text:
                             højesterets dom
                      afsagt mandag den 10. september 2018
sag 6/2018
(1. afdeling)
ny endrupholm a/s
(advokat jacob schall holberg)
mod
banedanmark
(advokat sarah jano)
biintervenient til støtte for banedanmark:
vejen kommune
(advokat vibeke beck westergaard)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i esbjerg den 22. september 2015 og af vestre
landsrets 10. afdeling den 14. juni 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: thomas rørdam, jon stokholm, vibeke rønne,
hanne schmidt og lars apostoli.
påstande
appellanten, ny endrupholm a/s, har påstået byrettens dom stadfæstet, således at indstævn-
te, banedanmark, skal anerkende, at ekspropriationskommissionens beslutning af 14. maj
2014 om ekspropriation vedrørende ny endrupholms ejendom matr.nr. 7 h, 10 ah, vejen by,
vejen, beliggende estrupvej 8, 6600 vejen og matr.nr. 4 d, 2 cg, 4 bg og 4 ag, askov by,
malt, beliggende estrupvej 8, 6600 vejen, er ugyldig.
                                                - 2 -
banedanmark har påstået stadfæstelse af landsrettens dom, subsidiært frifindelse for så vidt
angår ekspropriation af 120 m2 areal fra matr. nr. 7 h, vejen by, vejen, til udvidelse af
eksisterende jernbaneareal.
retsgrundlag
i den dagældende lov nr. 609 af 12. juni 2013 om elektrificering af jernbanen hedder det bl.a.:
      ”§ 1. transportministeren bemyndiges til at undersøge, projektere og etablere de nød-
      vendige anlæg med henblik på hel eller delvis elektrificering af statslige jernbanestræk-
      ninger.
      …
      § 4. godkendelse af den endelige udformning af elektrificeringen for den pågældende
      strækning, herunder nye broer, arealerhvervelser, erstatningsnatur, servitutter m.m.,
      træffes
      af transportministeren efter høring af naturstyrelsen, miljøstyrelsen og kulturstyrelsen
      samt et af folketinget nedsat udvalg.
      stk. 2. transportministerens godkendelse efter stk. 1 træder i stedet for en vvm-
      tilladelse efter § 11 g, stk. 4, i lov om planlægning.
      stk. 3. involverede kommuner vedtager herefter kommuneplantillæg i overensstemmel-
      se med transportministerens godkendelse.
      …
      § 13. transportministeren bemyndiges til ved ekspropriation at erhverve de arealer og
      ejendomme m.v., der er nødvendige for gennemførelsen af elektrificeringen af jernba-
      nestrækninger nævnt i § 1.
      stk. 2. transportministeren bemyndiges til ved ekspropriation at pålægge ejendomme
      langs jernbanestrækninger, jf. § 1, servitut om eldrift eller andre servitutter med deraf
      følgende
      rådighedsindskrænkninger, der er nødvendige for elektrificeringen af anlæg nævnt i § 1.
      stk. 3. ekspropriation sker efter reglerne i lov om fremgangsmåden ved ekspropriation
      vedrørende fast ejendom.
      …”
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget (folketingstidende 2012-13, tillæg a, lov-
forslag nr. l 156, pkt. 3-5) fremgår bl.a.:
      ”3. lovforslagets indhold
      i det følgende redegøres for hovedpunkterne i lovforslaget. lovforslaget er en kombine-
      ret projekterings- og anlægslov for elektrificering på jernbanen og indeholder således
      bestemmelser, der tager sigte på projekterings- og anlægsfasen. lovforslaget giver
      hjemmel til, at transportministeren kan undersøge, projektere og etablere de nødvendige
      anlæg med henblik på elektrificering af jernbanestrækninger.
      …
                                         - 3 -
lovforslaget giver desuden hjemmel til at foretage de fornødne ekspropriationer og
desuden foretage andre nødvendige retslige skridt til at sikre anlægget, herunder ned-
lægge byggelinjer og forbud samt servitutter om eldrift eller andre servitutter med rå-
dighedsindskrænkninger, der er nødvendige for elektrificeringen.
…
3.2. godkendelse og gennemførelse af elektrificering af jernbanestrækning
…
banedanmarks projekteringsarbejde vil således blive fulgt op af en godkendelse, der
træffes af transportministeren. projekteringsarbejdet vil derfor ikke – som det ellers har
været tilfældet med helt nye jernbanestrækninger – blive fulgt op af anlægslove for de
konkrete jernbanestrækninger. baggrunden herfor er, at arbejdet i det foreliggende til-
fælde med elektrificering er knyttet meget tæt til eksisterende jernbanestrækninger, der
allerede er besluttet ved en anlægslov. selve elektrificeringsarbejdet er også i sig selv af
mindre indgribende karakter end en helt ny jernbane.
kommunens planlægning efter planloven skal respektere ministerens godkendelse af
anlægget vedrørende elektrificeringen, der således går forud for planlovens bestemmel-
ser.
banedanmark gennemfører anlægget vedrørende elektrificeringen af de konkrete jern-
banestrækninger.
…
3.3. forlods overtagelse, byggelinjer, forbud og ekspropriation.
…
endvidere indeholder lovforslaget hjemmel til, at der kan eksproprieres arealer eller på-
lægges servitutter, når dette er nødvendigt for at gennemføre elektrificeringen af en gi-
ven strækning, jf. i øvrigt det anførte i afsnit 4.
…
4. ekspropriation og forholdet til grundlovens § 73
det fremgår af grundlovens § 73, at ejendomsretten er ukrænkelig, og at ingen kan til-
pligtes at afstå sin ejendom uden, hvor almenvellet kræver det. det kan kun ske ifølge
lov og mod fuldstændig erstatning.
med de forslåede bestemmelser skabes i overensstemmelse med grundlovens § 73 en
lovhjemmel til tvangsmæssigt at erhverve de fornødne arealer til brug for elektrificerin-
gen af jernbanestrækningen esbjerg-lunderskov og andre statslige jernbanestrækninger,
når et projekt herom er godkendt af transportministeren og der foreligger den fornødne
bevillingsmæssige hjemmel.
ekspropriation kan kun ske, hvis det er nødvendigt at erhverve de pågældende arealer
enten midlertidigt eller permanent for at kunne gennemføre elektrificeringen.
ekspropriationskommissionen foretager en tilbundsgående prøvelse af, om den enkelte
ekspropriation er nødvendig. kravet om, at ekspropriationen skal være nødvendig, er
udtryk for, at det almindelige proportionalitetsprincip skal være opfyldt. tvangsmæssig
afståelse af ejendom kan således ikke gennemføres, hvis det, der tilsigtes med ekspro-
priationen, kan gennemføres på en for grundejeren mindre indgribende måde.
                                               - 4 -
      ekspropriation vil i henhold til lovforslaget ske med henblik på elektrificering af jern-
      banestrækninger og har således et formål, der har offentlig karakter og dermed ligger
      inden for almenvellet.
      …
      størstedelen af arealbehovet tilgodeses ved, at elektrificeringsinstallationerne placeres
      inden for banens areal. kun i det omfang at dette ikke kan lade sig gøre, vil der blive
      behov for ekspropriation af arealer.
      …
      4.2. ekspropriation og servitutter
      der er behov for inddragelse af arealer til opsætning af kørestrømsmaster med køretråd,
      og opsætning af fordelerstationer. endvidere skal en række vejbærende broer erstattes af
      nye broer, der bliver ca. 1 meter højere, og enkelte broer skal hæves. herudover er der
      behov for regnvandsbassiner og omlægning af skærende veje. herudover vil der blive
      pålagt servitutter om eldriften, der foreskriver begrænsninger i beplantning, bebyggelse
      og lignende på ejendomme af hensyn til køreledninger og højspænding. erstatning her-
      for vil blive ydet efter gældende regler.
      5. økonomiske og administrative konsekvenser for det offentlige
      forslaget indebærer udgifter for staten til anlæg til brug for elektrificering af jernbanes-
      trækningen esbjerg-lunderskov og til ekspropriation af de for projektet nødvendige
      arealer.
      …
      lovforslaget indebærer ingen økonomiske eller administrative konsekvenser for kom-
      muner eller regioner.
      …
      hvis kommuner vælger i tilknytning til elektrificeringen af en jernbanestrækning at fo-
      retage ændringer, der ikke er indeholdt i et af transportministeren godkendt projekt, jf.
      lovforslagets § 4, afholder den pågældende kommune selv hele udgiften hertil og sørger
      for det evt. fornødne plangrundlag. hvis en kommune ønsker sådanne forslag gennem-
      ført i et koordineret proces med elektrificeringsprojektet, er det en forudsætning, at dette
      tidsmæssigt kan gennemføres, og ikke medfører forsinkelse af statens projekt. ba-
      nedanmark afgør, om det tidsmæssigt vil være muligt at koordinere kommunens forslag
      med et elektrificeringsprojekt. hvis kommunens forslag medfører øgede udgifter for
      statens projekt, er det desuden et krav, at kommunen afholder udgiften hertil.”
af de specielle bemærkninger til lovforslagets § 4 og § 13 (folketingstidende 2012-13, tillæg
a, lovforslag nr. l 156) fremgår bl.a.:
      ”til § 4
      det følger af stk. 1, at transportministeren skal godkende den endelige udformning af
      elektrificeringen for den pågældende strækning, herunder nye broer, arealafgivelser, er-
      statningsnatur og servitutter m.m. det foreslås, at transportministeren skal foretage for-
      udgående høring af miljømyndighederne, naturstyrelsen og miljøstyrelsen, samt kul-
      turstyrelsen og et af folketinget nedsat udvalg, dvs. formentlig folketingets
                                               - 5 -
      transportudvalg.
      i stk. 2 foreslås, at transportministerens godkendelse efter stk. 1 træder i stedet for en
      vvm-tilladelse efter § 11 g, stk. 4, i lov om planlægning.
      transportministerens afgørelse vil kunne indbringes for domstolene.
      efter transportministerens godkendelse efter stk. 2, skal de kommuner, der måtte være
      involveret i det pågældende projekt, efter bestemmelsen i stk. 3 vedtage de fornødne
      kommuneplantillæg endeligt og med de eventuelle ændringer, der fremgår af godken-
      delsen.
      transportministerens godkendelse efter denne lov går således forud for planlovgivnin-
      gen og skal uden videre lægges til grund af kommunerne.
      …
      til § 13
      efter den foreslåede hjemmel i stk. 1, gives transportministeren hjemmel til at ekspro-
      priere de arealer og ejendomme m.v., der er nødvendige for gennemførelsen af elektrifi-
      ceringen af jernbanestrækninger.
      bemyndigelsen giver endvidere hjemmel til at foretage ekspropriation, hvis hensynet til
      iagttagelse af sundhedsstyrelsens forsigtighedsprincip vedrørende magnetiske felter ta-
      ler for dette.
      bemyndigelsen giver ligeledes ministeren hjemmel til midlertidigt at ekspropriere area-
      ler til brug for adgangsvej, arbejdsplads, materialedepot m.v. når anlægsarbejderne er
      færdige, er udgangspunktet, at de midlertidigt eksproprierede arealer så vidt muligt re-
      etableres og leveres tilbage til den oprindelige ejer.
      forslaget til bestemmelsen i stk. 2 giver transportministeren hjemmel til ved ekspropria-
      tion at pålægge ejendomme langs anlægget servitut om eldrift eller andre servitutter
      med deraf følgende rådighedsindskrænkninger, der er nødvendige for gennemførelsen
      af det i denne lov omhandlede anlæg.
      servitutten indebærer af sikkerhedsmæssige grunde begrænsninger på de ejendomme,
      der støder op til elektrificeringsanlægget med hensyn til beplantning, bebyggelse og lig-
      nende.
      efter forslaget til stk. 3 sker ekspropriation, jf. stk. 1 og 2, efter reglerne i lov om frem-
      gangsmåden ved ekspropriation vedrørende fast ejendom.
      efter stk. 4 fastsættes erstatningen i henhold til reglerne i § 51, stk. 1 og stk. 2, i lov om
      offentlige veje.”
af jernbaneloven, lov nr. 686 af 28. maj 2015, fremgår bl.a.:
      ”§ 30. transportministeren kan til statslige anlæg, når det er nødvendigt af hensyn til
      almenvellet, iværksætte eller, for så vidt angår ikkestatslige anlæg, tillade, at anlægs-
      myndigheden iværksætter ekspropriation til de formål, der er nævnt i stk. 2.
      stk. 2. ekspropriation i henhold til stk. 1 kan ske til
      1) nyanlæg af jernbaner,
      2) udvidelse eller ændring af eksisterende jernbaneanlæg,
      3) nyanlæg, udvidelse eller ændring af veje i forbindelse med anlæg efter nr. 1 og 2,
      …
      stk. 3. transportministeren kan ved ekspropriation efter stk. 1 pålægge ejendomme ser-
      vitutter, herunder om eldrift, med heraf følgende rådighedsindskrænkninger.
                                              - 6 -
     stk. 4. ekspropriation efter stk. 1-3 sker efter reglerne i lov om fremgangsmåden ved
     ekspropriation vedrørende fast ejendom.
     stk. 5. ved erstatningsfastsættelsen efter stk. 4 finder § 103 i lov om offentlige veje m.v.
     anvendelse.”
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget (folketingstidende 2014-15, 1. samling, til-
læg a, lovforslag nr. l 162) fremgår bl.a.:
     ”2.3. ekspropriation, herunder til klimatilpasningsformål
     2.3.1. gældende ret
     2.3.1.1. ekspropriation
     i dag findes den generelle ekspropriationshjemmel på jernbaneområdet i 1965-loven om
     ekspropriation. 1965-loven om ekspropriation indeholder regler om, at trafikministeren
     (i dag transportministeren), når almenvellet kræver det, kan iværksætte eller, for så vidt
     angår ikke-statslige anlæg, tillade, at der iværksættes ekspropriation efter reglerne i lov
     nr. 1161 af 20. november 2008 om fremgangsmåden ved ekspropriation vedrørende fast
     ejendom (herefter benævnt ekspropriationsprocesloven). ekspropriation kan blandt an-
     det ske til jernbaneanlæg, herunder anlæg til sikring og regulering af færdslen ved
     krydsninger mellem veje og jernbaner. i 2003 blev 1965-loven om ekspropriation udvi-
     det til også at omfatte letbaner. herudover indeholder loven regler om nedlæggelse af
     overkørsler og midlertidige sneskærme. loven indeholder endvidere regler om ekspro-
     priation til bl.a. diger og havneanlæg.
     som supplement til den generelle hjemmel til ekspropriation på jernbaneområdet efter
     1965-loven om ekspropriation indeholder konkrete anlægslove på baneområdet hjem-
     mel til, at transportministeren kan foretage de ekspropriationer, der er nødvendige for at
     gennemføre de respektive anlæg, som reguleres i anlægsloven, f.eks. § 4 i lov nr. 527 af
     26. maj 2010 om anlæg af en jernbanestrækning københavn-ringsted over køge.
     …
     2.3.2. transportministeriets overvejelser og forslag
     2.3.2.1. ekspropriation og forholdet til grundlovens § 73
     der er i dag udviklet en praksis for at indføre ekspropriationshjemler i de enkelte an-
     lægslove sideløbende med hjemlerne, der findes i 1965-loven om ekspropriation.
     transportministeriet har i forbindelse med lovrevisionen overvejet, om det ville give et
     bedre overblik over ekspropriation på jernbaneområdet, hvis alle ekspropriationsbe-
     stemmelser blev samlet i en lov. med lovforslaget gøres derfor op med ovenstående
     praksis, idet den generelle ekspropriationshjemmel for jernbaner, herunder letbaner,
     sættes ind i jernbaneloven.
     denne generelle hjemmel vil fremover skulle anvendes ved alle former for anlæg af
     jernbaner, herunder letbaner som i dag. dette skal tillige ses i lyset af, at man allerede
     har samlet de forskellige tiltag i forbindelse med anlæg af baner, herunder byggelinjer
     og fremrykket ekspropriation, i seneste ændring af jernbaneloven, jf. lov nr. 747 af 25.
     juni 2014.
     de bestemmelser i 1965-loven om ekspropriation, der foreslås overført til jernbanelo-
     ven, vil også fremover kunne bruges til udbygning og vedligehold af jernbaneanlæg.
     den praksis, der har været hidtil med ekspropriation til mindre justeringer, udvidelser
     eller mindre ændringer af eksisterende anlæg med direkte hjemmel i 1965-loven om ek-
                                                 - 7 -
      spropriation uden en særlig anlægslov, vil således også kunne fortsætte med hjemmel i
      den foreslåede bestemmelse i lovforslagets § 30. med lovforslaget ophæves § 1, stk. 1,
      litra a, §§ 2 og 3 i 1965-loven om ekspropriation således, da det er disse bestemmelser,
      som i dag regulerer ekspropriation på jernbaneområdet. de øvrige ekspropriationsfor-
      mål, som er reguleret i 1965-loven om ekspropriation, opretholdes.
      det fremgår af grundlovens § 73, at ejendomsretten er ukrænkelig, og at ingen kan til-
      pligtes at afstå sin ejendom, medmindre almenvellet kræver det. det kan kun ske ifølge
      lov og mod fuldstændig erstatning. med den forslåede bestemmelse skabes i overens-
      stemmelse med grundlovens § 73 en lovhjemmel til tvangsmæssigt at erhverve de for-
      nødne arealer til etablering af jernbaneanlæg, samt til ændringer i disse anlæg. det er
      hensigten, at der i de konkrete anlægslove i bemærkningerne fremadrettet vil blive hen-
      vist til, at ekspropriation sker efter jernbanelovens § 30.
      det er ikke hensigten at ophæve gældende ekspropriationshjemler i de allerede vedtagne
      konkrete anlægslove. ekspropriation efter den foreslåede § 30 kan ligesom i dag kun
      ske, hvis det er nødvendigt at erhverve de pågældende arealer enten midlertidigt eller
      permanent med henblik på at gennemføre jernbaneanlægget. i den forbindelse kan der
      blive tale om, som en del af en ekspropriation til et jernbaneanlæg, at ekspropriere area-
      ler midlertidigt eller permanent til broer, vejanlæg, adgangsveje, materieldepoter, ar-
      bejdsarealer, erstatningsbiotoper, erstatning for fredskov, regnvandsbassiner og lignen-
      de.
      ekspropriationerne i henhold til lovforslaget sker efter reglerne i ekspropriationsproces-
      loven. ekspropriationskompetencen er i loven henlagt til særlige uafhængige ekspropri-
      ationskommissioner, som både forestår prøvelsen af det foreliggende projekt og træffer
      den endelige afgørelse om ekspropriation, herunder fastsættes erstatningens størrelse.
      ekspropriationskommissionerne foretager en tilbundsgående prøvelse af, om den enkel-
      te ekspropriation er nødvendig. kravet om, at ekspropriationen skal være nødvendig, er
      udtryk for at det almindelige proportionalitetsprincip skal være opfyldt. tvangsmæssig
      afståelse af ejendom kan således ikke gennemføres, hvis det, der tilsigtes med ekspro-
      priationen, kan gennemføres på en for grundejeren mindre indgribende måde.
      ekspropriationskommissioner fastsætter ligeledes erstatning i forbindelse med ekspro-
      priationen. erstatningen skal være fuldstændig, dvs. at der skal betales en erstatning, der
      økonomisk stiller ejeren, som denne ville være stillet, hvis ekspropriationen ikke var
      sket.
      det vil først og fremmest være tab som følge af arealafståelse og servitutpålæg, som vil
      kunne erstattes, men også ulemper som følge af ekspropriationen, herunder både midler-
      tidige, varige og naboretlige ulemper. det er ikke alene ejeren af den ejendom, der skal
      eksproprieres, der kan have krav på erstatning, men f.eks. også naboer.”
af de specielle bemærkninger til lovforslagets § 30 (folketingstidende 2014-15, 1. samling,
tillæg a, lovforslag nr. l 162) fremgår bl.a.:
      ”det foreslås som noget nyt at samle bestemmelserne om ekspropriation på jernbane-
      og bybaneområdet i jernbaneloven. bestemmelsen fremgår i dag af § 1 i 1965-loven om
      ekspropriation for så vidt angår jernbane- og bybaneanlæg § 1, litra a og § 2. 1965-
      lovens § 1, litra a, indeholder regler om, at der kan iværksættes ekspropriation til jern-
      baneanlæg og letbaneanlæg, herunder anlæg til sikring og regulering af færdslen ved
      krydsninger mellem veje og jernbaner, og/eller veje og letbaner.
                                          - 8 -
dermed sættes den generelle ekspropriationshjemmel ind i jernbaneloven. den foreslå-
ede § 30 er dog blevet sprogligt moderniseret, ligesom bestemmelsens anvendelsesom-
råde er blevet udvidet i forhold til § 1 i 1965-loven om ekspropriation. det foreslås så-
ledes, at transportministeren, for så vidt angår ikke-statslige anlæg, kan tillade, at an-
lægsmyndigheder iværksætter ekspropriation. det er ligeledes tilføjet, at ekspropriation
også kan ske til klimarelaterede afværgeforanstaltninger. det foreslås i stk. 4, at trans-
portministeren ved ekspropriation kan pålægge ejendomme servitutter, herunder om el-
drift, med heraf følgende rådighedsindskrænkninger.
hjemlen vil fremover skulle anvendes ved alle former for ekspropriation f.eks. ved an-
læg af jernbaner herunder bybaner. der kan således også med den foreslåede hjemmel
gennemføres ekspropriation til bybaner, og bestemmelsen viderefører dermed praksis på
området.
med lovforslaget ophæves § 1, stk. 1, litra a, og §§ 2 og 3 i 1965-loven om ekspropria-
tion. §§ 2 og 3 i 1965-loven om ekspropriation flyttes til lovforslaget, jf. de foreslåede
§§ 31 og 32. den praksis, der har været hidtil med ekspropriation til justeringer, udvi-
delser eller ændringer af eksisterende anlæg, direkte med hjemmel i 1965-loven om ek-
spropriation uden en særlig anlægslov, vil således kunne fortsætte med hjemmel i den
foreslåede § 30. det skal bemærkes, at hvor der kan ske ekspropriation, kan dette både
ske til varig eller midlertidige ekspropriation.
se i øvrigt de almindelige bemærkninger pkt. 2.3.2.
det foreslås i stk. 1, at transportministeren til statslige anlæg, når det er nødvendigt af
hensyn til almenvellet, kan iværksætte eller, for så vidt angår ikke-statslige anlæg, tilla-
de, at anlægsmyndigheden iværksætter ekspropriation til de formål, der er nævnt i det
foreslåede stk. 2.
i praksis vil ekspropriation til statslige anlæg i henhold til stk. 1 iværksættes ved, at
f.eks. banedanmark eller vejdirektoratet anmoder transportministeren om at bemyndige
kommissarierne ved statens ekspropriationer til at ekspropriere til et konkret formål, jf.
ekspropriationsproceslovens §§ 11 og 14. dette kan f.eks. være til ekspropriation med
det formål at vedligeholde et allerede eksisterende spor eller vej.
…
efter stk. 2, nr. 1 og 2, kan ekspropriation i henhold til stk. 1 ske til nyanlæg af jernba-
ner og udvidelse eller ændring af bestående jernbaneanlæg.
bestemmelserne viderefører gældende ret, jf. § 1, stk. 2, i 1965-loven om ekspropriati-
on. der henvises til bemærkningerne i 1965-loven om ekspropriation.
efter stk. 2, nr. 3, kan ekspropriation i henhold til stk. 1 ske til nyanlæg, udvidelse eller
ændring af veje i forbindelse med anlæg efter nr. 1 og 2.
det foreslås som noget nyt at præcisere i bestemmelsen, at der også kan eksproprieres
til nyanlæg, udvidelse eller ændring af veje i forbindelse med anlæg efter nr. 1 og 2,
uanset at anlægsprojektet har karakter af et jernbaneprojekt. bestemmelsen sigter til den
situation, at en kommune i forbindelse med et anlægsarbejde til et jernbaneanlæg øn-
sker, at der ligeledes foretages arbejder i nærliggende vejanlæg.
med den foreslåede hjemmel præciseres det, at der kan foretages ekspropriation efter de
foreslåede bestemmelser i jernbaneloven til det samlede anlæg. der er ikke tale om
ændring af praksis, men alene en præcisering af forholdet. spørgsmål om finansiering i
sådanne tilfælde skal afklares særskilt mellem anlægsmyndigheden og kommunen.
…
i stk. 4 fastslås det, at ekspropriation efter de foreslåede stk. 1-3 sker efter reglerne i lov
om fremgangsmåden ved ekspropriation vedrørende fast ejendom. ekspropriationspro-
                                              - 9 -
      cesloven beskriver blandt andet den procedure, der følges ved en ekspropriationsbe-
      handling. ekspropriationer, der omfattes af ekspropriationsprocesloven, ledes af kom-
      missarierne ved statens ekspropriationer.”
af lovbekendtgørelse nr. 1161 af 20. november 2008 om fremgangsmåden ved ekspropriation
vedrørende fast ejendom (ekspropriationsprocesloven) fremgår bl.a.:
      ”lovens område
      § 1. lovens regler finder anvendelse ved ekspropriation vedrørende fast ejendom for
      staten eller for koncessionerede selskaber, når der i lovgivningen er hjemlet ekspropria-
      tion til formålet.
      …
      fremgangsmåden
      § 11. anmodning om foretagelse af ekspropriation fremsættes af anlægsmyndigheden
      over for transportministeren.
      …
      § 13. under besigtigelsesforretningen foretager kommissionen en almindelig prøvelse af
      det foreliggende projekt. kommissionen kan herved bestemme, at ekspropriationen kun
      kan gennemføres, såfremt der foretages sådanne ændringer i projektet, som kommissio-
      nen finder nødvendige af hensyn til ejere, andre rettighedshavere, almene interesser el-
      ler anlæggets hensigtsmæssige gennemførelse. kommissionen tager særlig stilling til,
      om der som led i ekspropriationen skal foretages afbrydelser, omlægninger eller etable-
      ringer af vejforbindelser, af vandløb, af adgangsforbindelser til ejendomme eller rest-
      arealer, af ledningsanlæg eller lignende.
      …”
af de almindelige bemærkninger til lovforslaget til ekspropriationsprocesloven (folketingsti-
dende 1963-64, tillæg a, lovforslag nr. 50, sp. 802) fremgår bl.a.:
      ”til afsnit iii
      den statsmyndighed, hvis opgave det er at søge et givet projekt realiseret gennem ek-
      spropriation (anlægsmyndigheden), eller et koncessioneret selskab, der har ekspropriati-
      onsadgang, kan i henhold til den bestående retstilstand normalt ikke frit bestemme,
      hvorledes anlægget i detaljer skal udformes og placeres i marken, samt hvorledes det
      enkelte ekspropriationsindgreb skal udformes. anlægsmyndigheden eller selskabet må –
      i hvert fald ved større anlæg – derimod som regel forelægge projektet til prøvelse for et
      særligt i dette øjemed etableret forvaltningsorgan, normalt sammensat som en kommis-
      sion eller lignende. i konsekvens heraf er det dette særlige organ, som foretager det
      konkrete ekspropriationsindgreb.
      denne fremgangsmåde har fortrinsvis til formål at sikre en i hele samfundets interesse
      hensigtsmæssig udformning af projektet, samt at der ved anlæggets udformning og det
      konkret ekspropriationsindgrebs detaljerede fastlæggelse tages tilbørlige hensyn til ek-
      spropriaternes og andre udenforståendes berettigede interesser. der åbnes ekspropria-
                                              - 10 -
     terne, kommunalbestyrelser og andre, der har en konkret interesse i projektet, en adgang
     til at fremkomme med indsigelser mod dettes udformning, påpege specielle for dem be-
     stående vanskeligheder og få disse synspunkter vurderet af et uafhængigt organ. for at
     en person eller myndighed kan kræve at blive hørt, må der dog kunne anføres en vis til-
     knytning til sagen, idet fremgangsmåden ikke tilsigter at få offentlighedens stillingtagen
     til sagen i al almindelighed belyst. sådanne videregående hensyn varetages ex officio af
     det projektprøvende organ. den vurdering, som foretages, kan resultere i en ændring af
     projektet, såfremt det tilsigtede formål alligevel kan nås, eller i pålæg til anlægsmyndig-
     heden om udførelse af afhjælpningsforanstaltninger til imødegåelse af de ulemper, som
     ekspropriationen påfører de berørte ejendomme.
     ved denne fremgangsmåde opnår man således at have et forum til drøftelse og afgørelse
     af alle de forskellige problemer, som et nyanlægs gennemførelse kan rejse i relation til
     andre samfundsvigtige anlæg, f.eks. de forskellige kommunikationsinteressers tilpas-
     ning til hinanden (f.eks. vej og jernbane) og de kommunale interessers varetagelse over
     for det nytilkommende statsanlæg.
     der må tillægges en sådan projektprøvelse betydelig vægt som middel til sikring af en
     saglig og hensigtsmæssig gennemførelse af en ekspropriationssag. selv om man forud-
     sætter, at anlægsmyndigheden vil tage alle rimelige hensyn til andre almene interesser
     end ekspropriationsformålet og til ekspropriaterne, vil det være formålstjenligt, at der
     eksistere fast formregler om, hvorledes disse andre interesser og synspunkter skal gøres
     gældende og behandles.
     i betragtning af, at der er tale om et efter den bestående samfundsordning alvorligt ind-
     greb i den enkeltes individuelle rådighedssfære, forekommer det naturligt, at en af ek-
     sproprianten uafhængig instans bedømmer de modgående hensyn, der kan fremføres i
     sådanne spørgsmål, og træffer afgørelse om disse.
     lovforslaget hjemler derfor en sådan prøvelse af projektet, jfr. § 13, og må følgelig in-
     stituere de til opgavens løsning nødvendige forvaltningsorganer. opgaven findes i prin-
     cippet at kunne bestrides på samme måde, som det hidtil er sket, efter reglerne i forord-
     ning af 5. marts 1845 og dermed for de fleste statsekspropriationers vedkommende,
     nemlig ved forelæggelse af sagerne for særlige, efter nærmere regler sammensatte
     kommissioner, i lovforslaget benævnt ekspropriationskommissioner, jfr. §§ 5 og 6, ar-
     bejdende under juridisk ledelse og af praktiske grunde med fast kontororganisation, jfr.
     § 4.
     …
     før en sag forelægges en ekspropriationskommission til besigtigelse, må ministeriet for
     offentlige arbejder særligt foretage en prøvelse af, om fornøden lovhjemmel til gennem-
     førelse af de planlagte ekspropriationer foreligger.”
supplerende sagsfremstilling
af høringsudgaven af miljøredegørelsen, esbjerg - lunderskov fra marts 2013, fremgår bl.a.:
     ”broløsninger
     for at kunne etablere køreledningerne og gøre plads til den strømaftager, der er monte-
     ret på togene, kræves en vis frihøjde under broer. ikke alle de eksisterende broer over-
     holder kravet til frihøjde mellem spor og underkant af bro. derfor skal ti af de eksiste-
     rende broer ombygges eller fjernes som vist på kortet.
                                              - 11 -
       ved udskiftning af de berørte broer langs strækningen kan kommunen vælge at anlægge
       en bro og tilstødende vejanlæg, der kan håndtere en anden trafikering end de eksisteren-
       de broer. det kan eksempelvis skyldes ønsker om kørsel med tungere køretøjer eller
       kørsel med højere hastigheder, der stiller øgede krav til broens styrke eller vejens for-
       løb. sådanne forbedringer kræver dog kommunal medfinansiering til projektet.
       …
       estrupvej
       estrupvej er en lokal kommunevej og primær forbindelse mellem askov og esbjergvej.
       forbindelsen er vigtig for vejstrukturen omkring askov/vejen og prioriteres af vejen
       kommune i de fremtidige planer for området.
       grundløsning: vejen hæves, så frirumshøjden for togene forøges. hastigheden på vejen
       vil være den samme som i dag (40 km/t). den nye vej rykkes vest for den eksisterende
       bro.
       alternativ 1: vejen kommune har foreslået, at man lukker broen ved estrupvej og er-
       statter den af en bro ved industrivej vest samt et nyt vejforløb på 1,3 km til estrupvej.
       hastigheden på denne vej vil blive hævet til 70 km/t. der etableres faciliteter til bløde
       trafikanter på broen. denne løsning kræver kommunal medfinansiering. dette alternativ
       er vejen kommunes foretrukne løsning.
       alternativ 2: vejen kommune har desuden – på et tidligt tidspunkt i processen – drøftet
       med banedanmark, hvad det økonomisk og miljømæssigt ville betyde, hvis man kunne
       lukke broen ved estrupvej og erstatte den med en bro ved industrivej vest samt etablere
       et vejforløb på 1,8 km til estrupvej. hastigheden på vejen skulle så hæves til 80 km/t.
       denne løsning ville kræve kommunal medfinansiering. denne løsning er fravalgt af
       vejen kommune.”
vedrørende sneværnsbælte er anført følgende i ekspropriationskommissionens forhandlings-
protokol af 3.-4. december 2013 for besigtigelsesforretningen:
       ”markvej km 14.09
       den eksisterende vejoverføring fra 1921 førte tidligere en markvej over jernbanen.
       markvejen er nedlagt i marken, og vejoverføringen bærer ikke præg af at blive benyttet,
       da den er tilgroet med græs, mos og anden bevoksning.
       …
       del af rampeareal fra matr. nr. 7h ibd. overføres til det tilgrænsende matr. nr. 90a (jern-
       banen) til udfyldning af sneværnsbælte.
       …”
af banedanmarks fortegnelse nr. 2 over ejendomme, der er omfattet af ekspropriationen i
forbindelse med elektrificering af jernbanestrækningen mellem esbjerg og lunderskov, frem-
går, at der i alt skal eksproprieres 20.950 m2 af ny endrupholms ejendom. af dette er 20.765
                                               - 12 -
m2 til etablering af en ny kommunevej mellem industrivej vest og estrupvej, 40 m2 til etable-
ring af en vendeplads og 25 m2 til etablering af en privat fællesvej. endelig eksproprieres 120
m2 til jernbane.
af mail af 2. maj 2014 fra kommissarius til transportministeriet fremgår bl.a.:
       ”på besigtigelsesforretningen oplyste banedanmark og vejen kommune, at man havde
       været i dialog om broernes fremtid. banedanmark havde oplyst til kommunen, at man
       blot ville retablere broerne i deres nuværende udformning. i dialogen havde vejen
       kommune foreslået til banedanmark, at man i stedet opgraderede nogle af broerne til
       tidssvarende trafikale forhold, og i den forbindelse nedlagde de broer, som ikke blev
       anvendt eller fornuftigvis kunne retableres. vejen kommune forslog bl.a. en ny bro med
       ny tilhørende vejforbindelse.
       kommissionen tiltrådte projektet ved besigtigelsesforretningen.
       det er nu oplyst for kommissariatet, at vejen kommune medfinansierer opgraderingen
       af broerne, herunder den nye bro og vejforbindelse. det skyldes at banedanmark alene
       har budgetteret med udgifter til retablering af samtlige broer til eksisterende forhold, et
       såkaldt 0-alternativ. vejen kommune finansierer med ca. 18 mio. kr.
       lodsejer anfører, at det er tale om et rent kommunalt projekt, hvorfor der bør foreligge
       en særlig bemyndigelse til kommissarius herom.
       vejen kommune har i dag telefonisk oplyst at forslaget til banedanmark om bl.a. den
       nye vejforbindelse og bro er udarbejdet i forbindelse med elektrificeringen af jernbanen,
       idet kommunen finder, at en stor del af de eksisterende broer ikke udgør en trafikfor-
       svarlig løsning i det kommunale vejnet.
       kommissariatet skal bede om en vurdering af, hvorvidt der er behov for yderligere eller
       evt. præciserende bemyndigelse til kommissarius om at medtage disse dele af projektet,
       der er indstillet af banedanmark på baggrund af kommunens ønsker og af kommissio-
       nen tiltrådt ved besigtigelsesforretningen.
       ekspropriationsforretningen er planlagt til afvikling den 13. og 14. maj 2014, hvorfor
       jeg skal bede om en tilbagemelding hurtigst muligt.”
af transportministeriets svar til kommissarius af 9. maj 2014 fremgår:
       ”jeg skal hermed vende tilbage med ministeriets umiddelbare holdning i sagen.
       som sagen er oplyst, er de dele af projektet, vejen kommunen har indstillet til ba-
       nedanmark, været en del af det overordnede projekt fra begyndelsen af. de dele af pro-
       jektet med kommunal interesse har således – efter det oplyste – været en del af den for-
       udgående vvm-undersøgelse og således også en del af hele det projekt, der har hjem-
                                                - 13 -
       mel i lov om elektrificering af jernbanen. der er med andre ord ikke tvivl om, at projek-
       tet i sin helhed er et statsligt anlægsprojekt med banedanmark som anlægsmyndighed,
       hvorfor ekspropriationen skal følge de retningslinjer, der er beskrevet i lov om frem-
       gangsmåden ved ekspropriation af fast ejendom.
       vejen kommunes medfinansiering vurderes ikke at rykke ved det udgangspunkt, da en
       evt. fordyrelse af de af kommunen indstillede del-projekter vil afholdes af banedan-
       mark, jf. den indgåede samarbejdsaftale mellem banedanmark og vejen kommune. det
       er derfor den samlede vurdering, at der ikke er behov eller grundlag for særskilte be-
       myndigelser ud over dem, der allerede er afsendt.”
anbringender
ny endrupholm har anført navnlig, at beslutningen om ekspropriation er ulovlig og ugyldig,
idet der ikke er hjemmel til ekspropriationen i elektrificeringslovens § 13. efter denne lov er
transportministeren bemyndiget til ved ekspropriation at erhverve de arealer og ejendomme
mv., der er nødvendige for gennemførelsen af elektrificeringen af jernbanestrækninger.
formålet med elektrificeringsloven var i øvrigt at styrke den kollektive trafik og skabe et al-
ternativ til den individuelle trafik med fokus på miljøet. lovgiver har derfor ikke med loven
tilsigtet at skabe hjemmel til at forfølge mål, der er fuldstændig i strid med disse målsætnin-
ger.
prøvelsesintensiteten er skærpet i en situation som den foreliggende, fordi der er tale om prø-
velse efter grundlovens § 73, stk. 3, af hjemlen til en administrativ ekspropriationsbeslutning.
i forbindelse med planlægningen af elektrificeringen udarbejdede banedanmark en ”grund-
løsning”, som ville være tilstrækkelig til at opfylde kravene til elektrificeringsprojektet.
grundløsningen gik ud på, at banedanmark skulle hæve en eksisterende bro på estrupvej for
at få plads til elektrificeringsudstyr mv. efter høring af vejen kommune blev det besluttet at
lukke broen på estrupvej og erstatte den med en ny bro ved industrivej vest samt at anlægge
et nyt vejforløb på ca. 1,4 km til estrupvej.
vej- og broprojektet blev valgt af vejen kommune, hvilket i sig selv indikerer, at det ikke
hører hjemme i elektrificeringsloven eller har været nødvendigt for elektrificeringsprojektet.
den efter ekspropriationen vedtagne jernbanelov, lov nr. 686 af 28. maj 2015, hjemler ek-
spropriation til veje ”i forbindelse” med jernbaneanlæg. elektrificeringsloven, der også er
                                               - 14 -
ændret efter jernbaneloven, må imidlertid anses for lex specialis i forhold til jernbaneloven.
lovgiver har ikke ønsket, at jernbaneloven skulle erstatte elektrificeringsloven, men at den
skulle gælde ved siden af denne.
elektrificeringslovens § 13, hvorefter indgrebet skal være ”nødvendigt for gennemførelsen af
elektrificeringen”, er langt snævrere end jernbanelovens ekspropriationshjemmel, som kun
kræver ”forbindelse med”. det gælder, selv om det i forarbejderne er angivet, at der er tale om
en videreførelse af praksis efter 1965-loven.
etableringen af en kommunevej ved ekspropriation kræver en anden politisk proces end et
statsligt jernbaneprojekt, og ekspropriationen skulle være sket efter reglerne i vejloven. da
der ubestridt hverken foreligger en anmodning eller en tilladelse efter den dagældende vejlovs
§ 46, stk. 3, til at behandle vejprojektet efter ekspropriationsprocesloven, er der tale om et
ulovligt kompetenceskifte, der medfører ekspropriationsaktens ugyldighed.
fremgangsmåden har også berøvet ny endrupholm en normal administrativ prøvelsesadgang,
hvilket bør skærpe bedømmelsen af ekspropriationsbeslutningens lovlighed og gyldighed.
da det kan lægges til grund, at banedanmark alene har eksproprieret til anlæg af et nyt vejfor-
løb til fordel for vejen kommune, er ekspropriationen sket i strid med det organisatoriske
specialitetsprincip, hvorefter det ikke tilkommer banedanmark at varetage kommunens vejtra-
fikplanlægning. ekspropriationen er derfor ugyldig som følge af varetagelse af usaglige hen-
syn.
der er mulighed for at gennemføre det statslige elektrificeringsprojekt og et eventuelt kom-
munalt vejprojekt i en koordineret proces, jf. eksempelvis vejlovens § 94, stk. 2 (tidligere
§ 46, stk. 3). dette er praktisk og sædvanligt, men hele ideen med dette er, at hver anlægs-
myndighed må finde sit eget hjemmelsgrundlag. muligheden for den koordinerede proces
understreger, at der omvendt ikke er mulighed for at lade et kommunalt vejprojekt som det
foreliggende indgå i en integreret proces med elektrificeringsprojektet og anvende elektrifice-
ringslovens § 13 som grundlag for ekspropriationen for hele projektet.
                                              - 15 -
i denne sag er kommunens ønsker til vej og bro indeholdt i projektet, men alligevel kostede
det vejen kommune omkring 18 - 20 mio. kr. der er således tale om, hvad man kunne kalde
en ”blandet proces”, hvortil der ikke er hjemmel, uanset om banedanmark mener, at andet var
upraktisk, jf. projektleder henry nissen martensens forklaring.
såfremt højesteret finder, at hjemmelskravet er opfyldt, gøres det gældende, at ekspropriatio-
nen ikke har været nødvendig for gennemførelsen af elektrificeringsprojektet. da elektrifice-
ringen af jernbanestrækningen ikke krævede etablering af en ny forbindelsesvej, og da den
ikke er den mindst indgribende løsning for ny endrupholm, er ekspropriationen i strid med
proportionalitetsprincippet. ekspropriationsbeslutningen er derfor ulovlig og ugyldig. hertil
kommer at banedanmark ikke har løftet bevisbyrden for, at de øvrige ekspropriations-
betingelser er opfyldt, herunder kravet om aktualitet.
ekspropriationsbeslutningen må også tilsidesættes som følge af væsentlige tilblivelsesmang-
ler, idet hverken transportministeriet eller ekspropriationskommissionen har foretaget den
forudsatte retlige prøvelse af hjemmelsgrundlaget, ligesom ekspropriationskommissionen ikke
har foretaget en vurdering af, hvorvidt der var lokalplanpligt.
vedrørende ekspropriation til sneværn gøres det gældende, at indgrebet er sket i strid med
banedanmarks egen praksis for valg af hjemmel, hvilket i sig selv medfører ekspropriationens
ulovlighed og ugyldighed. formålet med ekspropriationen er ikke tilgodeset i elektrificerings-
loven, og ekspropriationen er derfor sket i strid med det materielle specialitetsprincip.
hvis formålet med ekspropriationen har været at udfylde sneværnsbæltet, har banedanmark
heller ikke godtgjort, at det er proportionalt at ekspropriere, og at man ikke kunne nøjes med
at pålægge en servitut om beplantning eller indgå aftale herom med ny endrupholm.
banedanmark har anført navnlig, at elektrificeringslovens § 13, stk. 1, udgør fornødent hjem-
melsgrundlag for den gennemførte ekspropriation.
elektrificeringsloven er en generel rammelov for projektering og anlæggelse af elektrificering
af de danske statsbaner. loven udgør således retsgrundlaget for projektering og anlæggelse af
elektrificeringsarbejder på strækninger, der efterfølgende opnår politisk godkendelse og bevil-
                                                - 16 -
lingsmæssige rammer. loven forudsætter dermed, at det ikke er nødvendigt at vedtage en
særskilt anlægslov hver gang, der bliver indgået politisk aftale om at elektrificere bestemte
strækninger.
elektrificeringsprojektet hviler på transportministeriets godkendelse i henhold til elektrifice-
ringslovens § 4, stk. 1.
det følger hverken af loven eller lovens forarbejder, at der alene er hjemmel til ekspropriation
af arealer, der har en direkte og naturlig tilknytning til elektrificeringen, som byretten lagde til
grund. ekspropriationshjemlen i § 13 er ikke knyttet snævert til en bestemt arbejdsopgave i et
elektrificeringsprojekt (selve elektrificeringen), men til gennemførelsen af projektet, således
som det nu engang udformes og godkendes af transportministeren. det fremgår endvidere af
forarbejderne til loven, at der bl.a. vil blive behov for omlægning af veje.
elektrificering af jernbanestrækningen mellem esbjerg og lunderskov har krævet nye broer
flere steder langs hele strækningen, herunder ved estrupvej. allerede det forhold, at nye broer
skal være ca. en meter højere i forhold til de eksisterende broanlæg på grund af kørestrømsan-
lægget, gør det påkrævet at udføre store vejarbejder og ekspropriationer i den forbindelse blot
for at få et eksisterende vejanlæg til at passe med en ny bro på samme placering som den fjer-
nede bro. banedanmark har herefter som forudsat ved elektrificeringslovens § 1 udformet
projektet på en måde, der varetager de samfundsmæssige interesser omkring banekrydsninger
mest hensigtsmæssigt. banedanmark lagde sig ikke på forhånd fast på bestemte løsninger,
men forsøgte derimod fra starten at imødekomme kommunernes ønsker i forhold til midlerti-
dig og fremtidig krydsende trafikafvikling, således som det er forudsat i elektrificeringsloven.
omlægningen af den eksisterende estrupvej og etablering af den nye forbindelsesvej, skov-
gårdsvej, har den fornødne forbindelse med elektrificeringsprojektets gennemførelse.
som anført af landsretten forudsætter elektrificeringsloven, at kommunens ønsker til arbejder
enten kan gennemføres som led i det godkendte elektrificeringsprojekt eller uden for elektrifi-
ceringsprojektet.
                                               - 17 -
det, der er anført i lovforarbejderne om, at kommunerne skal sørge for det fornødne plan-
grundlag, tager sigte på den situation, at kommunernes arbejder ikke er en del af det projekt,
som transportministeren har godkendt. når kommunernes arbejder integreres i elektrifice-
ringsprojektet og omfattes af transportministerens godkendelse, som det er tilfældet i denne
sag, omfattes projektet derimod af den almindelige regel i elektrificeringslovens § 4, stk. 3,
hvorefter de involverede kommuner skal ændre kommuneplanlægningen i overensstemmelse
med ministerens godkendelse.
hvis kommunens forslag medfører øgede udgifter, fremgår det videre af forarbejderne, at
kommunen skal medfinansiere elektrificeringsprojektet tilsvarende, og det er således ikke i
strid med elektrificeringsloven, at vejen kommune har gjort dette.
det skal ved bedømmelsen af hjemmelsspørgsmålet også indgå, at ekspropriationskommissi-
onen i forbindelse med besigtigelsesforretningen skal foretage en prøvelse af det forelagte
projekt. ekspropriationskommissionens projektprøvelse indebærer, at kommissionen særligt
tager stilling til, om der som led i ekspropriationen skal foretages afbrydelser, omlægninger
eller etableringer af vejforbindelser, jf. ekspropriationsproceslovens § 13, stk. 1, 2. pkt.
af lovforarbejderne til ekspropriationsproceslovens § 13, stk. 1, fremgår bl.a., at projektprø-
velsen er et middel til at sikre en saglig og hensigtsmæssig gennemførelse af en ekspropriati-
onssag, hvor kommissionen også skal tage hensyn til kommunernes interesser og hensyn til en
tilpasning af forskellige kommunikationsinteresser, f.eks. vej og jernbane.
ny endrupholms synspunkter om specialitetsprincipper er allerede af den grund irrelevante,
da der ikke er inddraget hensyn, som ikke kan og skal tilgodeses af ekspropriationskommissi-
onen i afvejningen af to myndigheders og to infrastrukturanlægs interesser over for hinanden.
kommissionen har foretaget projektprøvelsen efter ekspropriationsproceslovens § 13, stk. 1,
og det forhold, at ekspropriationskommissionen efter besigtigelsesforretningens afholdelse
rettede henvendelse til transportministeriet og spurgte ind til kommissionens bemyndigelse
til at gennemføre ekspropriationen, ændrer ikke herved.
                                                - 18 -
den foretagne ekspropriation opfylder endvidere kravet om nødvendighed og aktualitet og det
heri indeholdte forvaltningsretlige proportionalitetsprincip.
ny endrupholm har ikke påvist, at anlægget kunne være tilvejebragt uden ekspropriation,
eller at der er afstået et større areal, end det lovlige ekspropriationsformål tilsiger. ny en-
drupholm har endvidere ikke påvist, at arealafståelsen skaber gener for ny endrupholm, der
står i et sådant misforhold til de samfundsmæssige interesser i ekspropriationen, at denne
skulle være i strid med nødvendighedskravet.
vedrørende den subsidiære påstand om sneværn bemærkes, at ekspropriationen er sket til
udfyldning af sneværnsbæltet langs jernbanen. da fjernelsen af markvejsbroen i forbindelse
med elektrificeringen skabte behov for at udfylde sneværnsbæltet, er ekspropriationen lovlig
efter elektrificeringslovens § 13.
når der kan gennemføres ekspropriation efter flere lovbestemmelser, er eksproprianten (an-
lægsmyndigheden) som udgangspunkt berettiget til at vælge den hjemmel, der konkret passer
bedst. uanset at den almindeligt anvendte hjemmel til etablering af sneværnsbælter langs
jernbaner er jernbaneloven, har banedanmark været berettiget til at gennemføre den omhand-
lede ekspropriation efter elektrificeringsloven.
vejen kommune har tilsluttet sig banedanmarks synspunkter og har anført navnlig, at ek-
spropriationskommissionens afgørelse er lovlig og gyldig og har hjemmel i elektrificeringslo-
vens § 13.
elektrificeringsloven giver hjemmel til, at der kan etableres løsninger, som er færdselsmæs-
sigt hensigtsmæssige, og der kan ske ekspropriation til ændring af vejføringen, der bringer
broer og veje op til nutidig standard.
der er ikke tale om et ulovligt kompetenceskifte, som kan medføre ekspropriationens ugyl-
dighed. elektrificeringsloven indeholder hjemmel til, at et kommunalt anlægsarbejde kan
gennemføres som et integreret led i elektrificeringsprojektet. kun hvis et kommunalt anlægs-
arbejde ikke gennemføres integreret med elektrificeringsprojektet, skal hjemlen til ekspropria-
tion søges uden for elektrificeringsloven.
                                                - 19 -
den kommunale beslutningsproces er ikke omgået, da sagen har været politisk behandlet i
vejen kommune. det er ikke en gyldighedsbetingelse for gennemførelse af ekspropriation
med hjemmel i elektrificeringsloven, at der var tilvejebragt en lokalplan. kommunernes sæd-
vanlige planlægningskompetence i henhold til planloven viger, når kommunen er involveret
via et integreret projekt. dette følger af elektrificeringslovens § 4. ekspropriationskommissi-
onen skulle heller ikke foretage nogen prøvelse af, om projektet kunne rummes inden for
kommuneplanen, idet kommunen efterfølgende skulle vedtage eventuelle fornødne kommu-
neplantillæg. projekter, der godkendes af ministeriet, kræver ingen supplerende kommunal
godkendelse af planretlig karakter.
højesterets begrundelse og resultat
sagens hovedspørgsmål er, om banedanmark har haft hjemmel i elektrificeringslovens § 13
til at gennemføre ekspropriation af en del af ny endrupholm a/s’ ejendom i forbindelse med
elektrificering af jernbanestrækningen esbjerg-lunderskov.
ekspropriation til veje mv.
tre dommere – thomas rørdam, vibeke rønne og hanne schmidt – udtaler:
efter elektrificeringslovens § 13, stk. 1, jf. § 1, kan transportministeren ved ekspropriation
erhverve de arealer og ejendomme mv., der er nødvendige for gennemførelsen af elektrifice-
ring af statslige jernbanestrækninger.
det fremgår af forarbejderne, at elektrificeringsloven er en rammelov, som ikke vil blive fulgt
op af en anlægslov for de konkrete jernbanestrækninger. om baggrunden herfor er anført, at
arbejdet med elektrificering er knyttet meget tæt til eksisterende jernbanestrækninger, og at
elektrificeringsarbejdet derfor vil have mindre indgribende karakter.
det fremgår endvidere af forarbejderne, at elektrificeringsloven giver hjemmel til tvangsmæs-
sigt at erhverve de fornødne arealer til brug for elektrificeringen af jernbanestrækninger, og at
ekspropriation kun kan ske, hvis det er ”nødvendigt” at erhverve de pågældende arealer ”for
at kunne gennemføre elektrificeringen”. det anføres, at der vil være behov for at inddrage
                                               - 20 -
arealer til opsætning af kørestrømsmaster og fordelerstationer, og at en række vejbærende
broer skal erstattes af nye broer, ligesom der er ”behov for … omlægning af skærende veje.”
i forarbejderne er endvidere beskrevet en ”koordineret proces” med elektrificeringsprojektet,
hvor en kommune kan vælge at foretage ændringer i et elektrificeringsprojekt mod at afholde
merudgifterne og selv sørge for eventuelt fornødent plangrundlag.
efter vores opfattelse må bemærkningerne om den koordinerede proces forstås således, at en
projektændring, som skal tilgodese andre formål end elektrificering, forudsætter, at det for-
nødne plangrundlag og eventuel ekspropriation tilvejebringes med hjemmel i den lovgivning,
der vedrører disse formål.
vi finder herefter, at det forhold, at ministeren har godkendt et elektrificeringsprojekt med et
integreret kommunalt vejprojekt, ikke i sig selv medfører, at der er hjemmel til ekspropriation
til vejarealet i elektrificeringslovens § 13.
høringsudgaven af miljøredegørelsen, esbjerg - lunderskov fra marts 2013, indeholder flere
løsningsforslag vedrørende broen ved estrupvej. efter den løsning, der betegnes grundløsnin-
gen, hæves vejen, og den nye vej rykkes vest for den eksisterende bro. det fremgår videre, at
vejen kommune som alternativ løsning foreslog at fjerne broen ved estrupvej og erstatte den
med en bro ved industrivej vest samt at etablere et nyt vejforløb på 1,3 km til estrupvej.
denne løsning krævede kommunal medfinansiering og var kommunens foretrukne løsning.
af den endelige miljøredegørelse fra juli 2013 fremgår, at grundløsningen blev fravalgt til
fordel for den alternative løsning, som opfyldte kommunens ønsker.
det fremgår af et referat af ekspropriationskommissionens besigtigelsesforretning den 3. og 4.
december 2013, at kommissionen besluttede at tiltræde banedanmarks forslag vedrørende
nedlæggelse af jernbanebroen ved estrupvej og etablering af en ny forbindelsesvej. kommis-
sionen lagde herved vægt på, at den nye forbindelsesvej er en hensigtsmæssig løsning for at
sikre den fremtidige trafikafvikling på tværs af jernbanen, og at der er tale om en forbindel-
sesvej, hvorfra der er forberedt tilslutning til kommunens øvrige vejnet.
                                                - 21 -
under henvisning hertil og til vidnet henry nissen martensens forklaring lægger vi til grund,
at grundløsningen, der er beskrevet i miljøredegørelsen fra juli 2013, var tilstrækkelig til at
gennemføre elektrificeringsprojektet, og at valget af det alternative projekt skete af hensyn til
kommunens ønsker vedrørende trafikafvikling i området.
vi finder, at ekspropriation til opfyldelse af dette mere vidtgående projekt med ændret vejfø-
ring, som var mere arealkrævende end grundløsningen, ikke kunne ske med hjemmel i elektri-
ficeringslovens § 13, stk. 1. ekspropriation til etablering af en ny kommunevej, privat fæl-
lesvej og vendeplads, i alt 20.830 m2, er derfor ikke gyldigt foretaget.
dommerne jon stokholm og lars apostoli udtaler:
efter elektrificeringslovens § 13, stk. 1, jf. § 1, kan transportministeren ved ekspropriation
erhverve de arealer og ejendomme mv., der er nødvendige for ”gennemførelsen af elektrifice-
ringen af statslige jernbanestrækninger”. det fremgår af lovens forarbejder, at gennemførelsen
af elektrificeringen af jernbanestrækninger ikke alene omfatter det fornødne til etablering af
eldrift på de pågældende jernbanestrækninger, men også foranstaltninger, som har tæt forbin-
delse hermed, herunder erstatning af en række vejbærende broer med nye broer og omlægning
af skærende veje. efter vores opfattelse må det anses for forudsat, at den del af elektrifice-
ringsprojektet, som angår vejbærende broer og omlægning af skærende veje, gennemføres i
tæt samarbejde med vejmyndighederne, som varetager hensynet til vejtrafikken de berørte
steder.
vi finder det herefter i overensstemmelse med loven, at hensynet til vejtrafikken inddrages i
overvejelserne om den endelige fastlæggelse af elektrificeringsprojektet i de tilfælde, hvor
etablering af køreledninger mv. nødvendiggør nedlæggelse af vejbærende broer. sådanne
hensyn kan begrunde, at der i forbindelse med nødvendig nedrivning af en bro foretages en
mindre omlægning af den skærende vej, således at en ny vejbærende bro ikke nødvendigvis
etableres det samme sted, men flyttes af hensyn til hensigtsmæssig afvikling af vejtrafikken i
det pågældende område. etablering af en kortere, men nødvendig forbindelsesvej til den nye
bro kan derfor også indgå i elektrificeringsprojektet og skal ikke nødvendigvis gennemføres
som et selvstændigt projekt efter reglerne i vejloven i en koordineret proces med elektrifice-
ringsprojektet, selv om dette også havde været en mulighed.
                                             - 22 -
i det foreliggende tilfælde er der enighed om, at elektrificering af jernbanen ikke ville være
mulig uden nedrivning af den gamle vejbro over banen ved estrupvej. endvidere er der enig-
hed om, at opførelse af en ny vejbærende bro nødvendiggjorde ekspropriation, uanset om den
nye bro måtte blive etableret på estrupvej, eller om den blev flyttet mod øst som sket af hen-
syn til hensigtsmæssig afvikling af vejtrafikken i området.
på den anførte baggrund er det efter vores opfattelse i overensstemmelse med lovens ordning,
at banedanmark efter ønske fra vejen kommune af hensyn til vejtrafikken i området har truf-
fet beslutning om at nedlægge den vejbærende bro på estrupvej og etablere en ny bro over
jernbanen ca. 900 meter øst for den gamle bro. ændringerne er derfor med rette integreret i
elektrificeringsprojektet, som er godkendt af transportministeren, og det samme gælder be-
slutningen om at etablere en kortere ny forbindelsesvej til den nye bro.
det er uden betydning for ekspropriationens lovlighed, at der ikke foreligger nogen lokalplan
om etableringen af den nye bro over banen samt forbindelsesvejen hen over ny endrupholms
marker, allerede fordi elektrificeringen går forud for planlovens bestemmelser, jf. elektrifice-
ringslovens § 4 og punkt 3.2 i bemærkningerne til lovforslaget.
herefter og i øvrigt af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder vi, at ekspropriationen
til veje mv. er lovlig.
ekspropriation til sneværn
alle dommere udtaler herefter:
det fremgår af ekspropriationskommissionens forhandlingsprotokol vedrørende ekspropriati-
on af 120 m2 af matr.nr. 7 h til sneværn, at en bro over jernbanen i forlængelse af en markvej
fjernes, og at en del af rampearealet overføres til et tilgrænsende matrikelnummer (jernbanen)
til udfyldning af et sneværnsbælte. det fremgår videre, at ekspropriationskommissionen vur-
derede, at det var nødvendigt at ekspropriere det nævnte areal til brug for udfyldning af sne-
værnsbæltet.
                                               - 23 -
parterne er enige om, at markvejsbroen skulle fjernes som led i elektrificeringsprojektet. hø-
jesteret finder, at fjernelse af broen med tilhørende rampeareal medførte behov for at udfylde
det hul i sneværnsbæltet, der opstod herved. imødekommelse af dette behov ved den skete
ekspropriation ligger inden for lovens formål og går ikke videre end påkrævet. ekspropriatio-
nen af de 120 m2 var derfor lovlig, jf. elektrificeringslovens § 13, stk. 1.
konklusion og sagsomkostninger
der træffes afgørelse efter stemmeflertallet, således at banedanmarks subsidiære påstand ta-
ges til følge.
banedanmark skal for byret, landsret og højesteret betale sagsomkostninger med i alt
386.093,76 kr., heraf 360.000 kr. til dækning af udgifter til advokat, 10.000 kr. til dækning af
retsafgift og 16.093,76 kr. til dækning af udgifter til tryk af kortmateriale.
                                       thi kendes for ret:
banedanmark skal anerkende, at den af ekspropriationskommissionen den 14. maj 2014 truf-
ne beslutning om ekspropriation vedrørende ny endrupholm a/s’ ejendom matr.nr. 10 ah,
vejen by, vejen, beliggende estrupvej 8, 6600 vejen og matr.nr. 4 d, 2 cg, 4 bg og 4 ag,
askov by, malt, beliggende estrupvej 8, 6600 vejen, er ugyldig.
banedanmark frifindes for påstanden om, at ekspropriationsbeslutningen vedrørende ny en-
drupholm a/s’ ejendom vedrørende 120 m2 areal fra matr.nr. 7 h, vejen by, vejen, til
udvidelse af eksisterende jernbaneareal, er ugyldig.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal banedanmark inden 14 dage efter
denne højesteretsdoms afsigelse betale 386.093,76 kr. til ny endrupholm a/s.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                       afsagt mandag den 8. september 2014
sag 293/2013
(1. afdeling)
dupont nutrition biosciences aps
og
danisco us inc.
(advokat nicolai lindgreen for begge)
mod
novozymes a/s
(advokat sture rygaard)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 29. november 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, jon stokholm, michael rekling,
kurt rasmussen og lars apostoli.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanterne, dupont nutrition biosciences aps og danisco us inc., har påstået sø- og
handelsrettens dom ophævet og sagen hjemvist til fornyet behandling af sagens realitets-
spørgsmål ved sø- og handelsretten.
indstævnte, novozymes a/s, har påstået stadfæstelse.
anbringender
dupont nutrition biosciences aps (herefter dupont) og danisco us inc. (herefter danisco)
har navnlig anført, at betingelserne for at tage deres ugyldighedspåstand under realitetsbe-
handling er opfyldt, og at det derfor er med urette, at sø- og handelsretten har afvist sagen.
                                                - 2 -
sagen angår ikke prøvelse af en forvaltningsafgørelse, som endnu ikke er truffet, men er
derimod alene et anerkendelsessøgsmål, hvis rækkevidde er begrænset til de private parter i
den konkrete sag. en dom i overensstemmelse med dupont og daniscos påstand vil derfor
hverken få virkning for den europæiske patentmyndighed (epo) eller udenforstående tred-
jemænd.
dupont og danisco har retlig interesse i søgsmålet, da det har til formål at afklare en konkret
og aktuel konflikt med novozymes, som selv har givet anledning til konflikten ved at påbe-
råbe sig patentansøgningen som grundlag for både forbud og erstatning i den verserende sag
ved sø- og handelsretten (justifikationssagen t-5-11), som for tiden er udsat på udfaldet af
sagen om berettigelsen til det patent, der er ansøgt om (sø- og handelsrettens sag t-10-12).
berettigelsessagen er berammet til hovedforhandling i sø- og handelsretten i oktober 2014,
og det må forventes, at patent vil blive udstedt af epo straks efter afgørelsen af denne sag, og
at novozymes umiddelbart herefter vil søge patentet håndhævet med forbud mod dupont og
danisco, hvis novozymes er berettiget til patentet.
dupont og danisco er af den opfattelse, at patentet, som novozymes har ansøgt om, vil være
ugyldigt, og at et forbud på grundlag af dette patent derfor også vil være uberettiget. de har
behov for at kunne afværge et sådant forbud, og det er netop med dette formål, ugyldigheds-
sagen er anlagt.
den 11. september 2012 gav epo meddelelse til novozymes om, at man havde til hensigt at
udstede patentet på baggrund af patentansøgningen med de ændrede patentkrav, og det må
derfor anses for sikkert, at der vil blive udstedt et patent i overensstemmelse hermed. den
eneste grund til, at patentet endnu ikke er udstedt, er berettigelsessagen ved sø- og handels-
retten. den har således givet anledning til, at udstedelsen af patentet er stillet i bero. også af
denne grund er det klart, at konflikten mellem parterne om patentets gyldighed har en sådan
aktualitet, at dupont og danisco har fornøden retlig interesse i sagens fremme.
da de almindelige civilprocessuelle betingelser for at tage sagen under realitetsbehandling er
opfyldt, må det være en betingelse for afvisning af søgsmålet, at der i patentloven eller den
europæiske patentkonvention (epk) findes regler, der er til hinder for en sådan realitetsbe-
handling. denne betingelse er ikke opfyldt, idet ingen af de regler, novozymes har påberåbt
sig, finder anvendelse i den foreliggende situation, hvor der netop ikke er tale om prøvelse af
                                                  - 3 -
et allerede udstedt patent eller indsigelse om, at patentudstedelse ikke kan finde sted. der er
heller intet til hinder for et resultat, der betyder, at et udstedt patent er gyldigt i forhold til
nogle, men ikke i forhold til andre.
novozymes a/s (herefter novozymes) har navnlig anført, at sagen med rette er afvist, da du-
pont og danisco er uden retlig interesse i søgsmålet. i realiteten ønsker de således domstols-
prøvelse af en forvaltningsafgørelse, som endnu ikke er truffet, og det er der ikke hjemmel til.
sagen angår betingelserne for udstedelse af et gyldigt patent, og appellanternes indsigelser
imod patentet er de samme, som epo har behandlet i patentsagen. såvel appellanterne som
alle andre kan anfægte gyldigheden af patentet ved at klage til epo’s appelkamre, og de kan
anlægge ugyldighedssag ved de nationale domstole – men ikke før patentet er udstedt, jf. epk
artiklerne 99, 115 og 138 samt patentlovens §§ 21, 52 og 61. det følger således både af de
almindelige civilprocessuelle regler om betingelserne for retlig interesse og af de særlige reg-
ler om prøvelse af patenters gyldighed, at domstolsprøvelse er udelukket i den foreliggende
situation, hvor der endnu ikke er truffet afgørelse om udstedelse af patentet.
det kan ikke føre til et andet resultat, at epo den 11. september 2012 har tilkendegivet, at
man har til hensigt at udstede et patent. for det første er denne tilkendegivelse ikke bindende
for epo, og for det andet har dupont og danisco selv ved at anlægge sagen om berettigelsen
til det ansøgte patent skabt tvivl om, hvorvidt det i givet fald er novozymes, der er berettiget
til patentet. det er netop med den begrundelse, at epo har stillet sagen om udstedelse af pa-
tentet i bero på udfaldet af sagen om berettigelsen til patentet. i hvert fald i den foreliggende
situation, hvor det som følge af sagen om berettigelsen ikke engang kan anses for sikkert, at
retten til patentet tilkommer novozymes, og hvor patentet endnu ikke er udstedt, skal en sag
mod novozymes om gyldigheden af patentet afvises.
dupont og danisco er af de nævnte grunde henvist til at afvente udfaldet af sagen om beretti-
gelsen til patentet og epo’s eventuelle efterfølgende udstedelse af patentet, inden de har mu-
lighed for domstolsprøvelse af en påstand om, at patentet er ugyldigt. de er således ikke stillet
anderledes end alle andre, der måtte frygte virkningen af et kommende patent, og deres mu-
ligheder for at varetage deres interesser er fuldt tilgodeset ved de instrumenter, som i øvrigt
står til rådighed for enhver, som måtte anse et kommende patent for ugyldigt. appellanterne
har heller ikke et særligt behov for domstolsprøvelse, før sagen om retten til patentet er af-
gjort, og patentet er udstedt.
                                                - 4 -
retsgrundlaget
den europæiske patentkonventions artikel 99, stk. 1, er sålydende:
       ”article 99
       opposition
       (1) within nine months of the publication of the mention of the grant of the european
       patent in the european patent bulletin, any person may give notice to the european pa-
       tent office of opposition to that patent, in accordance with the implementing regula-
       tions. notice of opposition shall not be deemed to have been filed until the opposition
       fee has been paid.”
i konventionens artikel 115 hedder det:
       ”article 115
       observations by third parties
       in proceedings before the european patent office, following the publication of the eu-
       ropean patent application, any third party may, in accordance with the implementing
       regulations, present observations concerning the patentability of the invention to which
       the application or patent relates. that person shall not be a party to the proceedings.”
patentlovens § 76 er sålydende:
       ”§ 76. europæisk patent anses for meddelt, når den europæiske patentmyndighed har
       bekendtgjort sin afgørelse herom. det har samme virkning som patent meddelt af pa-
       tentmyndigheden her i landet og er undergivet samme bestemmelser som sådant patent,
       medmindre andet fremgår af §§ 77-90.”
i patentlovens § 21, stk. 1, hedder det:
       ”§ 21. enhver er berettiget til over for patentmyndigheden at fremsætte indsigelse mod
       et meddelt patent. indsigelsen skal være begrundet og være kommet frem til patentmyn-
       digheden inden 9 måneder fra bekendtgørelsen af patentmeddelelsen. med indsigelsen
       skal følge det fastsatte gebyr.”
i forarbejderne til patentlovens § 21, stk. 1, er anført følgende (folketingstidende 1992-93, l
8, tillæg a, sp. 262-63 og sp. 273-74):
                                          - 5 -
”3. indsigelse efter patentudstedelse
forslaget om, at indsigelse først kan ske efter patentudstedelse, skal ses i sammenhæng
med, at der kun nedlægges indsigelse vedrørende ca. 2% af samtlige fremlagte ansøg-
ninger. indsigelsesperioden er i dag 3 måneder. dette medfører en forsinkelse i udste-
delsen af patenter i almindelighed. ved at lægge indsigelsesperioden efter patentudste-
delsen opnås således en hurtigere patentudstedelse. dette kan ske uden at forringe rets-
sikkerheden. indsigelsesfristen foreslås forlænget til 9 måneder. de grunde, indsigelse
skal kunne støttes på, er i det væsentlige de samme, som i dag kan danne grundlag for
indsigelse eller ugyldigkendelse, typisk at opfindelsen ikke er patenterbar, fordi den
mangler nyhed eller ikke har fornøden opfindelseshøjde.
forslaget indebærer samtidig en række forenklinger af de administrative sagsgange i
patentdirektoratet. endvidere vil proceduren i danmark blive bragt på linie med patent-
udstedelsesproceduren i den europæiske patentkonvention og i flere andre industri-
lande, herunder tyskland, samt med forslaget til den kommende patentlovsharmonise-
ringstraktat, der er under udarbejdelse i wipo.
…
til § 21
efter stk. 1 kan indsigelse først fremsættes, når der er udstedt et patent. herefter kan en-
hver nedlægge indsigelse. dette gælder enhver fysisk eller juridisk person, og uanset
hvor de bor eller er hjemmehørende. ifølge forslaget kan patenthaveren også selv ned-
lægge indsigelse. patenthaveren kan herved søge at undgå en truende ugyldigkendelses-
sag, der ofte kan være væsentligt mere bekostelig.
så længe indsigelse kan indgives eller er under behandling, kan der ikke indgives begæ-
ring om administrativ omprøvning, jf. forslagets nr. 19 (§ 53 b, stk. 1, sidste pkt.).
indsigelsesfristen foreslås forlænget til 9 måneder i stedet for de gældende 3 måneder.
fristen regnes fra den dag, hvor patentmeddelelsen bekendtgøres. efter forslagets nr. 2
(§ 20) falder tidspunktet for selve patentmeddelelsen og bekendtgørelsen heraf sammen.
baggrunden for forlængelsen af indsigelsesfristen er, at 3 måneder ofte er for kort tid
dels til at fremskaffe teknisk kompliceret litteratur og anden dokumentation til brug for
overvejelsen af, om der skal fremsættes indsigelse, dels til udarbejdelsen af indsigelsen.
forslaget medfører, at en indsigelsesfrist og eventuel nedlæggelse af indsigelse ikke
længere vil kunne forhale patentudstedelsen. under hensyn til den hermed forbundne
arbejdsbelastning i patentdirektoratet foreslås nedlæggelse af indsigelse belagt med et
gebyr. dette er i overensstemmelse med den europæiske patentkonventions system.
som noget nyt foreslås det fastsat i stk. 2, hvilke grunde en indsigelse kan støttes på. de
svarer dels til de grunde, som kendes i den europæiske patentkonvention og i flere lan-
des nationale ret, som er harmoniseret hermed, dels i alt væsentligt til gældende dansk
praksis samt de grunde, som efter § 52, stk. 1, nr. 1-3, kan føre til et patents ugyldig-
kendelse ved dom. som hidtil kan indsigelse ikke støttes på, at der skulle være begået
procedurefejl, eller at patentet lider af formelle mangler.
i stk. 3 foreslås det, at patentdirektoratet skal bekendtgøre, at en indsigelse er indleveret.
bekendtgørelse er nødvendig af hensyn til tredjemand, som har interesse i at vide, om
                                                 - 6 -
       patentet med sikkerhed opretholdes fuldt ud i det foreliggende omfang. meddelelsen har
       bl.a. betydning for den, der eventuelt ønsker at erhverve patentet, opnå en licensret til
       patentet eller f.eks. acceptere det som sikkerhed for ydelse af lån.”
i patentlovens § 61 hedder det:
       ”§ 61. i sager om patentindgreb kan kun gøres gældende, at patentet er ugyldigt, dersom
       påstand om, at patentet kendes ugyldigt, nedlægges over for patenthaveren, eventuelt
       efter at denne er tilstævnet efter reglerne i § 63, stk. 4. kendes patentet ugyldigt, kom-
       mer bestemmelserne i §§ 57-60 ikke til anvendelse.”
i forarbejderne til patentlovens § 61 er anført følgende (folketingstidende 1967-68, tillæg a,
sp. 1534-35):
       ”efter forslaget indføres en ordning, hvorefter der, når sagsøgte i en sag om patentind-
       greb gør gældende, at patentet er – helt eller delvist – ugyldigt skal træffes en over for
       patenthaveren bindende afgørelse af spørgsmålet om patentets gyldighed, således at pa-
       tentet kan slettes af registret, såfremt det kendes ugyldigt.
       justitsministeriet udtalte om komiteernes udkast til § 55, sammenholdt med § 64, stk. 3
       og 4, at den heri indeholdte ordning måtte anses for mindre hensigtsmæssig, set ud fra et
       retsplejesynspunkt. dels falder ordningen ikke naturligt ind i retsplejelovens system, og
       lader derved en række spørgsmål uløste, og dels sikrer den ikke i tilstrækkelig grad, at
       det gøres klart over for patenthaveren, at han står i fare for at få sit patent kendt ugyl-
       digt. justitsministeriet henstillede derfor, at ordningen blev udformet således, at sag-
       søgte ikke kan gøre patentets ugyldighed gældende som en indsigelse, men kun i for-
       bindelse med en over for patenthaveren nedlagt påstand om, at patentet kendes ugyldigt,
       og således at der – hvor sagen er anlagt af en licenshaver – gives sagsøgte mulighed for
       at gøre patentets ugyldighed gældende ved at tilstævne patenthaveren. man opnår her-
       ved bl.a., at retsplejelovens regler om adcitation kan finde tilsvarende anvendelse, og at
       patenthaveren bliver inddraget i sagen ved forkyndelse af en egentlig stævning.
       nærværende bestemmelse samt reglerne i § 63, stk. 3 og 4, er herefter affattet i overens-
       stemmelse med justitsministeriets forslag.”
højesterets begrundelse og resultat
dupont nutrition biosciences aps og danisco us inc. har anlagt denne sag mod novozymes
a/s med påstand om, at novozymes skal anerkende, at et eventuelt patent udstedt på grundlag
af novozymes’ patentansøgning ep 10 180 655.2 vil være i strid med den europæiske pa-
tentkonvention (epk) og derfor ugyldigt i danmark. de har præciseret, at rækkevidden af
ugyldigheden i givet fald begrænses til sagens parter. spørgsmålet er, om domstolsprøvelse er
                                                - 7 -
forenelig med reglerne i patentloven, og om dupont og danisco har fornøden retlig interesse i
søgsmålet i den foreliggende situation, hvor det pågældende patent endnu ikke er udstedt af
den europæiske patentmyndighed (epo), og hvor der i øvrigt verserer en sag mellem par-
terne om ejendomsretten til patentansøgningen.
det fremgår af patentlovens § 21, at indsigelse imod gyldigheden af et patent ikke kan frem-
sættes over for patentmyndigheden, før patentet er udstedt. lovens ordning er i overensstem-
melse med epk, hvorefter enhver har adgang til at fremføre synspunkter imod et ansøgt pa-
tent inden udstedelsen af dette, men uden at vedkommende derved opnår partsstatus i patent-
sagen, og hvorefter der ikke før udstedelsen af patentet er adgang til indsigelse, jf. artikel 115
og artikel 99. højesteret finder, at denne ordning må føre til, at også domstolsprøvelse af pa-
tentets gyldighed først kan finde sted, når patentet er udstedt.
efter patentlovens § 61 er der ikke adgang til at fravige patentlovens ordning ved at begrænse
søgsmålets rækkevidde, således at afgørelsen om patentets gyldighed alene får betydning for
sagens parter. dupont og daniscos anbringende om, at virkningen af en dom begrænses til
sagens parter, kan derfor ikke føre til et andet resultat.
højesteret finder herefter, at domstolsprøvelse af dupont og daniscos ugyldighedspåstand,
før patentet er udstedt, vil være i strid med patentlovens ordning.
højesteret finder, at epo’s brev af 11. september 2012 med meddelelse om, at man agter at
udstede patentet (”intention to grant”), ikke giver tilstrækkeligt grundlag for at fravige den
nævnte ordning efter patentloven. dette er i overensstemmelse med de almindelige betingel-
ser for retlig interesse i et søgsmål, hvorefter der som udgangspunkt ikke er adgang til dom-
stolsprøvelse af indsigelser imod gyldigheden af en forvaltningsafgørelse, før afgørelsen er
truffet – heller ikke i en sag mellem private parter. højesteret finder, at det af dupont og da-
nisco påberåbte behov for beskyttelse imod et muligt uberettiget forbud på grundlag af et
eventuelt kommende patent udstedt til novozymes ikke giver grundlag for fravigelse af dette
udgangspunkt. behovet må anses for tilgodeset ved retsplejelovens regler om forbud, herun-
der reglerne om sikkerhedsstillelse og erstatning.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                               - 8 -
                                      thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal dupont nutrition biosciences aps og danisco us
inc. solidarisk betale 200.000 kr. til novozymes a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark