text:
 -
                                udskrift
                                    af
                     sø- og handelsrettens dombog
                                ──────────
den 23. juni 2000 har retten i sag
h-0121-93
oy fennia trading ab
(advokat morten boe svendsen)
   mod
christian friis & co. i/s
(advokat nanna-louise wildfang)
afsagt følgende
                                              - 2 -
                                     d o m:
sagen drejer sig om, hvorvidt sagsøgeren, oy fennia trading ab, har krav på erstatning,
efterprovision og godtgørelse i anledning af, at sagsøgte, christian friis & co. i/s, har bragt
parternes agenturaftale til ophør.
påstande:
sagsøgeren har nedlagt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale 713.238,84 kr. med tillæg
af sædvanlig procesrente fra sagens anlæg.
    beløbet fremkommer således:
godtgørelse/efterprovision          475.492,56 kr.
svarende til 1 års provisions-
betaling beregnet som et gennem-
snit af provisionsbetalingerne
for 1987 - 1991
erstatning                     237.746,28 kr.
svarende til 6 måneders provi-
sionsbetalinger beregnet som et
gennemsnit af provisionsbeta-
lingerne for 1987 - 1991
i alt                       713.238,84 kr.
sagsøgte har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært betaling af et mindre beløb end
påstået.
sagsfremstilling:
kontraktsgrundlaget
                                                 - 3 -
i begyndelsen af 1960'erne indledte sagsøgeren, der driver agentvirksomhed i finland, og
sagsøgte, der er råvareagent i foderstoffer, et samarbejde om salg i finland af råvarer til
fødevareindustrien. samarbejdet blev formaliseret ved en skriftlig agenturaftale af 9. juni
1969, som bl.a. indeholder følgende bestemmelser:
"
                             agency agreement
         1.  messrs.: christian friis & co.,... (hereinafter called the principal) entrust messrs.:
oy fennia trading ab, ... (hereinafter called the agent) with their sole agency for the territory
finland for the sale of the following products: raw materials for the feeding industry.
         2.  the agent shall take pains to obtain business for the principal and is bound to serve
the interests of the principal to the best of his ability. he will do his best to provide all
information necessary for the purpose of promoting business and especially inform the principal
immediately about every order received. he may not diviate from the prices, delivery and
payment conditions of the principal without his consent.
         3.  ...
the agent will be supplied with copies of correspondence with firms in his territory and of all
invoices.
...
         5.  the remuneration of the agent shall be by way of commission and shall be at the
rate of 1/2 % (in words: half percent) upon the invoice amount for all business, both direct and
indirect transacted with customers in the territory mentioned under nr. 1.
...
         5a.commissions are due to oy fennia trading ab when
         -   delivery has been accepted by buyers/veterinary authorities
- final invoices have been settled
         -   christian friis & co. has received corresponding commission from sellers.
...
         8.  this agreement can be termined by either party thereto giving 6 months notice by
                                               - 4 -
registered letter.
...
        9.  in other respects the law valid at the domicile of the agent is applicable to this
agreement.
...
        11.the agent shall be entitled to a reasonable compensation in respect of the loss of cli-
entele in the event of the termination of the agreement by the principal for a reason not due to
a wrongful act on the part of the agent.
...
issued by the finnish foreign trade agent's federation, helsinki.
..."
ophøret af agenturaftalen
sagsøgte bragte agenturaftalen med sagsøgeren til ophør ved følgende skrivelse af 27. april
1992:
"due to lack of information and very limited activities during the last year's time and no less
the missing spirit of cooperation we feel it better to formally bring our cooperation to an end as
from today thus leaving both our companies morally free to future activities.
we regret we have to send you this message but honestly we cannot any longer continue in
the present way."
sagsøgeren besvarede den 8. maj 1992 sagsøgtes skrivelse bl.a. således:
"by a letter, dated 27.4.1992 you have informed us of your decision to one-sidedly terminate
the contract between our two companies. we agree to this, however, have to remind you that
in the agency agreement dated 9.6.1969 there is a clause (8) which defines the way of
terminating the agreement and we expect both parties to act in accordance with the clause.
during the interim period of 6 months starting on 27.4.1992 the uncompleted and new
                                                 - 5 -
businesses will be settled for the benefit of our two companies and the clientele involved.
after this period we still have to settle the contractual compensation due to your terminating of
the agreement.
..."
sagsøgte bestred at være kontraktligt forpligtet til at yde sagsøgeren en kompensation som
følge af afslutningen af agenturaftalen og anførte bl.a. i en skrivelse af 8. maj 1992 følgende:
"...
as you are well aware, the one and only purpose of the contractform of 1969 was - and is -
your need for flexibility in the liquidation of your commissions, i.e. for tax reasons.
you/we have never considered the form in any other way, thus leaving you the various options
that you have used to conclude - or try to conclude - business behind our back.
we maintain our letter of april 27, 1992. the altered conditions for the daily business because
of the changes in your company, also implying a reduction in your staff's working time, has not
had any positive effect on the very negative development that we have experienced during the
past years.
on the contrary, when it was badly needed you did not advise us of the 12 % devaluation of
the fim, in the middle of a contract negotiation when we were discussing prices ......in fim!
it goes without saying that you are entitled to receive your commission for those contracts
which we concluded together, once we have received the amounts in question from our prin-
cipals, and you as usual instruct us to transfer to cope with your taxation arrangements.
apart from these amounts no other settlements - in either direction - can become subject for
any discussion.
..."
sagsøgeren fastholdt i en skrivelse af 12. maj 1992 at have krav på en kompensation og
gjorde samtidig opmærksom på varselsreglerne i parternes kontrakt. efter at sagsøgte i en
skrivelse af 14. maj 1992 havde afvist kravet, har sagsøgeren den 22. marts 1993 anlagt
                                               - 6 -
denne retssag.
sagsøgerens repræsentation af andre agenturgivere i finland m.v.
sagsøgeren havde andre opdragsgivere end sagsøgte på det finske marked. sagsøgte har
bestridt at være gjort bekendt hermed.
     sagsøgeren repræsenterede således på et tidspunkt de danske virksomheder nafa og
kronjyden på det finske marked. nafa og kronjyden fusionerede i 1987 med det danske firma
daka, med hvem sagsøgte havde indledt et samarbejde, til firmaet daka a.m.b.a., og det kom
frem, at sagsøgeren havde handlet med et blodprodukt fra nafa.
     i 1987 blev sagsøgeren valgt som sagsøgtes eneagent for daka a.m.b.a. i finland. aftalen
blev bekræftet i en skrivelse af 31. august 1987 fra daka a.m.b.a til sagsøgte, som både
sagsøgte og sagsøgeren har underskrevet. af skrivelsen fremgår bl.a. følgende:
"we confirm having appointed you as our sole agents for the finnish market which you will
work exclusively through messrs. fennia trading oy, helsinki, with regard to all daka products.
it is fully agreed that you and fennia trading will work exclusively to promote the sale of
daka's products and that neither you nor fennia trading oy will represent or act on behalf of
any other company in the way which would conflict the interest of daka unless it has been fully
agreed with us beforehand.
you are obliged to inform us of any activities taken place in the finnish market with respect to:
1. sales activities,
2. promotion of new products,
3. trade/political activities.
..."
     i en skrivelse af 18. november 1991 til sagsøgte meddelte daka a.m.b.a., at de ville
betinge sig, at sagsøgeren fremover ikke deltog i samarbejdet, såfremt agenturaftalen med
sagsøgte skulle fortsætte. sagsøgeren blev gjort bekendt med skrivelsen og gjorde i en skri-
velse af 19. november 1991 til daka a.m.b.a. opmærksom på, at sagsøgeren ikke var enig i
beslutningen. sagsøgte bekræftede den 7. januar 1992 skriftligt over for sagsøgeren, at daka
                                              - 7 -
a.m.b.a.'s beslutning var gældende pr. 1. januar 1992.
    i en skrivelse af 8. oktober 1987 henvendte sagsøgeren sig til firmaet centrale potas
raffinaderij, der er et datterselskab af nedalco cv, som sagsøgte repræsenterede. i skrivelsen
tilbød sagsøgeren sig som mulig forretningsformidler.
    i en skrivelse af 10. august 1989 rettede sagsøgeren henvendelse til loders crocklaan, som
sagsøgte repræsenterede, vedrørende bl.a. et soyakoncentrat.
    i 1989 blev sagsøgeren eneagent for firmaet united molasses company på det finske
marked med virkning fra den 1. januar 1989. sagsøgte havde indtil da været firmaets
eneagent på det finske marked.
    i marts 1992 formidlede sagsøgeren en kontrakt om islandsk fiskemel med den finske
køber oy wasa opti ab.
beregninger over provisionsudbetalinger
parterne har fremlagt nogle forskellige opgørelser over sagsøgerens provisionsindtægter i
årene 1987 - 1992. forskellen på tallene beror i hvert fald til dels på, at parterne har anvendt
forskellige periodiseringskriterier.
    sagsøgeren har beregnet sine provisionsindtægter i årene 1987 - 1992 på grundlag af
udbetalingstidspunktet og forfaldstidspunktet således:
"1987: udbetalt i.h.t. stævning/-
kreditnotaer:               kr. 343.692
korrigeret:
...
aktuel indtjent og
forfalden provision
i 1987:           kr. 451.912
1988: udbetalt i.h.t. stævning/-
kreditnotaer:               kr. 447.242
korrigeret:
...
aktuel indtjent og
forfalden provision
i 1988:           kr. 644.183
                                           - 8 -
1989: udbetalt i.h.t. stævning/-
kreditnotaer:               kr. 1.027.654
korrigeret:
...
aktuel indtjent og
forfalden provision
i 1989:           kr. 629.708
1990: udbetalt i.h.t. stævning/-
kreditnotaer:               kr. 387.594
korrigeret:
...
aktuel indtjent og
forfalden provision
i 1990:           kr. 365.127
1991: udbetalt i.h.t. stævning/-
kreditnotaer:               kr. 171.606
korrigeret:
...
aktuel indtjent og
forfalden provision
i 1991:           kr. 220.440
1992: udbetalt i.h.t. stævning/-
kreditnotaer:               kr. 140.120
korrigeret:
...
aktuel indtjent og
forfalden provision
i 1992:           kr. 69.644
[i alt                  kr. 2.517.908]"
                                             - 9 -
     sagsøgte har foretaget følgende beregning over provisionsindtægter for årene 1987 - 1992,
opgjort efter indtjeningstidspunktet:
"provisionsbeløb favør fennia trading opgjort pr. kalenderår, d.v.s. provisionsbeløb, der
vedrører kontrakterne, som er indgået i det pågældende kalenderår, baseret på kontraktbø-
gerne.
1987 principal: provision: antal købere ..
united molasses    40.485,58       2
daka           398.755,90      5
ff skagen         47.305,25      3
esbjerg
fiskeindustri    59.283,81      3
vegoil          22.547,41     2
nedalco          7.405,46      1
i alt:       575.783,41
1988
united molasses     9.241,01      1
daka            395.347,30     5
ff skagen         216.335,93      4
esbjerg
fiskeindustri     68.468,96     3
nedalco           4.505,00     1
dansk ørredfoder      8.400,00      1
suomen rehu **        32.682,46       1
i alt:        734.980,66
1989
daka            265.563,90     5
ff skagen         201.056,99      4
esbjerg
fiskeindustri    104.690,69      4
i alt:        571.311,58
                                             - 10 -
1990
daka             132.601,80    5
ff skagen          26.394,78     2
esbjerg
fiskeindustri     62.145,72     2
nedalco            1.454,39    1
i alt:         222.596,69
1991
daka             183.803,25    7
ff skagen          43.415,06     2
esbjerg
fiskeindustri     20.440,73     2
thyboroen           1.850,00     1
i alt:         249.509,04
1992 (januar/april)
loders crocklaan     16.000        1
i alt i perioden
01.01.87-
27.04.92:        2.370.181,38
** denne provision blev indtjent i forbindelse med reeksporten af et parti daka kødmel, hvor
de finske myndigheder konstaterede salmonella i prøven, hvorefter partiet blev reeksporteret
til holland, hvor man har mulighed for resterilisering af kødmel, således at varen bliver
salmonellafri. der er derfor ikke tale om en "typisk" forretning, men et enkeltstående tilfælde."
     sagsøgte har endvidere udarbejdet en opstilling over sagsøgtes provisionsindtjening for de
pågældende produkter i finland i perioden 27. april 1992 - 27. oktober 1992. handler for daka
er ikke medtaget:
"
principal:            provisionsværdi:
                                                - 11 -
united molasses           ingen
ff skagen               ingen
esbjerg fiskeindustri      ingen
vegoil                ingen
nedalco                ingen
dansk ørredfoder            ingen
thyboroen                ingen
suomen rehu                ingen
          r. hannesson            kr. 26.000 (islandsk fiskemel)
provisionsværdi i alt:    kr. 26.000"
     en tilsvarende provisionsopgørelse over sagsøgtes formidling af salg til finland i perioden
27. april 1992 - 26. oktober 1992, der medtager handler for daka, viser følgende:
"... ... sælger køber ... ... provision/dkk
         daka   rehuraisio      4.260
         suomen
         rehu   vaheco nl          0 reeksport
         daka   rehuraisio     62.884
         daka   henry teirs    46.260
         daka   suomen rehu       34.560
         hannes-
         son   rehuraisio     26.964
         daka   suomen rehu       62.975
         daka   suomen rehu       57.600
         daka   suomen rehu       17.280
                        312.783"
     ifølge en provisionsopgørelse over sagsøgtes formidling af salg til finland for perioden 27.
oktober 1992 - 27. oktober 1993 udgør sagsøgtes samlede provisionsbeløb 862.087 kr.
forklaringer:
                                               - 12 -
seppo salomaa har forklaret, at han blev ansat i det sagsøgende selskab i 1977 og da havde
18 års erfaring i international handel. hovedområdet for hans beskæftigelse var formidling af
salg af bl.a. råvarer til fødevareindustrien, herunder korn og olieprodukter. han er nu gået på
pension.
    sagsøgeren repræsenterer flere udenlandske firmaer, der importerer varer, som finland har
brug for. sagsøgerens opgaver består bl.a. i at skaffe nødvendige oplysninger om markedet til
kunderne. sagsøgerens opgaver i henhold til kontrakten med sagsøgte bestod bl.a. i at skaffe
kontakt til mulige købere på det finske marked og at besøge produktudviklere både i udlandet
og i finland med henblik på at få indblik i hvilke type råvarematerialer, som produktudviklerne
havde brug for, således at sagsøgeren ville være et skridt foran i forhold til konkurrenterne.
    finland har meget strenge regler for import af foder til fødevareindustrien. sagsøgeren
havde som led i sit arbejde for sagsøgte kontakt med det finske fødevareministerium,
landbrugslaboratorier og import/licensmyndighederne. han var ofte i danmark og delte
udgiften ved disse rejser med sagsøgte. sagsøgeren tog kontakt til mulige købere og kunder.
det lykkedes at skaffe nye kunder og at forhandle og indhente tilladelser fra myndighederne.
    han betragtede ikke agenturaftalen med sagsøgte som
en hindring for at have aftaler med andre firmaer. sagsøgte var bekendt med sagsøgerens
virksomhed.
    det var daka, der kontaktede sagsøgeren og anmodede sagsøgeren om at være agent for
daka a.m.b.a. på det finske marked. sagsøgte var ikke aktiv på det finske marked i relation til
kødmel på daværende tidspunkt. i august 1987 havde sagsøgeren kun kontakt med nafa og
kronjyden og ikke med det gamle daka. sagsøgeren delte ikke kommissionen fra nafa med
sagsøgte.
    sagsøgeren havde ingen inside-information om, at finmarken ville blive devalueret. det er i
øvrigt ulovligt i finland at udnytte en sådan information. sagsøgeren havde ingen direkte
kontakt med daka a.m.b.a. al kontakt til daka foregik via sagsøgte. det kom som en
overraskelse for sagsøgeren, da daka i november 1991 ikke længere ønskede, at sagsøgeren
deltog i samarbejdet. sagsøgeren kunne ikke acceptere det og fik ikke nogen begrundelse.
sagsøgte og sagsøgeren aftalte, at de skulle tale om det. han ringede til freddy ib hos daka.
de havde en lang forretningssamtale, hvorunder freddy ib klagede over sagsøgerens med-
arbejder bjørn bergroth og sagde, at denne havde været inaktiv. de talte også om
devalueringen af finmarken. freddy ib sagde, at det ikke var noget problem, og at han havde
læst om det i avisen. freddy ib havde set, at renten var over 100 % før devalueringen og
                                              - 13 -
havde kontaktet bankerne. resultatet af telefonsamtalen var, at begrundelsen for daka's
anmodning om, at sagsøgeren ikke deltog i samarbejdet, ikke var devalueringen, men at daka
siden etableringen i 1987 havde ønsket at have direkte kontakt med det finske marked. daka
havde gode erfaringer med dette og havde allerede ansat en person i norge. sagsøgeren var
nødt til at være tilfreds med den begrundelse på grund af sagsøgerens situation. sagsøgeren
forventede, at sagsøgte ville betale sin del af provisionen af handler for daka. efter samtalen
tog han på ferie, og straks da han kom tilbage fra ferie, ringede han til sagsøgte og talte med
jes kenneth hansen. han meddelte denne, at sagsøgeren ikke kunne acceptere sagsøgtes
aftale med daka. sagsøgte betalte derefter ikke kommission til sagsøgeren af nye sager. han
fandt ud af via sagsøgerens kunder, at sagsøgte i den periode var begyndt at besøge
sagsøgerens kunder i finland.
    sagsøgeren har formidlet kontakter vedrørende islandsk fiskemel til finland. sagsøgte må
have været bekendt med dette, idet island er et lille land og branchen er lille. sagsøgeren
fortalte ikke sagsøgte om dette arbejde og følte ikke, at sagsøgeren gjorde noget forkert.
    sagsøgeren har handlet for united molasses og loders crocklaan. sagsøgeren ophørte med
at handle for loders crocklaan, da sagsøgte indgik aftale med denne. sagsøgeren og sagsøgte
delte kommissionen af sagsøgtes salg for loders crocklaan. al kontakt til united molasses gik
via sagsøgte før den 1. januar 1989, hvor sagsøgeren indgik agenturaftale med united molas-
ses. han husker ikke, om sagsøgeren fortsat handlede for united molasses efter ophøret af
aftalen med sagsøgte.
    han er ikke klar over, hvad sagsøgeren refererede til i sin opsigelsesskrivelse af 27. april
1992. sagsøgeren var på daværende tidspunkt nødt til at foretage en jobrotation.
virksomheden måtte indstille sig på den dårligere økonomiske situation. der var 1½ agent
tilbage efter jobrotationen. han ringede og talte flere gange med sagsøgte efter modtagelsen af
opsigelsen. hver gang havde sagsøgte en ny begrundelse for opsigelsen, og det var under en
af disse samtaler, at sagsøgte også påberåbte sig den manglende information om
devalueringen af finmarken.
    markedet i finland for sagsøgerens branche gik godt i starten af 1980'erne og i slutningen
af 1980'erne. efter 1989 gik det skidt. det første tegn på den finske krise var, at bankerne lå
inde med mange penge. renten steg pludseligt og køberne i branchen havde ingen penge at
købe for. faldet i handlen efter 1989 skyldtes også opdagelsen af kvægsygdommen bse i
england. finland og sverige forbød brugen af kødmel som foder i 1990 eller 1991. markedet
blev aldrig det samme igen.
    sagsøgeren har gennem årene skabt et marked for sagsøgte, som sagsøgte i den grad ville
kunne udnytte efter opsigelsen af agenturaftalen. sagsøgeren er stadig aktiv på markedet for
                                                - 14 -
salg af råvarer til foderindustrien og har været det siden ophøret af aftalen med sagsøgte.
rob jourdan har forklaret, at han er medindehaver af det sagsøgte interessentskab. han
begyndte at beskæftige sig med sagsøgtes marked i finland i 1985. samarbejdet med
sagsøgeren bestod i, at sagsøgeren var sagsøgtes lokale agent i finland. sagsøgeren havde
kontakten med køberne, og sagsøgte havde kontakten med sælgerne. sælgerne var både
danske og udenlandske. sælgerne var frit stillet. sagsøgte havde ikke eksklusivaftaler med
dem. sagsøgte indgik helt undtagelsesvist en eksklusivaftale med daka a.m.b.a. for finland.
     sagsøgeren havde efter sagsøgtes opfattelse pligt til at fortælle sagsøgte om sælgere i
andre lande. sagsøgte forventede, at sagsøgeren skulle gå til sagsøgte, hvis sagsøgeren fik et
købstilbud fra en køber i finland. sagsøgte opdagede to tilfælde, hvor sagsøgeren havde rettet
henvendelse til to sælgere udenom sagsøgte. det første tilfælde fandt sted i efteråret 1987,
hvor sagsøgeren gjorde handel med firmaet centrale potas raffinaderij i holland. sagsøgte
gjorde indsigelse over det til sagsøgeren og meddelte sagsøgeren, at handlingen var utilstede-
lig. det andet tilfælde fandt sted i efteråret 1989 og vedrørte salg af et soyakoncentrat til
loders crocklaan.
     ved dakas fusion med nafa og kronjyden kom det frem, at sagsøgeren havde foretaget
handler for nafa i finland. hverken nafa eller daka vidste, at sagsøgeren arbejdede for
henholdsvis daka og nafa, og sagsøgte var heller ikke bekendt dermed.
     sagsøgte blev i 1992 bekendt med, at sagsøgeren uden om sagsøgte handlede med
islandsk fiskemel i finland. sagsøgeren vidste, at sagsøgte i mange år har haft et tæt
samarbejde med islandske fiskemelssælgere.
     sagsøgte gjorde ved alle disse lejligheder sagsøgeren bekendt med, at sagsøgte ikke kunne
acceptere sagsøgerens dispositioner. dette var en af grundende til, at sagsøgte opsagde
kontrakten med sagsøgeren. sagsøgte havde ikke opsagt kontrakten ved de tidligere lejlighe-
der, da sagsøgte klart hver gang fik fornemmelse af, at sagsøgeren havde rettet op på det.
     en anden grund til, at sagsøgte bragte kontrakten med sagsøgeren til ophør, var, at
sagsøgte var utilfreds med informationen fra sagsøgeren. sagsøgeren havde pligt til at give
sagsøgte og eller daka a.m.b.a. information om devalueringen af finmarken. daka a.m.b.a. sad
midt i forhandlinger med henry teirs på daværende tidspunkt, og informationen var strengt
nødvendig. sagsøgte kunne efterhånden endvidere ikke stole på sagsøgeren. de finske kunder
rettede direkte henvendelse til sagsøgte, fordi de ikke kunne få information hos sagsøgeren. de
finske købere kunne ikke få kontakt med bjørn bergroth hos sagsøgeren.
     sagsøgtes provisionsopgørelse for formidling af salg i finland i perioden den 27. april 1992
- den 26. oktober 1992 er udarbejdet på grundlag af sagsøgtes kontraktbøger, der indeholder
                                               - 15 -
alle de kontrakter, som sagsøgte indgår. kontrakterne registreres fortløbende. sagsøgeren ville
ikke have været berettiget til provision af handler med daka a.m.b.a., fordi daka a.m.b.a
havde opsagt sagsøgeren. sagsøgeren fik ikke provision af disse handler efter daka a.m.b.a.'s
opsigelse og gjorde ikke indsigelser over det. dette trådte i kraft fra den 1. januar 1992 og
gjaldt for kontrakter indgået efter denne dato. omsætningen af sagsøgtes salg af daka
a.m.b.a. produkter i dag er ikke så stor, som den var tidligere, på grund af kogalskab. der har
sikkert været en omsætning fra daka a.m.b.a. i perioden fra den 27. april til den 7. juli.
    sagsøgeren var frit stillet efter den 1. april 1992. sagsøgeren kunne have arbejdet videre
med købere i finland og kunne have fundet nogle sælgere.
    sagsøgtes første agenturaftale blev indgået i 1930 med united molasses. sagsøgte havde
helt klart den opfattelse, at de ikke skulle gå gennem sagsøgeren, når de indgik handler for
united molasses. i 1988 samarbejdede united molasses med sagsøgeren for finland og med
sagsøgte for de øvrige markeder. sagsøgte handlede kontrakten med oy lahden polttimo ab i
finland uden om sagsøgeren. sagsøgte tog det for givet, at sagsøgeren havde fået en fore-
spørgsel fra united molasses først. han mener, at provisionen af handlen udgjorde 1 us $ pr.
ton. sagsøgte har ikke foretaget andre handler vedrørende united molasses uden om
sagsøgeren.
    sagsøgeren har ikke tilført sagsøgte noget goodwill i relation til kunder, som sagsøgte kan
lukrere på. sagsøgeren har selv beholdt sine kunder efter opsigelsen. sagsøgte har i dag kun
to store firmaer i finland, som sagsøgte handler med, fra sagsøgerens tid.
    sagsøgte forsøgte forud for opsigelsen at løse problemerne med sagsøgeren på mindelig
måde. daka a.m.b.a. var sagsøgtes leverandør, hvorfor sagsøgte ikke kunne gøre andet end
det, som leverandøren bad om.
freddy ib har forklaret, at han tiltrådte en stilling hos daka inden fusionen den 1. maj 1987
med nafa og kronjyden. daka havde før fusionen arbejdet med sagsøgte. han var med til at
indgå kontrakten af 31. august 1987 med sagsøgte. det var ham, der fik indføjet det andet
afsnit i kontrakten. markedet i finland ændredes hen ad vejen. balancen mellem finland og
rusland ændrede sig, og der kom kogalskab i england. sagsøgerens muligheder på markedet
blev svækket på grund af forhold, som sagsøgeren ikke havde indflydelse på. det var ikke
godt, at bjørn bergroth blev ansat i det sagsøgende selskab. han var ikke tilfreds med ham. i
sommeren 1991 bad han bjørn bergroth om at redegøre for, hvad han lavede. han fik en
redegørelse, der indeholdt generelle oplysninger og intet konkret. han fik indtryk af, at
sagsøgte gjorde sagsøgeren opmærksom på, at daka a.m.b.a. var utilfreds.
    baggrunden for daka a.m.b.a.'s opsigelse af samarbejdet med sagsøgeren den 18.
                                                - 16 -
november 1991 var, at han i september 1991 havde bedt sagsøgeren om at redegøre for det
arbejde, som sagsøgeren udførte. sagsøgeren sendte en lang liste over sine kunder og intet
andet. samtidig skete devalueringen af finmarken. han læste om den i jyllandsposten.
sagsøgeren var jo i løbende kontakt med foderindustrien og burde have fortalt om de
elementer, der havde betydning i den forbindelse. daka a.m.b.a. forventede, at sagsøgeren
havde en forventning om, hvad der ville ske i branchen. sagsøgte og sagsøgeren skulle være
en aflastning for daka a.m.b.a. og ikke en belastning. daka a.m.b.a. opsagde ikke sagsøgeren
på grund af omstruktureringen i det sagsøgende selskab, men fordi daka a.m.b.a. ikke fik
nogen gevinst.
    under hans telefonsamtale med seppo salomaa den 25. november 1991 gav seppo
salomaa udtryk for, at han var skuffet, og han ønskede en forklaring. seppo salomaa var
personligt parat til at overtage den del af markedet. de talte om bjørn bergroth, og det blev
nævnt, at daka a.m.b.a. havde en agent i norge. men der var ingen planer om at lade denne
overtage finland. de måtte konkludere i samtalen, at det måtte stå, som daka a.m.b.a. havde
besluttet. under de betingelser var seppo salomaa indforstået med daka a.m.b.a.'s beslutning.
seppo salomaa vendte ikke tilbage.
kim h. schwartz har forklaret, at han er statsautoriseret revisor, og at han har arbejdet for
sagsøgte som revisor siden 1988. sagsøgte har pæn orden i sine regnskaber. han har
udarbejdet provisionsopgørelsen for formidling af salg til finland i perioden 27. april - 26. ok-
tober 1992 ud fra oplysningerne i kontraktbøgerne. kontraktbøgerne opdateres i virksomheden
i den rækkefølge, de indgår i virksomheden. han har kontrolleret, at kunderne i finland også
passer med kontrakterne. han fandt oplysningerne i kontraktbøgerne pålidelige. han har også
kontrolleret, at de registrerede kontrakter vedrørte råvarer, men han har som revisor ikke
kvalifikationer til at kontrollere, om det var råvarer. han er efter sine undersøgelser sikker på,
at der ikke er råvarekontrak- ter, som ikke er medtaget i hans opgørelser. han fik en liste fra
sagsøgtes finske kunder, som han sammenholdt med oplysningerne i kontraktbøgerne.
finsk ret
parterne er enige om, at finsk ret finder anvendelse på deres retsforhold, og har i den
anledning indhentet oplysning om finsk ret fra det finske justitsministerium.
    den dagældende finske lov om handelsrepræsentanter 30.5.1974/389 bestemte bl.a.
følgende:
                                              - 17 -
"...
  5 §. ...
  det åligger handelsagenten att lämna huvudmannen underrättelse angående omständigheter,
som kan vara av betydelse för den försäljningsverksamhet som anförtrotts honom. särskilt
skall han utan oskäligt dröjsmål delgiva huvudmannen anbud, vilkas antagande kan komma i
fråga, och avtal, som han i huvudmannens namn ingått.
...
  10 §. handelsagenten är berättigad till provision på försäljningsavtal, som under re-
presentationsavtalets giltighetstid slutes av honom eller eljest kan anses ha kommit till stånd
genom hans medverkan. samma rätt till- kommer agenten, om försäljningsavtalet ingås efter
representationsavtalets upphörande, men köparens anbud före sagda tidpunkt kommit
huvudmannen eller agenten til handa.
  ingås försäljningsavtal efter representationsavtalets upphörande i andra fall än dem som
avses i andra meningen av 1 mom., är handelsagenten likaledes berättigad till provision
(efterprovision), om avtalet kan anses ha kommit till stånd genom hans medverkan under den
tid representationsavtalet varat.
  förebringas ej utredning om efterprovisionens storlek, är handelsagenten, förutsatt att
representationsavtalet varat längre än ett år, berättigad till ett belopp som motsvarar tre-
månaders provision, beräknad efter genomsnit- tet av månadsprovisionerna under det sista
året av avtalets giltighetstid. vad i detta moment är stadgat skall dock ej gälla, om avtalet
upphört i följd av uppsägning som verk- ställts minst sex månader tidigare.
  handelsagenten kan icke med bindande verkan före representationsavtalets upphörande
avstå från den rätt som tillkommer honom enligt 2 och 3 mom.
...
  23 §. oberoende av vad som gäller om tiden för representationsavtalets bestånd och om
uppsägningstid kan avtalspart omedelbart häva avtalet, om vägande skäl det påkallar. såsom
vägande skäl skall anses sådan försummelse eller sådant annat beteende från den ena avtals-
partens sida eller sådan förändring av förhållandena, på grund varav det av den andra av
talsparten icke skäligen kan krävas att han skall fortsätta avtalsforhållandet.
..."
det finske justitsministerium har i en skrivelse af 25. november 1997 besvaret forskellige
spørgsmål om finsk ret bl.a. således:
     "...
                                               - 18 -
frågor a1., a2., a6., b1. - b6., c1. - c 4. och d1. - d3.
ovennämnada lag "l 389" trädde i kraft den 1 januari 1976, dvs. efter att representations-
avtalet ingåtts. i 41 § 2 mom. lagen (ikraftträdelsebestämmelse) konstateras att lagen "äger
icke, såframt annat ej avtalas eller nedan stadgas, tillämpning på avtal angående
handelsrepresentation, vilka är gällande då lagen träder i kraft." i 3 mom. paragrafen sägs
dock att vad "i 10, 29 och 31 §§ är stadgat om handelsagentens och försäljarens rätt till
provision på försäljningsavtal, som ingås efter representationsavtalets upphörande, tillämpas
även i avseende på avtal som avses i 2 mom."
därmed är endast 10 § lagen om handelsrepresentanter tillämplig på ifrågavarande repre-
sentationsavtal. ôvriga bestämmelser som kan tillämpas på avtalet finns i 18 kapitlet han-
delsbalken och i rättshandlingslagen, speciellt i dess 2 kapitel. dessa lagar var i kraft då avtalet
slöts.
...
fråga a5.
det finns ingå särskilda bestämmelser om handelsagenter som säljer råvaror.
..."
det finske justitsministerium har ved skrivelse af 9. marts 1999 besvaret yderligere spørgsmål
om finsk ret bl.a. således:
"...
1. ni frågar om det utöver 10 § l389 finns "någon grundval på vilken fennia kan ha rätt till
ersättning, när avtalet sagts upp, utan att det i avtalet fastställda uppsägningsvarslet på 6
månader iakttagits" samt hur storleken på en sådan ersättning beräknas i så fall.
alle bestämmelser som kan tillämpas på representationsavtalet har redan tilställts er. övrige
eventuellt tillämpliga grunder kan finnas i allmänna avtalsrättsliga principer och rättspraxis,
varav nedan finns vissa exempel.
2. ni hänvisar till punkt 11 i avtalet och frågar om fennia har - utöver vad som följer av 10 §
                                                - 19 -
l389 - rätt till kompensation. vidare frågar ni enligt vilka villkor kompensation i så fall kan ges
och hur kompensationen skall beräknas.
i ett beslut som högsta domstolen i finland fattade år 1950, dvs. innan l389 trädde i kraft, har
ersättningen beräknats som följer: en försäljningsrepresentant som förmedlade ett företags
produkter hade beordrats att genast sluta införskaffa beställningar fastän det hade funnits en
uppsägningstid på tre månader. representanten hade rätt till ersättning av företaget för
förlusten av inkomst under upp- sägningstiden.
det är åven på sin plats att ta upp en dom som högsta domstolen meddelade år 1987 (115).
enligt den är den efterprovision som avses i 10 § en ersättning för allt det arbete som han-
delsagenten har gjort för sin huvudman under den tid som representationsavtalet har varit i
kraft. därför drogs inget ifrån efterprovisionen på den grunden att handelsagenten inte längre
hade haft utgifter för lagring och distribution av produkter efter att representationsavtalet hade
upphört.
det kan även nämnas att i ett beslut av 1983 har högsta domstolen ansett att på ett förhål-
lande mellan två företag som baserat sig på ett muntligt representationsavtal som företagen
ingått år 1972 skall tillämpas lagen om handelsrepresentanter (l389), eftersom det i senare
skiftväxling mellan parterna efter att lagen hade trätt i kraft hade hänvisats till lagen.
3. er tredje fråga gäller en situation i vilken "fennia handlat illojalt eller på annat sätt misskött
sina skyldigheter". frågan är om "fennias rätt till ersättning eller kompensation då påverkas"
och vidare "hur mycket [det] krävs i form av illojalitet eller misskötsel för att fennias rätt till
ersättning eller kompensation [skall] påverkas."
i ett högsta domstolens avgörande av 1987 (42) var det fråga om ett avtal om ensamrätt att
sälja varor som hade ingåtts muntligen i oktober 1975. därmed har l389 inte varit til- lämplig
på det enligt ikraftträdelsesbestämmelsen. avtalet gällde inte för viss tid och den innehöll ingen
uppsägningsklausul. trots detta har högsta domstolen ansett sig kunne tillämpa de principer
om hävning och upp- sägning av avtal som framgår av 2 kap. lagen om handelsrepresentanter
(389/1975). på grund av att det företag som hade ensamrätt inte hade skött sina betalningar
uppsades avtalet med omedelbar verkan och ensamforsälningsföretagets krav på skadestånd
ogillades. i motiveringarna konstaterade högsta domstolen att ett lyckat samarbete förudsätter
ömsesidigt förtroende. eftersom fakturorna inte hade betalats i tid var den andra avtalsparten
                                              - 20 -
inte tvungen att fortsätta avtalsförhållandet och parten hade därmed haft ett vägande skäl att
häva avtalet enligt 23 § 1 mom. lagen.
..."
anbringender:
sagsøgerens advokat har gjort gældende, at sagsøgtes ophævelse af agenturaftalen er
uberettiget, og at sagsøgeren derfor har krav på erstatning i opsigelsesperioden og
efterprovision i henhold til den dagældende finske lov om handelsrepræsentanter § 10, stk. 2,
samt godtgørelse i henhold til den indgåede agenturaftales pkt. 11.
     retsforholdet mellem parterne skal betragtes som et agentforhold, og sagsøgeren var
sagsøgtes eneagent for de pågældende varer i finland. det bestrides, at sagsøgeren på nogen
måde har misligholdt den indgåede agenturaftale. det gøres gældende, at sagsøgeren har
været berettiget til at påtage sig at repræsentere andre hvervgivere for konkurrerende
produkter, da der ikke var tale om en eksklusivaftale.
     sagsøgeren har ikke optrådt illoyalt over for sagsøgte. sagsøgeren repræsenterede således
alene firmaerne nafa og kronjyden forud for indgåelsen af agenturaftalen med daka a.m.b.a.
     sagsøgeren rettede henvendelse til centrale potas raffinaderij efter anmodning fra en finsk
køber, og sagsøgeren havde ikke kendskab til, at sagsøgte repræsenterede nedalco cv.
forholdet blev efterfølgende berigtiget. denne type af kollision er helt sædvanlig i agenturfor-
hold.
     sagsøgeren har siden 1981 haft kontakt til firmaet unimills, også efter at firmaet i
september 1987 indgik i loders crocklaan. da sagsøgeren i 1991 eller 1992 blev opmærksom
på, at sagsøgte repræsenterede loders crocklaan, respekterede sagsøgeren ligeledes loyalt de
ændrede vilkår.
     det er korrekt, at sagsøgeren i årene 1987 - 1991 har været involveret i import af fiskemel
fra island til finland, og at sagsøgeren i marts 1992 formidlede en kontrakt om islandsk
fiskemel med den finske køber oy wasa opti ab. men sagsøgeren har været berettiget hertil i
henhold til agenturaftalen, og sagsøgte har haft fuld kendskab hertil.
     det var united molasses company, der ensidigt traf beslutning om, at samarbejdet med
sagsøgte skulle ophøre pr. 1. januar 1989. det er således ikke en illoyal optræden fra
sagsøgerens side, at virksomheden derefter valgte at have sagsøgeren som eneagent på det
finske marked.
     sagsøgeren har altid loyalt givet sagsøgte informationer om den økonomiske situation i
finland. oplysningerne om finmarken var almindeligt kendt, og handlen mellem daka a.m.b.a.
                                               - 21 -
og henry teirs foregik uden sagsøgerens viden. der har ikke været tale om personalereduk-
tioner hos sagsøgeren som anført af sagsøgte, men alene tale om interne rokeringer.
personaleantallet hos sagsøgeren har i årene 1983 - 1992 svinget mellem 5 og 8. ingen af
disse forhold kan i sig selv konstituere misligholdelse af agenturaftalen.
     sagsøgte har endvidere ikke anført de påståede tilfælde af illoyal optræden som
begrundelse for ophævelsen af agenturaftalen. sagsøgte har heller ikke reklameret over de
påståede tilfælde af illoyal optræden, personalereduktioner, manglende salgsindsats eller i
øvrigt anført, at sagsøgeren ikke har opfyldt sine forpligtelser som agent. sagsøgte skulle i
givet fald have reklameret uden ugrundet ophold.
     det gøres gældende, at de krav, som sagsøgeren har rejst, skal beregnes på grundlag af
salg af produkter for daka a.m.b.a., jf. § 10, stk. 2, i den finske lov om
handelsrepræsentanter. sagsøgeren reklamerede over daka a.m.b.a.'s ophævelse af
samarbejdet, og sagsøgeren ville have været berettiget til provision af dette salg, såfremt
sagsøgeren var fortsat i aftalen.
     sagsøgte har i strid med agenturaftalen solgt si- rup-produkter til det finske marked bl.a. til
oy lahden polttimo ab. sagsøgtes egen formidling af dette salg og eventuelle andre produkter
i finland, der er omfattet af agenturaftalen, skal indgå i de krav, som sagsøgeren har rejst.
     der er intet grundlag for at nedsætte den erstatning, der tilkommer sagsøgeren, ligesom
der ikke er grundlag for, at nogen del af omsætningen af produkter, der har været omfattet af
agenturaftalen skal udgå af erstatnings- og/eller provisions- og godtgørelsesopgørelsen.
     det gøres gældende, at der ikke er grundlag for at anvende § 10, stk. 3, i den finske lov om
handelsrepræsentanter ved udmålingen af efterprovisionen. godtgørelsen efter aftalens pkt. 11
skal endvidere først og fremmest udmåles under hensyntagen til aftalens varighed og det ar-
bejde, som sagsøgeren har udført i de 30 år. sagsøgte vil i mange år fremover drage nytte af
dette arbejde.
sagsøgtes advokat har gjort gældende, at sagsøgte var berettiget til at ophæve agenturaftalen
uden varsel, idet sagsøgeren havde misligholdt aftalen, jf. agenturaftalens pkt. 2, 2. pkt., og §
23, stk. 1, nr. 3 i den dagældende finske lov om handelsrepræsentanter, ved at have optrådt
illoyalt. sagsøgeren har forhandlet uden om sagsøgte på det finske marked. ifølge
agenturaftalen skal alle købstilbud gå gennem sagsøgte.
     sagsøgeren har således sideløbende og uden sagsøgtes viden repræsenteret nafa og
kronjyden. sagsøgeren har endvidere henvendt sig direkte til firmaet centrale potas
raffinaderij. det bestrides, at sagsøgeren ikke var bekendt med relationen mellem nedalco cv
og centrale potas raffinaderij.
                                               - 22 -
     sagsøgeren har uden om sagsøgte rettet direkte henvendelse til loders crocklaan, da
sagsøgte repræsenterede dette firma på det finske marked.
     det bestrides, at sagsøgeren har respekteret sagsøgtes forhold til nedalco cv og loders
crocklaan.
     sagsøgerens handler med import af fiskemel fra island til finland er omfattet af
agenturaftalen, og sagsøgte har ikke været bekendt med denne virksomhed. sagsøgerens
formidling i marts 1992 af kontrakten om islandsk fiskemel med den finske køber oy wasa opti
ab var således den umiddelbare årsag til, at sagsøgte endeligt valgte at ophæve samarbejdet
med sagsøgeren. sagsøgte har reageret over for sagsøgerens tidligere handler og irettesat
sagsøgeren.
     sagsøgeren har ligeledes optrådt illoyalt, da sagsøgeren i 1989 opnåede at overtage
repræsentationen for united molassas company på det finske marked fra sagsøgte.
     sagsøgeren undlod at informere om devalueringen af finmarken på et tidspunkt, hvor
sagsøgeren var bekendt med, at daka a.m.b.a., som sagsøgeren var agent for på lige fod med
sagsøgte, lå i købsforhandlinger med henry teirs. sagsøgtes medarbejder jes kenneth hansen
har i et dagbogsnotat om en telefonsamtale med bjørn bergroth efter devalueringen gjort
bemærkning om, at denne sagde: "sorry, we forgot to tell you - even we sent info about
reuter to someone else - during whole week finnish interest increased." sagsøgerens
manglende information om devalueringen af finmarken kan muligvis være undskyldelig, men
den var en del af en generel manglende information om markedet.
     sagsøgerens personaleforhold i den sidste tid af samarbejdsperioden var højst
utilfredsstillende for sagsøgte.
     det bestrides, at sagsøgte har udvist passivitet eller ikke reklameret rettidigt i forhold til det
ovennævnte misligholdelser.
     såfremt sagsøgeren måtte være berettiget til provision i opsigelsesperioden, er sagsøgeren
alene berettiget til den provision, som han må anses at være gået glip af i den pågældende
periode. der er ingen hjemmel til at benytte de seneste fem års provisionsbeløb som
beregningsgrundlag, og det giver heller ikke et retvisende billede.
     salg for united molasses company skal udgå af beregningsgrundlaget, da sagsøgeren er
agent for denne hvervgiver. sagsøgeren kan endvidere ikke rejse krav mod sagsøgte i
anledning af salget for daka a.m.b.a., idet sagsøgeren har udvist passivitet over for daka
a.m.b.a.'s opsigelse af sagsøgeren. sagsøgeren har rent faktisk ikke fået provision af handler
for daka a.m.b.a. efter opsigelsen.
     det skal tages i betragtning, at sagsøgtes markedsandel i finland af dansk fiskemel har
                                               - 23 -
været faldende i de seneste fem år forud for forretningsforholdets ophør, for i 1992 at være
nede på 0,00 kr. uanset om dette skyldes sagsøgerens ringe indsats eller ej, bør dette føre til,
at der ikke kan ydes erstatning eller godtgørelse for tab af den tidligere omsætning af disse
produkter.
    sagsøgeren er ikke berettiget til efterprovision, jf. den finske lov om
handelsrepræsentanter § 10, stk. 2, idet betingelserne for at tilkende efterprovision efter
denne bestemmelse ikke er opfyldt. sagsøgeren er endvidere ikke berettiget til kompensation i
henhold til agenturaftalens pkt. 11. det gøres gældende, at der i § 10, stk. 2, i den nævnte lov
er gjort endeligt op med krav på vederlag for tab af kundekreds, og at agenturaftalens pkt. 11
derfor ikke i sig selv giver krav på et yderligere vederlag.
    såfremt retten finder, at sagsøgeren er berettiget til efterprovision efter § 10, stk. 2, og
kompensation efter agenturaftalens pkt. 11, skal disse beløb beregnes som tabet af provision
fra de hvervgivere, der resterede på ophævelsestidspunktet, og ikke på grundlag af de seneste
fem års provisionsbetalinger. men der er ikke noget tab af kunder for sagsøgeren, idet
sagsøgeren var berettiget til at fortsætte med at handle med kunderne. det skal endvidere
tages i betragtning, at sagsøgte ikke har haft betydelige fordele af samarbejdet med sagsøge-
ren. sagsøgte har kun fortsat samarbejdet med 3 købere, der hidrørte fra sagsøgeren.
    det gøres subsidiært gældende, at der skal ske udmåling af efterprovision efter
formodningsreglen i § 10, stk. 3, i den finske lov hvilket maksimalt giver et beløb på 43.000 kr.
og ca. 16.500 kr., såfremt man beregner beløbet ud fra de sælgere, der var tilbage pr. 27. april
1992.
sø- og handelsrettens afgørelse:
i betænkning nr. 1151/1988 om handelsagenter og handelsrejsende udtales side 45-46:
"det karakteristiske for agenter, der arbejder på råvaremarkeder, er, at de formidler køb og
salg af varer, der traditionelt handles på de ovennævnte varebørser. agenturgiveren er normalt
en udenlandsk sælger, mens køber kan være både dansk og udenlandsk. der er mellem agen-
turgiveren og råvareagenten typisk tale om en fast forretningsforbindelse, men der er sjældent
tale om et vedvarende kontraktsforhold. der indgås meget sjældent en agenturkontrakt, da det
er almindeligt, at agenten er berettiget til at formidle salg fra andre end sine normale sælgere.
normalt retter en ordregiver, d.v.s. køber, henvendelse til flere råvare- agenter med henblik på
at få et fuldgyldigt billede af markedet. ligeledes afsætter sælger til tider varer gennem flere
forskellige agenter og mæglere, uden at der er aftalt en bestemt opdeling af agenternes
                                               - 24 -
kundekredse. det er endvidere almindeligt, at en agent er berettiget til at formidle køb fra
andre end sin normale sælger, hvis han ikke kan få den ønskede vare fra denne."
    til forskel fra anden agenturvirksomhed er det ifølge betænkningen, side 46, normalt
sælger, der betaler råvareagentens provision, uanset at det er køberen, der er agentens
opdragsgiver. betænkningen fremhæver på side 46, at "afgrænsningen af handelsagenter, der
arbejder på råvaremarkeder, kan være vanskelig over for agenter, der i øvrigt formidler aftaler
om råvarer, og selve fastlæggelsen af begrebet "råvare" kan være tvivlsom". det nævnes
endvidere i betænkningen side 46, at der "efter det oplyste i reglen [er] tale om
agenturforhold, der ikke er vedvarende", men at der "forekommer dog utvivlsomt vedvarende
agenturforhold inden for råvaremarkeder...".
parternes retsforhold er fastlagt i agenturaftalen af 9. juni 1969. efter aftalens pkt. 9 har
parterne truffet aftale om, at finsk ret finder anvendelse på aftalen, og efter pkt. 11 er agenten
berettiget til en "reasonable compensation" for tab af kundekreds, såfremt agenturgiveren
bringer aftalen til ophør, uden at dette skyldes en "wrongful act" fra agentens side.
    ifølge udtalelserne fra det finske justitsministerium af 25. november 1997 og 9. marts 1999
er agenturaftalen omfattet af den dagældende lov nr. 389 af 30. maj 1974 om han-
delsrepræsentanter, hvis § 10 nærmere regulerer handelsagentens ret til provision af
salgsaftaler, som indgås under agenturaftalens forløb (stk. 1) henholdsvis efter dens ophør
(stk. 2). forarbejderne til denne bestemmelse findes i nogle nordiske betænkninger, som blev
afgivet af sagkyndige udpeget af de nordiske justitsministerier. i danmark udmøntes dette
nordiske samarbejde i betænkning nr. 701/1974 om ændring i kommissionsloven, der in-
deholdt forslag om ændringer i kommissionsloven, jf. nærmere betænkningen, side 45-46, om
provision og efterprovision. betænkningernes forslag blev gennemført bl.a. i finland, men ikke i
danmark.
    praksis efter den finske lov nr. 389 af 30. maj 1974 om handelsrepræsentanter gennemgås
indgående i det finske justitsministeriums skrivelse af 9. marts 1999. heri omtales en finsk
højesteretsdom fra 1987, ifølge hvilken den efterprovision, som er nævnt i lovens § 10, stk. 2,
er en erstatning for alt det arbejde, som handelsagenten har udført for agenturgiveren i den
tid, som aftalen varede. som det fremgår heraf, er efterprovision ikke en godtgørelse for tab af
kundekreds og dermed ikke det samme som den godtgørelse, der er omfattet af
agenturaftalens pkt. 11.
    den dagældende retspraksis i norge og sverige var var ifølge bent iversen i
handelsagenten og eneforhandleren, 3. udgave, side 167 ff., at retten til efterprovision var
                                               - 25 -
knyttet sammen med den ordinære provision, idet efterprovision opfattedes som vederlag for
allerede udført arbejde, jf. kommissionslovens § 68, stk. 1, der svarer til § 10, stk. 2, i den
finske lov. ifølge bent iversen, samme sted, tegnede der sig det billede af norsk praksis, at §
68, stk. 3, der svarer til § 10, stk. 3, kun skulle finde anvendelse i undtagelsestilfælde, og
denne praksis syntes tillige at være gældende i svensk ret. reglerne om efterprovision i den
norske og svenske kommissionslov blev udsat for kritik, først og fremmest på grund af
vanskeligheder med at bevise årsagsforbindelse mellem de aftaler, som handelsagenten havde
indgået i aftaleperioden, og de aftaler, der var kommet i stand, efter at hvervet var ophørt.
    efter at finland og sverige blev medlemmer af det europæiske økonomiske samarbejde og
senere af den europæiske union, er der i disse lande gennemført lovgivning om
handelsagenter på grundlag af rådets direktiv nr. 86/653/ef.
der må i den konkrete sag først tages stilling til, om sagsøgtes skrivelse af 27. april 1992,
hvorved sagsøgte bragte agenturaftalen til ophør, er en berettiget ophævelse eller en
uberettiget annullation af agenturaftalen.
    sagsøgtes skrivelse af 27. april 1992 er ganske kort og ukonkret i sin begrundelse for at
bringe samarbejdet til ophør. sagsøgte uddyber begrundelsen i skrivelsen af 8. maj 1992 efter
sagsøgerens protest. det nævnes her, at sagsøgeren har handlet bag om ryggen på sagsøgte,
uden at dette dog konkretiseres. hovedbegrundelsen angives at være en reduktion i
medarbejderstaben hos sagsøgeren, ligesom der henvises til manglende information om
devalueringen af finmarken. der nævnes ikke noget om handlen med islandsk fiskemel, der
blev indgået den 10. marts 1992.
    med den frihed, der er for råvareagenter til at rette henvendelse til andre sælgere, og idet
der ikke i agenturaftalen er begrænsninger heri, kan sagsøgeren ikke anses uberettiget hertil,
medmindre sagsøgeren har handlet i strid med sin almindelige loyalitetspligt som
kontraktspart, men dette finder retten ud fra en bevismæssig betragtning ikke grundlag for at
fastslå, at sagsøgeren har gjort. begge parter er i branchen. sagsøgte er ikke kommet med
konkrete udbud vedrørende islandsk fiskemel, som sagsøgeren skulle forsøge at sælge, og
sagsøgeren har derfor haft adgang til at kontakte islandske fiskemelsudbydere.
    der er intet grundlag for at kræve, at sagsøgeren skulle have større sagkundskab om den
udvikling i kursen på finmarken, der førte til devalueringen, end sagsøgte. den pågældende
devaluering, der var af betydelig størrelse, kom formentlig lige overraskende i finland og i
danmark. det savner ethvert grundlag at rette nogen form for bebrejdelser mod sagsøgeren i
den anledning.
    herefter, og idet den af sagsøgte nævnte ændring af den arbejdsmæssige struktur hos
                                               - 26 -
sagsøgeren ikke i sig selv kan føre til en ophævelse af agenturaftalen, finder retten, at
sagsøgte ved skrivelsen af 27. april 1992 uberettiget har annulleret denne. sagsøgte burde
derfor have opsagt aftalen med 6 måneders opsigelse i overensstemmelse aftalens pkt. 8.
sagsøgeren skal således have sin forventede fortjeneste erstattet, indtil kontrakten lovligt
kunne opsiges, d.v.s. for perioden 27. april - 26. oktober 1992. sagsøgtes provisionsopgørelse
over formidling af salg i finland i perioden 27. april - 26. oktober 1992 indeholder de ordrer,
som sagsøgte har haft, uden at sagsøgte havde en agent i finland, og sagsøgtes handel kan
derfor ikke umiddelbart lægges til grund for beregningen af erstatningen. opgørelsen over
provisionsbeløb for perioden 1. januar 1987 til 27. april 1992 synes heller ikke dækkende, når
der har været nedgang i volumen og indtjening, og er derfor næppe udtryk for det faktiske tab.
    ud fra et samlet skøn, hvori også indgår eventuelle sparede omkostninger, finder retten et
beløb på 125.000 kr. i mistet provision for det halve år passende. efter agenturaftalens pkt. 5
skal sagsøgeren have provision af alle forretninger. sålænge man ikke har ændret denne
bestemmelse i kontrakten, indebærer den, at sagsøgeren skal have provision også af sagsøgtes
handler med
daka a.m.b.a., uanset at sagsøgte selv har valgt koble sagsøgeren ud af disse handler.
    sagsøgeren har endvidere krav på efterprovision efter § 10, stk. 2, i den dagældende finske
lov om handelsrepræsentanter, og på godtgørelse efter pkt. 11 i agenturaftalen, der efter det
ovenfor nævnte om dagældende retspraksis ikke træder i stedet for § 10, stk. 2, men sup-
pleres af denne bestemmelse. mens erstatning af efterprovision efter § 10, stk. 2, begrundes af
det arbejde, der er udført i agenturaftalens tid, begrundes godtgørelse efter aftalens pkt. 11 af
den omsætning, der mistes på kundekredsen.
    retten finder det mest hensigtsmæssigt at udmåle et samlet beløb i erstatning for ordrer,
der hidrører fra agentens arbejde, og godtgørelse for den mistede kundekreds. ved udmålingen
af dette beløb lægger retten vægt på, at sagsøgte har tilegnet sig den kundekreds, som
sagsøgeren ved sin virksomhed har oparbejdet. det må endvidere tillægges betydelig vægt, at
parterne har samarbejdet i 30 år.
    på den anden side findes det at have betydning, at sagsøgeren synes at have droslet sine
aktiviteter noget ned, og at sagsøgte havde problemer med at komme i kontakt med
sagsøgeren. sagsøgeren har ikke været i stand til eller ønsket at yde det samme som hidtil. de
volumenmæssige udsving i sagsøgerens handel må dog også antages at skyldes udefra
kommende begivenheder f.eks. med hensyn til forbuddet mod salg af ørredfoder og bse-kvæg-
sygdommen.
                                                - 27 -
    ud fra et samlet skøn findes erstatning for efterprovision og godtgørelsen at burde
fastsættes til 450.000 kr.
herefter tages sagsøgerens påstand til følge med et beløb på 575.000 kr. med tillæg af rente
som påstået.
    der er ved fastsættelsen af sagens omkostninger lagt til grund, at sagsøgeren er
momsregistreret i finland.
                       thi kendes for ret:
sagsøgte, christian friis & co. i/s, skal til sagsøgeren, oy fennia trading ab, betale 575.000
kr. med tillæg af sædvanlig procesrente fra den 22. marts 1993, til betaling sker, samt 50.000
kr. i sagsomkostninger.
    beløbene skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
aksel gybel           elmer.          mogens trepka
                                      (sign.)
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                        p. j. v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
- jen
                                           udskrift
                                                af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                              dom
afsagt den 28. april 2011 kl. 10.00 af sø- og handelsrettens skifteret i
p-82-10
                                     a
                                     (advokat jacob c. jørgensen)
                                     mod
                                     m.m.m.-trading a/s under konkurs
                                     (kurator, advokat christian b. elmer)
      denne afgørelse er en delafgørelse, som vedrører spørgsmålet om, hvorvidt den sag,
som sagsøgeren, a, har anlagt mod sagsøgte, m.m.m.-trading a/s under konkurs, i medfør
af konkurslovens § 133, stk. 1, er anlagt rettidigt.
parternes påstande:
      a har nedlagt påstand om, at sagen skal fremmes.
                                                      -2-
        m.m.m.-trading a/s under konkurs v/ kurator christian b. elmer har nedlagt påstand
om, at sagen afvises, subsidiært påstand om frifindelse.
sagens nærmere omstændigheder:
       m.m.m.-trading a/s blev taget under konkursbehandling den 5. maj 2009. advokat
christian b. elmer blev udpeget som kurator.
       ved brev af 5. august 2009 anmeldte business danmark på vegne a i henhold til kon-
kurslovens § 95 et krav på 555.000 kr. i m.m.m.-trading under konkurs. ved brev af 22. juni
2010 meddelte kurator business danmark, at kravet ved fordringsprøvelse den 21. juli 2010
ville blive afvist som § 95-krav, men anerkendt som § 97-krav for så vidt angik 369.000 kr.
ved fordringsprøvelsesmødet den 21. juli 2010 gav advokat jacob c. jørgensen møde på
vegne a og gjorde indsigelse mod kurators indstilling, som herefter blev udsat til fordrings-
prøvelse den 15. september 2010. efter en yderligere e-mailkorrespondance mellem kurator
og advokat jacob c. jørgensen blev fordringsprøvelsen udsat til den 29. september 2010.
       i brev af 22. september 2010 bekræftede kurator over for advokat jacob c. jørgensen
datoen for fordringsprøvelsen, og at det anmeldte krav på 550.000 kr. ville blive afvist som §
95-krav, men i helhed anerkendt som § 97-krav. af brevet fremgår blandt andet, at:
       ”… såfremt de opretholder deres indsigelse til min indstilling på mødet den 29. september
       2010, kan de skriftligt meddele mig dette. i så fald skal de inden 4 uger fra den 29. september
       2010 anlægge sag ved sø- og handelsrettens skifteret …”.
       ved e-mail af 29. september 2010 til kurator bekræftede advokat jacob c. jørgensen
modtagelsen af kurators indstilling og bemærkede blandt andet følgende:
       ”… under henvisning til deres endelige indstilling af 22. september 2010 skal jeg hermed oply-
       se, at jeg på vegne af min klient fastholder indsigelsen imod deres indstilling om af afvise min
       klients anmeldte krav stort kr. 550.000,00 kr. som § 95-krav … min klient er fortsat indstillet på
                                                      -3-
       at indgå et for parterne acceptabelt forlig, såfremt de måtte være interesseret heri. i modsat fald
       vil jeg råde min klient til, at der udtages stævning i sagen …”.
       af referatet af fordringsprøvelsesmødet den 29. september 2010 hos kurator fremgår
det blandt andet:
       ”… kurator havde den 22. september 2010 meddelt a, ved advokat jacob c. jørgensen, kurators
       endelige indstilling. kurators endelige indstilling var som følger: afvisning af krav anmeldt
       stort dkk 555.000,00 som § 95 krav. godkendt i sin helhed som § 97 krav. a ved advokat jacob
       c. jørgensen havde ved e-mail af 28. september 2010 meddelt kurator, at man fastholdt sin ind-
       sigelse vedrørende kurators indstilling. e-mailen blev fremlagt på mødet, og kurator havde for-
       ud herfor tilkendegivet, at kurator anså skriftlig indsigelse for tilstrækkelig. kurator har orien-
       teret advokat jacob c. jørgensen om, at sag skal anlægges inden 4 uger fra fordringsprøvelses-
       mødet, jf. konkurslovens § 133, stk. 1. …”.
        ved stævning af 28. oktober, modtaget pr. fax i til sø- og handelsretten den 28. okto-
ber 2010 og i original den 1. november 2010, fra advokat jacob c. jørgensen på vegne a mod
m.m.m.-trading a/s under konkurs nedlagde advokat jacob c. jørgensen påstand om, at
konkursboet skulle tilpligtes at anerkende as krav på 550.000 kr. som fortrinsberettiget i
henhold til konkurslovens § 95.
       i svarskrift af 16. december 2010 påstod kurator på vegne konkursboet frifindelse un-
der henvisning til, at sagen ikke var anlagt rettidigt, jf. konkurslovens § 133, stk. 2. kurator
anmodede samtidigt om, at spørgsmålet om rettidigt anlæg af retssagen måtte blive udskilt
til selvstændig behandling.
         i forberedende retsmøde af 8. februar 2011 kl. 10.00 var parterne enige om at udskille
formalitetsspørgsmålet til særskilt afgørelse på skriftligt grundlag. parterne var ligeledes i
henhold til retsbogens ordlyd enige om, at fristen for sagsanlæg skal regnes fra den 29. sep-
tember 2010, og at stævningen er modtaget den 28. oktober 2010.
         sagen overgik herefter til skriftlig behandling.
                                                  -4-
parternes argumenter:
      as advokat har blandt andet gjort gældende, at man som følge af advokat jacob c. jør-
gensens nye indsigelser i brevet af 29. september 2010 ikke havde vished for, at kurator ville
opretholde sin indstilling om afvisning af krav som § 95-krav. det ville derfor have været na-
turligt, såfremt kurator straks havde sendt referatet af fordringsprøvelsesmødet til advokat
jacob c. jørgensen. referatet er først fremkommet under udvekslingen af processkrifter i
nærværende sag.
      hertil kommer, at fire ugers fristen for sagsanlæg må regnes fra dagen efter fordrings-
prøvelsesmødet, og dermed først fra den 30. september 2010. lovgiver har i konkurslovens §
133, stk. 1, valgt at bruge ordet ”efter” i stedet for ”fra” eller ”fra og med datoen for dette
møde”, og det må betyde, at fire ugers fristen først begynder dagen efter mødet. fristen må
derfor regnes fra den 30. september 2010. da bestemmelsens ordlyd netop ikke er ”fra”, men
”efter” må den naturligt forstås således, at en sagsøger har ret til at afvente sit sagsanlæg til
den sidste hverdag i den 4. uge, som er at regne fra og med dagen efter fordringsprøvelses-
mødet. sagen er således anlagt rettidigt den 28. oktober 2010.
      kurator har blandt andet gjort gældende, at det er uden betydning, hvornår advokat
jacob c. jørgensen har modtaget referat af fordringsprøvelsesmødet, idet han var bekendt
med kurators endelige indstilling. det medfører ikke en fristudskydelse, at en kreditor ikke
modtager referat af fordringsprøvelsesmødet, når denne er bekendt med indstillingen. ad-
vokat jacob c. jørgensen har heller ikke været i tvivl om udfaldet af fordringsprøvelsesmø-
det, da han ellers ikke ville have udtaget stævning.
      for så vidt angår forståelsen af konkurslovens § 133, stk. 1, må fristen for sagsanlæg i
henhold til praksis beregnes således, at fristen løber fra den 30. september 2010. ifølge ordly-
den af § 133, stk. 1, skal sagen imidlertid anlægges inden fire uger efter fordringsprøvelses-
mødet, og det medfører, at den 27. oktober 2010 er sidste rettidige dato for sagsanlæg. dette
stemmer overens med den praksis, som er gældende på andre retsområder, blandt andet i
selskabsretten, til bemærkningerne i den kommenterede konkursproces og med principper-
ne i u 2006.2973 ø og kommentaren til konkurslovens § 133.
                                                  -5-
skifterettens afgørelse:
       som det fremgår af konkurslovens § 131, stk. 3, skal kurator give anmelderen medde-
lelse om tid og sted for fordringsprøvelsesmødet, når en fordring ikke anerkendes som an-
meldt. tilsvarende skal kurator give anmelderen besked om fristen for sagsanlæg i henhold
til konkurslovens § 133, stk. 1. kurator har i brev af 22. september 2010 gentaget sin indstil-
ling og fastslået, at denne var ”endelig”. kurator har også vejledt om fristen for sagsanlæg
som værende ”inden 4 uger fra den 29. september 2010”. uanset at advokat jacob c. jørgen-
sen først modtog referatet af fordringsprøvelsesmødet efter sagsanlægget, findes dette såle-
des at være uden betydning, dels fordi advokat jacob. c. jørgensen var bekendt med kura-
tors endelige indstilling, og dels fordi konkurslovens faktisk ikke stiller krav om fremsendel-
se af referatet.
       efter ordlyden af konkurslovens § 133, stk. 1, skal der anlægges sag ”inden 4 uger efter
det møde, hvori kurators indstilling forelå”. ud fra en rent sproglig forståelse må fristen be-
gynde lige efter mødet, hvilket vil sige samme dag, og udløbe inden fire uger efter, hvilket i
denne sag ville betyde den 26. oktober 2010. imidlertid er der, som anført af sagens parter, en
praksis for forståelsen af sådanne frister til at omfatte den ugedag, hvor en afgørelse blev
truffet. dette svarer også til forståelsen af den tidligere § 133, hvor fristen for sagsanlæg var
tre måneder. hermed må fristen for sagsanlæg være den 27. oktober 2010. derimod findes
der hverken i bestemmelsens ordlyd, dens forarbejder eller i retspraksis belæg for at fastslå,
at fristen først begynder dagen efter fordringsprøvelsesmødet, eller i øvrigt belæg for den
meget udvidende fortolkning, som advokat jacob c. jørgensen gør gældende i denne sag.
det bemærkes i øvrigt, at parterne i henhold til retsbogen fra det forberedende retsmøde den
8. februar 2010 dengang var enige om, at fristen løb fra den 29. september 2010.
       henset til ovenstående tager skifteretten m.m.m.-trading a/s under konkurs’ påstand
om afvisning til følge.
       for så vidt angår sagens omkostninger, fastsættes disse primært under hensyn til ar-
bejdes omfang.
                                        thi kendes for ret:
                                               -6-
     sagen anlagt den 28. oktober 2010 af advokat jacob c. jørgensen på vegne a mod
m.m.m.-trading a/s under konkurs afvises.
     i sagsomkostninger betaler a 12.000 kr. inden 14 dage til m.m.m.-trading a/s under
konkurs. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
                                       jeanette melchior
                                            (sign.)
                                         ___ ___ ___
                              udskriftens rigtighed bekræftes
                              p.j.v. sø- og handelsretten, den