text:
                             højesterets dom
                        afsagt mandag den 29. oktober 2018
sag 66/2018
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat karoline normann, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i odense den 18. august 2017 og af østre lands-
rets 14. afdeling den 31. januar 2018.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, jon stokholm, jens peter
christensen, hanne schmidt og jan schans christensen.
påstande
dommen er anket af anklagemyndigheden med påstand om, at t i forhold 1 domfældes for
overtrædelse af straffelovens § 222, stk. 1, jf. § 225, og § 223, stk. 1, jf. § 225. der er
endvidere nedlagt påstand om skærpelse.
t har påstået stadfæstelse, subsidiært at forhold 1 henføres under straffelovens § 222, stk. 1,
jf. § 225, og § 223, stk. 1, jf. § 225, men at straffen i øvrigt stadfæstes.
t har påstået stadfæstelse af tortgodtgørelsen på 5.000 kr.
f har nedlagt påstand om tortgodtgørelse på 50.000 kr. med tillæg af rente fra kravenes
fremsættelse for byret, landsret og højesteret.
                                                 - 2 -
anbringender
anklagemyndigheden har til støtte for, at sagens forhold 1 henføres til straffelovens § 222,
stk. 1, jf. 225, og § 223, stk. 1, jf. § 225, anført navnlig, at et tilfælde som det foreliggende,
hvor t med hånden har stimuleret f direkte på kønsdelen under tøjet, bør straffes som andet
seksuelt forhold end samleje fremfor som blufærdighedskrænkelse.
bestemmelsen i straffelovens § 225 fik sin nuværende affattelse ved lov nr. 633 af 12. juni
2013. af forarbejderne fremgår, at en handling anses for et ”andet seksuelt forhold end samle-
je”, hvis handlingen har en samlejelignende karakter, fungerer som surrogat for samleje eller i
øvrigt i forhold til den krænkede eller misbrugte part rummer et seksualovergreb, der nærmer
sig samleje.
ved et andet seksuelt overgreb end samleje skal der ifølge forarbejderne normalt være tale om
direkte berøring mellem i hvert fald den enes kønsdel og den andens legeme. som eksempler
nævnes bl.a. oralt samleje, kys m.v. på kønsdelene, indføring af fingre eller genstande i ske-
den og manipulation af lem. lovændringen byggede på straffelovrådets betænkning nr.
1534/2012 om seksualforbrydelser, hvoraf fremgår, at rådet ikke fandt grundlag for at udvide
bestemmelsen i § 225 til at omfatte andre seksuelle krænkelser, herunder f.eks. ”berøring af
nøgne kønsdele med hånden uden manipulation eller penetrering”.
straffelovens § 232, stk. 1, om blufærdighedskrænkelse fik ligeledes sin nuværende affattelse
ved lov nr. 633 af 12. juni 2013. i straffelovrådets betænkning om seksualforbrydelser er det
anført, at blufærdighedskrænkelse – ud over mindre alvorlige overtrædelser i form af f.eks.
verbale krænkelser, blottelse, beluring eller lettere berøringer – også omfatter noget grovere
overtrædelser i form af berøringer, der ligger lige under grænsen for seksuelt forhold, herun-
der ”berøringer af nøgne kønsdele med hånden uden manipulation eller indtrængen”.
stimulering af en kvindes kønsdel er ikke udtrykkeligt nævnt i forarbejderne til straffelovens
§ 225 som et eksempel på andet seksuelt forhold end samleje. handlingen må imidlertid efter
en naturlig sproglig forståelse af forarbejderne ligestilles med manipulation af en mands lem,
hvilket udtrykkeligt er nævnt i forarbejderne som et eksempel på andet seksuelt forhold end
samleje. stimulering af en kvindes kønsdel må også generelt anses for en grovere krænkelse
                                               - 3 -
end f.eks. kys på kønsdelen, hvilket i forarbejderne er nævnt som et eksempel på andet seksu-
elt forhold end samleje.
ts handlinger i form af direkte stimulering af fs kønsdel af op til et minuts varighed udgør på
denne baggrund andet seksuelt forhold end samleje efter straffelovens § 225.
straffen bør skærpes, idet strafniveauet for overtrædelse af straffelovens § 222, stk. 1, jf. §
225, og § 223, stk. 1, jf. § 225, ligger væsentligt over niveauet for blufærdighedskrænkelse
efter § 232.
seksuelle overgreb mod børn udgør generelt en grov forbrydelse. forholdet bør derfor straffes
med en markant fængselsstraf, uanset at t ikke tidligere er straffet af relevans for sagen og
uanset, at der alene har været tale om et enkeltstående overgreb.
der bør lægges vægt på, at f var 12 år, da overgrebet blev begået, at hun var ts stedbarn, at
overgrebet er begået, mens hun var i hans varetægt, og at han har forbrudt sig mod
tillidsforholdet til hende.
der bør ved straffens udmåling tillige lægges vægt på, at seksuelle overgreb mod børn er
blandt de mest alvorlige forbrydelser og efter gældende praksis som udgangspunkt straffes
med ubetinget fængsel.
straffen bør på denne baggrund udmåles i niveauet 6 måneders ubetinget fængsel.
såfremt højesteret ikke finder grundlag for at idømme t en ubetinget fængselsstraf, bør
straffen gøres betinget med vilkår om samfundstjeneste.
t har anført navnlig, at forholdet må anses for blufærdighedskrænkelse, jf. straffelovens §
232. begrebet andet seksuelt forhold end samleje i straffelovens § 225 skal forstås således, at
situationen skal betragtes fra den krænkedes perspektiv og dermed også biologiske køn i
forhold til, om der har været tale om et overgreb, der nærmer sig samleje, og begrebet skal
principielt ikke fortolkes udvidende til skade for den tiltalte.
                                                - 4 -
manipulation af en mands lem er udtrykkeligt nævnt i forarbejderne som et eksempel på andet
seksuelt forhold end samleje – og ikke f.eks. også stimulation af klitoris eller kønsdele som
sådan – netop fordi samlejebegrebet defineres som indføring af det mandlige lem i vagina
eller anus. manipulation af lemmet er et nødvendigt og integreret element af et samleje. klito-
ris er en del af kvindens ydre kønsorganer, og hverken berøring eller stimulering af klitoris er
tilsvarende nødvendig eller uundgåelig ved samleje. da stimulering af klitoris ikke er en for-
udsætning for hverken vaginalt eller analt samleje, kan det i forhold til grænsen mellem straf-
felovens § 232 og § 225 ikke sidestilles med manipulation af lemmet. dette er i overens-
stemmelse med hidtidig praksis.
en udvidelse af straffelovens § 225 til også at omfatte stimulering af klitoris vil med al sand-
synlighed skabe nogle meget vanskelige bevisvurderinger, idet sondringen mellem § 232 og §
225 herefter ikke længere vil være, om der har været penetration, men derimod om en eventu-
el berøring af klitoris har haft karakter af stimulation, idet berøringer uden stimulation af an-
klagemyndigheden fortsat ønskes henført under § 232. det forekommer vanskeligt i praksis at
forestille sig, at navnlig unge piger med et ofte sparsomt kendskab til deres kønsdele skulle
kunne sondre relevant mellem, om berøring har den ene eller anden karakter, hvorimod det
hidtidige bevis- og spørgetema om penetration synes nemmere at afklare.
uanset om forholdet henføres til straffelovens § 225 eller § 232, er straffen passende udmålt.
straffen bør under alle omstændigheder gøres betinget.
med hensyn til spørgsmålet om tortgodtgørelse kan den seneste ændring af erstatningsan-
svarsloven, lov nr. 140 af 28. februar 2018, ikke finde anvendelse på denne sag, da forholdet
er begået inden lovens ikrafttræden den 1. april 2018.
f har vedrørende kravet om tortgodtgørelse anført navnlig, at erstatningsansvarslovens § 26,
stk. 2, ved lov nr. 140 af 28. februar 2018 blev ændret således, at der ved udmålingen af
godtgørelsen kan lægges vægt på, at krænkelsen er begået over for en person under 18 år,
således at godtgørelsen forøges med ca. 1/3. loven trådte i kraft den 1. april 2018, men der er
tale om en skade, der har virkning for hende efter lovens ikrafttræden, idet hun fortsat er
påvirket af overgrebet. uanset hvilken lovbestemmelse, der lægges til grund ved udmålingen,
skal det tillægges vægt, at der er tale om et stedbarnsforhold, at hun kun var 12 år på
                                                - 5 -
tidspunktet for overgrebet, at hun befandt sig i en afhængighedssituation i forhold til t, og at
der er tale om et væsentligt tillidsbrud.
retsgrundlag
straffelovens § 225 om andet seksuelt forhold end samleje fik sin nuværende formulering ved
lov nr. 633 af 12. juni 2013.
lovforslaget byggede på straffelovrådets betænkning nr. 1534/2012 om seksualforbrydelser.
af betænkningen fremgår bl.a.:
      ”kapitel 16. straffelovens §§ 224 og 225 – anden kønslig omgængelse end samleje
      1. gældende ret og baggrunden herfor
      1.1. straffelovens § 224
      1.1.1. den gældende bestemmelse i § 224
      …
      afgrænsningen af begrebet ”anden kønslig omgængelse end samleje” er efterfølgende
      blevet omskrevet af stephan hurwitz, som i den danske kriminalret, speciel del
      (1955) side 191, har beskrevet begrebet på følgende måde:
      ””anden kønslig omgængelse” defineres i uiii, mot. sp. 323, som ”enhver anden
      kønslig benyttelse af en anden persons legeme end samleje”. denne definition er ikke
      ganske klar eller korrekt. det er rigtigt, at handlinger, der ikke fysisk berører en andens
      legeme – således navnlig verbal uterlighed og ekshibitionistiske akter – ikke kan henfø-
      res under begrebet kønslig omgængelse. men på den anden side er ikke enhver seksual-
      handling, der fysisk berører eller ”benytter” en andens legeme kønslig omgængelse. det
      må kræves, at handlingen har en samlejelignende karakter, fungerer som surrogat for
      samleje eller i øvrigt i forhold til den krænkede eller misbrugte part rummer et seksual-
      overgreb, der nærmer sig til samleje.”
      denne omskrivning af begrebet er i almindelighed blevet fulgt i praksis, og der er end-
      videre henvist til omskrivningen i forarbejderne til bestemmelsen i straffelovens § 223
      a, jf. folketingstidende 1998-99, tillæg a, side 937.
      …
      2. straffelovrådets overvejelser
      …
      herudover er det straffelovrådets opfattelse, at udtrykket ”kønslig omgængelse” bør er-
      stattes med det mere nutidige udtryk ”seksuelt forhold”. der er med forslaget alene tale
      om en sproglig modernisering, og der tilsigtes ikke derved en materiel ændring i forhold
      til, hvilke seksuelle handlinger der anses som omfattet af det nuværende udtryk ”kønslig
                                              - 6 -
      omgængelse”. ”seksuelt forhold” vil således svare til det gældende begreb ”kønslig
      omgængelse”.
      straffelovrådet finder ikke grundlag for at foreslå at udvide strafbestemmelserne om
      seksuelt forhold til at omfatte yderligere handlinger, eksempelvis at få nogen til at udfø-
      re seksuelle handlinger med sig selv (eventuelt ved anvendelse af genstande) eller berø-
      ring af nøgne kønsdele med hånden uden manipulation eller indtrængen. grænsen mel-
      lem seksuelt forhold og seksuelle handlinger, der alene kan udgøre blufærdighedskræn-
      kelse, må nødvendigvis trækkes et sted, og der har efter rådets opfattelse ikke i praksis
      vist sig noget behov for at ændre den nedre grænse for seksuelt forhold (i dag kønslig
      omgængelse), som har været anvendt i en meget lang årrække.”
af lovforslaget (folketingstidende 2012-13, tillæg a, lovforslag nr. l 141) fremgår af de al-
mindelige bemærkninger bl.a.:
      ”3. voldtægt og anden tvang
      3.1. gældende ret
      …
      3.1.3
      …
      ””kønslig omgængelse” omfatter – ud over heteroseksuelt, vaginalt samleje – handlin-
      ger, der har en samlejelignende karakter, fungerer som surrogat for samleje eller i øvrigt
      i forhold til den krænkede eller misbrugte part rummer et seksualovergreb, der nærmer
      sig til samleje. der skal normalt være tale om direkte berøring mellem i hvert fald den
      enes kønsdel og den andens legeme.
      som eksempler på anden kønslig omgængelse kan nævnes analt samleje, oralt samleje,
      kys mv. på kønsdele, indføring af fingre eller genstande i skeden og manipulation af
      lem.
      …
      bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
      …
      til § 225
      …
      herudover medfører forslaget om at sammenskrive de gældende §§ 224 og 225 til én
      bestemmelse ikke indholdsmæssige ændringer af gældende ret. bortset fra det anførte
      om analt samleje er det således hensigten, at ”andet seksuelt forhold end samleje” skal
      forstås på samme måde som ”anden kønslig omgængelse end samleje” og ”kønslig om-
      gængelse med en person af samme køn” efter gældende ret.”
straffelovens § 232, stk. 1, om blufærdighedskrænkelse fik ligeledes sin nuværende formule-
ring ved lov nr. 633 af 12. juni 2013.
                                               - 7 -
af straffelovrådets betænkning nr. 1534/2012 om seksualforbrydelser fremgår bl.a.:
      ”kapitel 21. straffelovens § 232 – blufærdighedskrænkelse
      …
      5. straffelovrådets overvejelser
      …
      … det bemærkes herved også, at blufærdighedskrænkelse ud over mindre alvorlige
      overtrædelser i form af f.eks. verbale krænkelser, blottelse, beluring eller lettere berø-
      ringer også omfatter noget grovere overtrædelser i form af berøringer, der ligger lige
      under grænsen for seksuelt forhold (herunder berøringer af nøgne kønsdele med hånden
      uden manipulation eller indtrængen), eller som går ud på at få en person til at udføre
      seksuelle handlinger med sig selv, eventuelt ved anvendelse af genstande.”
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget (folketingstidende 2012-13, tillæg a, lov-
forslag nr. l 141) fremgår bl.a.:
      ”6. blufærdighedskrænkelse
      …
      6.2. lovforslagets udformning
      6.2.1.
      …
      ”straffelovrådet har overvejet, om bestemmelsens formulering - hvis gerningsbeskrivel-
      se er uændret siden straffeloven af 1866 - bør moderniseres. rådet har i den forbindelse
      overvejet, om en mere detaljeret bestemmelse kunne være hensigtsmæssig, eksempelvis
      således at hovedkategorier af blufærdighedskrænkelse - beføling, blottelse, beluring
      osv. - blev nævnt udtrykkeligt i bestemmelsen.
      straffelovrådet finder imidlertid, at der ikke er noget behov for en sådan mere detaljeret
      bestemmelse.”
ved lov nr. 152 af 18. februar 2015 om ændring af straffeloven og lov om fuldbyrdelse af
straf m.v. blev reglerne om samfundstjeneste revideret. af forarbejderne til loven (folketings-
tidende 2014-15, 1. samling, tillæg a, lovforslag nr. l 50) fremgår af de almindelige be-
mærkninger bl.a.:
      ”1. indledning
      1.1.
      …
      der lægges på denne baggrund med lovforslaget op til, at samfundstjeneste kan anven-
      des over for et bredt felt af kriminalitetsformer, og at kriminalitetens art således tillæg-
      ges mindre betydning ved den samlede vurdering af, om samfundstjeneste bør anvendes
      i den konkrete sag. en udvidet brug af samfundstjeneste på straffelovens område bør
      navnlig komme på tale ved førstegangsovertrædelser, der ikke har karakter af organise-
                                                 - 8 -
        ret eller banderelateret kriminalitet. den udvidede brug af samfundstjeneste vil bl.a. om-
        fatte visse sager vedrørende simpel vold.
        …
        4. samfundstjenestens anvendelsesområde
        …
        4.2. lovforslagets udformning
        …
        4.2.5.4
        …
        valget mellem samfundstjeneste og ubetinget fængsel (når tiltalte findes egnet til sam-
        fundstjeneste) bør efter straffelovrådets opfattelse fremover først og fremmest afgøres
        ud fra en samlet vurdering af dels grovheden af den nu foreliggende kriminalitet som
        udtrykt ved længden af fængselsstraffen, dels omfanget og alvoren af eventuel tidligere
        kriminalitet. når bortses fra røveri, voldtægt, grov vold, grove våbenlovsovertrædelser,
        grove narkotikaforbrydelser og vidnetrusler mv., bør kriminalitetens art derimod som
        udgangspunkt ikke som sådan tillægges væsentlig betydning, men der bør fortsat udvi-
        ses tilbageholdenhed med at anvende samfundstjeneste i tilfælde, hvor der er tale om
        mere organiseret kriminalitet, eller hvor forurettede er påført betydelige fysiske eller
        psykiske skader. det samme gælder som udgangspunkt, hvis kriminaliteten er udøvet
        over for et særligt værgeløst offer.”
højesterets begrundelse og resultat
t er fundet skyldig i to gange kort efter hinanden at have ført sin hånd ned i fs trusser og
herunder stimuleret hendes klitoris – den ene gang af helt kort varighed og den anden gang af
nogen varighed af op til et minut.
andet seksuelt forhold end samleje eller blufærdighedskrænkelse
hovedspørgsmålet for højesteret er, om forholdet skal straffes som andet seksuelt forhold end
samleje, jf. straffelovens § 225, eller som blufærdighedskrænkelse, jf. § 232.
ifølge straffelovens § 225, stk. 1, finder bestemmelserne i §§ 216-224 tilsvarende anvendelse
med hensyn til andet seksuelt forhold end samleje. det fremgår af forarbejderne til § 225, der
fik sin nuværende formulering ved lov nr. 633 af 12. juni 2013, at bestemmelsen omfatter
handlinger, der har en samlejelignende karakter, fungerer som surrogat for samleje eller i øv-
rigt i forhold til den krænkede eller misbrugte part rummer et seksualovergreb, der nærmer sig
til samleje. der skal normalt være tale om direkte berøring mellem i hvert fald den enes køns-
del og den andens legeme, og som eksempler nævnes bl.a. indføring af fingre eller genstande i
skeden og manipulation af lem. det fremgår endvidere af forarbejderne, at man i forbindelse
                                                 - 9 -
med lovændringen i 2013 ikke fandt anledning til at udvide området for bestemmelsen, så den
også kom til at omfatte f.eks. berøring af nøgne kønsdele med hånden uden manipulation eller
indtrængen.
ifølge straffelovens § 232, stk. 1, straffes den, som ved uanstændigt forhold krænker blufær-
digheden. bestemmelsen fik ligeledes sin nuværende formulering ved lov nr. 633 af 12. juni
2013, og det fremgår af forarbejderne, at der er tale om en generel opsamlingsbestemmelse,
som samler de tilfælde af seksuelle handlinger, der ikke er omfattet af de øvrige bestemmelser
om seksualforbrydelser. i forarbejderne er det anført bl.a., at berøring af nøgne kønsdele med
hånden uden manipulation eller indtrængen ligger lige under grænsen for seksuelt forhold.
på den anførte baggrund finder højesteret, at det forhold, t er dømt for, skal straffes som
andet seksuelt forhold end samleje, jf. straffelovens § 225, stk. 1. højesteret har herved lagt
vægt på, at t er fundet skyldig i at have stimuleret fs klitoris. der er således tale om
manipulation af nøgne kønsdele, hvilket der efter forarbejderne netop lægges vægt på ved
afgrænsningen mellem blufærdighedskrænkelse og andet seksuelt forhold end samleje.
da f på gerningstidspunktet var 12 år og var ts stedbarn, findes han skyldig i overtrædelse af
straffelovens § 222, stk. 1, jf. § 225, og § 223, stk. 1, jf. § 225.
straffastsættelsen
det følger af retspraksis, at et enkelt eller et par enkeltstående overgreb i form af andet seksu-
elt forhold end samleje i familieforhold typisk straffes i niveauet 3-4 måneders ubetinget
fængsel.
efter forholdets karakter fastsætter højesteret straffen til fængsel i 4 måneder.
med hensyn til spørgsmålet om betinget straf med vilkår om samfundstjeneste er det i høje-
sterets dom af 30. maj 2016, gengivet i u 2016.3032, fastslået, at opremsningen i forarbej-
derne til lov nr. 152 af 18. februar 2015 af lovovertrædelser, hvor kriminalitetens art fortsat
vil have væsentlig selvstændig betydning for valget mellem samfundstjeneste og ubetinget
fængsel, ikke kan anses for udtømmende. der kan således forekomme andre former for kri-
minalitet end de, der udtrykkeligt er nævnt i forarbejderne, hvor udgangspunktet fortsat vil
                                              - 10 -
være ubetinget fængselsstraf. det fremgår endvidere af forarbejderne, at der skal udvises til-
bageholdenhed med at anvende samfundstjeneste, hvis kriminaliteten er udøvet over for et
særligt værgeløst offer.
sager om overtrædelse af straffelovens § 222, stk. 1, jf. § 225, angår kriminalitet, der er udø-
vet over for et barn under 15 år og dermed et særligt værgeløst offer. højesteret finder, at ud-
gangspunktet i sådanne sager må være en ubetinget fængselsstraf.
der findes ikke grundlag for at fravige dette udgangspunkt i den foreliggende sag, selv om t
har gode personlige forhold.
tortgodtgørelsen
tortgodtgørelsen til f fastsættes til 15.000 kr.
det bemærkes herved, at den ændrede affattelse af erstatningsansvarslovens § 26, stk. 2, ved
lov nr. 140 af 28. februar 2018, ikke finder anvendelse ved udmålingen af godtgørelsen, da
forholdet er begået forud for lovens ikrafttræden den 1. april 2018.
sagsomkostninger
da sagen er indbragt for landsret og højesteret af anklagemyndigheden med henblik på at
afklare afgrænsningen mellem andet seksuelt forhold end samleje og blufærdighedskrænkelse,
skal t alene betale sagens omkostninger for byretten.
                                        thi kendes for ret:
landsrettens dom ændres, således at t dømmes for overtrædelse af straffelovens § 222, stk. 1,
jf. § 225, og § 223, stk. 1, jf. § 225.
straffen fastsættes til fængsel i 4 måneder.
t skal inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse betale 15.000 kr. til f. beløbet
forrentes efter erstatningsansvarslovens § 16.
                                           - 11 -
t skal betale sagens omkostninger for byretten, mens statskassen skal betale sagens
omkostninger for landsret og højesteret.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                         højesterets dom
                     afsagt mandag den 11. februar 2019
sag bs‐20128/2018‐hjr
(2. afdeling)
a
(advokat gunnar homann, beskikket)
mod
udlændinge‐ og integrationsministeriet
(advokat rass holdgaard)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 1. afdeling den 26. april
2018.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: lene pagter kristensen, jon
stokholm, jens peter christensen, michael rekling, hanne schmidt, lars
apostoli og kristian korfits nielsen.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at udlændinge‐ og integrationsmini‐
steriet skal anerkende, at hans danske statsborgerskab ikke er fortabt efter ind‐
fødsretslovens § 8, subsidiært at ministeriets afgørelse af 22. maj 2015 ophæves,
og at sagen hjemvises til fornyet behandling i ministeriet.
indstævnte, udlændinge‐ og integrationsministeriet, har påstået stadfæstelse,
subsidiært hjemvisning.
                                              2
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår prøvelse af justitsministeriets (nu udlændinge‐ og integrationsmi‐
nisteriets) afgørelse om, at a fortabte sin danske indfødsret, da han fyldte 22 år,
jf. indfødsretslovens § 8, stk. 1, 1. pkt., og at det ikke var muligt at tillade ind‐
fødsretten bevaret efter bestemmelsens 2. pkt., da hans ansøgning blev indgivet,
efter han var fyldt 22 år.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at der ikke er
grundlag for at tilsidesætte udlændinge‐ og integrationsministeriets afgørelse
om, at a ved det fyldte 22. år fortabte sin danske indfødsret efter indfødsrets‐
lovens § 8, stk. 1, 1. pkt.
højesteret finder, at der efter oplysningerne i sagen er en sådan uklarhed ved‐
rørende as og hans mors henvendelse på den danske ambassade i x‐by ultimo
2011, at der ikke er grundlag for at fastslå, at ambassaden ikke i fornødent om‐
fang har iagttaget sin vejledningspligt over for a. herefter tiltræder højesteret,
at ministeriet ikke har anvendt dispensationsbestemmelsen i indfødsretslovens
§ 8, stk. 1, 2. pkt.
højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at ministeriets af‐
gørelse under alle omstændigheder ikke kan anses for at være i strid med eu‐
retten, hvis den foreliggende situation måtte være omfattet heraf.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                            thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 40.000 kr. til udlæn‐
dinge‐ og integrationsministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne høje‐
steretsdoms afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
h003200g - abj
                                    udskrift
                                         af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                     _________
den 1. marts 2005 blev af retten i sagen
h-32-03
stahlwille eduard wille gmbh & co. kg
(advokat nils kjellegaard jensen)
  mod
forstædernes bank a/s
(advokat vibeke kragh)
afsagt sålydende
                                      d o m:
skandinavisk værktøj a/s (herefter skv) udstedte tre checks, henholdsvis den 25.,
26. september og 9. oktober 2002. de første to checks blev modtaget af sagsøger,
stahlwille eduard wille gmbh & co. kg (herefter stahlwille), og indleveret til
deutsche bank, som videresendte checkene til sagsøgte, forstædernes bank a/s, for
honorering den 2. oktober 2002. den sidste check blev på samme vis indleveret til
deutsche bank ag af stahlwille og sendt til forstædernes bank den 17. oktober
2002. ved to swift meddelelser til deutsche bank den 22. oktober 2002 kl. 11.52
                                         - 2 -
meddelte forstædernes bank, at alle tre checks kunne debiteres forstædernes banks
konto med valørdag den 24. oktober 2002. den 22. oktober 2002 gik skv i beta-
lingsstandsning, og samme dag kl. 16.35 tilbagekaldte forstædernes bank via to
swift meddelelser autorisationen til at debitere kontoen. sagen omhandler spørgs-
målet om, hvornår disse checks kan anses for at være honoreret, og om andre forhold
mellem parterne kan bevirke, at forstædernes bank uanset honoreringsspørgsmålet
skal betale det påstævnte beløb.
påstande:
stahlwille har nedlagt påstand om:
principalt, at forstædernes bank tilpligtes at betale til stahlwille eur 291.663,37
eller modværdien heraf i dkk på betalingstidspunktet med tillæg af procesrente fra
den 21. februar 2003 .
subsidiært, at forstædernes bank tilpligtes at betale til stahlwille eur 266.663,37
eller modværdien heraf i dkk på betalingstidspunktet med tillæg af procesrente fra
den 21. februar 2003.
forstædernes bank har nedlagt påstand om frifindelse.
sagsfremstilling:
stahlwille er en tysk producent af værktøjer, som gennem en længere årrække har
samarbejdet med den danske virksomhed skv, der forestod salg af stahlwilles værk-
tøj på det danske marked. i september 2000 indgik stahlwille og skv en konsignati-
onsaftale, hvorefter skv betalte for værktøjerne, når videresalg var sket. alle beta-
linger blev foretaget med check trukket på skvs konto i forstædernes bank a/s og
udstedt til stahlwille.
den første af de omhandlede tre checks, check nr. 4130, er udstedt den 25. september
2002 pålydende eur 25.000. den anden check, check nr. 4131, er udstedt den 26.
september 2002 pålydende eur 241.663,37.
                                          - 3 -
disse to checks, i alt pålydende eur 266.663,37, blev sendt til stahlwille, som mod-
tog disse ultimo september, hvorefter checkene blev indleveret til stahlwilles bank,
deutsche bank.
deutsche bank sendte skrivelse af 2. oktober 2002, modtaget i forstædernes bank
den 4. oktober 2002 og vedlagt ovennævnte checks, med følgende meddelelse:
       ”please authorize us to debit your account with deutsche bank
       ag branch frankfurt please state value date”.
vertikalt i skrivelsens venstre margin er bl.a. fortrykt en henvisning til ”icc publica-
tion no. 522”.
den sidste check, check nr. 4138, der er udstedt den 9. oktober 2002 pålydende eur
25.000, blev fremsendt til stahlwille, som indleverede den til deutsche bank, der vi-
deresendte checken med skrivelse af 17. oktober 2002 til forstædernes bank med
samme meddelelse som ved de øvrige checks. forstædernes bank modtog skrivelsen
den 21. oktober 2002.
forstædernes bank fremsendte den 22. oktober 2002 kl. 11.51 en swift-meddelelse
til deutsche bank, wuppertal. af meddelelsen fremgår bl.a.:
       ”we hereby authorize you to debit our account no. 9240615 with
       your frankfurt head office for eur 25.000,00 value 021024.”
umiddelbart efter kl. 11.52 fremsendtes endnu en swift-meddelelse med samme
tekst, men med et beløb på eur 266.663,37.
af udskrift for skvs konto fremgår det, at kontoen er debiteret beløbene 25.000
eur og 266.663,37 eur den 22. oktober 2002. det fremgår ligeledes, at kontoen
har haft et positivt indestående i perioden fra 9. oktober 2002 til 22. oktober 2002.
forstædernes bank krediterede samme dag beløbene på nostro kontoen med
deutsche bank.
skv anmeldte betalingsstandsning den 22. oktober 2002, hvilket samme dag blev
meddelt forstædernes bank af advokat jens krog petersen, som var udpeget af skif-
teretten som tilsyn. det fremgår øverst på telefaxen, at den er modtaget i forstæder-
                                         - 4 -
nes bank kl. 15.16. følgende fremgår bl.a. af telefaxen, som er påført meddelelsen
”haster”:
      ”...
      enhver overførsel, herunder via betalingsservice, pbs m.v.,
      samt enhver udstedt men ikke indløst check skal bremses, såle-
      des at der ikke kan foretages træk på ovennævnte konti uden min
      forudgående skriftlige accept. i det omfang dette er muligt,
      skal allerede foretagne betalinger og overførsler fra ovennævn-
      te konti til tredjemand tilbageføres og dermed godskrives de
      respektive konti.
      ...”
forstædernes bank sendte kl. 16.34 og 16.35 to nye swift-meddelelser til deutsche
bank, wuppertal.
af den første meddelelse fremgår bl.a. følgende tekst:
      ”...
      re our mt199 regarding auth. to debit our acc with deutdeff for
      eur 266.663,37 val 021024.
      please note that we have received fax informing us that ordering
      customer skv marielundvej 48c 2730 herlev has default, and
      therefore we recall our auth. to debit deutdeff for above. we will
      return the cheque unpaid to you. please confirm your action.
      ...”
den anden meddelelse havde samme tekst, men havde reference til checken på eur
25.000, udstedt den 9. oktober 2002.
deutsche bank besvarede meddelelserne den 28. oktober 2002. af besvarelsen frem-
går bl.a.:
      ”re your mt199 dd 22.10.02 ref 54729690263 regarding your recall of
      authorization for eur 266.663,37 concerning our cheque-collection
      ref 4709009175 dd 02.10.02
      we confirm that we will not debit your account with a.m. amount
      as per your instructions dd 22.10.02.
      ...”
parterne er enige om, at en tilsvarende meddelelse er sendt angående checken påly-
dende eur 25.000.
samme dag returnerede forstædernes bank de tre checks til deutsche bank og kredi-
terede skvs konto for beløbene med samtidig debitering af nostro kontoen.
                                          - 5 -
deutsche bank modtog checkene den 30. oktober 2002, hvorefter beløbene blev de-
biteret stahlwilles konto.
i skrivelse af 21. januar 2003 til forstædernes bank fremsatte advokat nils kjelle-
gaard jensen på vegne stahlwille påkrav på betaling af 266.663,37 eur. i skrivelsen
nævntes alene de to første checks, udstedt hhv. 25. og 26. september 2002.
uddrag af icc’s internationale inkassoregler, publikation nr. 522, er dokumenteret
under sagen.
sagen blev anlagt i sø- og handelsretten den 24. marts 2003.
forklaringer:
rainer köllen har forklaret, at han er direktør i stahlwille, som producerer special-
værktøj til bl.a. automobilindustrien, og værktøjerne bliver solgt i hele verden. han
er som direktør ikke dagligt involveret i forhold omkring en enkelt kunde som skv,
men han blev involveret i 2000 i forbindelse med oprettelsen af konsignationslageret,
og igen i 2002 i forbindelse med, at betalingerne fra skv udeblev.
fra 1981 blev salget af værktøjer varetaget af det danske selskab schønberg og fra
2000 af et dansk selskab, stahlwille. dette selskab blev i 2002 overtaget af skv,
som ikke kun solgte stahlwille produkter, men tillige 17 andre fabrikater, hvilket var
negativt for stahlwille.
på grund af betalingsproblemer blev det i september 2000 besluttet at indgå en kon-
signationsaftale, hvorefter det eksisterende lager af stahlwille produkter blev et kon-
signationslager.
salg af varer og tilbagelevering af varer blev løbende registreret, og hver anden må-
ned udarbejdede stahlwille en faktura på det skyldige beløb, hvorefter der blev betalt
med check.
da stahlwille registrerede, at betalingerne var forsinkede, blev der afholdt møde i
københavn den 8. august 2002. skv havde tidligere tilbudt og tilbød igen på mødet
                                           - 6 -
á conto betaling i størrelsesorden eur 25.000 pr. uge for på denne vis at udligne den
store opkrævning hver anden måned. der var ikke tale om forudbetaling, men der-
imod betaling for omsætningen fra den foregående uge. vidnet var bekymret, da
skv ikke havde betalt for maj, juni og juli, men han blev beroliget, da det på mødet
blev oplyst, at skv havde indgået en aftale med forstædernes bank om betalingen.
da der fortsat var betalingsproblemer, besluttede han at tilbagetage konsignationsla-
geret, hvorfor han den 17. oktober 2002 uvarslet indfandt sig på skvs forretnings-
adresse. stahlwilles salgsleder og eksportleder samt yderligere 8 medarbejdere fra
stahlwille deltog i tilbagetagelsen.
skvs direktør hedal kontaktede forstædernes bank telefonisk. vidnet overhørte
ikke samtalen, men hedal oplyste efterfølgende, at banken havde tilbudt at udstede
en check på dkk 1 mio., hvis vidnet lod konsignationslageret blive hos skv. vid-
net ønskede ikke denne løsning. i princippet var det ligegyldigt, om lageret befandt
sig i danmark eller i tyskland, da det ikke var skvs eget lager. det påvirkede derfor
ej heller skvs likviditet. han tilbød derfor, at kunderne kunne modtage stahlwilles
produkter direkte fra lageret i tyskland, når skv havde foretaget et salg, og beløbet
var indbetalt til stahlwille. forslaget blev afvist af skv, hvorfor lageret blev afhen-
tet af en speditør. lageret blev efterfølgende registreret, og værdien er godskrevet
skv. differencebeløbet er anmeldt i konkursboet. de checks, der er betalt i septem-
ber, er alene udtryk for betaling for et salg og ikke en forudbetaling.
meddelelsen fra deutsche bank om, at de i sagen omhandlede tre checks ikke var
blevet indløst, modtog han telefonisk den 24. oktober 2002. han havde ikke drøftet
disse checks med skv ved tilbagetagelsen af lageret. han forventede, at de blev be-
talt, når banken kunne tilbyde at udstede en check på dkk 1 mio.
omkring bogføring i stahlwille oplyste han, at der er ansat en leder i bogholderiet og
yderligere fem medarbejdere til at varetage den daglige bogføring, som han ikke er
involveret i. stahlwille har en hovedkonto i deutsche bank. når der modtages bilag
fra deutsche bank, foretages bogføringen hos stahlwille.
arne perlt har forklaret, at han har været ansat i banksektoren siden august 1966, og
at han nu er kreditdirektør i forstædernes bank. kreditafdelingen bliver alene invol-
                                          - 7 -
veret i et kundearrangement, hvis der er betalingsproblemer. skv havde kun haft et
enkelt acceptabelt år. de øvrige år var økonomien anstrengt. skvs hovedleverandør
var stahlwille, og en stor del af skvs omsætning hidrørte fra salg af stahlwille pro-
dukter.
han var ikke bekendt med stahlwilles ændrede kreditpolitik, men han vidste, at skv
betalte skyldige beløb ved udstedelse af checks. den nemmeste måde at betale på er
ved overførsel via swift, men han havde ikke den daglige kontakt med skv og
havde derfor ikke drøftet den valgte betalingsform med selskabet.
der var ingen fra banken, der var til stede under stahlwilles tilbagetagelse af konsig-
nationslageret den 17. oktober. han blev derimod ringet op, og han fornemmede, at
der var tale om en meget tilspidset situation, uden at han dog vidste, at lageret var
ved at blive tilbagetaget. han følte sig presset til at tilbyde skv dkk 1 mio. i kredit,
da han var bange for, at forretningen ellers ville ophøre. han vidste, at det var mange
penge at tilbyde til en virksomhed, der i forvejen havde en anstrengt økonomi. han
hørte ikke mere til skv, før meddelelsen om betalingsstandsningen blev modtaget i
banken.
ved prøvelse af en check kontrolleres først, om der er dækning på kontoen. hvis der
er dækning, foretages betalingen. ved delvis dækning eller ingen dækning afvises
betaling. en dansk check cleares automatisk, hvorefter man via bogføringsjournalen
efterfølgende sikrer, at der er dækning, hvilket typisk først sker dagen efter clearin-
gen. der foretages ikke automatisk clearing af en udenlandsk check.
det var ikke vidnet, der godkendte udenlandske checks, men frank sørensen som
leder af et kreditteam. det var også ham, der skulle godkende checks udstedt af skv.
han ved ikke, hvor længe en check må afvente, om der bliver dækning på kontoen.
såfremt den tilbudte million til skv skulle have været effektueret, ville det ligeledes
være frank sørensen, der stod for det. vidnet og frank sørensen drøftede dog ikke
den telefoniske meddelelse, som vidnet havde givet skv.
vidnet mener, at valørdag er den dag, hvor pengene rent faktisk er på kontoen, idet
renten påløber fra denne dag.
                                          - 8 -
yvonne elkjær hansen har forklaret, at hun har været ansat som kontorassistent i
forstædernes bank i 18 år. i 2002 bestod hendes arbejde i at lave udenlandske over-
førsler og honorering af checks. hun behandlede alle udenlandske checks fra alle
filialer. en valutacheck kræver manuel behandling, da den ikke har en magnetkode.
ved honorering af checks bestod proceduren i en kontrol af kundens konto. hvis der
var dækning på kontoen, kunne pengene sendes til udlandet. hvis der ikke var dæk-
ning på kontoen, blev kundens rådgiver kontaktet. der var ingen frister for behand-
lingen af checks, så behandlingstiden afhang af, hvilke ressourcer der var i afdelin-
gen. i perioder fx efteråret 2002 var der meget travlt, idet der var både afspadsering
og sygdom.
hun kendte kunden skv, da de havde mange udenlandske checks. skvs rådgiver
var frank sørensen. hvis der ikke var dækning på kontoen, skulle hun kontakte ham,
før hun kunne godkende en check. der var ingen særlige instrukser vedrørende skv.
hun har aldrig prøvet at afvise en check, fordi der ikke var dækning på kontoen. hun
har altid kontaktet rådgiveren, da det er rådgiveren, der skal beslutte, om der skal ske
afvisning. derimod har hun ladet checks afvente eventuel dækning et par dage og
herefter igen kontaktet rådgiveren. hun kunne godt spørge en rådgiver 5-6 gange.
i skvs tilfælde havde hun spurgt frank sørensen to eller tre gange, og det var ham,
der gav tilladelse til honoreringen den 22. oktober 2002.
når hun fik godkendt honorering af en check, sendte hun en swift meddelelse.
de ekspeditioner, der sættes i gang, afsluttes altid samme dag. hvis der var givet
meddelelse om honorering, blev swift meddelelsen også sendt samme dag. en
swift meddelelse har en standard valør, da det herved sikres, at der kan ske ind-
dækning for trækket på kontoen. der er en ”cut off tid”, hvilket betyder, at man be-
handler det, der kom ind dagen før. det gælder også modtagne swift meddelelser.
det var også vidnet, der sendte de to meddelelser til deutsche bank om tilbagekal-
delsen af swift meddelelserne. den 23. oktober 2002 kontaktede hun telefonisk
                                          - 9 -
deutsche bank for at sikre sig, at de havde modtaget alle meddelelserne og for at
blive orienteret om, hvordan deutsche bank ville håndtere dem.
procedure:
stahlwille har anført, at det er ubestridt, at check 4231 med pålydende værdi eur
241.663,37 er udstedt til dækning af en varegæld. baggrunden for á conto beta-
lingerne var som forklaret af rainer köllen, at skv ønskede at betale oftere frem for
at betale et meget stort beløb hver anden måned. der var ikke tale om forudbetaling,
men alene betaling i forhold til, hvad skv havde solgt i ugen forud for betalingsu-
gen. det er sagsøgte, der har bevisbyrden for, at der ikke er nogen reel gæld bag
checkudstedelsen.
alle tre checks er krediteret stahlwilles konto i deutsche bank, og alle tre checks
blev af deutsche bank fremsendt til honorering i forstædernes bank. disse checks
blev honoreret, da yvonne elkjær hansen sendte swift meddelelserne kl. 11.51 og
11.52. skvs rådgiver, frank sørensen, havde umiddelbart forinden meddelt yvonne
elkjær hansen, at checkene måtte honoreres. checkudsteders konto blev debiteret,
og nostro-kontoen bliver krediteret. først kl. 16.35 modtog forstædernes bank
telefaxen fra den tilsynsførende advokat om, at skv var gået i betalingsstandsning.
på dette tidspunkt var checkene honoreret, og det var ikke længere muligt at tilbage-
kalde disse.
en check er honoreret, når trassatbanken har prøvet checken, trassentens konto er
debiteret, og remittentens konto er krediteret, jf. u 1963.188. disse tre betingelser er
alle opfyldt i denne sag. forstædernes banks anbringende om, at honorering alene er
sket ved endelig kreditering af remittentens konto er nyt og må afvises i medfør af
retsplejelovens § 363. der er sket en foreløbig kreditering, hvilket er tilstrækkeligt,
da pengeoverførselsreglerne og praktiske foranstaltninger ikke kan ændre checkreg-
lerne. icc regler 522 om overførelsen ændrer heller ikke de danske checkregler.
reglerne om clearing af indenlandske checks kan ikke anvendes på en valutacheck,
hvor der netop ikke foretages automatisk clearing. valørdag har ingen betydning,
hvilket også fremgår af checkudsteders konto, hvor valørdag netop er den 22. okto-
                                          - 10 -
ber 2002, idet valørdagen blot angiver dato for den rentemæssige virkning. valørda-
gen kan derfor ikke give forstædernes bank en yderligere frist til tilbagekaldelse.
om forstædernes banks modkrav til kompensation anførtes, at der ikke påhviler
stahlwille en særlig omsorgspligt over for forstædernes bank til at trække en fore-
vist check tilbage i tilfælde af, at skv kommer i økonomiske vanskeligheder. for-
stædernes bank valgte at anvise checken til betaling, uanset at banken var blevet
kontaktet i forbindelse med hjemtagelsen af konsignationslageret. i modsætning til
stahlwille var banken bekendt med skvs situation, hvorimod det fra skvs side blev
oplyst til stahlwille, at banken var villig til at betale 1 mio. dkk. såfremt der eksi-
sterede en sådan omsorgspligt, kan det alene angå den seneste fremsendte check.
det bemærkes, at deutsche bank ikke har givet eller kan give afkald på det privatret-
lige krav, som tilkommer stahlwille, ved at acceptere af tilbagekaldelsen, der frem-
sendtes den 28. oktober 2002.
stahlwille har afgivet påkrav ved skrivelse af 21. januar 2003, hvorfor forstædernes
bank er pligtig at betale rente fra 21. februar 2003, jf. rentelovens § 3, stk. 2.
til støtte for den subsidiære påstand anførtes, at check 4130 og 4131 begge er mod-
taget af forstædernes bank den 4. oktober 2002. disse checks er honoreret allerede
på grund af forstædernes bank langsommelige sagsbehandling. hvis der ikke er
dækning på kontoen, skal checkene afvises og ikke afvente en eventuel dækning.
ved at undlade at afvise i perioden fra 4. oktober til 22. oktober 2002 udsattes remit-
tenten for en risiko, da denne i perioden ikke blev underrettet om en eventuel mang-
lende dækning på kontoen og derfor eventuelt fortsatte med at levere varer til tras-
senten. i en sådan situation kan manglende ressourcer i forstædernes bank ikke på-
beråbes som begrundelse for manglende prøvelse af checken. da prøvelsen af check-
ene kunne og burde have fundet sted langt tidligere end den 22. oktober 2002, er dis-
se honoreret.
da arne perlt telefonisk meddelte skv, at der ville blive ydet yderligere dkk 1
mio. i kredit, har forstædernes bank herved givet stahlwille et bindende løfte (tele-
fonnotering) om, at check 4130 og 4132, som var modtaget af forstædernes bank
                                           - 11 -
den 4. oktober 2002, og som ikke var blevet afvist eller returneret som dækningsløse,
var honoreret, uanset om der i øvrigt var dækning på kontoen.
såfremt retten finder, at forstædernes bank kunne tilbagekalde honoreringen ved
swift meddelelse kl. 16.34, skal beløbet for check 4130 og 4131 i alt eur
266.663,37 betales ud fra ovennævnte betragtninger, idet forstædernes bank ved
deres handlinger ifalder erstatningsansvar og må dække stahlwilles tab herved.
forstædernes bank har anført, at en valutacheck alene kan behandles manuelt,
hvorfor deutsche bank fremsendte checkene fysisk til betaling i danmark. denne in-
kassation reguleres bankerne imellem af de internationale inkassoregler, udarbejdet
af icc. det afgørende tidspunkt er den endelige kreditering på stahlwilles konto, og
der foreligger ikke dokumentation for, at deutsche bank har foretaget denne endeli-
ge kreditering.
der foreligger ikke relevant retspraksis til belysning af denne sag, da eksisterende
praksis alene omhandler indenlandsk checkclearinger.
når trassatbanken har foretaget sin prøvelse og debiteret trassentens konto, skal der
ske en tilsvarende kreditering af remittentens konto.
derfor kunne forstædernes bank tilbagekalde honoreringen indtil det tidspunkt, hvor
deutsche bank havde foretaget endelig kreditering af stahlwilles konto, hvilket først
ville ske på valørdagen den 24. oktober 2002, og da tilbagekaldelsen blev foretaget
den 22. oktober 2002, samme dag som honoreringen, er tilbagekaldelsen foretaget
rettidigt. i øvrigt er tidspunktet for beskyttelse mod trassentens kreditorer sammen-
faldende med det tidspunkt, hvor checken er endeligt honoreret.
subsidiært gøres det gældende, at checkene ikke er honoreret endeligt, før beløbene
er debiteret forstædernes banks konto hos deutsche bank.
deutsche bank accepterede tilbagekaldelsen den 28. oktober 2002 og handlede her-
ved på vegne af stahlwille. da accepten får retsvirkninger for stahlwille, må kravet i
stedet rejses mod deutsche bank.
                                         - 12 -
da stahlwille afhentede hele varelageret, var stahlwille bekendt med, at skv eksi-
stensgrundlag blev fjernet. når arne perlt ikke kendte til de checks, der var frem-
sendt til forstædernes bank, skyldtes det, at det var frank sørensen, der behandlede
sådanne internt i banken. stahlwille var reelt i ond tro om dækningsgrundlaget, efter
varerne var afhentet hos skv, hvorfor forstædernes bank kunne tilbagekalde check-
enes alene på dette grundlag.
da det er uklart om a conto betalingerne på eur 25.000 på check nr. 4130 og 4138,
er forudbetaling for varer, som stahlwille tilbagetog den 17. oktober 2002, har stahl-
wille hverken et formueretligt eller checkretligt krav på honorering af disse to
checks.
check nr. 4130 og 4131 kan ikke anses for honoreret alene på grundlag af forstæ-
dernes banks sagsbehandlingstid. valutachecks er ikke undergivet reglerne om clea-
ring og frister for indløsning, men derimod icc’s regler for international inkassobe-
handling. den gennemsnitlige sagsbehandlingstid er på 8 – 10 dage, men der er ingen
fast frist, og deutsche bank anfører da heller ikke en sådan i fremsendelsesbrevet.
det ville alene kunne være skv, der som kunde kunne bebrejde forstædernes bank,
men ikke stahlwille, der alene må anmode deutsche bank om at angive en frist for
honoreringen.
arne perlts telefoniske meddelelse til skv om yderligere kredit på dkk 1 mio. kan
hverken betragtes som en notering efter checklovens § 25 eller som et tredjemands-
løfte. der kunne måske være tale om et uegentligt tredjemandsløfte, men et sådant er
ikke uigenkaldeligt.
om rentepåstanden anføres, at der den 21. januar 2003 manglede klarhed over kra-
vet, hvorfor skrivelsen til forstædernes bank ikke indeholder et rentepåkrav i medfør
af rentelovens § 3.
rettens begrundelse og resultat:
om det faktiske forløb lægger retten til grund, at forstædernes bank som trassatbank
har foretaget en prøvelse af alle tre checks, en prøvelse som efter yvonne elkjær
hansen forklaring bestod i en kontrol af indestående på trassentens konto og eventu-
                                         - 13 -
elt en godkendelse fra trassentens rådgiver i banken. i det konkrete tilfælde meddelte
trassentens rådgiver, frank sørensen, at honorering kunne ske, hvorefter beløbene
blev debiteret trassentens konto i forstædernes bank og krediteret en nostro kon-
to, som fungerede som skyggekonto, da banken ikke kunne kreditere direkte hos
deutsche bank.
meddelelsen om tilladelse til kreditering blev givet til deutsche bank ved to swift-
meddelelser. ved afsendelsen af disse meddelelser har banken endeligt honoreret
checkene, og det er, uanset en senere valørdag, ikke muligt at tilbagekalde honore-
ringen, uanset at den endelige kreditering af remittentens konto endnu ikke forelå ved
tilbagekaldelsen, og uanset at forstædernes banks konto hos deutsche bank endnu
ikke var debiteret.
forstædernes banks anbringende om, at honorering først er endelig ved kreditering
af remittentens konto, som retten finder også har været gjort gældende forud for
domsforhandlingen, kan herefter ikke tages til følge.
der påhviler ikke remittenten en generel omsorgspligt overfor trassatbanken. arne
perlts tilbud om, at forstædernes bank kunne betale 1 mio. dkk under tilbagetagel-
sesforretningen, kan ikke med rette give rainer köllen den opfattelse, at de allerede
udstedte checks allerede var honoreret.
da rainer köllens forklaring om, at det mellem stahlwille og skv var aftalt, at der
løbende skulle betales a conto bidrag, ikke på det foreliggende grundlag kan tilside-
sættes, kan det ikke antages, at check nr. 4130 og 4138 er forudbetaling for varer.
da skrivelsen af 21. januar 2005 alene kan anses som rentepåkrav for kravene i hen-
hold til check nr. 4130 og 4131, i alt eur 266.663,37, skal check nr. 4138 med på-
lydende 25.000 i eur alene forrentes fra sagens anlæg.
                          t h i k e n d e s f o r r e t:
sagsøgte, forstædernes bank a/s, skal inden 14 dage betale til sagsøger, stahlwille
eduard wille gmbh & co. kg, eur 291.663,37 eller modværdien heraf i dkk på
                                        - 14 -
betalingstidspunktet med tillæg af procesrente af eur 266.663,37 fra den 21. februar
2003 og af eur 25.000 fra den 24. marts 2003.
forstædernes bank a/s skal inden samme frist betale kr. 140.000 i sagsomkostninger
til stahlwille eduard wille gmbh & co. kg.
                                  mette christensen
                  finn øst andersson               otto christensen
                                        (sign.)
                                     ___ ___ ___
                          udskriftens rigtighed bekræftes
                          p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                           afsagt tirsdag den 18. maj 2010
sag 430/2008
(1. afdeling)
coop danmark a/s,
p. e. a. aps og
vich 4249 a/s
(advokat håkun djurhuus for alle)
mod
horsens kommune
(advokat mogens moe) og
naturklagenævnet
(kammeradvokaten ved advokat benedicte galbo)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 1. afdeling den 15. december 2008.
i pådømmelsen har deltaget ni dommere: torben melchior, per walsøe, asbjørn jensen, lene
pagter kristensen, niels grubbe, thomas rørdam, jon stokholm, vibeke rønne og jens
peter christensen.
påstande
appellanterne, coop danmark a/s, p. e. a. aps og vich 4249 a/s, har gentaget deres
påstande.
de indstævnte, horsens kommune og naturklagenævnet, har påstået stadfæstelse, subsidiært
betaling af et mindre beløb.
anbringender
                                                   - 2 -
appellanterne har vedrørende spørgsmålet om erstatningsretligt værnet interesse yderligere
henvist til § 6, stk. 9, nr. 7, som blev indsat i planloven ved lov nr. 324 af 14. maj 1997 om
ændring af lov om planlægning (detailhandel m.v.).
uanset at hovedsigtet med planloven er at varetage samfundsmæssige interesser vedrørende
arealanvendelsen, skaber loven afledte rettigheder og forventninger for borgere og virksom-
heder. ud over en konkurrencemæssig interesse havde appellanterne således også en bredere
interesse i at kunne indrette sig i tillid til, at lokalplan 93 ikke kunne ændres eller fraviges,
uden at dette ville ske i overensstemmelse med planlovens § 19 og § 20.
de indstævnte har heroverfor bestridt, at reglen i den dagældende planlovs § 6, stk. 9, nr. 7,
indebar en beskyttelse af appellanternes individuelle konkurrencemæssige stilling. der er ikke
holdepunkter for at antage, at forventnings- og indrettelsessynspunkter kan danne grundlag
for appellanternes erstatningskrav.
forklaringer
der er afgivet supplerende forklaringer af skønsmændene, leif shermer og mogens bjerre.
højesterets begrundelse og resultat
den foreliggende sag angår et tilfælde, hvor en myndighed ved en ugyldig forvaltningsakt har
meddelt en tilladelse, og andre end adressaten rejser krav om erstatning. i et sådant tilfælde er
det en forudsætning for erstatning, at den individuelle interesse, der begrunder kravet, indgår
blandt de interesser, som den pågældende lovgivning har til formål at varetage, eller at der
foreligger klare fejl, der sammen med sagens øvrige omstændigheder undtagelsesvis kan føre
til erstatningsretlig beskyttelse.
af de grunde, der er anført af landsretten, og da det, som appellanterne har anført vedrørende
den dagældende planlovs § 6, stk. 9, nr. 7, ikke kan føre til et andet resultat, tiltræder højeste-
ret, at appellanternes interesse i, at deres dagligvarebutikker i horsens ikke blev påført
konkurrence fra bilka, ikke indgår blandt de interesser, som planloven, herunder reglerne om
planlægning til butiksformål, skal varetage.
                                               - 3 -
den forvaltningsakt, der blev fundet ugyldig ved højesterets dom af 22. april 2004 (ufr
2004.1849), er naturklagenævnets afgørelse af 11. august 1999, som dannede grundlag for
horsens kommunes dispensation af 31. august 1999. naturklagenævnets og kommunens af-
gørelser beroede på en fortolkning af planlovens § 19 sammenholdt med indholdet af lokal-
plan nr. 93 og det foreliggende projekt. højesteret finder, at der ikke ved afgørelserne, herun-
der ved kommunens sagsbehandling, er begået sådanne fejl, at der kan blive tale om erstat-
ningsansvar.
højesteret bemærker i øvrigt, at appellanterne på baggrund af lokalplanen måtte forvente, at
der – uden dispensation – kunne etableres et butikscenter med et stort supermarked, som ville
påføre dem konkurrence.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal coop danmark a/s, p. e. a. aps og vich 4249 a/s
solidarisk betale 400.000 kr. til horsens kommune og 400.000 kr. til naturklagenævnet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.