gemt i en taske under sengen på hans værelse.
han plejer at låse døren til sit værelse, når han sover. nøglen sidder på indersiden af døren.
vidnet d har forklaret blandt andet, at hun, da hun blev kontaktet af kommunen om ny
afhøring, ikke var i tvivl om, hvorvidt hun skulle afgive forklaring. foreholdt gengivelsen i
politirapport af 15. september 2015 har hun forklaret, at det eneste, hun var i tvivl om, var, om
det var politiet, der ville sørge for, at der under afhøringen mødte en fra kommunen.
hun var den 1. maj 2015 i københavn. hun mødte sin kæreste, men hun vil ikke sige hans
navn, idet de ikke længere er sammen. han bor i aldersrogade i samme kvarter som hendes
tante. efter den 1. maj 2015 har hun talt med sin far i telefonen, vistnok 2 gange. de har talt
om dagligdags ting. det er rigtigt, at hun har kontaktet sin fars forsvarer for at få råd om,
hvorvidt hun skulle udtale sig. det er også rigtigt, at forsvareren sagde, at han ikke kunne give
råd om det.
det er rigtigt, at hun ikke under byrettens behandling af sagen har fortalt om turen til
københavn. på vej hjem fra københavn sagde a, at hun ikke skulle sige noget til nogen. hun
sagde, at hendes kæreste vidste, hvor de bor, og at han havde tænkt sig at dræbe hendes
familie. derfor turde hun ikke sige noget. da de kom til købehavn, spiste de frokost,
hvorefter hun tog hen til sin kæreste. a skulle også møde sin kæreste. hun lånte as taske for
at lægge sin trøje ned i den. da hun i den forbindelse kiggede ned i tasken, så hun noget i
denne. det var noget tungt og hårdt. det var pakket ind i en bodystocking. hun tog
genstanden op og holdt den. både a og hendes kæreste blev derefter meget sure på hende og
sagde, at hun ikke skulle interessere sig for, hvad det var. derefter tog hun og a bussen og
senere toget til korsør. hun havde ikke fortalt sin far, at hun tog til københavn. han var fuld.
da de kom tilbage til korsør var klokken nok omkring 19 eller 19.30. på det tidspunkt var
hendes far og e nede at grille, mens es kone og sønnens kæreste var oppe i lejligheden. da
hendes far så hende, var han bekymret. hendes far og den anden familie skændtes om, at hun
havde været med i københavn. hun sagde til sin far, at hun ville tage hjem.
                                                 - 5 -
efterfølgende er hun blevet kontaktet af a. a sagde, at hun ikke skulle fortælle noget, og at
hun ville dø, hvis hun sagde noget. as mor har ringet og sagt, at de skulle hente deres tøj.
vidnet e har forklaret blandt andet, at han efter at have afgivet forklaring i byretten er blevet
kontaktet af et familiemedlem. familiemedlemmet er fængslet, hvilket tiltaltes bror og søn
også er. familiemedlemmet fortalte om et tilbud til vidnet om betaling af 20.000 kr. for at få
datteren til at trække sin forklaring tilbage. han sagde til familiemedlemmet, at han ikke
skulle ringe til ham mere, og at han ikke ville have de 20.000 kr., fordi han ikke sælger sig
selv. der blev svaret, at han og hans familie så ikke får fred i danmark. det var tiltaltes
familie i fængslet, der ville betale de 20.000 kr.
vidnet politibetjent f har forklaret blandt andet, at politiet selvfølgelig ikke har fundet på at
sige, at tiltalte i forbindelse med anholdelsen spurgte, om de fandt pistolen. det var i
politibilen på vej til stationen, at udtalelsen faldt.
vidnet g har forklaret blandt andet, at familieafdelingen fortsat arbejder på en
netværksanbringelse i familien af tiltaltes to mindreårige børn. far har givet samtykke til de
tiltag, der er iværksat over for familien. de to mindreårige børn savner deres far. det er
familieafdelingens erfaring, at det påvirker tilknytningen indbyrdes i familien, hvis der sker
en langvarig adskillelse. d går i 8. klasse. hun har måttet gå en klasse om, og s går i 4.
klasse. begge børn, der er danske statsborgere, taler dansk. hun kan ikke vurdere, om
børnene vil kunne klare sig i en kroatisk skole. d er skrøbelig som situationen er lige nu, men
det er hendes indtryk, at børnene støtter hinanden og holder sammen. familieafdelingen har
ikke haft nogen kontakt med børnenes mor. ankestyrelsen kontaktede i august 2015
familieafdelingen og har bedt om akterne i sagen. hun har forstået, at det skyldes den
omfattende pressedækning af sagen. der skal være møde onsdag den 7. oktober 2015 i
ankestyrelsen om spørgsmålet om anbringelse uden samtykke. hvis børnene bliver anbragt
uden for hjemmet, og der bliver spørgsmål om, hvorvidt børnene vil kunne udrejse, vil der
skulle tages stilling til, om der kan ske hjemgivelse. i denne bedømmelse kan børnenes
skolegang indgå.
personlige oplysninger
                                                 - 6 -
tiltalte er siden sit 18. år idømt fængselsstraf ved følgende domme:
1. dom af 23. februar 1988 med fængsel i 4 måneder for overtrædelse af straffelovens § 285,
   stk. 1, jf. § 276, til dels jf. § 284 og § 293, stk. 1, og færdselsloven.
2. dom af 15. december 1988 med fængsel i 8 måneder, fællesstraf med dommen af 23.
   februar 1998, for overtrædelse af straffelovens § 164, stk. 1, § 285, stk. 1, jf. § 276, til dels
   sammenholdt med § 21 og § 284, jf. § 276 og § 293, stk. 1, og færdselsloven. prøveløsladt
   den 9. februar 1989 med en reststraf på 80 dage.
3. dom af 23. maj 1990 med fængsel i 8 måneder, fællesstraf med reststraffen på 80 dage, for
   overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1, § 164, stk. 1, § 244, § 285, stk. 1, jf. § 276, jf. til
   dels § 21 og § 291, stk. 1, og våbenloven og færdselsloven. prøveløsladt den 18. september
   1990 med en reststraf på 81 dage.
4. dom af 18. februar 1991 med fængsel i 3 måneder, fællesstraf med reststraffen på 81 dage,
   for overtrædelse af straffelovens § 164, stk. 1, færdselsloven mv. prøveløsladt den 31.
   oktober 1991 med en reststraf på 35 dage.
5. dom af 10. juni 1992 med fængsel i 4 måneder, fællesstraf med reststraffen på 35 dage, for
   overtrædelse af straffelovens § 285, stk. 1, jf. § 276, færdselsloven og lov om
   euforiserende stoffer.
6. dom af 30. november 1992 med fængsel i 3 måneder, tillægsstraf, for overtrædelse af
   straffelovens § 285, stk. 1, jf. § 279 og § 276 og jf. § 284, jf. § 276, toldloven og
   våbenloven.
7. dom af 24. maj 1993 med fængsel i 70 dage for overtrædelse af straffelovens § 164, stk. 3,
   færdselsloven, lov om euforiserende stoffer og politivedtægten. prøveløsladt den 11. januar
   1994 med en reststraf på 9 dage.
8. dom af 28. november 1994 med fængsel i 60 dage, fællesstraf med reststraffen på 9 dage,
   for overtrædelse af straffelovens § 276, jf. § 285, stk. 1, jf. § 21, færdselsloven og lov om
   euforiserende stoffer og folkeregisterloven.
9. dom af 21. maj 1996 med fængsel i 60 dage for overtrædelse af § 285, stk. 1, jf. § 276.
10. dom af 24. juni 1996 med fængsel i 30 dage, tillægsstraf, for overtrædelse af straffelovens
   § 244, jf. § 89.
11. dom 19. november 1997 med fængsel i 40 dage for overtrædelse af færdselsloven,
   retsplejeloven og våbenloven.
12. dom 16. oktober 1998 med hæfte i 10 dage for overtrædelse af våbenloven.
                                                  - 7 -
13. dom af 23. december 1998 med fængsel i 8 måneder for overtrædelse af straffelovens §
   285, stk. 1, § 284, jf. § 276, jf. § 89, § 285, stk. 1, jf. § 281, nr. 1, og våbenloven.
14. dom af 11. marts 1999 med fængsel i 30 dage for overtrædelse af straffelovens § 119, stk.
   1. prøveløsladt den 13. juli 1999 med en reststraf på 27 dage, afsoningen omfattede også
   dommene af 16. oktober og 23. december 1998.
15. ankedom af 7. marts 2002 med fængsel i 8 måneder, fællesstraf med reststraffen på 27
   dage, for overtrædelse af straffelovens § 244, jf. § 247, stk. 2, § 260, stk. 1, nr. 1, og
   færdselsloven. prøveløsladt den 19. august 2002 med en reststraf på 82 dage.
16. ankedom af 3. maj 2004 fængsel i 5 måneder og en tillægsbøde, fællesstraf med
   reststraffen på 82 dage, for overtrædelse af straffelovens § 285, stk. 1, jf. § 279, og
   færdselsloven.
17. 24. februar 2005 med fængsel i 8 måneder for overtrædelse af straffelovens § 285, stk. 1,
   jf. § 281, nr. 1, til dels jf. § 21. prøveløsladt den 18. maj 2005 med en reststraf på 116
   dage.
18. dom af 14. juni 2006 med fængsel i 1 år for overtrædelse af straffelovens § 123, § 245,
   stk. 1, jf. § 247, stk. 1. prøveløsladt den 11. december 2006 med en reststraf på 121 dage.
19. dom af 2. september 2008 med fængsel i 3 måneder for overtrædelse af straffelovens §
   158, stk. 1, jf. § 23.
20. dom af 6. november 2008 med fængsel i 1 år og 2 måneder, fællesstraf med reststraffen
   på 121 dage, for overtrædelse af straffelovens § 245, jf. § 247, stk. 1, § 252, § 291, stk. 1,
   og færdselsloven. prøveløsladt den 24. juni 2009 med en reststraf på 174 dage.
21. dom af 18. august 2011 med fængsel i 2 år, fællesstraf med hensyn til reststraffen på 174
   dage, for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, jf. til dels § 21, jf. § 247, stk. 1, § 252
   og § 291, stk. 1. prøveløsladt den 27. august 2012 med en reststraf på 243 dage.
22. dom 4. december 2013 med fængsel i 40 dage for overtrædelse af færdselsloven. det
   havde sit forblivende med reststraffen på 243 dage.
23. dom af 21. maj 2014 med fængsel i 20 dage, tillægsstraf, for overtrædelse af
   færdselsloven, jf. straffelovens § 89.
det fremgår af personundersøgelsen, at tiltaltes børn har været frivilligt anbragt i en periode
på 3 år.
                                               - 8 -
tiltalte har om sine personlige forhold forklaret, at det er rigtigt, at han ikke er sikker på, at
han reelt har kroatisk statsborgerskab, idet hans far har bestukket sig til udstedelse af hans
kroatiske pas. da han fik sit nye pas, drøftede han ikke sit statsborgerskab med ambassaden.
han har hele sit liv været til rådighed for arbejdsmarkedet, og han har søgt jobs. der er ikke
truffet afgørelse om, hvorvidt han kan få førtidspension.
han fandt, da han var i korsør op til den 1. maj 2015, en lejlighed, som familien skulle være
flyttet ind i. hans to yngste børn bor hos hans mor. spørgsmålet om anbringelse af de to børn
skal behandles den 7. oktober i ankestyrelsen. han har forstået på sin advokat i sagen om
anbringelse, at ankestyrelsen har taget sagen op på grund af omtalen af sagen i tv2. hvis det
er muligt, vil han i tilfælde af udvisning tage børnene med til kraotien. børnene har ingen
kontakt med deres mor. hans mor har ikke kunnet godkendes til at have børnene boende, idet
hun er for gammel. han er ikke klar over, hvornår der bliver truffet afgørelse i ankestyrelsen.
børnene går i dansk skole. børnenes modersmål er dansk, de kan ikke tale kroatisk, men de
taler lidt romani. hans to brødre, der er udvist, afsoner stadig.
hans børn var frivilligt anbragt, da der blev truffet afgørelse om forældremyndighed. han tog
børnene hjem ca. 2½ år efter, at han ved byrettens dom fik tilkendt forældremyndigheden
alene. da han blev anholdt, havde han haft børnene hjemme i ca. 1 år. det var af hensyn til
børnene, herunder as skolegang, at han ventede med at tage børnene hjem.
den beskikkede forsvarer har anmodet ankestyrelsen om at udtale sig om muligheden for, at
en udvisningsdømt, der har eneforældremyndigheden over børn, der er tvangsanbragt, kan
tage disse børn med ud af danmark.
ankestyrelsen har hertil ved en e-mail af 23. september 2015 oplyst, at det beror på, om der
fortsat findes at være et anbringelsesgrundlag efter servicelovens § 58 på udrejsetidspunktet.
ankestyrelsen har endvidere henvist til, at et anbragt barn eller ung i forbindelse med en
anbringelse uden for hjemmet får en selvstændig opholdskommune, jf. retssikkerhedslovens §
9 a, stk. 4, sammenholdt med servicelovens § 2. ankestyrelsen har henvist til principafgørelse
c-32-00 og ombudsmandens redegørelse af 26. maj 2015 om udsendelse af børn, der er
anbragt i kommunens varetægt.
                                                 - 9 -
tiltalte har under anken været fortsat varetægtsfængslet.
landsrettens begrundelse og resultat
landsretten tiltræder, at tiltalte har gjort sig skyldig i besiddelse af en pistol med to tilhørende
magasiner i lejligheden på x-vej i korsør, og at han har gjort sig skyldig i to tilfælde af trusler
efter straffelovens § 266 som beskrevet i anklageskriftet. ved denne vurdering lægger
landsretten afgørende vægt på forklaringerne afgivet af a og b. disse forklaringer har
fremstået troværdige og sammenhængende. de er for så vidt angår forhold 1 endvidere
bestyrket af den forklaring, som c har afgivet, men navnlig er bevisresultatet bestyrket af
forklaringen fra politibetjent f om tiltaltes spørgsmål om, hvorvidt pistolen var blevet fundet.
endelig er bevisresultatet bestyrket af dna-profilen fundet på det babytøj, som pistolen var
viklet ind i.
heroverfor kan hverken tiltaltes forklaring for byretten eller hans nye forklaring i landsretten
tillægges vægt. det samme gælder den nye forklaring, som tiltaltes datter, d, har afgivet for
landsretten. tiltalte har nu forklaret bl.a., at alle i familien vidste, at a skulle til københavn
for at hente en pistol, og at hun blev sendt af sted af sin far. d har forklaret, at hun i as taske
så en genstand, der var tung og hård, og som var pakket ind i en bodystocking. selv om det
efter as forklaring for landsretten må lægges til grund, at hun og d i løbet af fredagen den 1.
maj 2015 var i københavn, hvilket ikke fremgik af forklaringerne for byretten, har tiltaltes og
ds nye forklaringer i det hele fremstået konstruerede og helt utroværdige.
landsretten tiltræder, at tiltaltes besiddelse af pistolen under de beskrevne omstændigheder i
den lejlighed, hvor tiltalte sammen med sine to børn var på besøg i nogle dage, er sket under
særlig skærpende omstændigheder, og at forholdet er henført under straffelovens § 192 a, stk.
1, nr. 1. landsretten tiltræder derfor i det hele byrettens bevisresultat.
straf og konfiskation
tiltalte er flere gange tidligere straffet for alvorlig personfarlig kriminalitet og for
overtrædelser af våbenlovgivningen. herefter, og da tiltalte udover under særlig skærpende
omstændigheder at have været i besiddelse af en pistol med tilhørende skarpe patroner, tillige
har gjort sig skyldig i to alvorlige forhold om trusler fremsat over for to unge piger – hvoraf
                                               - 10 -
den ene var klar over, at tiltalte havde en pistol – om at skyde de truedes familie, forhøjer
landsretten straffen til fængsel i 1 år og 6 måneder.
landsretten tiltræder, at den omhandlede pistol er konfiskeret med tilhørende magasiner og
patroner. i overensstemmelse med anklagemyndighedens påstand konfiskeres også de 2
patroner, som politiet har anvendt til prøveskydning.
udvisningsspørgsmålet
der er under sagen spørgsmål om udvisning af den 46-årige tiltalte, der er kroatisk
statsborger, og som ved sin indrejse til danmark som 3-årig i 1972 fik lovligt ophold i
danmark, og som siden, han var ung, gentagne gange er straffet ved et stort antal domme.
tiltalte er nu idømt straf af fængsel i 1 år og 6 måneder for overtrædelse af straffelovens §
192 a og § 266. betingelserne for udvisning efter udlændingelovens § 22, nr. 2,3 og 8, er
derfor opfyldt. tiltalte skal således efter udlændingelovens § 26, stk. 2, udvises, medmindre
udvisning vil være i strid med danmarks internationale forpligtelser. spørgsmålet om
udvisning skal herefter afgøres efter eu opholdsdirektivets artikel 28, stk. 3, og den
europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8.
efter eu-opholdsdirektivets artikel 28, stk. 3, litra a, må der ikke træffes afgørelse om
udsendelse af en unionsborger, der har haft ophold i værtsmedlemsstaten i de forudgående 10
år, medmindre afgørelsen er bydende nødvendig af hensyn til den offentlige sikkerhed som
fastlagt af medlemsstaten. det fremgår af direktivets indledende betragtning 24, at jo stærkere
unionsborgere og deres familiemedlemmer er integreret i værtsmedlemsstaten, desto stærkere
bør beskyttelsen mod udsendelse være. det fremgår endvidere, at der kun i ekstraordinære
tilfælde, når det er bydende nødvendigt af hensyn til den offentlige sikkerhed, bør ske
udsendelse af unionsborgere, der har opholdt sig i mange år på værtsmedlemsstatens område,
især hvis de er født og har opholdt sig der hele deres liv.
efter artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention må ingen offentlig
myndighed gøre indgreb i udøvelsen af retten til et familieliv, medmindre det sker i
overensstemmelse med loven og er nødvendigt i et demokratisk samfund. om disse
betingelser er opfyldt, beror på en proportionalitetsvurdering under inddragelse af en række
                                                 - 11 -
kriterier, der er fastlagt i menneskerettighedsdomstolens praksis. i vurderingen indgår det
samfundsmæssige behov for udvisning særligt under hensyn til karakteren af den kriminalitet,
som den pågældende nu og tidligere har begået. der skal endvidere tages hensyn til
varigheden af den pågældendes ophold her i landet og i hjemlandet samt styrken af de
familiemæssige, sociale og kulturelle bånd til henholdsvis danmark og statsborgerskabslandet
samt eventuelt andre lande, hvortil den pågældende har særlig tilknytning.
tiltalte er som nævnt kroatisk statsborger og har haft lovligt ophold i danmark, siden han i
1972 som 3-årig indrejste. det lovlige ophold er dog afbrudt under tiltaltes fængselsophold,
men han har ifølge udlændingestyrelsens udtalelse haft lovligt ophold her i landet i ca. 38 år.
det fremgår af personundersøgelse af 28. maj 2015, at tiltalte gik ud af skolen i 7. klasse og
ikke siden har gået i skole eller været i beskæftigelse. tiltalte taler dansk, romani, tysk,
hollandsk, italiensk, svensk og norsk.
tiltalte er siden sit fyldte 18. år straffet med fængselsstraf ved 23 domme og er idømt straffe
på samlet ca. 10 års fængsel, hvoraf der for en dels vedkommende dog er tale om fællesstraffe
med reststraffe fra prøveløsladelser. den begåede kriminalitet er gradvist blevet alvorligere.
inden for de sidste omkring 10 år er han således blevet idømt samlede straffe på 5 år og 3
måneder, hvoraf to af dommene omfatter reststraffe på henholdsvis 121 og 174 dage. tiltalte
blev prøveløsladt fra afsoningen af den seneste langvarige straf på fængsel i 2 år (fællesstraf)
den 27. august 2012.
det er oplyst, at tiltalte har i alt 4 børn, der nu er henholdsvis 19, 18, 15 og 10 år, og som alle
er danske statsborgere. ved en dom afsagt den 15. august 2012 fik tiltalte
forældremyndigheden over børnene. det fremgår af personundersøgelsen, at tiltaltes børn i 3
år har været frivilligt anbragt. tiltalte har forklaret, at børnene, da der blev truffet afgørelse
om forældremyndighed, var frivilligt anbragt, og at han fik børnene hjemgivet ca. 2 ½ år efter
denne dom. det er endvidere oplyst, at ankestyrelsen af egen drift har rejst sag om
anbringelse uden for hjemmet uden samtykke af børnene på 10 og 15 år. der er endnu ikke
taget stilling til dette. børnene har under tiltaltes fængsling i denne sag og under tidligere
fængslinger boet henholdsvis hos deres farmor og på en institution.
                                                 - 12 -
tre voterende tiltræder af de grunde, byretten har anført, at tiltalte skal udvises af danmark
med indrejseforbud for 12 år.
tre voterende finder, at tiltaltes nuværende og tidligere tiltagende grovere kriminalitet
sammenholdt med, at han ikke personligt kan anses for velintegreret i det danske samfund,
med betydelig styrke taler for at udvise ham. heroverfor står tiltaltes meget langvarige ophold
i danmark, men navnlig det forhold, at han har forældremyndigheden over sine to umyndige
børn, og at han kun kan anses for at have beskeden tilknytning til kroatien, navnlig bestående
i, at to af hans brødre er udvist. det indgår også i bedømmelsen, at der efter det oplyste ikke
fra anklagemyndighedens side i forbindelse med tidligere straffesager mod tiltalte har været
nedlagt påstand om udvisning af ham, hvilket efter højesterets dom gengivet i u 2013.2587
kan indgå i proportionalitetsvurderingen. efter en helhedsvurdering af disse forhold finder
disse voterende, at udvisning af tiltalte vil være i strid med danmarks internationale
forpligtelser efter eu-opholdsdirektivet artikel 28, stk. 3, litra a, og den europæiske
menneskerettighedskonventions artikel 8. det forhold, at tiltaltes børn tidligere frivilligt har
været anbragt uden for hjemmet i 3 år, og at der nu er rejst sag om anbringelse uden for
hjemmet uden samtykke af de to børn, kan ikke føre til et andet resultat. disse voterende har
herved navnlig lagt vægt på, at børnene var hos tiltalte i tiden forud for tiltaltes anholdelse, og
at det endnu ikke er afgjort, om børnene bliver anbragt uden samtykke.
efter stemmetallet gælder efter retsplejelovens § 216, stk. 1, 3. pkt., det for tiltalte gunstigste
resultat, således at tiltalte frifindes for påstanden om udvisning.
dommens bestemmelse om konfiskation stadfæstes. hos tiltalte konfiskeres yderligere 2
patroner. endvidere stadfæstes dommens bestemmelse om sagsomkostninger.
                                      thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t ændres, således at han straffes med fængsel i 1 år og 6 måneder.
byrettens bestemmelse om konfiskation stadfæstes. hos tiltalte konfiskeres yderligere 2
patroner.
                                          - 13 -
t frifindes for påstanden om udvisning.
byrettens bestemmelse om sagsomkostninger stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
v0071000 - haf
                                          udskrift
                                               af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                    afsagt den 5. oktober 2005
v-71-04                             tdc a/s
                                    (advokat frank bøggild)
                                    mod
                                    tele2 a/s
                                    (advokat michael brandt)
                                            dom
indledning og påstande
tele2 a/s (i det følgende: tele2) driver virksomhed bl.a. med gensalg af ydelser på fastnettet,
som ejes af tdc a/s (i det følgende: tdc). gensalget sker i henhold til en aftale mellem par-
terne fra 2000, som er indgået efter § 42 i lov nr. 418 af 31. maj 2000 om konkurrence og for-
brugerforhold på telemarkedet (telekonkurrenceloven), og hvori tdc har betinget sig ret til
at ændre sine priser uden godkendelse fra tele2. i marts 2004 omtalte tele2 nogle prisæn-
dringer, som tdc havde varslet, i sit nyhedsbrev, tele2.nyt, til ca. 170.000 kunder.
                                              - 2 -
      under anbringende af, at tele2 ved denne omtale har handlet i strid med markedsfø-
ringsloven og varemærkeloven, har tdc under denne sag nedlagt følgende påstande:
1.    det forbydes tele2 at gøre markedsføringsmæssig brug af følgende udsagn:
      (1) ”tdc’s prisstigninger – et uløst mysterium”
      (2) ”tdc slår til med prisstigninger, der når nye fantastiske højder”
      (3) ”tdc prisstigninger på 30 %, 60 % eller over 100 % ...tænk hvis det var hos
            din købmand – ville du så stadig handle der? næppe!”
      (4) ”alene på ekstra service som f.eks. vis nummer vrider tdc årligt ca. 40 milli-
            oner kr. mere ud af den danske befolkning, som intet kan gøre”
      (5) ”hvilke nye udgifter har tdc fået? mange af de nye prisstigninger
            sker på automatiske tjenester. priserne burde faktisk falde i takt med den
            teknologisk[e] udvikling, men sådan går det ikke, når man har monopol.
            ser man på de områder, hvor der er fri konkurrence (f.eks. på mobilmarke-
            det) stiger tdc’s priser nemlig ikke – nej de falder”
      (6) ”hvad skal tdc bruge alle de ekstra penge fra den danske
            befolkning til? vil tdc’s øgede indtægter blive brugt til at mindske
            konkurrencen på telemarkedet yderligere? ved f.eks. opkøb af mindre tele-
            selskaber som telmore eller til at blokere for den fri konkurrence på adsl-
            området. kun tdc’s ejere i usa kender svaret”
      (7) ”eksempler på prisstigninger, som rammer tdc’s kunder
            men desværre også i nogle tilfælde tele2’s kunder [tabel]”
      (8) ”vi kæmper videre. vi beklager, at disse monopol-forhold også kommer
            til at ramme nogle af tele2’s kunder, men vi lover at kæmpe videre og al-
            drig acceptere, at tdc har frit spil”
      2.    tele2 skal anerkende at have overtrådt markedsføringslovens §§ 1, 2 og 2a
      og varemærkelovens § 4 ved at have gjort markedsføringsmæssig brug af udsag-
      nene i påstand 1.
                                                - 3 -
      3.     tele2 skal berigtige udsagnene i påstand 1, principalt ved at foranledige at
      en af tdc foreslået tekst bliver gjort tilgængelig i 30 dage på www.tele2.dk og
      udsendt pr. brev til modtagerne af tele2.nyt marts 2004, subsidiært på en måde
      og i et omfang fastsat af retten.
      4.     tele2 skal betale 1 mio. kr. med procesrente af 500.000 kr. fra sagens anlæg
      den 25. maj 2004 og af 500.000 kr. fra indgivelse af replik den 19. august 2004.
      5.     tele2 idømmes straf af bøder.
tele2 har nedlagt påstand om afvisning for så vidt angår den del af tdc’s påstand 4, som
udgør 500.000 kr., og som udgør et krav om bod med hjemmel i parternes gensalgsaftale, og i
øvrigt om frifindelse.
sagsfremstilling
tdc er moderselskab i tdc-koncernen, som driver telekommunikationsvirksomhed mv.,
herunder gennem de koncernforbundne selskaber tdc totalløsninger a/s og telmore a/s.,
og som bl.a. er indehavere af det registrerede ordmærke tdc. tdc og dette selskabs for-
gængere, de regionale telefonselskaber, har opbygget det landsdækkende fastnet. fra 1996 er
tdc ad lovgivningsvejen blevet pålagt at give andre operatører adgang til fastnettet og til
visse tjenester herpå til omkostningsbaserede priser. tdc’s markedsandel for taletelefoni på
fastnettet udgjorde i 2003 63 % for indlandstrafik og 51 % på udlandstrafik.
      tele2 blev stiftet i 1995 og er ejet af den svenske telekommunikationskoncern tele2 ab
gennem selskabet tele2 danmark holding ab. tele2’s markedsandel udgjorde i 2003 13 %
på indlandstrafik og 11 % på udlandstrafik.
      tele2 har indgået aftale med tdc om brug af fastnettet i henhold til § 42 i telekonkur-
renceloven. gensalgsaftalen, som er godkendt af it- og telestyrelsen, indeholder bl.a. føl-
gende bestemmelser:
      ”pkt. 20.3   markedsføring og salg af ydelserne (branding)
                                                  - 4 -
      medmindre andet skriftligt er accepteret af tdc, er gensælgeren [tele2] ikke berettiget
      til at markedsføre eller sælge sine ydelser under anvendelse af tdc’s varemærker, jf. bi-
      lag 9.
      medmindre andet skriftligt er accepteret af tdc, er gensælgeren ikke i øvrigt berettiget
      til, hverken direkte eller indirekte, på anden vis at gøre brug af tdc’s varemærker, jf. bi-
      lag 9, eller i markedsføringsmæssig henseende at henvise til, at de gensolgte ydelser er
      produceret i tdc’s net. …
      gensælgeren ifalder en bod på kr. 750.000,00 kr., såfremt gensælgeren overtræder det i
      punkt 20.3 anførte ved generelle markedsføringsmæssige aktiviteter o. lign. eller ved gen-
      tagne overtrædelser af punkt 20.3 i forbindelse med gensælgerens kontakt til enkelte
      slutkunder.
      …
      pkt. 36        tvister
      …
      parterne forpligter sig til i videst muligt omfang at søge at bilægge eventuelle tvistighe-
      der, herunder uenighed om aftalens fortolkning, ved forhandling. såfremt en uoverens-
      stemmelse mellem parterne ikke kan bilægges ved forhandling, er hver af parterne beret-
      tiget til at kræve uoverensstemmelser afgjort endeligt ved voldgift efter ”regler for be-
      handling af sager ved det danske voldgiftsinstitut”.”
efter aftalens pkt. 37 skal tdc’s ændringer af priser ikke godkendes, men alene tages til ef-
terretning af gensælgeren, tele2.
      den 12. og 13. november 2003 varslede tdc prisændringer over for tele2 med virk-
ning fra den 1. januar og den 1. april 2004. nogle priser steg, andre faldt, medens atter andre
forblev uændrede.
      i nyhedsbrevet tele2.nyt fra marts 2004 skrev tele2 bl.a. følgende til ca. 170.000 kun-
der:
      ”…
      tdc’s prisstigninger – et uløst mysterium
      tdc slår til med prisstigninger, der når nye fantastiske højder.
      tdc prisstigninger på 30 %, 60 % eller over 100 % ... tænk hvis det var hos din købmand
      – ville du så stadig handle der? næppe! alene på ekstra services som f.eks. vis nummer
      vrider tdc årligt ca. 40 millioner kr. mere ud af den danske befolkning, som intet kan
      gøre.
      hvilke nye udgifter har tdc fået?
      mange af de nye prisstigninger sker på automatiske tjenester. priserne burde faktisk falde
      i takt med den teknologisk[e] udvikling, men sådan går det ikke, når man har monopol.
      ser man på de områder, hvor der er fri konkurrence (f.eks. på mobilmarkedet) stiger
      tdc’s priser nemlig ikke – nej de falder,
                                                   - 5 -
      hvad skal tdc bruge alle de ekstra penge fra den danske befolkning til?
      vil tdc’s øgede indtægter blive brugt til at mindske konkurrencen på telemarkedet
      yderligere? ved f.eks. opkøb af mindre teleselskaber som telmore eller til at blokere for
      den fri konkurrence på adsl-området. kun tdc’s ejere i usa kender svaret.
      vi kæmper videre
      vi beklager, at disse monopol-forhold også kommer til at ramme nogle af tele2’s kunder,
      men vi lover at kæmpe videre og aldrig acceptere, at tdc har frit spil.
      med venlig hilsen thomas nistrup, markedsdirektør
      eksempler på prisstigninger, som rammer tdc’s kunder men desværre også i nogle til-
      fælde tele2’s kunder
                                                     før       efter     %
                     vækning pr. minut                2,50 kr.    4 kr.   + 60 %
                     ekstra services - f.eks. vis      50 kr.    60 kr.   + 20 %
                     nummer pr. kvartal
                     teknikerbesøg, startgebyr        375 kr.   495 kr.   + 32 %
                     opkaldsafgift 118, pr. op-       1,75 kr.   2 kr.    + 15 %
                     kald
                     udlandsoplysning pr. minut       9,95 kr.   13 kr.   + 31 %
                     konvertering fra isdn til        200 kr.   450 kr.  + 125 %
                     isdnpro
      …”
parterne er enige om, at priserne og prisstigningerne i tabellen er korrekte. tele2 har under
sagen fremlagt beregninger af tdc’s påståede meromsætning på ca. 40 mio. kr. på ekstra
services, og denne beregning er ikke bestridt af tdc, ligesom tdc ikke har bestridt, at
tdc’s priser på mobiltelefoni er faldet.
forklaringer
direktør for tdc privat gert rieder har forklaret, at samtlige tdc’s priser er underlagt regu-
lering, og at priserne skal godkendes af it- og telestyrelsen, over for hvem tdc skal doku-
mentere samtlige omkostninger. også konkurrencestyrelsen følger nøje tdc, der bl.a. har
fået pålæg om at stille sine faciliteter til rådighed for samtlige konkurrenter i danmark. iføl-
                                              - 6 -
ge tdc’s regnskab for 2004 havde koncernen en omsætning på 45 milliarder kr., en indtje-
ning på 12 milliarder kr. og en egenkapital på 35 milliarder kr. tdc har en markedsandel på
fastnet på 61 % og på bredbånd på lidt under 33 %. på privatmarkedet har tdc der lidt un-
der 2 mio. kunder, og på totalmarkedet 3,6 mio. kunder.
       tele2 har ret, men ikke pligt til at købe netværksydelser hos tdc. tele2 kan blot op-
bygge sin egen infrastruktur, det er der andre operatører, der har gjort eller er ved at gøre.
det er dyrt at trække fiber eller kobber ind til den enkelte husstand for at opbygge eget net-
værk, og i foråret 2003 var det ikke nemt at levere teleydelser til villakvarterer uden om tdc,
men det var ikke økonomisk umuligt at indgå aftaler med f.eks. boligforeninger. hvis et tele-
selskab ønsker at levere telefoni til hele danmark, er det imidlertid nødt til at kontrahere
med tdc, så det kan benytte de faciliteter, som tdc ejer. for så vidt angår 70 % af markedet
er der reelt kun én udbyder af netværk, nemlig tdc, som imidlertid er underlagt ekstern
kontrol.
       tele2 er en mærkbar og tillige den væsentligste konkurrent for tdc, og der har verse-
ret flere sager, hvor tdc har påpeget, at tele2 i kampen om markedsandele har opereret på
kanten af markedsføringslovgivningen.
       tele2 havde i sit nyhedsbrev udelukkende medtaget prisstigninger, selv om gennem-
snitskunden hos tdc ikke blev dårligere stillet på grund af prisændringerne, idet tdc også
havde prisfald på visse ydelser. bortset fra teknikerbesøg og opkald til 118 er det marginale
ydelser, som tele2 har medtaget i sin tabel, men de tal, der er taget med, er korrekte.
       på fastnetområdet har tdc faldende indtjening, og prisstigningerne er udtryk for, at
tdc har omkostninger, der skal dækkes. tdc har nogle af landets laveste fastnet-priser.
han kender ikke produktionsprisen på vis nummer-funktionen, og han ved ikke, om den
samlede stigning på 20 % er relateret til denne ydelse.
       omtalen i tele2’s nyhedsbrev har skadet tdc. branchen har stort fokus på image.
tdc har ikke mærket nogen tilgang eller afgang af kunder efter nyhedsbrevets udsendelse,
da det er umuligt at registrere på så kort tid.
       forhandling af gensalgsaftaler foregår som en løbende dialog.
       kuvertfyld, herunder tilbud der vedlægges regninger, giver ved gode kampagner ty-
pisk en respons på mellem 5 og 10 %.
                                              - 7 -
tidligere jurist hos tele 2, paul götsche, har bl.a. forklaret, at tele2 ikke har mulighed for at
vælge andre leverandører, og at der ikke er mulighed for nogen reel forhandling med tdc
om aftalevilkårene. under forhandlingerne med tdc gjorde tele2 således flere gange uden
held opmærksom på, at man ønskede konventionalboden sat ned, ligesom man har proteste-
ret mod gensalgsaftalens pkt. 37, hvorefter tdc ensidigt kan ændre sine priser.
       tdc’s varslingsbrev af 12. november 2003 gav tele2 tidsmæssige problemer, idet tele2
ikke kunne nå at varsle samtlige kunder og ændre prisbilag m.v. på 1½ måned. tele2 har
anmodet tdc om at få et bedre varsel, men har ikke fået noget svar herpå fra tdc.
       han så det omhandlede nyhedsbrev, inden det blev sendt ud, og fandt ikke indholdet
problematisk.
markedsdirektør hos tele2, thomas nistrup, har forklaret, at tele2 hver måned sender en
”free rider” ud til kunderne sammen med regningerne. nyhedsbrevet er på denne måde
sendt ud til 170.000 kunder, og erfaringsmæssigt læses det af 5-10 %. det har nok kostet
20.000 kr. at fremsende materialet.
       på trods af, at tele2 er kunde hos tdc, som man sender over 500 mio. kr. videre til om
året, har tdc flere gange ændret sine priser med meget kort varsel, også selv om tele2 har
anmodet om at få et længere varsel. tele2 følte sig nødsaget til at fortælle sine kunder herom,
ligesom tele2 for at opretholde sit image som ”kundens købmand” måtte fortælle sine kun-
der, at man fra tdc’s side ikke gav nogen forklaring på prisstigningerne.
       de vendinger, der er brugt i nyhedsbrevet, skal ses i sammenhæng med, at telemarke-
det er et meget ungt og dynamisk marked med en frisk tone. grunden til, at man skrev, at
tdc’s prisstigninger er et uløst mysterium, var, at der ikke er nogen økonomisk begrundelse
for prisstigningerne. det var relevant at oplyse om tdc’s amerikanske ejerskab, idet ejerne
bestemmer over selskabet, og det var relevant at fortælle om telmore, da købet heraf med-
virkede til, at tdc blev mere dominerende på markedet.
       indtægterne fra de områder, hvor der reelt er monopol, bruger tdc efter hans opfat-
telse til at styrke tdc’s position inden for mobiltelefon-markedet, hvor der er stærk konkur-
rence. f.eks. betales der for opkald fra fastnet til mobilnet 1,70 kr. på tdc’s net, mens der for
opkald fra mobilnet til fastnet betales 0,68 kr.
                                              - 8 -
       nyhedsbrevet har ikke rykket nogen markedsandele, og tele2 fik ingen reaktioner fra
kunderne på grund af nyhedsbrevet.
parternes synspunkter
tdc’s advokat har gjort gældende, at udsagnene i påstand 1 er i strid med god markedsfø-
ringsskik, illoyale, vildledende og misrekommanderende og ikke lever op til reglerne om
sammenlignende reklame, jf. markedsføringslovens § 1, stk. 1, § 2, stk. 1 og 2, § 2a, stk. 2, nr.
1, 3 og 5, jf. icc kodeks for reklamepraksis, artikel 6 og 7.
       det er f.eks. nedladende og usandt at skrive, at tdc’s prisstigninger er et uløst myste-
rium, og at prisstigningerne har nået nye fantastiske højder. tele2 har således undladt at
meddele, at tdc samtidig har sænket priserne på mange andre ydelser, og at tdc’s priser er
regulerede og godkendt af de relevante offentlige myndigheder. der er derfor ikke tale om
nogen loyal sammenligning med konkurrentens produkter og ydelser. det er ligeledes
usandt og nedvurderende at anføre, at tdc har monopol, ligesom det er irrelevant, at tdc
har amerikanske ejere.
       ved de udsagn, som er nævnt i påstand 1, har tele2 anvendt tdc’s varemærker og
udvist en illoyal adfærd, der har misrekommanderet tdc og haft betydelig skadevirkning
for tdc’s forretningsgrundlag. det er skærpende, at udsagnene er fremsat af tdc’s største
konkurrent på markedet. tele2 skal derfor forbydes fremover at anvende udsagnene samt
anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens §§ 1, 2, 2 a og varemærkelovens
§ 4.
       de udsagn, der er nævnt i påstand 1, er af en sådan karakter, at tele2 skal berigtige ud-
sagnene, for at tdc kan opnå en genoprettelse af den tilstand, der bestod forud for brugen af
udsagnene, jf. markedsføringslovens § 13, stk. 1, nr. 2. tele2 skal derfor foranledige, at en be-
rigtigende tekst bliver gjort tilgængelig i 30 dage på www.tele2.dk samt udsendt pr. brev til
modtagerne af tele2.nyt marts 2004.
       tele2 skal endvidere betale erstatning og vederlag til tdc, jf. markedsføringslovens §
13, stk. 2 og varemærkelovens § 43, stk. 1, idet tele2’s markedsføring har reduceret tdc’s af-
sætning og forårsaget markedsforstyrrelse og betydelig skade på tdc’s renommé.
                                               - 9 -
       tele2 er i øvrigt uberettiget til at markedsføre sine ydelser under anvendelse af tdc’s
varemærker, herunder ordmærket tdc, og til i sin markedsføring direkte eller indirekte at
henvise til, at solgte ydelser er produceret i tdc’s net, jf. gensalgsaftalens pkt. 20.3., hvoref-
ter tele2 ifalder en bod på 750.000 kr. betaling af denne bod reducerer ikke tdc’s krav på
erstatning og vederlag efter markedsføringsloven eller varemærkeloven.
       sø- og handelsretten er kompetent til at behandle spørgsmålet om erstatning i henhold
til parternes gensalgsaftale. tele2 kan ikke nu kræve sagen behandlet ved voldgift, idet tele2
i givet fald måtte have gjort denne indsigelse gældende i sit svarskrift, jf. retsplejelovens §
357, stk. 2, da der er tale om en formalitetsindsigelse, der kan frafaldes. bestemmelsen om
voldgift i parternes gensalgsaftale pkt. 36 er formuleret således, at sagen kan, men ikke nød-
vendigvis skal, behandles ved voldgift.
       endelig skal tele2 idømmes en bøde af betydelig størrelse, da udsagnene i påstand 1 er
misrekommanderende, utilbørlige og skadelige for tdc og i strid med markedsføringslo-
vens § 2, stk. 2 og varemærkelovens § 4, stk. 1 og 2, der er strafsanktionerede og undergivet
privat påtale, jf. markedsføringslovens § 22 og varemærkelovens § 42. tele2 har ved at gøre
markedsføringsmæssig brug af tele2.nyt marts 2004 forsætligt overtrådt de anførte regler.
det er en skærpende omstændighed, at tele2 efter sagens anlæg er fortsat med at føre en
uacceptabel aggressiv markedsføring rettet mod tdc ved at udsende en illoyal pressemed-
delelse to dage før domsforhandlingen.
tele2’s advokat har gjort gældende, at de omhandlede udsagn i tele2.nyt for marts 2004 ikke
er i strid med markedsføringsloven og varemærkeloven.
       man må se udsagnene i den sammenhæng, hvori de er fremført. telemarkedet har en
særlig karakter. tdc’s tidligere monopolstilling og den særdeles hårde konkurrence på dette
marked må medføre, at der gælder vide rammer for markedsføring i forhold til tdc. således
kan tele2 ikke forhandle med tdc som ligeværdig part, og tdc kan ensidigt ændre sine
prislister, idet it- og telestyrelsens regulering ikke angår sådanne kommercielle forhold. at
tdc’s situation er særlig gunstig, ses tillige af, at tdc, som den eneste på telemarkedet i
danmark, er i stand til at tjene penge.
       de fremsatte udsagn er sande og korrekte og hverken utilbørlige, vildledende eller
urimeligt mangelfulde. tdc har i realiteten monopol på flere ydelser, herunder vis num-
                                              - 10 -
mer-funktionen, idet det på nuværende tidspunkt ikke er realistisk for andre teleudbydere at
etablere eget fastnet. det er ubestridt, at tdc’s mobilpriser er faldet.
       tele2 skal derfor ikke berigtige de fremsatte udsagn, og tdc er ikke berettiget til er-
statning. der er ikke hjemmel til at kræve beklagelse i forbindelse med en berigtigelse efter
markedsføringslovens § 13.
       for det tilfælde, at retten måtte finde tdc berettiget til erstatning, gøres det gældende,
at tdc ikke har godtgjort at have lidt noget tab, ligesom tdc ikke har godtgjort, at de frem-
satte udsagn har været markedsforstyrrende.
       sø- og handelsretten er ikke kompetent til at behandle spørgsmålet om erstatning med
hjemmel i parternes gensalgsaftale, da der for så vidt angår denne del af kravet er indgået af-
tale om voldgift. subsidiært gøres det gældende, at tele2 ikke har gjort brug af tdc’s vare-
mærke i strid med gensalgsaftalen. det udsendte nyhedsbrev er ikke en generel markedsfø-
ringsaktivitet, og der er ikke foretaget gentagne henvendelser til tele2’s slutkunder. der er
heller ikke henvist til ydelser, som er produceret i tdc’s net. tele2 skal derfor ikke betale
nogen konventionalbod til tdc. under alle omstændigheder kan tdc på én og samme tid
kræve både konventionalbod og erstatning.
       der er intet grundlag for at kræve tele2 idømt straf.
sø- og handelsrettens afgørelse
at et selskabs navn også er dets varemærke, kan ikke i sig selv afskære andre erhvervsdri-
vende fra offentlig omtale af selskabets forhold under anvendelse af dette navn, idet sådan
omtale ikke i sig selv udgør nogen erhvervsmæssig brug af varemærket, jf. varemærkelovens
§ 4, stk. 3. tele2 frifindes derfor for tdc’s påstand 2 for så vidt angår overtrædelse af vare-
mærkelovens § 4.
       lovligheden af de omhandlede udsagn skal bedømmes ikke blot efter markedsførings-
lovens § 2, stk. 1-2, om vildledning, nedsættende omtale mv. men tillige efter lovens § 2 a,
stk. 2, nr. 1, 3 og 5, om sammenlignende reklame, idet udsagnene indeholder tilkendegivel-
ser i forbindelse med tele2’s udøvelse af sin virksomhed, som har til formål at fremme af-
sætningen af varer eller tjenesteydelser, og som både direkte og indirekte henviser til tdc
og tdc’s varer og eller tjenesteydelser, jf. definitionen af sammenlignende reklame i mar-
                                             - 11 -
kedsføringslovens § 2 a, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 1 og stk. 2, 2. pkt., i direktiv
84/450/ef om vildledende og sammenlignende reklame, som ændret ved direktiv 97/55.
      idet lovligheden af udsagnene i det hele kan vurderes på grundlag af specialforbudene
i markedsføringslovens § 2, stk. 1-2, og § 2 a, stk. 2, nr. 1, 3 og 5, kommer markedsføringslo-
vens § 1 ikke selvstændigt til anvendelse ved bedømmelsen af udsagnene.
      ved bedømmelsen af, om tele2 har overskredet grænserne for omtale af sin konkur-
rent, tdc, må der tages hensyn til den særegne konkurrencesituation på det danske tele-
marked. tdc er ikke blot langt den største spiller på dette marked, men ejer tillige det fast-
net (”det rå kobber”), som det er af væsentlig betydning for andre virksomheder at have ad-
gang til, for at de kan konkurrere på dette marked. tdc har ganske vist efter telekonkurren-
celoven givet tele2 adgang til gensalg af ydelser på fastnettet, men har samtidig betinget sig,
at tdc’s ændringer af priser ikke skal godkendes, men alene tages til efterretning af gensæl-
geren, tele2. tdc havde kort før tele2’s udsendelse af nyhedsbrevet ensidigt varslet de
prisændringer, som tele2 omtalte i nyhedsbrevet. tdc havde således fastsat de nye priser
uden at give tele2 mulighed for at redegøre for sit syn herpå, og tele2 kunne således først
efterfølgende redegøre herfor, hvilket skete i nyhedsbrevet, hvor tele2 over for sine kunder
redegjorde for baggrunden for de prisændringer, tele2 selv måtte foretage i konsekvens her-
af.
      udsagn 1-2 taler om ”prisstigninger”, og i udsagn 3 omtales ”prisstigninger på 30 %, 60
% eller over 100 % ”. ordet ”prisstigninger” er den ubestemte flertalsform af ordet ”prisstig-
ning”. udsagnene gav således vel udtryk for, at der var prisstigninger, men ikke for, at der
alene var prisstigninger eller at der ikke var andre prisændringer end prisstigninger. idet det
er ubestridt, at der blandt de prisændringer, som tdc ensidigt foretog, også var prisstignin-
ger, og at disse prisstigninger i procent var som angivet i udsagn 3, findes disse udsagn
hverken urigtige, vildledende eller urimeligt mangelfulde, jf. markedsføringslovens § 2, stk.
1, og § 2 a, stk. 2, nr. 1. derimod findes tele2 ved i udsagnene at have anvendt udtryksmå-
derne og kommentarerne: ”et uløst mysterium”, ”tdc slår til med prisstigninger, der når
nye fantastiske højder” og ”tænk hvis det var hos din købmand, ville du så stadig handle
der. næppe” at have overtrådt markedsføringslovens § 2, stk. 2, og § 2 a, stk. 2, nr. 3 og 5,
idet disse udtryk og kommentarer i den foreliggende sammenhæng, hvor de er møntet på
konkurrenten, tdc, findes utilbørlige, miskrediterende og nedvurderende over for tdc.
                                               - 12 -
       retten lægger til grund som ubestridt, at tdc som angivet i udsagn 4 fik en merom-
sætning på ca. 40 mio. kr. ved prisforhøjelserne på ekstra services, således at angivelserne i
dette udsagn hverken var urigtig, vildledende eller urimeligt mangelfulde og derfor ikke i
strid med markedsføringslovens § 2, stk. 1, eller § 2 a, stk. 2, nr. 1. derimod findes sprogbru-
gen i dette udsagn at være utilbørlig, subjektiv, miskrediterende, nedladende og insinueren-
de over for tdc, jf. ordene ”… vrider tdc … mere ud af den danske befolkning, som intet
kan gøre”, og udsagnet findes derfor at indebære en overtrædelse af markedsføringslovens §
2, stk. 2, og § 2 a, stk. 2, nr. 3 og 5.
       retten lægger som ubestridt til grund, at tdc’s priser på mobiltelefoni som angivet i
udsagn 5, 4. pkt., ikke er faldet. det lægges endvidere til grund, at mange af prisstigningerne
som anført i udsagn 5, 2. pkt., skete på automatiske tjenester. retten må være enig med tele2
i, at priserne – alt andet lige - burde falde som følge heraf, jf. udsagn 5, 3. pkt., 1. led, som te-
le2 under de foreliggende omstændigheder, hvor tele2 først kunne kommentere prisstignin-
gerne efterfølgende, jf. ovenfor, måtte være berettiget til at fremkomme med. på samme må-
de måtte tdc efter rettens opfattelse måtte finde sig i, at tele2 på baggrund af det prisfald,
som man alt andet lige skulle have forventet som følge af anvendelsen af automatiserede tje-
nester, stillede spørgsmålet: ”hvilke nye udgifter har tdc fået?” jf. udsagn 5, 1. pkt. disse
udsagn findes således hverken urigtige, vildledende, urimeligt mangelfulde eller utilbørlige,
jf. markedsføringslovens § 2, stk. 1-2, og § 2 a, stk. 2, nr. 1, 3 og 5.
       derimod finder retten, at udsagn 5, 3. pkt., 2. led: ”sådan går det ikke, når man har
monopoler” er utilbørligt i forhold til tdc, hvis selskabsnavn og varemærke ligeledes mis-
krediteres ved dette stærkt subjektive, groft forenklede og nedladende udsagn, som således
indebærer en overtrædelse af markedsføringslovens § 2, stk. 2, og § 2 a, stk. 2, nr. 3 og 5. hvis
tele2 mente, at tdc havde misbrugt sin dominerende stilling i forhold til tele2, burde tele2
i stedet for at fremkomme med et sådant udsagn i sit nyhedsbrev have rettet henvendelse til
de danske eller europæiske myndigheder, der påser overholdelsen af konkurrencereglerne,
eller anlagt sag ved domstolene med påstand om erstatning herfor.
       udsagn 6 findes heller ikke at indeholde urigtige, vildledende eller urimeligt mangel-
fulde angivelser. det er ubestridt, at de omhandlede prisstigninger medførte den af tele2
nævnte meromsætning på ca. 40 mio. kr. udtrykket ”tdc’s ejere i usa” kan heller ikke an-
tages at være urigtigt, vildledende eller urimeligt mangelfuldt, idet et amerikansk selskab ef-
                                                - 13 -
ter det oplyste er hovedaktionær i tdc, og udsagn 6 findes således ikke at være i strid med
markedsføringslovens § 2, stk. 1, eller § 2 a, stk. 2, nr. 1. hvis tele2 frygtede, at tdc havde
misbrugt sin dominerende stilling eller ville søge yderligere at begrænse konkurrencen på
det danske telemarked, havde den rigtige fremgangsmåde som nævnt ovenfor været, at te-
le2 havde rettet henvendelse herom til vedkommende danske eller europæiske konkurren-
cemyndighed, eller at tele2 havde anlagt sag ved domstolene med påstand om erstatning
herfor. der var derimod ikke rimelig anledning for tele2 til at fremkomme med en insinuati-
on herom i sit nyhedsbrev, som udsendtes til 170.000 kunder. udsagn 6 var således i det hele
utilbørligt, subjektivt, miskrediterende og nedvurderende over for tdc, ligesom tele2 ind-
drog et uvedkommende forhold ved at omtale ”tdc’s ejere i usa”. udsagn 6 var derfor i
strid med markedsføringslovens § 2, stk. 2, og § 2 a, stk. 2, nr. 3 og 5.
        i overensstemmelse med parternes enighed herom lægges det til grund, at angivelsen
af priser og prisstigninger i tabellen ved udsagn 7 var korrekt. den ledsagende tekst i udsagn
7 var neutral. på baggrund af det, som er anført ovenfor vedrørende priserne på tdc’s og
gensælgernes ydelser på fastnettet, finder retten, at tele2 var berettiget til at på neutral måde
at give oplysning om de prisstigninger, som tele2 ensidigt var blevet pålagt af tdc. udsagn
7 er således ikke i strid med markedsføringsloven.
        angivelserne i udsagn 8, 1. pkt. og 2. pkt., 2. led, findes af de samme grunde som dem,
der anført ovenfor vedrørende udsagn 5, 1.-2. pkt., 3. pkt. 1. led, og 4. pkt., hverken at være
urigtige, vildledende, urimeligt mangelfulde eller utilbørlige, jf. markedsføringslovens § 2,
stk. 1-2, og § 2 a, stk. 2, nr. 1, 3 og 5. derimod findes udsagn 8, 2. pkt., 1. led: vi beklager, at
disse monopol-forhold også kommer til at ramme nogle af tele2’s kunder” at indebære en
overtrædelse af markedsføringslovens § 2, stk. 2, og § 2 a, stk. 2, nr. 3 og 5, af de samme
grunde som dem, der er anført ovenfor vedrørende udsagn 5, 3. pkt., 2. led.
        tele 2 skal herefter frifindes for tdc’s påstand 1 for så vidt angår udsagn 5, 1.-2. pkt.,
3. pkt., 1. led, og 4. pkt., udsagn 7 og udsagn 8, 1. pkt., og 2. pkt., 2.. led.
        tele2 skal dømmes i overensstemmelse med tdc’s påstand 1 for så vidt angår udsagn
1-4, udsagn 5, 3. pkt., 2. led, udsagn 6 og udsagn 8, 2. pkt. 1. led, ligesom tele2 skal dømmes
til at anerkende at have overtrådt markedsføringslovens § 2, stk. 2, og § 2 a, stk. 2, nr. 3 og 5,
ved at have gjort markedsføringsmæssig brug af disse udsagn.
                                               - 14 -
        tele2 er ikke blevet dømt for overtrædelse af markedsføringslovens § 2, stk. 1, og der
er derfor ikke grundlag for at pålægge tele2 at foretage en egentlig berigtigelse af udsagne-
ne, herunder ved udsendelse af et brev herom til modtagerne af det pågældende nyheds-
brev. retten finder derimod med hjemmel i markedsføringslovens § 13, stk. 1, nr. 2, at tele2
skal have pålæg om i 30 dage at offentliggøre denne doms konklusion på sin hjemmeside
www.tele2.dk.
        retten finder ikke grundlag for at afvise tdc’s påstand om bod for overtrædelse af
gensalgsaftalen under henvisning til voldgiftsklausulen i denne, idet tele2 ikke har gjort ind-
sigelsen om voldgift gældende i svarskriftet, jf. retsplejelovens § 357, stk. 2, men først fremsat
indsigelsen herom senere. imidlertid har tele2 som nævnt ovenfor ikke gjort erhvervsmæs-
sig brug af tdc’s varemærke blot ved offentligt at omtale af tdc’s forhold under anvendel-
se af betegnelsen tdc, der er tdc’s selskabsnavn (bortset fra angivelsen a/s) og varemær-
ke, jf. varemærkelovens § 4, stk. 3. der er herefter ikke grundlag for at pålægge bod for over-
trædelse af gensalgsaftalens pkt. 20.3.
        efter et samlet skøn over den skade og markedsforstyrrelse, som tele2’s utilbørlige,
subjektive, miskrediterende og nedvurderende udtalelser har medført for tdc, pålægger
retten tele2 at betale 100.000 kr. i erstatning til tdc med rente som påstået.
        der findes intet grundlag for at pålægge tele2 straf.
        efter sagens udfald bør hver part bære sine egne sagsomkostninger.
                                thi kendes for ret
det forbydes tele2 at gøre markedsføringsmæssig brug af følgende udsagn:
        -     ”et uløst mysterium”
        -     ”tdc slår til med prisstigninger der når nye fantastiske højder”
        -     ”tænk hvis det var hos din købmand – ville du så stadig handle der?
              næppe!”
        -     ” … vrider tdc årligt … mere ud af den danske befolkning, som intet kan
              gøre”
        -     ”… sådan går det ikke, når man har monopol.”
                                               - 15 -
      -       ”hvad skal tdc bruge alle de ekstra penge fra den dan-
              ske befolkning til? vil tdc’s øgede indtægter blive brugt til at
              mindske konkurrencen på telemarkedet yderligere? ved f.eks. opkøb af
              mindre teleselskaber som telmore eller til at blokere for den fri konkurren-
              ce på adsl-området. kun tdc’s ejere i usa kender svaret”
      -       ”… vi beklager, at disse monopol-forhold også kommer til at ramme nogle
              af tele2’s kunder …”
tele2 a/s skal anerkende at have overtrådt markedsføringslovens 2, stk. 2, og § 2 a, stk. 2, nr.
3 og 5, ved at have gjort markedsføringsmæssig brug af disse udsagn.
tele2 a/s skal lade konklusionen i denne dom offentliggøre på www.tele2.dk i 30 dage.
tele2 a/s skal inden 14 dage fra denne doms afsigelse betale 100.000 kr. med procesrente fra
den 25. maj 2004 til tdc a/s.
i øvrigt frifindes tele2 a/s.
hver part bærer sine egne sagsomkostninger.
                                         michael b. elmer
flemming skouboe                                                         willy goldby
                                               (sign.)
                                            ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                                 p.j.v. sø- og handelsretten, den