text:
                                           udskrift
                                                af
                                  højesterets dombog
                             højesterets dom
                            afsagt fredag den 28. juni 2013
sag 282/2011
(2. afdeling)
tryg forsikring a/s
(advokat jens andersen-møller)
mod
aarhus kommune
(advokat lars gregersen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i århus den 25. maj 2010 og af vestre landsrets
11. afdeling den 26. maj 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, niels grubbe, thomas rørdam,
jens peter christensen og kurt rasmussen.
påstande
appellanten, tryg forsikring a/s, har nedlagt påstand om, at indstævnte, aarhus kommune,
til tryg forsikring skal betale 77.862 kr., subsidiært 10.000 kr., med procesrente fra den 17.
januar 2008.
aarhus kommune har påstået frifindelse, subsidiært betaling af 10.000 kr. med procesrente
fra den 17. januar 2008.
påstandene for højesteret er en konsekvens af, at tryg forsikring har opfyldt landsrettens
dom.
                                               - 2 -
anbringender
tryg forsikring a/s har for højesteret frafaldet anbringendet om, at aarhus værft a/s ikke
efter danske lov 3-19-2 hæftede for fejl ved arbejdstilrettelæggelsen og tilsynet med arbej-
det.
tryg forsikring har navnlig gjort gældende, at aarhus værft må betragtes som arbejdsgiver
efter sygedagpengelovens § 78, stk. 1, 2. pkt., da værftet havde de traditionelle arbejdsgiver-
funktioner som tilrettelæggelse, instruktion og tilsyn med arbejdet. lovforarbejderne fra 2006
viser, at det var hensigten generelt at begrænse kommunernes adgang til regres i ”arbejdsska-
desager” omfattet af arbejdsskadesikringsloven. en sådan afgrænsning af arbejdsgiverbegre-
bet er både hensigtsmæssig og rimelig. der er ikke holdepunkter for at anlægge den snævre
fortolkning af ”arbejdsgiver”, som landsretten har gjort, da en sådan fortolkning vil gøre hen-
visningen til arbejdsskadesikringsloven og det dermed forbundne arbejdsgiverbegreb overflø-
dig.
med hensyn til forsikringsaftalelovens § 95, stk. 2, 2. pkt., har tryg forsikring gjort gæl-
dende, at bestemmelsen skal læses i sammenhæng med 1. pkt., hvorefter den skadelidte i til-
fælde af konkurs mv. ”indtræder … i den sikredes ret imod selskabet”. udtrykket ”det fulde
krav på erstatning” i 2. pkt. må forstås således, at det relaterer sig til almindelige obligations-
retlige regler om anmeldelsesret, hvor flere hæfter for samme krav. det kan ikke antages, at
det har været hensigten at udvide dækningen ud over den sikredes ret imod selskabet. be-
stemmelsen er inspireret af dommene gengivet i ufr 2001.1285 h og ufr 2001.1303 h.
formålet med § 95 var oprindelig alene at sikre, at en forsikringssum kom den skadelidte og
ikke fallentens kreditorer til gode. i forarbejderne til lovændringen i 2003 er det da også
nævnt, at skadelidte ikke kan få en bedre retsstilling over for selskabet end sikrede selv. kra-
vet er afledt af sikredes ret. den ordlydsfortolkning, som landsretten har foretaget, må antages
at kunne få vidtrækkende konsekvenser med hensyn til andre begrænsninger i forsikringsaf-
taler. det gælder f.eks. bestemmelser om maksimumdækning.
aarhus kommune har navnlig gjort gældende, at begrænsningen af regresmuligheden i syge-
dagpengelovens § 78, stk. 1, 2. pkt., efter sin ordlyd kun gælder regres over for arbejdsgiveren
i sager, hvor en person ”er ansat hos den pågældende arbejdsgiver”. 2. pkt. er en undtagelse til
                                                - 3 -
hovedreglen om sygedagpengeregres, og undtagelser skal ikke fortolkes udvidende. det be-
strides, at arbejdsgiverbegrebet i sygedagpengelovens § 78 er det samme som i arbejdsskade-
sikringsloven. formålet med indførelsen af begrænsningen i kommunernes adgang til syge-
dagpengeregres var at fremme arbejdsgivernes sociale engagement og aktive rolle i sygdoms-
opfølgningsarbejdet på virksomhederne, hvilket formål kunne fremmes ved at undgå, at
kommunerne rejste regreskrav mod virksomheder, hvor skadelidte arbejdede eller skulle til-
bage til arbejdet. det er ikke tilfældet i denne sag, hvor skadelidte på ulykkestidspunktet ud-
førte arbejde for andre end skadelidtes arbejdsgiver. af forarbejderne til lovændringen i 2006
fremgår da også, at forbuddet mod regres ikke er uden undtagelser, hvilket bl.a. kan ses af de
svar, som beskæftigelsesministeren gav.
med hensyn til forsikringsaftalelovens § 95, stk. 2, 2. pkt., har aarhus kommune gjort gæl-
dende, at der ikke i forbindelse med lovændringen i 2003 er taget direkte stilling til, om ska-
delidte skal tåle fradrag i erstatningen svarende til aftalt selvrisiko. efter ordlyden kan skade-
lidte rette ”det fulde krav på erstatning” mod forsikringsselskabet. efter forarbejderne har det
måske nok været tilsigtet at bibeholde forsikringsselskabets indsigelsesadgang mod skade-
lidte, men det er ikke kommet til udtryk i 2. pkt., og bestemmelsens klare ordlyd må have for-
rang.
aarhus kommune har frafaldet øvrige indsigelser, herunder indsigelsen vedrørende rentepå-
standen.
retsgrundlaget
sygedagpengeloven
ved lov nr. 563 af 9. juni 2006 fik sygedagpengelovens § 78, stk. 1, følgende ordlyd:
       ”hvis en person modtager sygedagpenge fra kommunen, jf. § 2, stk. 1, nr. 4, og §§ 32,
       41 og 54, som følge af en lidelse forvoldt af en ansvarlig skadevolder, kan kommunen
       gøre regreskrav gældende for de udbetalte sygedagpenge, i det omfang de erstatnings-
       retlige betingelser herfor er opfyldt. kommunen kan dog ikke gøre regres gældende
       over for arbejdsgiveren i sager, hvor en person ansat hos den pågældende arbejdsgiver
       har pådraget sig en arbejdsskade, der er omfattet af lov om arbejdsskadesikring.”
                                                - 4 -
lovændringen er bl.a. baseret på en rapport fra december 2004 fra udvalget om modernisering
af sygedagpengeloven. af pkt. 3.6.1.3 om undtagelse af erhvervsområdet fra regresbestem-
melsen fremgår bl.a.:
       ”det kunne overvejes om sager om arbejdsskadesager, der dækker ca. 24 pct. af re-
       gresindtægterne, kunne undtages fra regresbestemmelsen. dette vil kunne løse stort set
       samtlige problemstillinger, der er beskrevet i forhold til arbejdsskadesagerne og regres-
       bestemmelsen. det gælder både problemerne i relation til indhentelse af oplysninger,
       undersøgelser om ansvarsgrundlag, svækkelsen af virksomhedernes sociale engage-
       ment, at virksomhederne med overenskomst stilles ringere osv.
       trafiksagerne, som er ca. ¾ af alle regressagerne, forløber stort set uden større proble-
       mer og har den klare fordel, at der ofte er en politirapport, der tager stilling til hand-
       lingsforløbet, og at der foreligger ansvarsforsikringer på området.
       ved at undtage arbejdsskaderne fra regresbestemmelsen er det vigtigt at holde sig for
       øje, at der ikke bliver tale om, at arbejdsgiverne ikke længere har ansvar for arbejds-
       skade efter fx erstatningsansvarsloven, arbejdsmiljøloven eller anden lovgivning. det
       ansvar har arbejdsgiveren fortsat, og det er således alene regreskravet – det yderste led –
       der fjernes.
       en fjernelse af sagsområdet ”arbejdsskadesager” ses ikke at give problemer i relation til
       lighedsgrundsætningen, idet der er tale om et sagsområde, der undtages fra bestemmel-
       sen.
       ved undtagelse af arbejdsskadesager skal der ske ændring af ordlyden i dagpengelovens
       § 39, stk. 2, samt eal § 17, stk. 1, 3 pkt., således at arbejdsskadesager undtages.
       hvis området ”arbejdsskadesager” skal undtages fra regresbestemmelsen, skal ”arbejds-
       skadesager” defineres klart. en mulighed kunne være at bruge definitionen på ”arbejds-
       skade” i §§ 5-7 i lov om arbejdsskadesikring: …”
i det lovforslag, der ligger til grund for ændringen af sygedagpengelovens § 78, fandtes denne
bestemmelse i § 76. i lovforslag l 154, fremsat den 2. februar 2006, hedder det bl.a. (folke-
tingstidende 2005-06, tillæg a, side 4680 ff.):
       ”almindelige bemærkninger
       …
       3 a. ophævelse af regresadgangen i arbejdsskadesager
       siden 1996 har kommunen kunnet gøre regreskrav gældende i de sager, hvor der udbe-
       tales sygedagpenge til en person, der er sygemeldt som følge af en skade/lidelse for-
       voldt af en ansvarlig skadevolder, forudsat at de almindelige erstatningsretlige betingel-
       ser er opfyldt. adgangen til regres omfatter ligeledes den refusion, som er udbetalt til en
       arbejdsgiver, der har ydet (syge)løn under sygdom til den skadelidte.
                                             - 5 -
     det foreslås, at regresbestemmelsen begrænses, således at der ikke kan gøres regres
     gældende over for en arbejdsgiver i en sag, hvor en ansat hos den pågældende arbejds-
     giver er ramt af en arbejdsskade.
     ændringen, som er en del af finanslovsaftalen 2006, er begrundet i følgende forhold:
     for det første harmonerer den gældende regresbestemmelse dårligt med forventningerne
     om arbejdsgivernes sociale engagement og stadigt mere aktive rolle i sygeopfølgnings-
     arbejdet på virksomhederne. arbejdsgiverne kan således have vanskeligt ved at skulle
     samarbejde med kommunerne om oprettelse af løntilskudsjob, fleksjob mv., når de
     samtidig oplever, at kommunerne fører sager mod dem om tilbagebetaling af sygedag-
     penge.
     for det andet er der et samspil med arbejdsgiverperioden på 14 dage. i sygedagpenge-
     loven fordeles udgifterne ved sygefraværet således, at arbejdsgiveren skal afholde ud-
     giften til sygedagpenge til den ansatte i de første 14 dage, jf. lovforslagets § 30. i disse
     14 dage skal arbejdsgiveren betale sygedagpenge til den ansatte uden hensyn til om
     virksomheden er skyld i sygefraværet eller ej. efter arbejdsgiverperioden på de 14 dage
     er det kommunen, der udbetaler sygedagpenge. der er således tale om en objektiv for-
     deling af udgiftsbyrderne, med nogle ganske få undtagelser i lovforslagets § 23.
     med den gældende adgang til at gøre regres gældende over for en ansvarlig skadevol-
     der, også i arbejdsskadesager, sker der således en sammenblanding af principperne for
     afholdelse af udgifterne til sygedagpenge til sygemeldte lønmodtagere. i øvrigt er ar-
     bejdsgiverne i modsætning til andre skadevoldere afskåret fra at få udgifterne i forbin-
     delse med et regresansvar dækket af deres almindelige erhvervsansvarsforsikring.
     for det tredje oplever særligt små virksomheder en manglende retssikkerhed, fordi sa-
     gerne om regres er meget komplicerede, da der skal ske en vurdering af det såkaldte er-
     statningsretlige grundlag, og kommunerne samtidig ikke altid sørger for at gøre det klart
     for virksomhederne, at en sygedagpengesag er blevet til en sådan tilbagebetalingssag.
     …
     bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
     …
     til kapitel 29
     regreskrav over for ansvarlig skadevolder
     til § 76
     bestemmelsen om kommunernes adgang til i sygedagpengesager at rejse regreskrav
     over for en ansvarlig skadevolder svarer til gældende lovs § 39, stk. 2 og 3. der foreslås
     dog en begrænsning i regresadgangen, således at kommunen ikke længere kan gøre re-
     gres gældende over for arbejdsgiveren i sager, hvor en person ansat hos den pågældende
     arbejdsgiver er ramt af en arbejdsskade, jf. de almindelige bemærkninger pkt. 3 a”.
forsikringsaftaleloven
                                               - 6 -
forsikringsaftalelovens § 95, stk. 1 og 2, (lovbekendtgørelse nr. 999 af 5. oktober 2006) er
sålydende:
      ”når den sikredes erstatningspligt over for den skadelidte er fastslået og erstatningens
      størrelse bestemt, indtræder den skadelidte i den sikredes ret imod selskabet, for så vidt
      han ikke er fyldestgjort.
      stk. 2. den skadelidte indtræder endvidere i den sikredes ret imod selskabet, hvis ska-
      delidtes krav på erstatning er omfattet af sikredes konkurs, tvangsakkord eller gældssa-
      nering. i det omfang skadelidtes krav ikke er blevet dækket, kan det fulde krav på er-
      statning rettes mod selskabet. selskabet skal i de i 1. pkt. nævnte tilfælde uden ugrundet
      ophold underrette den sikrede om, at det har modtaget et krav på erstatning.”
forsikringsaftalelovens § 95, stk. 2, er indsat ved lov nr. 434 af 10. juni 2003. i lovforslag l
169, fremsat den 26. februar 2003, hedder det bl.a. (folketingstidende 2002-03, tillæg a, side
4375 ff.):
      ”almindelige bemærkninger
      …
      4.5. direkte krav ved ansvarsforsikringer
      4.5.1. gældende ret
      ved ansvarsforsikringer indtræder skadelidte efter forsikringsaftalelovens § 95 i skade-
      volderens/sikredes ret mod ansvarsforsikringsselskabet, når skadevolderens erstatnings-
      pligt og erstatningens størrelse er fastslået. erstatningspligten og erstatningens størrelse
      kan fastslås ved dom over skadevolderen, eller ved at skadevolderen anerkender skade-
      lidtes erstatningskrav.
      skadelidte »indtræder« i sikredes ret, dvs. at skadelidte kan rette sit krav direkte mod
      ansvarsforsikringsselskabet, men skadelidte kan dog ikke få en bedre retsstilling over
      for selskabet, end skadevolderen/sikrede ville have haft, hvis den pågældende selv
      havde betalt erstatningen til skadelidte og derefter havde gjort kravet gældende mod sel-
      skabet. om og i givet fald i hvilket omfang skadelidte har et krav mod forsikringssel-
      skabet, afhænger således af, i hvilket omfang sikrede/skadevolderen har et krav mod
      selskabet. forsikringsselskabet kan gøre de samme indsigelser gældende over for ska-
      delidte som over for skadevolderen/sikrede, f.eks. at forsikringsdækningen er ophørt på
      grund af manglende præmiebetaling (lovens § 14), eller at sikrede forsætligt har frem-
      kaldt forsikringsbegivenheden (lovens § 18).
      spørgsmålet om skadelidtes muligheder for at rette sit krav direkte mod skadevolderens
      ansvarsforsikringsselskab er i praksis navnlig opstået i tilfælde, hvor skadevolderen er
      gået konkurs eller lignende. det er imidlertid nu fastslået ved højesterets dom gengivet
      i ugeskrift for retsvæsen 2001, side 1303, at skadelidte i tilfælde af skadevolderens
      konkurs har et krav mod ansvarsforsikringsselskabet.
                                           - 7 -
med hensyn til den lovpligtige ansvarsforsikring for motordrevne køretøjer gælder der
den særlige regel, at forsikringsselskabet hæfter umiddelbart over for skadelidte, jf.
færdselslovens § 108, stk. 1. det samme gælder for den lovpligtige ansvarsforsikring for
hunde, jf. hundelovens § 8, stk. 2. den skadelidte kan i disse tilfælde uden videre rette
sit krav direkte mod ansvarsforsikringsselskabet, uanset om betingelserne i forsikrings-
aftalelovens § 95 er opfyldt. forsikringsselskabet hæfter endvidere umiddelbart i for-
hold til skadelidte, dvs. at selskabet som udgangspunkt skal betale erstatning til skade-
lidte, selv om selskabet ikke i forhold til forsikringstageren er forpligtet til at dække
skaden, f.eks. fordi skaden er forvoldt forsætligt, eller forsikringstageren har tilsidesat
sikkerhedsforholdsregler i forsikringsbetingelserne.
4.5.2. lovforslagets udformning
som anført ovenfor, kan skadelidte efter § 95 som udgangspunkt alene rette sit krav
mod forsikringsselskabet, hvis skadevolderens erstatningspligt og erstatningens stør-
relse er fastslået ved skadevolders anerkendelse af kravet eller ved dom mv. over ska-
devolderen. skadelidte skal således rette sit krav mod skadevolderen først, selv om det
oftest vil være forsikringsselskabet, der i sidste ende kommer til at betale erstatningen.
selskabet vil dog i praksis ofte blive involveret i sagen mod skadevolderen ved, at den
pågældende kontakter forsikringsselskabet, som herefter bistår ham eller hende under
sagen (f.eks. med advokatbistand).
udvalget har overvejet, om der bør indføres en almindelig adgang for skadelidte til at
rette sit krav direkte mod skadevolderens ansvarsforsikringsselskab. dette ville for ska-
delidte indebære den processuelle lettelse, at den pågældende kun behøver at rejse kra-
vet mod selskabet og ikke behøver at afvente skadevolderens stillingtagen til kravet.
et flertal i udvalget (11 medlemmer) anfører, at selv om en ansvarsforsikring i praksis
bidrager til at sikre, at skadelidte får den erstatning, som den pågældende har krav på, er
forsikringen principielt tegnet af forsikringstageren med henblik på at sikre ham eller
hende (eller andre sikrede) mod de økonomiske følger af et eventuelt erstatningsansvar.
der er i dansk ret ingen almindelig pligt til at tegne en ansvarsforsikring, og det er som
udgangspunkt et anliggende mellem den enkelte forsikringstager og forsikringsselska-
bet, om og i givet fald med hvilken dækning der skal tegnes en ansvarsforsikring. efter
flertallets opfattelse må det således som udgangspunkt være op til den enkelte skade-
volder, om han eller hun ønsker at inddrage sin eventuelle ansvarsforsikring i sagen.
hertil kommer, at skadevolderen kan have gode grunde til at ville afklare skadelidtes
erstatningskrav uden at involvere forsikringsselskabet, f.eks. af hensyn til fastsættelse af
den fremtidige præmie. en almindelig regel om direkte krav aktualiserer endvidere i
endnu højere grad end den gældende § 95 spørgsmålet om, hvordan forsikringsselskabet
sikrer, at skadevolderen/sikrede bidrager til sagens oplysning. i en lang række tilfælde
vil det være nødvendigt med skadevolderens medvirken for at sikre en tilstrækkelig
oplysning af sagen. selv om skadevolderen i de fleste tilfælde må antages at ville med-
virke til sagens oplysning, har forsikringsselskabet en berettiget interesse i at undgå, at
det som følge af skadevolderens manglende interesse og medvirken kommer til at betale
en erstatning, som skadelidte ikke har krav på.
                                           - 8 -
en almindelig adgang til at rette et krav direkte mod ansvarsforsikringsselskabet har
endvidere kun reel værdi for skadelidte, hvis skadevolderen og/eller forsikringsselska-
bet har pligt til at oplyse om, at der er tegnet en ansvarsforsikring. for visse forsik-
ringstyper navnlig på erhvervsforsikringsområdet, f.eks. bestyrelsesansvarsforsikringer
er det imidlertid et normalt led i forsikringsbetingelserne, at forsikringsdækningen bort-
falder, hvis forsikringstageren/sikrede oplyser om, at der er tegnet en forsikring.
udvalgets flertal finder på denne baggrund, at der med den nuværende udformning af §
95 er fundet en rimelig og passende balance mellem hensynet til, at sikrede som skade-
volder kan råde over, om ansvarsforsikringsselskabet skal involveres i sagen, og hensy-
net til, at skadelidte rent faktisk får den erstatning, som den pågældende har krav på.
flertallet fremhæver endvidere, at spørgsmålet om skadelidtes direkte krav mod an-
svarsforsikringsselskabet i praksis er opstået i tilfælde af skadevolderens konkurs mv.,
og at der ikke herudover kan peges på et udtalt praktisk behov for at indføre en almin-
delig adgang for skadelidte til at rette sit krav direkte mod forsikringsselskabet.
på denne baggrund foreslår flertallet, at § 95 ændres, således at det i overensstemmelse
med retspraksis kommer til at fremgå udtrykkeligt af bestemmelsen, at skadelidte har et
direkte krav mod skadevolderens ansvarsforsikringsselskab, hvis skadevolderen er gået
konkurs. det foreslås, at dette også skal gælde, hvis skadevolderen har fået tvangsak-
kord eller gældssanering, idet skadelidte i disse tilfælde ikke har mulighed for at få sit
fulde krav betalt af skadevolderen. flertallet finder ikke, at der herudover er grundlag
for at foreslå ændringer af § 95.
et mindretal i udvalget (2 medlemmer) foreslår, at der i hvert fald for forbrugerforsik-
ringer indføres en almindelig adgang for skadelidte til at rette sit krav mod skadevolde-
rens ansvarsforsikringsselskab. mindretallet finder, at en sådan regel bør indføres for at
sikre en tilstrækkelig beskyttelse af skadelidtes interesser i forhold til en ansvarsforsik-
ret skadevolder og dennes forsikringsselskab. mindretallet peger endvidere på, at an-
svarsforsikringer, der i dag er et meget udbredt forsikringsprodukt, ikke kun tegnes i
den sikredes, men også i potentielle skadelidtes interesse, og at der nu i loven bør tages
højde herfor.
der henvises til betænkningen side 211 ff.
justitsministeriet kan tilslutte sig udvalgsflertallets synspunkter, og lovforslaget er ud-
formet i overensstemmelse hermed, jf. lovforslagets § 1, nr. 14 (forslag til lovens § 95,
stk. 2). justitsministeriet lægger særligt vægt på, at den gældende § 95 som anført af
udvalgets flertal i praksis navnlig har givet anledning til problemer i tilfælde, hvor ska-
devolderen er gået konkurs eller lignende, og at der ikke herudover kan peges på et ud-
talt praktisk behov for at indføre en almindelig adgang for skadelidte til at rette sit krav
direkte mod skadevolderens ansvarsforsikringsselskab. der er ikke i dansk ret nogen
almindelig pligt til at tegne ansvarsforsikring, og det bør efter justitsministeriets opfat-
telse som udgangspunkt være op til skadevolderen/sikrede, hvorvidt han eller hun
ønsker at involvere sin ansvarsforsikring i sagen og som anført ovenfor kan den pågæl-
dende have gode grunde til at ville afklare erstatningssagen uden at involvere sin an-
svarsforsikring.
…
bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser:
                                                 - 9 -
       til nr. 14 (§ 95, stk. 2)
       det foreslås, at det udtrykkeligt kommer til at fremgå af § 95, at skadelidte i tilfælde af
       skadevolderens/sikredes konkurs har et direkte krav mod skadevolderens ansvarsforsik-
       ringsselskab, jf. 1. pkt. dette er i overensstemmelse med gældende ret, jf. højesterets
       dom gengivet i ugeskrift for retsvæsen 2001, side 1303. det foreslås samtidig, at dette
       også gælder, hvis skadevolderen har fået tvangsakkord eller gældssanering, idet skade-
       lidte heller ikke i disse tilfælde har mulighed for at få sit fulde erstatningskrav betalt af
       skadevolderen.
       den foreslåede regel omfatter skadelidtes krav på erstatning, hvis kravet er omfattet af
       skadevolderens konkurs, tvangsakkord eller gældssanering. om dette er tilfældet, må
       afgøres efter reglerne i konkursloven og almindelige formueretlige principper. efter
       konkurslovens § 38 omfatter konkursen som udgangspunkt de fordringer mod skyldne-
       ren, der er stiftet før konkursdekretets afsigelse. tilsvarende omfatter en tvangsakkord
       de fordringer, der er stiftet inden akkordforhandlingens åbning, jf. konkurslovens § 158,
       stk. 1, og en gældssanering de fordringer, der er stiftet inden gældssaneringssagens ind-
       ledning, jf. konkurslovens § 199, stk. 1.
       skadelidte kan rejse et direkte krav mod forsikringsselskabet, når der efter reglerne i
       konkursloven er afsagt konkursdekret, eller skadevolderen/sikrede har fået tvangsak-
       kord eller gældssanering.
       skadelidte kan i det omfang den pågældendes krav er udækket rette sit fulde erstat-
       ningskrav mod forsikringsselskabet, jf. 2. pkt. dette gælder, selv om skadelidtes krav
       mod skadevolderen f.eks. nedsættes som led i en tvangsakkord. dette er i overensstem-
       melse med gældende ret, jf. højesterets dom gengivet i ugeskrift for retsvæsen 2001,
       side 1285.
       ligesom efter det gældende stk. 1 »indtræder« skadelidte i sikredes ret imod selskabet.
       dette indebærer bl.a., at forsikringsselskabet også i tilfælde af skadevolderens konkurs
       mv. kan gøre de samme indsigelser gældende over for skadelidte som over for skade-
       volderen/sikrede.
       for at sikre, at skadevolderen/sikrede får lejlighed til at redegøre for sin opfattelse af er-
       statningsspørgsmålet, foreslås det, at forsikringsselskabet uden ugrundet ophold skal
       underrette den pågældende om, at selskabet har modtaget et krav på erstatning, jf. 3.
       pkt.
       der henvises til de almindelige bemærkninger punkt 4.5.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om tryg forsikring a/s’ forsikringstager, aarhus værft a/s, er arbejdsgiver
efter sygedagpengelovens § 78, stk. 1, 2. pkt., således at aarhus kommune er afskåret fra at
kræve regres, og om forsikringsaftalelovens § 95, stk. 2, er til hinder for at nedsætte kommu-
nens regreskrav mod forsikringsselskabet med policens selvrisiko på 10.000 kr.
                                               - 10 -
sygedagpengelovens § 78
det følger af sygedagpengelovens § 78, stk. 1, 2. pkt., at kommunen ikke kan gøre regres
gældende over for arbejdsgiveren i sager, hvor en person ansat hos den pågældende arbejds-
giver har pådraget sig en arbejdsskade, der er omfattet af lov om arbejdsskadesikring.
højesteret finder, at arbejdsgiverbegrebet i sygedagpengelovens § 78 må forstås i overens-
stemmelse med arbejdsgiverbegrebet i arbejdsskadesikringsloven. efter denne lovs § 2 er de
berettigede ”personer, der ansættes til at udføre arbejde … for en arbejdsgiver”, og sikrings-
pligten påhviler efter § 48 ”enhver arbejdsgiver, som i sin tjeneste beskæftiger personer som
nævnt i § 2”. arbejdsskadesikringslovens arbejdsgiverbegreb omfatter efter praksis også ar-
bejdsgivere, der beskæftiger vikarer, når arbejdsgiveren har arbejdsgiverbeføjelser, herunder
instruktionsbeføjelse over for vikaren.
denne forståelse af arbejdsgiverbegrebet i sygedagpengeloven støttes af de formål, der efter
sygedagpengelovens forarbejder ligger til grund for bestemmelsen i § 78, stk. 1, 2. pkt. det
fremgår således heraf, at afskæringen af regresadgangen er begrundet i bl.a. ønsket om at
styrke arbejdsgiverens sociale engagement, ligesom det anføres, at sigtet med bestemmelsen
er generelt at undtage arbejdsskadesagerne fra regres.
aarhus kommune har herefter ikke noget regreskrav mod tryg forsikring. højesteret tager
derfor tryg forsikrings påstand om betaling af 77.862 kr. med renter til følge.
forsikringsaftalelovens § 95
østre landsret har ved dom af 17. maj 2013 i sag b-3156-12 fundet, at skadelidtes ret i med-
før af forsikringsaftalelovens § 95, stk. 2, til at rette ”det fulde krav” mod ansvarsforsikrings-
selskabet er begrænset af en forsikringsaftales bestemmelse om selvrisiko. der foreligger så-
ledes modstridende landsretspraksis. på denne baggrund bemærker højesteret følgende:
det fremgår af både stk. 1 og stk. 2 i forsikringsaftalelovens § 95, at skadelidte ”indtræder” i
den sikredes ret mod selskabet. efter forarbejderne indebærer dette, at skadelidte – også i til-
fælde af sikredes konkurs, tvangsakkord eller gældssanering – ikke kan få en bedre retsstilling
                                               - 11 -
over for selskabet, end sikrede ville have haft, og at forsikringsselskabet således kan gøre de
samme indsigelser gældende over for skadelidte som over for skadevolderen/sikrede.
bestemmelsen i § 95, stk. 2, blev indsat ved lov nr. 434 af 10. juni 2003. det fremgår af lov-
forslaget (folketingstidende 2002-03, tillæg a, side 4396), at hensigten med ændringen var, at
det udtrykkeligt kom til at fremgå, at skadelidte har et direkte krav mod skadevolderens an-
svarsforsikringsselskab, hvis skadevolderen er gået konkurs, eller hvis skadevolderen har fået
tvangsakkord eller gældssanering, hvilket var i overensstemmelse med, hvad der allerede var
fastslået ved højesterets domme gengivet i ufr 2001.1285 og ufr 2001.1303.
højesteret finder på denne baggrund, at udtrykket ”det fulde krav” i forsikringsaftalelovens §
95, stk. 2, 2. pkt., må forstås således, at den nedsættelse af skadelidtes krav, som kan finde
sted som følge af skadevolderens konkurs, tvangsakkord eller gældssanering, ikke skal med-
føre nedsættelse af det krav, som skadelidte kan rette mod forsikringsselskabet. udtrykket
indebærer imidlertid ikke, at forsikringsselskabet i tilfælde af skadevolderens konkurs,
tvangsakkord eller gældssanering er afskåret fra at gøre de samme indsigelser gældende over
for skadelidte som over for skadevolderen, herunder at kravet skal nedsættes som følge af, at
skadevolderen har påtaget sig en selvrisiko.
sagsomkostninger
aarhus kommune skal i sagsomkostninger for alle tre instanser betale i alt 80.440 kr. til tryg
forsikring til dækning af retsafgift for landsret og højesteret af det vundne beløb med 5.440
kr. og dækning af udgift til advokatbistand med 75.000 kr.
                                      thi kendes for ret:
aarhus kommune skal betale 77.862 kr. med procesrente fra den 17. januar 2008 til tryg
forsikring a/s.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal aarhus kommune betale 80.440 kr.
til tryg forsikring a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
                                          - 12 -
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
- cri
                                       udskrift
                                            af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                          dom
afsagt den 26. februar 2010.
p-4-09
selek danmark aps
(advokat jan hellmund jensen)
mod
merlin a/s under konkurs
 (advokat carsten henrik møllekilde)
indledning
sagens spørgsmål er, om det krav, som selek danmark aps (i det følgende: selek) har på
godtgørelse for merlin a/s under konkurs’ manglende tilbagelevering af konsignationsvarer,
skal anerkendes som § 94-krav som følge af, at tilsynet under merlins betalingsstandsning
godkendte, at konsignationsvarerne blev solgt under merlin-butikkernes ”brandudsalg”.
                                                  -2-
påstande
selek har nedlagt påstand om, at konkursboet skal anerkende, at det af selek anmeldte krav
på 155.761,71 kr. skal godkendes i konkursboet i medfør af konkurslovens § 94.
konkursboet har påstået frifindelse.
oplysningerne i sagen
i 2006 indgik selek og merlin en aftale om, at selek skulle levere varer i konsignation til mer-
lin.
       den 29. september 2008 indgik selek og merlin et frivilligt forlig vedrørende betaling
for konsignationsvarer, som endnu ikke var afregnet af merlin. i forliget blev retningslinier-
ne for parternes konsignationsaftale samtidig beskrevet. det fremgår bl.a. heraf, at der lø-
bende blev ført kontrol med konsignationsvarelageret ved bl.a. udarbejdelse af varelagerli-
ster, som blev fremsendt til selek, og at der minimum en gang i kvartalet var fysisk optælling
af varelageret med efterfølgende afrapportering til selek. desuden skulle merlin løbende
udarbejde regnskab over konsignationssalget, som viste, hvor mange konsignationsvarer der
var afhændet, og som derpå skulle afregnes til selek.
       merlin anmeldte betalingsstandsning den 27. oktober 2008, og advokat peter krarup
blev beskikket som tilsyn. der er enighed mellem parterne om, at der på dette tidspunkt be-
stod en gyldig konsignationsaftale mellem selek og merlin.
       der blev umiddelbart efter anmeldelsen af betalingsstandsningen afholdt ”brandud-
salg” i merlins butikker. i en mail af 27. oktober 2008 til merlins vicedirektør, torben grodt
petersen, tiltrådte tilsynet, at konsignationsvarer blev solgt under udsalget på betingelse af,
at salget af disse blev holdt adskilt fra resten og løbende blev afregnet til konsignationsha-
verne.
       selek modtog efter udsalget en lagerliste fra merlin med en oversigt over de af seleks
konsignationsvarer, som fortsat skulle være på lager hos merlin.
       den 3. november 2008 fakturerede selek merlin for de solgte konsignationsvarer. dette
beløb er betalt. selek bad endvidere merlin om at tilbagelevere de resterende konsignations-
                                                   -3-
varer i henhold til lagerlisten. da dette ikke skete, udstedte selek den 15. december 2008 en
faktura på de resterende konsignationsvarer på 155.761,71 kr. beløbet svarer til det i kon-
kursboet anmeldte § 94-krav.
      den 17. december 2008 blev merlin erklæret konkurs, og skifteretten udpegede advo-
kat peter krarup og advokat carsten møllekilde som kuratorer.
      kurator nægtede på et fordringsprøvelsesmøde den 30. april 2009 at anerkende seleks
krav som § 94-krav og henførte det til § 97. denne sag blev anlagt den 26. maj 2009.
forklaringer
erik nielsen har forklaret, at han er direktør og indehaver af selek, som blev stiftet i 1993.
selek har løbende handlet med merlin. for 4-5 år siden indgik han på seleks vegne en kon-
signationsaftale med merlin. det var claus petersson, som førte den daglige kontrol med
konsignationslisterne. når seleks sælgere var på besøg i merlin-butikkerne en gang om må-
neden, kontrollerede de endvidere, om varerne var der i forhold til registreringen i seleks
system, og på grundlag af gennemgangen blev der lavet en status. de har tidligere kun kon-
stateret svind for 4-500 kr. pr. butik, aldrig i den størrelsesorden, som der nu er tale om. hvis
de konstaterede større svind, ville de forlange en fysisk optælling. dette er aldrig sket i for-
hold til merlin. der var orden i sagerne i merlins butikker også i den sidste tid op til beta-
lingsstandsningen. afregningen af konsignationsvarerne skete på ugebasis. forligsaftalen
med merlin beskrev det hidtidige samhandelsforhold. torben grodt petersen gjorde ikke
indsigelse mod denne beskrivelse. da merlin var gået i betalingsstandsning, blev han ringet
op af advokat peter krarup, som spurgte, om merlin måtte sælge ud af seleks varer på et
brandudsalg. han sagde til peter krarup, at de ikke ville yde rabat, men at han i øvrigt var
indforstået med, at merlin satte varerne ned, bare selek fik sine penge. han ville helst ikke
have varerne retur, selvom det var vilkårene. han fik ikke oplysning fra peter krarup om, at
der havde været et større svind i seleks varer. merlin tog ikke efter brandudsalget forbehold
for, om lagerlisten var retvisende.
claus petersson har forklaret, at han er direktør i selek og tager sig af virksomhedens inter-
ne forhold. han modtog hver mandag salgstal fra merlin på den måde, at han fik oplyst,
                                                  -4-
hvad der var tilbage af varer i butikkerne. på baggrund af disse oplysninger blev der udar-
bejdet fakturaer til merlin for solgte konsignationsvarer. det var merlin, som bar risikoen for
svind, forbrug eller skade på de modtagne konsignationsvarer. når han var på kontrolbesøg
i butikkerne, bad han om at se butikkens lagerliste og holdt dem op imod seleks egne vareli-
ster. alt kørte meget straight. han har ikke tidligere oplevet svind i den størrelsesorden hos
merlin heller ikke i den sidste tid op til betalingsstandsningen. den 27. oktober 2008 oriente-
rede erik nielsen ham om henvendelsen fra advokat peter krarup. han kontaktede selv pe-
ter krarup den 28. oktober 2008 for at høre, hvordan merlin håndterede konsignationsvarer-
ne i forbindelse med brandudsalget og sikrede, at selek fik sine penge for varerne. han hav-
de ikke forud haft kontakt med merlin herom. han modtog listen over tilbageværende varer
fra merlin den 3. november 2008. merlin tog intet forbehold for, om alle varer var tilbage i
butikkerne. han henvendte sig efterfølgende til merlin for at få de resterende varer tilbage.
det var hans indtryk, at man hos merlin behandlede hans henvendelse som om, varerne var
hos merlin. der gik 14 dage til 3 uger, før han fik besked om, at merlin ikke var i besiddelse
af varerne. han konstaterede i september 2009, at en tv-stander, som han har designet, var til
salg i expert i ålborg. butikken var tidligere en merlin-butik. selek har ikke leveret varer til
expert. tv-standeren er desuden et udgået produkt, og han er derfor sikker på, at den er
identisk med den stander, som er opført på lagerlisten fra merlin.
torben grodt petersen har forklaret, at han blev ansat i merlin i 2006. i september 2008 var
situationen i merlin kaotisk, og i forbindelse med en omlæggelse af ledelsen blev han vicedi-
rektør. man havde begyndt omstruktureringer i merlin i juni-juli 2008, hvor 80-100 medar-
bejdere blev afskediget, og lejemål blev afviklet. merlin havde en del konsignationsaftaler.
salgstallene for konsignationsvarerne blev opgjort ud fra kasseterminalsystemet. salgstallene
blev rapporteret til leverandørerne på uge- eller månedsbasis afhængig af aftalen, ligesom
det også afhang af aftalen, hvor ofte der blev foretaget vareoptælling. den enkelte butiksle-
der havde ansvaret for statusoptællingerne, som altid blev foretaget sammen med en repræ-
sentant for merlins interne revision. det var hans oplevelse, at konsignationsaftalerne i mer-
lin blev håndteret godt og fornuftigt. baggrunden for forliget med selek var, at merlin på det
tidspunkt generelt var bagud med betaling af leverandørerne. man skrev derfor ud til samt-
lige kreditorer om en afdragsordning. samtidig blev der sat en stopklods i for indkøb, som
                                                    -5-
herefter skulle godkendes fra centralt hold. han havde ingen bemærkninger til indholdet af
forliget med selek, herunder beskrivelsen af konsignationsforholdet. han havde ingen drøf-
telser med konsignationshaverne om udsalget. der blev givet instruks ud til alle merlin-
butikkerne om, at de ved lukningen af butikkerne skulle sørge for, at alle konsignationsvarer
blev holdt adskilt fra resten af varerne og anbragt i baglokale, hvorefter elbodan, som over-
tog merlin-butikkerne, måtte tage stilling til, om man ville købe varerne af konsignationsha-
verne, eller om de skulle gå tilbage. han ved ikke konkret, hvad man har gjort med seleks
varer i de 34 butikker. han har ikke hørt om andre leverandører, som manglede deres varer.
han modtog meldinger fra butikkerne om, at svindet var stort under udsalget. han hørte in-
tet fra selek efter betalingsstandsningen. han vil tro, at det er tilsynet, som har modtaget
henvendelsen fra selek.
advokat peter krarup har forklaret, at han har beskæftiget sig med konkursboer og beta-
lingsstandsninger siden 1992. han blev kontaktet af merlins bestyrelsesformand, advokat
claus abildstrøm, kort før, at merlin anmeldte betalingsstandsning. merlin forhandlede på
det tidspunkt med elbodan om overtagelse af merlins virksomhed. da der var opnået enig-
hed mellem elbodan og merlin, anmeldte merlin betalingsstandsning. i betalingsstands-
ningsperioden skulle han som tilsyn holde virksomheden kørende, indtil kreditorerne havde
fået lejlighed til at tage stilling til overdragelsen, og denne var på plads. hele varelageret hos
merlin var pantsat til en islandsk bank. elbodan købte varelageret for 10 mio. kr., og det blev
aftalt, at elbodan i betalingsstandsningsperioden skulle benytte merlins lokaler og ansatte til
salg af varelageret. som betaling herfor modtog merlin ca. 3,5 mio. kr. der blev holdt udsalg
fra mandag den 27. oktober 2008 til den følgende søndag. han svarede den 27. oktober 2008
torben grodt petersen, at det var i orden at sælge konsignationsvarerne, hvis ejerne var ind-
forståede, og varerne blev holdt adskilt og afregnet særskilt til rettighedshaverne. de disku-
terede ikke specifikt seleks varer. konsignationsvarerne var ikke en del af aftalen mellem el-
bodan og den islandske bank, da disse varer ikke var omfattet af virksomhedspantet. han
skulle ikke som tilsyn føre tilsyn med, at konsignationsvarerne var til stede. han erindrer ik-
ke, at han har haft drøftelser med selek forud for udsalget, men han vil dog ikke udelukke
det. han modtog mindst 100 opkald den 27. oktober, bl.a. fra kreditorer. han er dog rimelig
sikker på, at han ikke selv kontaktede selek om salg af konsignationsvarerne. efter den 3.-4.
                                                 -6-
november 2008 blev han sat ind som direktør i merlin. der var ikke yderligere drift af virk-
somheden på det tidspunkt, men udelukkende tale om afvikling. konkursboet har modtaget
anmeldelser fra to andre konsignationshavere, bl.a. nordisk film, men der har i disse tilfæl-
de ikke været tale om, at alle resterende konsignationsvarer var væk.
per hübschmann har forklaret, at han var afdelingschef for den interne revision i merlin,
som blandt andet havde ansvaret for kontrol af varelager og vareoptælling i butikkerne. den
seneste statusoptælling blev foretaget i marts 2008. desuden blev der løbende på ugebasis
optalt bestemte varegrupper. der var ikke tale om seleks varer. der blev ikke foretaget sta-
tusoptælling efter udsalget. han har ikke tidligere oplevet svind i den størrelsesorden med
hensyn til seleks varer. inden brandudsalget fik butikkerne meddelelse fra indkøbsafdelin-
gen om, at visse varer skulle fjernes fra butikkerne og sættes på lager. seleks varer var ikke
her iblandt. de er formentlig blevet blandet sammen med de øvrige varer i forretningen. han
ved ikke, hvad der efterfølgende skete med de varer, som ikke blev solgt under udsalget.
han var ikke involveret heri, ligesom han ikke var involveret i, hvordan de resterende kon-
signationsvarer blev holdt adskilt fra andre varer efter udsalget. han modtog oplysning om,
at der var kaos under udsalget, og at der blev stjålet fra butikkerne. han husker dog ikke, at
andre leverandører har været udsat for tilsvarende svind i forbindelse med udsalget. lager-
listen, som blev sendt til selek, blev trukket af en af controllerne, thomas bang. en vare kan
godt være blevet solgt, selvom den står på lagerlisten, hvis den er solgt under et forkert va-
renummer. det gik hurtigt under udsalget, og han kan godt forestille sig, at nogle af varerne
er solgt under et standardnummer og dermed ikke ført ud af varelageret. i den situation er
disse varer ikke afregnet over for selek, selvom de burde være det.
parternes synspunkter
selek har gjort gældende, at det anmeldte krav er gæld, som merlin har pådraget sig efter
fristdagen med tilsynets samtykke, idet tilsynet godkendte, at merlin under betalingsstands-
ningen solgte seleks konsignationsvarer. samtykket omfatter tillige de deraf direkte følgende
udgifter samt erstatningsansvar, som pådrages ved handlinger, der står i naturlig forbindelse
                                                   -7-
med salget. tilsynet forpligtede sig ved samtykket på vegne af merlin til at iagttage de al-
mindelige konsignationsretlige regler, herunder at seleks varer blev registreret særskilt, og at
beløbet for solgte varer blev afregnet til selek, ligesom konsignationsvarerne skulle opbeva-
res betryggende, således at resterende konsignationsvarer kunne leveres tilbage til selek ef-
ter udsalget. forpligtelsen omfatter tillige afregning for de konsignationsvarer, som ikke
kunne tilbageleveres uanset årsagen hertil. det påhviler konkursboet at godtgøre, at konsig-
nationsvarerne ikke var til stede i butikkerne den 27. oktober 2008, idet merlin sendte selek
en liste over tilbageværende varer hos merlin den 3. november 2008 uden nogen form for
forbehold. desuden havde selek hver måned besøgt butikkerne og kontrolleret varelageret,
og afregning for solgte konsignationsvarer var sket en gang om ugen.
konkurboet har gjort gældende, at seleks krav ikke udgør gæld stiftet med tilsynets sam-
tykke. tilsynets samtykke til salg af konsignationsvarerne omfatter ikke et eventuelt svind,
som skete efter samtykket. varerne blev solgt i henhold til den eksisterende aftale mellem
merlin og selek, og tilsynets samtykke til fortsættelsen af denne aftale var ikke nødvendig.
selek valgte selv at fortsætte aftaleforholdet med merlin trods betalingsstandsningen. tilsy-
net havde ingen drøftelser med selek om salg af konsignationsvarerne forud for udsalget.
tilsynet har ikke forpligtet sig til at føre tilsyn med konsignationsvarerne. der er endvidere
ikke tale om gæld, som er pådraget merlin efter fristdagen. selek har ikke godtgjort, at de
omhandlede konsignationsvarer er forsvundet i perioden efter betalingsstandsningens ind-
træden. lagerlisten i sig selv dokumenterer ikke, at varerne faktisk befandt sig på merlins
varelager. seleks kontrol med varelageret skete ved at sammenholde merlins lagerlister med
deres egne lister over varer. selek har ikke godtgjort, at der blev foretaget en fysisk optælling
af varerne i butikkerne umiddelbart forud for betalingsstandsningen. sidste optælling blev
efter per hübschmanns forklaring foretaget i marts 2008. det må efter forklaringerne fra
torben grodt petersen og per hübschmann endvidere lægges til grund, at forholdene i mer-
lin var lettere kaotiske op til betalingsstandsningen. det er derfor mere sandsynligt, at varer-
ne er forsvundet op til udsalget end under. såfremt nogle af varerne befinder sig hos expert,
må selek søge disse varer tilbageleveret derfra. manglende tilbagesøgning er en manglende
iagttagelse af seleks tabsbegrænsningspligt.
                                                 -8-
sø- og handelsrettens afgørelse
merlin var på tidspunktet for betalingsstandsningen den 27. oktober 2008 i besiddelse af en
række varer, som var omfattet af konsignationsaftalen med selek. i det indbyrdes forhold
mellem parterne indebar konsignationsaftalen blandt andet, at merlin havde pligt til at tilba-
gelevere usolgte varer på seleks forlangende, og at merlin bar risikoen for varelagerets un-
dergang eller forringelse.
        tilsynet godkendte den fortsatte drift af merlin under betalingsstandsningen, idet
virksomheden skulle holdes kørende, indtil en overdragelsesaftale var endeligt på plads. til-
synet gav i den forbindelse samtykke til, at der blev holdt udsalg i merlin-butikkerne og til,
at også konsignationsvarerne blev solgt, hvis konsignationshaverne var indforstået hermed.
        tilsynets samtykke til salg af konsignationsvarer indebærer efter skifterettens opfattel-
se tillige, at ethvert krav, som udspringer af merlins dispositioner over konsignationsvarerne
i betalingsstandsningsperioden, får status efter konkurslovens § 94, nr. 2.
        det påhviler som udgangspunkt den, som vil gøre et krav gældende, at godtgøre,
hvornår kravet er stiftet. det fremgår imidlertid af claus peterssons forklaring, at han den 3.
november 2008 modtog en liste udarbejdet af merlin over de tilbageværende konsignations-
varer, og at der ikke fra merlins side blev taget noget forbehold for, om varerne på listen var
fysisk til stede i merlins butikker. på den baggrund må det, uanset hvornår der senest er fo-
retaget en fysisk optælling af seleks varer, lægges til grund, at varerne på lagerlisten var i
merlins besiddelse den 3. november 2008, med mindre konkursboet kan godtgøre, at varerne
ikke var til stede ved anmeldelsen af betalingsstandsningen. konkursboet har ikke godtgjort
dette, og da merlin under betalingsstandsning og sidenhen konkursboet ikke har kunnet op-
fylde forpligtelsen til at tilbagelevere de usolgte varer til selek, må seleks krav på godtgørel-
se for de ikke-tilbageleverede varer som følge af det her anførte anses for omfattet af kon-
kurslovens § 94, nr. 2.
        de tilkendte sagsomkostninger dækker retsafgift med 4.040 kr. og udgift til advokatbi-
stand med 25.000 kr.
                                               -9-
                                      thi kendes for ret:
merlin a/s under konkurs skal anerkende, at selek danmark aps har et krav i boet efter
konkurslovens § 94, nr. 2 på 155.761,71 kr.
i sagsomkostninger skal konkursboet inden 14 dage betale selek danmark aps 29.040 kr.
                                      mette skov larsen
                                            (sign.)
                                         ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                       p.j.v. sø- og handelsretten, den 26. februar 2010

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
r0007008 - mcj
                                          udskrift
                                                af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
den 6. januar 2004 blev af retten i sagen
r-7-01
anklagemyndigheden
mod
partrederiet for
m/s marianne danica owwo2
v/skibsmæglerfirmaet h. folmer & co.
afsagt sålydende
                                             d o m:
under denne sag har anklagemyndigheden ved københavns politi ved anklageskrift
af 23. maj 2001 som rettet under domsforhandlingen rejst tiltale mod partrederiet for
m/s marianne danica owwo2 for overtrædelse af
                                                 1.
søfartsstyrelsens tekniske forskrift a nr. 1 af 26. august 1996 om sikkerhedsarbejde i
skibe § 27, stk. 3, jf. stk. 1, jf. § 16, stk. 2, ved i perioden 22.02.2001 – 22.05.2001 at
have undladt at sørge for gennemførelse af arbejdsmiljøuddannelsen, således at der
altid kan være én, der har denne uddannelse om bord på motorskibet marianne
danica.
                                            - 2 -
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om, at tiltalte idømmes en bøde på 20.000
kr.
tiltalte har nægtet sig skyldig og påstået frifindelse. subsidiært har tiltalte påstået, at
bøden bør bortfalde eller nedsættes.
sø- og handelsretten afsagde den 6. december 2002 frifindende domme i sagerne
mod partrederierne for m/s danica four ouje2, m/s hanne danica owcc2 og
m/s danica violet oxdn2. disse sager var udskilt som prøvesager.
denne sag er domsforhandlet sammen med tilsvarende sager mod partrederierne for
henholdsvis m/s danica brown, m/s danica green, m/s danica rainbow, m/s
danica sunrise, m/s danica white, m/s karina danica, m/s danalith, m/s danica
sunbeam og m/s danica red.
det tiltalte partrederi er et af 13 rederier, der driver coastere, for hvilke
skibsmæglerfirmaet h. folmer og co. er bestyrende reder. den 28. juli 1998 afholdt
søfartsstyrelsen kontrolsyn/arbejdsmiljøsyn i hamborg på en af de øvrige coastere,
m/s danica violet. ved synet blev der givet henstillinger og stillet 8 krav
vedrørende forholdene om bord. det af anklageskriftet omfattede forhold var blandt
de stillede krav. der blev givet fra 1-6 måneders frist til opfyldelse af de forskellige
krav. på et møde den 18. september 1998 mellem skibsmæglerfirmaet og
søfartsstyrelsen blev det aftalt, at 5 af kravene skulle søges afklaret som et led i et
”projekt coaster” i samarbejde med søfartens arbejdsmiljøråd. ved skrivelse den
28. juli 1999 bad søfartsstyrelsen h. folmer og co. blandt andet oplyse, om de 5
krav var opfyldt vedrørende danica violet, og hvilke tiltag der var gjort på rederiets
øvrige skibe. der blev givet en svarfrist til den 23. august 1999. den 4. august 1999
blev der afholdt et møde med deltagelse af bl.a. for partsrederiet jørgen folmer og
fra søfartsstyrelsen konsulent, overlæge ole lyngenbo, og seniorkonsulent poul
schmidt. under mødet gav jørgen folmer udtryk for, at § 16-uddannelsen ikke var
formålstjenlig, at han ikke ville sende flere skibsførere på kursus, og at der heller
ikke ville blive etableret sikkerhedsorganisation om bord på skibene. mødet sluttede
med, at ole lyngenbo oplyste, at søfartsstyrelsen forventede et skriftligt svar fra
jørgen folmer senest den 23. august 1999. den 25. august 1999 havde ole lyngenbo
                                          - 3 -
en telefonsamtale med jørgen folmer. samtalen mundede ud i, at samarbejdet blev
afbrudt. søfartsstyrelsen rettede ved skrivelse af 5. november 1999 henvendelse til
københavns politi med anmodning om tiltalerejsning vedrørende 4 forhold for så
vidt angår alle partrederierne. tre af disse forhold er frafaldet af
anklagemyndigheden efter afsigelsen af sø- og handelsrettens dom af 6. december
2002.
der har været afholdt syn den 15. oktober 1998 på danica sunrise, den 30. juni 1999
på danica red og den 20. august 1999 på danica sunbeam. under disse blev det
overfor danica sunrise og danica sunbeam påtalt, at der ikke om bord var en person
med § 16-kursus. der har tillige været afholdt syn den 7. august 1998 på danica
violet, den 23. oktober 2001 m/s hanne danica og den 15. oktober 2002 på m/s
danica four. sagerne mod disse tiltalte blev afgjort ved sø- og handelsrettens dom
af 6. december 2002.
anklagemyndigheden har som bevis for, at der ikke har været personer med et § 16-
kursus om bord på skibene fremlagt oversigter, udskrevet af søfartsstyrelsen, over
den enkeltes uddannelse, herunder § 16-kurset, samt kopi af rederiernes
hyrekontrakter for samtlige ansatte. registreringen af oplysninger om § 16-kurset
sker på grundlag af indberetninger fra de enkelte undervisere.
den i anklageskriftet anførte periode er valgt, fordi der ifølge søfartsstyrelsen ikke i
denne periode var personer med § 16-kursus om bord.
under domsforhandlingen er der afgivet forklaring af jørgen folmer, ole lyngenbo
og egil vestergaard.
anklagemyndigheden har til støtte for den nedlagte påstand anført, for så vidt angår
tiltaltes generelle anbringender om, at de i anklageskriftet nævnte bestemmelser ikke
har fornøden lovhjemmel, at ministeren ved lov nr. 594/96 om skibes sikkerhed er
tillagt kompetence til at udstede de foreliggende bekendtgørelser, og denne
kompetence blev uddelegeret til søfartsstyrelsen ved bekendtgørelse nr. 694/95 om
henlæggelse af visse beføjelser til søfartsstyrelsen, nu bekendtgørelse nr. 541/99.
søfartsstyrelsen har således haft den fornødne kompetence.
                                           - 4 -
vedrørende synspunktet om manglende hjemmel som følge af, at der er tale om en
bestemmelse af fiskal karakter, bemærkes, at hjemlen er i lovens § 5.
hjemmelsgrundlaget er klart og tydeligt, og betingelserne i straffelovens § 1 er
opfyldt.
for så vidt angår tiltaltes anbringende om, at reglerne lider af tilblivelsesmangler,
bemærkes, at § 22 i lovbekendtgørelse nr. 594/96 om nedsættelse af et
skibstilsynsråd ikke indeholder nogen bestemmelse om, at der skal ske forelæggelse
for ministeren, hvis der ikke kan opnås enighed i rådet om et spørgsmål. der ses
heller ikke i forarbejderne til bestemmelsen at være holdepunkter for en antagelse
herom. søfartsstyrelsen kan således fastsætte regler uafhængigt af uenighed i rådet
og uden forudgående forelæggelse for ministeren. det bemærkes endvidere
vedrørende indsigelserne om tilblivelsesmangler, at såfremt kravene til vands er
blevet strengere end til lands, er det ikke i strid med folketingsbeslutningen om, at
man skulle opnå samme niveau til vands som til lands, idet der ikke var noget krav
om ækvivalens. det grundlæggende formål var at få niveauet til vands op, da det
haltede bagefter.
med hensyn til spørgsmålet om ikrafttræden fremgår det klart af søfartsstyrelsens
meddelelser, at der til ikrafttræden af reglen var knyttet en overgangsregel, og tiltalte
har været bekendt med denne regel.
tiltalte har endvidere anført, at søfartsstyrelsen har begået sagsbehandlingsfejl. det
bemærkes hertil, at der ikke er pligt til at foretage de af forsvareren beskrevne
sagsbehandlingsskridt, når der konstateres en lovovertrædelse, og søfartsstyrelsen
har ikke lovliggjort de beskrevne forhold ved igangsættelsen af projekt coaster.
mens projekt coaster var i gang, foretog man ikke yderligere i anledning af
overtrædelserne, men da samarbejdet brød sammen, fastsattes på ny en frist, da
søfartsstyrelsen måtte henholde sig til lovgivningen, når projektet faldt bort. politiets
efterforskning har båret præg af, at man nærmest har opfattet jørgen folmers
tilkendegivelser under afhøringen som tilståelser.
vedrørende tiltaltes indsigelser om, at § 16 er uklart formuleret, bemærkes, at det af
omstændighederne omkring reglernes tilblivelse, hvor hvervets parter var involveret,
herunder jørgen folmer, klart fremgik, at det var et særligt kursus, man skulle på.
                                          - 5 -
bestemmelsen i § 16, stk. 4, er efter sin ordlyd ikke begrænset til at gælde store
skibe, men det fremgår klart af forarbejderne og af den af ole lyngenbo afgivne
forklaring, at reglen kun skal finde anvendelse for de store skibe, hvilket også har
været klart for tiltalte.
det påhviler rederne at sørge for, at der altid er en person om bord, som har en § 16-
uddannelse, hvilket jørgen folmer ikke har draget omsorg for. på baggrund af de af
anklagemyndigheden fremlagte udskrifter må det lægges til grund, at der for den
angivne periode ikke har været en person om bord på skibet, som har § 16-
uddannelsen.
såfremt man måtte komme frem til, at § 16, stk. 4, også gælder for små skibe, er det
helt usandsynligt, at der for den angivne periode skulle have været en person om
bord, som har gennemgået fjernundervisningsmaterialet i overensstemmelse med
bestemmelsens regler herom. desuden fordrer bestemmelsen, at der er en
sikkerhedsgruppe om bord. dette er utænkeligt, da jørgen folmer har modsat sig
reglerne om organiseret sikkerhedsorganisation. allerede af den grund må tanken om
sikkerhedsgruppe afvises. det er endvidere næppe sandsynligt, at en skipper vil
acceptere, at en blandt de ubefarne udpeges. hvis en skibsfører måtte have modtaget
en video, skal dette følges op af, at den pågældende sikkerhedsrepræsentant sendes
på kursus.
de fremlagte oversigter er trukket primo november 2003, og ingen af besætningen
har efter dette tidspunkt gennemgået § 16-kurset.
med hensyn til strafudmålingen må der idømmes en følelig bøde. højesteret har med
sagerne u 2000.293 og 2000.295 forhøjet bødeniveauet i almindelige
arbejdsmiljøsager fra 10.000 kr. til 20.000 kr. da bødeniveauet skal tilskynde til
størst sikkerhed, og der har været en lang årrække med alvorlige søulykker, bør dette
bødeniveau følges. det gøres gældende, at det ikke alene beror på
anklagemyndigheden, at sagsbehandlingen har trukket ud. sagsbehandlingstiden kan
derfor højst få omkostningsmæssig betydning.
                                            - 6 -
tiltalte har til støtte for frifindelsespåstanden anført, at dette sagskompleks begyndte
med et uanmeldt syn på danica violet den 28. juni 1998, hvor der blev rejst 8 krav,
hvoraf søfartsstyrelsen senere måtte frafalde 4. der blev efter aftale med
anklagemyndigheden af procesbesparende grunde udvalgt 3 prøvesager. på trods af
frifindelse i de tre sager fastholdt anklagemyndigheden tiltale overfor de resterende
10 rederier. efter dommen af 6. december 2002 frafaldt anklagemyndigheden tiltale i
3 af de 4 forhold. anklagemyndigheden har fremført, at disse sager er principielle,
men har alligevel valgt alene som bevis at fremlægge bemandingslisterne. dette er
ikke tilstrækkeligt grundlag for domfældelse.
§ 16 i teknisk forskrift a af 1996 indeholder i stk. 1 en generel bestemmelse for alle
skibe, mens stk. 2 og 3 er en særbestemmelse for henholdsvis små skibe og store
skibe. stk. 4 gælder efter sin ordlyd både små og store skibe og er en generel
formuleret overgangsbestemmelse. af ole lyngenbos forklaring fremgik, at der om
bord på alle skibe findes en video og pjece, men at der ikke blev ført register over,
hvem der havde set videoen og læst pjecen, og hvem der er udpeget som
sikkerhedsrepræsentant. der var endvidere ingen mening med at udsende materialet
til de små skibe, såfremt § 16, stk. 4, ikke skulle gælde for disse. uagtet at stk. 4 kun
var tænkt at skulle gælde for store skibe, må den for tiltalte gunstigste fortolkning
lægges til grund, da der ikke kan straffes for overtrædelse af hensigten med
bestemmelsen. dernæst har anklagemyndigheden ikke bevist, at der ikke er udpeget
sikkerhedsorganisation, og at videoen ikke er blevet gennemgået. ved afhøringen
under den tidligere domsforhandling blev det oplyst, at der på et af skibene var en
sikkerhedsorganisation, og jørgen folmers udtalelser er ikke bevis for manglende
sikkerhedsorganisation.
efter straffelovens § 1 kræves der klar hjemmel for at idømme straf. i denne sag har
selv den regeludstedende myndighed vanskeligheder med fortolkningen, hvilket også
må føre til frifindelse.
teknisk forskrift a 1 af 1996, som der rejses tiltale efter, har status som en
bekendtgørelse. § 16 er strafsanktioneret fra forskriftens ikrafttræden, selvom det var
umuligt at opfylde kravet, hvilket søfartsstyrelsen først regnede med kunne ske fra
den 1. januar 1998. søfartsstyrelsen undlod blot at håndhæve bestemmelsen, men
offentliggjorde ikke, hvornår man ville håndhæve. det eneste, der er henvist til, er et
                                          - 7 -
mødereferat fra 1995. at man overfor jørgen folmer har meddelt tidspunktet, er ikke
tilstrækkeligt. også dette forhold bør føre til frifindelse.
den tekniske forskrift skal både for så vidt angår straffebestemmelsen og den
økonomiske udgift have hjemmel i lov. såfremt der pålægges borgeren mere
vidtgående følger, må der kræves klar hjemmel. hjemmelsbestemmelsen i § 5 i
lovbekendtgørelse nr. 594/96 om skibes sikkerhed er en generelt udformet
hjemmelsbestemmelse, der intet siger om økonomi og straf. søfartsstyrelsen har
gennemført § 16 i strid med den sædvane, der var på området, og pålagt
rederierhvervet økonomiske byrder. reglen blev til på trods af en
folketingsbeslutning om, at reglerne skulle være de samme som på land.
søfartsstyrelsen valgte i stedet at skærpe reglerne til søs, og man troede, at man
lavede en forskelsbehandling mellem store og små skibe. dette har næppe været
folketingets hensigt. § 16 i den tekniske forskrift har derfor ikke tilstrækkelig
hjemmel i loven.
søfartsstyrelsen har tilsidesat sædvanen om, at sagen ved uenighed i regeludvalget
skal behandles på et møde i skibstilsynsrådet. skibstilsynsrådet er et rådgivende
organ for ministeren, og sagen burde være forlagt denne. det bekræftes af direktør
bagges notat af 23. december 1994, at dette også var søfartsstyrelsens opfattelse.
forelæggelsen for ministeren ville have gjort en forskel, da sagen var meget politisk.
at søfartsstyrelsen tolker en generel hjemmel i strid med en folketingsbeslutning, må
medføre, at bestemmelsen lider af en tilblivelsesmangel.
det påhviler anklageyndigheden at søge sagen oplyst. søfartsstyrelsen havde kun
været om bord i 4 skibe, inden der blev foretaget enslydende politianmeldelser.
anklagemyndigheden gjorde intet for at oplyse sagen, før der blev rejst tiltale. der
foreligger således en ugyldig forvaltningsakt, hvorfor der ikke kan straffes.
anklagemyndigheden måtte ved domsforhandlingens begyndelse korrigere 10
oplysninger i det fremlagte materiale. det materiale, der er fremlagt, er ensidigt
indhentet fra søfartsstyrelsen. der er væsentlige fejlmuligheder ved tilvejebringelsen
af de indhentede oplysninger. der foreligger ikke et formaliseret
indberetningssystem, og systemet beror på den enkelte undervisers omhyggelighed.
dernæst er de fremlagte oversigter et indiciebevis, hvor man i stedet kunne have
                                           - 8 -
foretaget en besigtigelse af de faktiske forhold. den manglende førelse af et direkte
bevis må komme anklagemyndigheden til skade.
anklagemyndigheden har ikke ført bevis for, at gerningsindholdet er realiseret.
til støtte for påstanden om strafbortfald eller nedsættelse gøres det gældende, at der
henset til reglernes tilblivelsesproces samt den hidtidige manglende håndhævelse har
været en sådan usikkerhed omkring reglerne, at straffelovens § 84, stk. 2, jf. stk. 1,
nr. 3, bør finde anvendelse. hertil kommer, at sagens behandling har været meget
langsommelig af grunde, som ikke kan lægges tiltalte til last.
retten skal udtale:
hverken efter ordlyden i bekendtgørelse 883 af 3. oktober 1996 af
forretningsordenen for skibstilsynsrådet eller af cirkulære om forretningsordenen for
skibstilsynsrådet ses der at være krav om, at spørgsmål, hvorom der er uenighed i
rådet, skal forelægges ministeren, ligesom der ikke ses at foreligge en retssædvane
om forelæggelse for ministeren, der kan tilsidesætte eller supplere bestemmelserne
om tilblivelse af love og bekendtgørelser.
retten finder i øvrigt af de af anklagemyndigheden anførte grunde, at
søfartsstyrelsen har haft hjemmel til at udstede teknisk forskrift a nr. 1 af 26. august
1996 om sikkerhedsarbejde i skibe, således som det er sket. det forhold, at der
foreligger en folketingsbeslutning om arbejdsmiljø til søs, findes ikke retligt at ændre
herpå.
hverken søfartsstyrelsen eller anklagemyndigheden foretog specifikke undersøgelser
vedrørende hvert enkelt skib, før der blev rejst tiltale, men grundede tiltale på jørgen
folmers tilkendegivelser om ikke at ville opfylde kravet om § 16-uddannnelse. dette
forhold findes ikke at kunne bevirke, at tiltalerejsningen må anses for en ugyldig
forvaltningsakt, hvorfor tiltale ikke af den grund kan frifindes.
bestemmelsen i § 16, stk. 4, er efter sin ordlyd ikke begrænset til at omfatte store
skibe, og retten finder ikke, at der i øvrigt foreligger tilstrækkeligt grundlag for at
antage, at bestemmelsen skal fortolkes således, at kun store skibe omfattes. at jørgen
                                             - 9 -
folmer kunne have haft den opfattelse, at små skibe alene var omfattet af § 16, stk. 2,
ændrer ikke herved.
der er enighed om, at der ikke har været foretaget syn af de faktiske forhold om bord
på skibet vedrørende den periode, for hvilken der er rejst tiltale, og at der ikke føres
lister over personer, som efter § 16, stk. 4, umiddelbart efter valget eller udpegningen
har gennemgået fjernundervisningsprogrammet.
når der samtidig henses til, at de af søfartsstyrelsen udarbejdede udskrifter
vedrørende personer, som har gennemgået § 16-uddannelsen, beror på indberetninger
fra kursusudbydere i såvel danmark som udlandet, og da det under sagen er oplyst,
at søfartsstyrelsen i enkelte tilfælde har måttet afbryde samarbejdet med
kursusudbydere, finder retten ikke, at det med den fornødne sikkerhed er godtgjort, at
tiltalte er skyldig i den rejste tiltale, hvorfor tiltalte frifindes.
                                      thi kendes for ret:
tiltalte, partrederiet for m/s marianne danica owwo2, frifindes.
statskassen skal betale sagens omkostninger.
                                       mette christensen
mogens buch                                                           niels schott christensen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                             p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
- lc
                                           udskrift
                                               af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                          ____________
                                              dom
afsagt den 27. april 2012
p-36-09
thomas haulund sørensen
og
tine bogetoft
mod
griffin holding a/s under konkurs
problemstilling og påstande
denne sag drejer sig om, hvorvidt thomas haulund sørensen og tine bogetoft christensen
kan kræve erstatning af griffin holding a/s under konkurs, i forbindelse med at de hævede
en aftale over for konkursboet, der før konkursdekretet havde købt deres ejendom beliggen-
de karensvej 2 i espergærde, og herunder navnlig om, hvorvidt ejendomshandlen var om-
stødelig, jf. konkurslovens § 64 og § 74.
thomas haulund sørensen og tine bogetoft christensen nedlagt følgende påstande:
                                                -2-
principalt:
griffin holding a/s under konkurs tilpligtes at anerkende 1.730.000 kr., heraf 1.152.075 kr.
med renter på deponeringskonto 5050 14215609 som separatistkrav og 577.925 kr. som sim-
pelt krav.
subsidiært:
griffin holding a/s under konkurs tilpligtes at anerkende 1.375.000 kr., heraf 1.152.075 kr.
med renter på deponeringskonto 5050 14215609 som separatistkrav og 222.925 kr. som sim-
pelt krav.
mere subsidiært:
griffin holding a/s under konkurs tilpligtes at anerkende et efter skifterettens skøn fastsat
mindre beløb som separatistkrav i det omfang beløbet ikke overstiger 1.152.075 kr. med ren-
ter på deponeringskonto 5050 14215609 som separatistkrav og som simpelt krav for så vidt
angår eventuelt beløb, der overstiger 1.152.075 kr.
griffin holding a/s under konkurs har påstået frifindelse.
sagens nærmere omstændigheder er følgende:
den 1. oktober 2006 overtog thomas haulund sørensen og tine bogetoft christensen ejen-
dommen beliggende karensvej 2 i espergærde for 5.275.000 kr., og anvendte efterfølgende
en række midler på istandsættelse af denne. den offentlige ejendomsværdi androg den 1. ok-
tober 2007 3.450.000 kr. ved skøde, der er underskrevet den 31. august 2008, videresolgte de
ejendommen med overtagelse samme dag til griffin holding a/s. salgssummen androg
5.275.000 kr., der skulle berigtiges ved, at køberen skulle overtage pantegæld til totalkredit
a/s med 4.122.925 kr., samt deponere 1.152.075 kr. i jyske bank a/s. deponering har fundet
sted på kontonummer 5050 142156-9, der forrentes med en variabel rente. griffin holding
a/s udlejede umiddelbart efter overtagelsen ejendommen. da gældsovertagelse ikke fandt
sted i forhold til totalkredit a/s, rykkede sagsøgernes advokat herfor ved brev af 24. oktober
                                               -3-
2008 og meddelte samtidig, at hvis dette ikke skete inden 5 dage, ville sælgerne anse handlen
for misligholdt. han tog samtidig forbehold om at hæve handlen og kræve erstatning.
den 28. oktober 2008 blev griffin holding a/s taget under konkursbehandling, og ved brev
af 7. november 2008 opfordrede sagsøgernes advokat konkursboet til at meddele, hvorvidt
det ville indtræde i handlen og berigtige gældsovertagelsen eller foretage kontant depone-
ring heraf. i modsat fald ville handlen blive hævet, og der ville blive krævet erstatning. da
dette ikke skete, hævede sagsøgernes advokat ved brev af 27. november 2008 handlen og
krævede erstatning.
sagsøgernes advokat indhentede herefter to salgsvurderinger, der viste, at gennemsnitspri-
sen for ejendommen i december 2008 androg 3.545.000 kr. sagsøgernes principale påstand er
opgjort på grundlag af denne gennemsnitsvurdering og er beregnet som differencen i for-
hold til den aftalte salgssum. sagsøgernes advokat har anmeldt denne fordring i konkursbo-
et ved brev af 17. juli 2009. den offentlige ejendomsværdi androg den 1. oktober 2009
2.450.000 kr. kurator meddelte, at erstatningskravet ikke kunne anerkendes, og at næste
fordringsprøvelsesmøde ville finde sted den 25. november 2009. da sagsøgernes advokat ik-
ke senere modtog indkaldelse til mødet, indbragte denne i stedet fordringsprøvelsen for skif-
teretten den 22. december 2009. kurator har efterfølgende på et fordringsprøvelsesmøde den
26. februar 2010 formelt afvist sagsøgernes krav. dividende til simple krav i konkursboet
forventes at andrage mellem 0 og 0,5 %.
thomas haulund sørensen har været ansat i griffin ejendomme a/s siden 1. oktober 2005
og har været investeringschef siden 1. juli 2007. dette selskab, der ligeledes er taget under
konkursbehandling den 28. oktober 2008, er et datterselskab til konkursboet. ved en udstati-
oneringsaftale den 31. juli 2008 og med virkning fra den 1. september 2008 blev thomas
haulund sørensen ansat i gt german trust gmbh, der var et koncernforbundet tysk sel-
skab. det hedder i udstationeringsaftalen bl.a.:
       ”… flytteudgifter til/fra berlin afholdes af griffin ejendomme a/s og gt ger-
       man trust gmbh, såfremt det er et led i ansættelsesforholdet. …”
aftalen omkring den faste ejendom er ikke omtalt i udstationeringsaftalen.
                                               -4-
der er til brug for sagen foranstaltet syn og skøn ved statsautoriseret ejendomsmægler hen-
rik sallerup. det hedder i skønsmandens besvarelse fra den 30. november 2010 bl.a.:
      ”… spørgsmål 1:
      skønsmanden bedes oplyse kontanthandelsværdien for ejendommen matr. nr. 7 go
      mørdrup by, mørdrup, beliggende karenvej 2, 3060 espergærde ved et salg i alminde-
      lig fri handel med sædvanlig liggetid pr. 1. marts 2008.
      spørgsmål 2:
      skønsmanden bedes oplyse kontanthandelsværdien for ejendommen matr. nr. 7 gq
      mørdrup by, mørdrup, beliggende karenvej 2, 3060 espergærde ved et salg i alminde-
      lig fri handel med sædvanlig liggetid pr. 31. august 2008.
      spørgsmål 3:
      skønsmanden bedes oplyse kontanthandelsværdien for ejendommen matr. nr. 7 gq
      mørdrup by, mørdrup, beliggende karenvej 2, 3060 espergærde ved et salg i alminde-
      lig fri handel med sædvanlig liggetid pr. 1. december 2008. …
      svar på spørgsmål 1:
      med udgangspunkt i den … anførte beskrivelse af ejendommen, besigtigelsen og de
      indhentede oplysninger skønnes ejendommens kontanthandelsværdi ved salg i almin-
      delig fri handel med sædvanlig liggetid pr. 1. marts 2008 at være kr. 4.600.000.
      svar på spørgsmål 2:
      med udgangspunkt i den … anførte beskrivelse af ejendommen, besigtigelsen og de
      indhentede oplysninger skønnes ejendommens kontanthandelsværdi ved salg i almin-
      delig fri handel med sædvanlig liggetid pr. 31. august 2008 at være kr. 4.400.000.
      svar på spørgsmål 3:
      med udgangspunkt i den … anførte beskrivelse af ejendommen, besigtigelsen og de
      indhentede oplysninger skønnes ejendommens kontanthandelsværdi ved salg i almin-
      delig fri handel med sædvanlig liggetid pr. 1. december 2008 at være kr. 3.900.000. …”
skønsmanden har i en supplerende erklæring fra den 11. oktober 2011 bl.a. anført:
      ”… spørgsmål a:
      skønsmanden har i sin besvarelse af skønstemaets spørgsmål 1-3 anført, at ejen-
      dommens kontanthandelspris pr. 1. marts 2008, pr. 31. august 2008 og pr. 1. de-
      cember 2008 skønnes at udgøre henholdsvis kr. 4.600.000, kr. 4.400.000 og kr.
      3.900.000.
      skønsmanden bedes oplyse, i hvilket omfang skønsmanden ved sin besvarelse
      har medinddraget faktiske salgspriser for ejendomme, som er solgt i perioden
                                                                                6
                                          -5-
2008-2010, og som er beliggende i samme område, som den omhandlede ejen-
dom.
det lægges forudsætningsvist til grund, at der ved ”amme område” forstås det
såkaldte "pigevejskvarter" i espergærde.
såfremt skønsmanden har medinddraget oplysninger om faktiske salgspriser fra
andre, sammenlignelige områder i espergærde, bedes skønsmanden specificere,
hvilke områder i espergærde, der konkret er medinddraget.
spørgsmål b:
i forlængelse af besvarelsen af spørgsmål a, bedes skønsmanden nærmere rede-
gøre for, i hvilket omfang, gerne med procentuelle angivelser, salgsprisen for den
omhandlede ejendom afviger fra de faktiske salgspriser for ejendomme solgt i
perioden 2008-2010, og som er beliggende i samme område, som den omhandle-
de ejendom.
som ved spørgsmål a lægges det forudsætningsvist til grund, at der ved "samme
område" forstås det såkaldte "pigevejskvarter" i espergærde.
såfremt skønsmanden, ved sin besvarelse af ovennævnte spørgsmål medinddra-
ger faktiske salgspriser fra andre, sammenlignelige områder i espergærde, bedes
skønsmanden specificere, hvilke områder i espergærde, der konkret medinddra-
ges. …
spørgsmål c:
i skønsmandens forudsætninger, … er der lagt til grund, at ejendommen ved sal-
get til sagsøgte i 2008, var i samme stand som ved sagsøgernes køb i 2006.
under skønsforretningen kunne det imidlertid konstateres, at ejendommens ter-
rasse er sunket sammen, således at terrassen i dag fremstår med en større lunke
midt på terrassen. thomas hauge sørensen oplyste under skønsforretningen, at
lunken er fremkommet efter sagsøgernes erhvervelse af ejendommen i 2006, men
inden salget til sagsøgte i 2008.
skønsmanden bedes oplyse, om lunken på terrassen har betydning for ejendom-
mens kontanthandelsværdi.
såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, bedes skønsmanden anslå differen-
cen i kontanthandelsprisen ved salg af ejendommen med den eksisterende lunke
på terrassen, og ved salg af ejendommen uden den eksisterende lunke på terras-
sen. …
ad spørgsmål a:
som anført under forudsætninger i den allerede udarbejdede skønserklæring er
karenvej 7 medinddraget for så vidt angår faktiske salgspriser for ejendomme,
                                                 -6-
      som er solgt i perioden 20082010, og som er beliggende i samme område, som
      den omhandlende ejendom.
      ad spørgsmål b:
      [det] … lægges til grund for besvarelsen af spørgsmål b, at den salgspris der re-
      fereres til i skønstemaets spørgsmål b, er salgsprisen angivet i det betinget skøde,
      … nemlig kr. 5.275.000.
      endvidere lægges det til grund at det såkaldte "pigevejskvarter" i espergærde
      består af vejene: …
      … den gennemsnitlige m2 salgspris … [er] beregnet til kr. 19.913 pr, m2 for gen-
      nemførte handler i "almindeligt salg" i "pigevejskvarteret" i perioden 1. januar
      2008 til 1. januar 2011. set i forhold til en salgspris på kr. 5.275.000 for den om-
      handlede ejendom og en m2 pris på kr. 38.224, ligger de anførte kr. 38.224 ca. 90
      % over den beregnede gennemsnitspris pr. m2 på kr. 19.913.
      til ovennævnte skal bemærkes, at det skønsmanden bekendt, kun er ganske få af
      de ejendomme der indgår i det udarbejdede gennemsnit, der er gennemgribende
      istandsat som den omhandlede ejendom. endvidere er der flere af de ejendom-
      me, der indgår i det udarbejdede gennemsnit der, skønsmanden bekendt, ikke
      har kælder.
      ad spørgsmål c:
      lunken på terrassen skønnes at have betydning for ejendommens kontanthan-
      delsværdi. differencen skønnes at ligge i størrelsesorden kr. 50.000 til kr. 100.000.
      …”
der er endelig, med henblik på belysning af de økonomiske forhold hos griffin holding a/s
i tiden op til konkursen, dokumenteret en række regnskabsbilag. det fremgår af en resultat-
opgørelse og balance fra den 23. oktober 2008 og som vedrører perioden 1. juli 2007 til den
30. juni 2008, at årets resultat var negativt med ca. 10,4 mio. kr. selskabets aktiver bestod af
kapitalandele i tilknyttede selskaber med ca. 214 mio. kr., tilgodehavender hos koncernfor-
bundne selskaber med ca. 122 mio. kr. samt materielle anlægsaktiver med ca. 130 mio. kr.,
hvoraf to ejendomme udgjorde 124 mio. kr. disse ejendomme var overbehæftet. selskabets
likvide beholdning androg ca. 7.000 kr. endelig var der en trækningsret på en erhvervskredit
i sparekassen kronjylland a/s på 340.115 kr.
under konkursboets behandling er der udarbejdet en opdateret balance pr. 19. november
2008 for perioden 1. juli 2008 og frem til konkursdekretets afsigelse den 28. oktober 2008. det
                                                  -7-
fremgår heraf, at der i denne periode har været et negativt resultat på ca. 6,3 mio. kr. om-
sætningen er opgjort til 0 kr. de samlede aktiver er primo opgjort til ca. 461 mio. kr. og ulti-
mo til ca. 521 mio. kr. aktiverne bestod fortsat primært i kapitalandele i tilknyttede selska-
ber, tilgodehavender hos koncernforbundne selskaber, samt i ejendomme. selskabets likvide
beholdning var uændret. selskabets samlede hæftelser og forpligtelser er af konkursboet op-
gjort til ca. 1,5 mia. kr., hvoraf driftskreditorerne er opgjort til ca. 5,5 mio. kr.
forklaringer
thomas haulund sørensen har forklaret, at han er bankuddannet og har arbejdet i en bank i
15 år. han startede med at arbejde i griffinkoncernen den 1. september 2005. han blev ansat
som investeringschef med tyskland som fokusområde. dette var et nyt og attraktivt marked.
han var ansat med bopæl i danmark, men han opholdt sig 4 ud af 5 arbejdsdage i tyskland.
arbejdet bestod i begyndelse i at lære det tyske marked at kende, og der var to overordnede
”missioner”. for det første skulle han finde ejendomme til k/s-investeringer, og for det andet
skulle han indkøbe en boligportefølje af ejendomme i berlin, som skulle udvikles til aktie-
salg.
i sommeren 2006 købte han sammen med sin ægtefælle ejendommen på karensvej med over-
tagelse i efteråret 2006. ejendommens pris var ikke høj for området på det tidspunkt, hvor
der blev handlet. der var tale om en nyistandsat 1970’er villa. da de købte ejendommen,
manglede der hårde hvidevarer mv. i husets bryggers, og der var mindre ting, som skulle la-
ves. huset fremstod i øvrigt som nyt og i rigtig god stand. de købte huset af nogle håndvær-
kere, som havde istandsat dette. der var ingen problemer med finansiering af huset, som
blev belånt med 80 %. han har selv på et tidspunkt udbedret en lunke på terrassen for ca.
20.000 kr., og de har i alt brugt 200-300.000 kr. på forbedringer på huset, herunder istandsæt-
telse af husets bryggers med ca. 109.000 kr. samt udgifter til bl.a. udskiftning af termoruder.
griffinkoncernen var i perioden 2006-07 gennem en rivende udvikling på det tyske marked,
idet man fra næsten ikke at have erhvervet ejendomme i tyskland, nåede frem til at have
næsten 500 ejendomme til en betydelig mia.-værdi, hovedsageligt boligejendomme i berlin.
han havde i perioden opbygget et stort netværk i branchen, og fik et godt kendskab til mar-
                                                  -8-
kedet i berlin. han fik således på et tidspunkt tilbudt ca. 50 ejendomme om dagen. griffin-
koncernen købte ejendommene og satte dem sammen i porteføljer, som blev solgt til investo-
rer. hans arbejde bestod på dette tidspunkt i at ”screene”/sortere ejendommene, samt udføre
due diligence og prisforhandlinger, og han havde ansvaret for denne proces. der var også
ansat sælgere, men han modtog ikke selv underskrifter på salg til investorer, og han har der-
for ikke præcise erindringer om, hvor mange af de ejendomme, som han havde købt, der
blev solgt. det kan i dag synes risikabelt, at man købte og samlede ejendommene i porteføl-
jer, men dette var på daværende tidspunkt ikke usædvanligt. fremgangsmåden gav mulig-
hed for et større salg. finansieringen foregik primært gennem 7-8 tyske banker, og han var
ligeledes ansvarlig for disse forhandlinger. også nogle danske banker var involveret, og her
deltog vidnet typisk i det første møde. i slutningen af 2007 blev det besluttet at stifte et tysk
selskab med henblik på at oprette en organisation til håndtering/administration af de tyske
investeringer. han var da den eneste, der havde set samtlige ejendomme på markedet, og
han vidste, hvilke krav bankerne stillede. han blev derfor spurgt, om han ville tage til tysk-
land og stå for det tyske selskab. han var på dette tidspunkt fortsat investeringschef i grif-
finkoncernen. med virkning fra den 1. september 2008 indgik han en 3-årig udstationerings-
aftale. denne var allerede kommet i stand i februar/marts 2008, og aftalen blev indgået direk-
te med ledelsen i griffinkoncernen. der var således tale om et klart ønske fra ledelsen side.
lønnen i udstationeringsperioden androg 115.000 kr. om måneden. inden udstationeringen
havde han en løn på 55.000 kr. om måneden plus bonus. dokumenterne til udstationerings-
aftalen blev pga. tidspres først lavet i juli 2008. han arbejdede på dette tidspunkt ca. 80 timer
om ugen, og hele organisationen havde travlt. ernest & young blev brugt til rådgivning i
forbindelse med udformning af udstationeringsaftalen.
da de drøftede udstationeringsaftalen, betingede han sig, at griffin holding a/s skulle købe
huset til den samme pris, som parret havde købt huset for, dog uden de udgifter til forbed-
ringer, som han havde afholdt. han accepterede, at disse forbedringsudgifter udgik, da han
samlet set fik en god udstationeringsaftale. han havde forinden undersøgt m2-priser for om-
rådet, og så vidt han kunne vurdere, var priserne steget fra 2006 til 2007 med 8 %. der blev
ikke fra selskabets ledelse stillet krav om en vurdering af ejendommen, og ledelsen accepte-
rede prisen og overdragelsen som et vilkår for udstationeringen. der var ikke tale om et ga-
                                               -9-
vemiljø, og han var ikke selv en del af ledelsen. der var derimod en klar sammenhæng mel-
lem vilkårene i udstationeringsaftalen og købsaftalen, idet de to aftaler også blev indgået
samtidig. de flyttede til tyskland den 31. august 2008, hvor de lejede en lejlighed til 4.000
euro om måneden og på en kontrakt, som de ikke uden videre kunne opsige.
den 27. august 2008 købte han aktier i griffin holding a/s, da han havde en forventning om,
at det var en god forretning. han havde da ingen mistanke om, at griffin holding a/s var
ved at gå konkurs. han var dog opmærksom på, at direktøren havde fremsat udtalelser om
behovet for kapitalindsprøjtning, men da der var overskud på de ejendomme, som han hav-
de erhvervet til koncernen, mente han, at økonomien kunne hænge fornuftigt sammen. efter-
følgende fandt han dog ud af, at de danske banker var begyndt at kræve en højere rente. i
sommeren 2008 var der en fyringsrunde i koncernen, men hans arbejde blev ikke berørt i den
anledning, hvorfor han ikke blev opmærksom på de økonomiske problemer i koncernen. i
oktober 2008 blev han derimod opmærksom på, at der manglede at blive overført penge til
lønninger i det tyske selskab, og han fik derfor på dette tidspunkt mistanke om, at der kunne
være problemer. han ringede derfor til et medlem af ledelsen, som oplyste, at der ikke var
noget galt med økonomien. hvis han havde haft mistanke om, at selskabet ville blive taget
under konkursbehandling få måneder senere, ville han have beholdt sit arbejde i det danske
selskab med de rettigheder, dette indebar bl.a. i forhold til lønmodtagernes garantifond. da
selskabet gik konkurs, fik han én måneds løn, og han stod herefter ligesom ægtefællen uden
job. de havde samtidig en høj husleje i tyskland og var bundet af en lejekontrakt, som de ik-
ke umiddelbart kunne frigøre sig fra. på grund af sin kortvarige ansættelse i det tyske sel-
skab kunne han hverken få dækket sin løn i danmark eller tyskland. endvidere mistede han
en bonus på ca. 680.000 kr., som han endnu ikke havde faktureret i forhold til griffin ejen-
domme a/s.
han forsøgte at finde et nyt arbejde i tyskland, men måtte opgive, og han og ægtefællen flyt-
tede derfor tilbage til danmark i 2010, hvor han begyndte at arbejde som selvstændig konsu-
lent. efter afrejsen til tyskland havde griffinkoncernen udlejet ejendommen for 12.000 kr.
om måneden, og der forløb derfor omkring 2 år, før de atter fik mulighed for at flytte ind i
huset.
                                                - 10 -
tine bogetoft christensen har forklaret, at hun og ægtefællen i begyndelsen af 2008 drøfte-
de den mulighed, som griffinkoncernen havde givet manden, med hensyn til fast beskæfti-
gelse i tyskland. ægtefællen rejste på dette tidspunkt meget, og ved at få fast bopæl i tysk-
land, kunne de se mere til hinanden. da ægtefællen blev udstationeret i tyskland, var hun
erhvervsrådgiver i jyske bank a/s, og da hun orienterede sin chef om, at parret ville flytte til
tyskland, fik hun bevilget to års orlov. hun er i dag tilbage i jyske bank a/s.
det var som led i udstationeringen et vilkår fra hendes side, at ejendommen i danmark blev
solgt uden tab. ejendommen blev dog ikke sat til salg, da det i stedet blev et led i ægtefællens
udstationeringsaftale, at griffin holding a/s skulle overtage ejendommen. de drøftede der-
for hvilken pris, de skulle forlange for ejendommen, og herunder navnlig, hvorledes de skul-
le forholde sig til de midler, som de havde investeret i form af forbedringer i ejendommen.
de blev dog enige om ikke at forlange en kompensation for disse forbedringer, hvorimod de
fastholdt en salgspris, der svarede til deres købspris.
parternes argumenter
thomas haulund sørensen og tine bogetoft christensen har gjort gældende, at der er
indgået en endelig og bindende aftale mellem parterne, og at griffin holding a/s har mis-
ligholdt denne aftale. de har derfor været berettiget til at hæve handlen, og da griffin hol-
ding a/s har undladt at berigtige gældsovertagelsen har selskabet handlet ansvarspådra-
gende, hvorfor de kan kræve erstatning for det tab, de herved har lidt. tabet andrager prin-
cipalt forskellen mellem købesummen på 5.275.000 kr. og 3.545.000 kr., der var den værdi,
som ejendommen ifølge de udenretlige vurderinger havde i december 2008. tabet andrager
subsidiært forskellen mellem salgssummen og værdien i december 2008, der ifølge skøns-
mandens erklæring androg 3.900.000 kr. griffin holding a/s har i forbindelse med handlen
deponeret 1.152.075 kr. på en deponeringskonto, hvorfor dette beløb med tillæg af renter har
separatiststatus, mens resten er et simpelt krav i boet.
ejendomshandlen er ikke omstødelig efter konkurslovens § 64. overdragelsen indeholder
ikke et gavemoment, og der er ikke tilsigtet en overdragelse af en vederlagsfri fordel, lige-
                                                - 11 -
som der ikke foreligger omstændigheder, der giver grundlag for mistanke herom. overdra-
gelsen har alene karakter af en sædvanlig forretningsmæssig disposition, hvor thomas hau-
lund sørensen og tine bogetoft christensen blot ville sikre sig, at de ikke led tab på ejen-
dommen i forbindelse med udstationering til udlandet, og hvor de på den anden side accep-
terede ikke at få dækket de afholdte istandsættelsesomkostninger. det forhold, at der er en
forskel mellem den pris, som parterne aftalte, og den pris, som vurderes at være den korrek-
te, indebærer ikke i sig selv, at der foreligger en gavedisposition. forskellen er heller ikke så
stor, at parterne burde have været klar over, at der var et misforhold, hvortil kommer, at
ejendommen på aftaletidspunktet var belånt med over 4 mio. kr.
handlen er endvidere ikke omstødelig efter konkurslovens § 74, idet der ikke er tale om en
utilbørlig disposition. griffin holding a/s havde ikke likviditetsmæssige problemer, da afta-
len blev indgået, og sagsøgerne havde i hvert fald intet kendskab hertil. i modsat fald ville
thomas haulund sørensen ikke have ladet sig udstationere i tyskland, hvorved han dels
mistede adgangen til dækning vi lønmodtagernes garantifond, dels gav afkald på optjente
bonusbeløb, ligesom tine bogetoft christensen ikke ville have givet afkald på sit job.
griffin holding a/s under konkurs har gjort gældende, at den indgåede ejendomshandel
er omstødelig i medfør af konkurslovens § 64 og § 74, og at sagsøgerne derfor ikke har lidt et
tab ved, at handlen ikke blev gennemført.
den aftalte købesum på 5.275.000 kr. oversteg i august 2008 i væsentligt grad markedsværdi-
en ifølge syn- og skønserklæringen, og der er herved ydet sagsøgerne en betydelig veder-
lagsfri formuefordel på de øvrige kreditorers bekostning, jf. § 64. den omstændighed, at der
var et åbenbart misforhold mellem den aftalte salgspris og den reelle værdi, indeholder såle-
des et betydeligt gaveelement, og sagsøgerne har ikke godtgjort, at overdragelsen var forret-
ningsmæssig begrundet. aftalen er således heller ikke omtalt i udstationeringsaftalen. mis-
forholdet er derimod udtryk for, at der foreligger et gavemiljø, og sagsøgerne har ikke af-
kræftet denne formodning. det ville have været mere naturligt, om sagsøgerne havde udlejet
ejendommen i forbindelse med udstationeringen. sagsøgerne, og navnlig thomas haulund
sørensen, der var ansvarlig for opkøb af ejendomsporteføljer, var eller burde som professio-
                                               - 12 -
nel have været bekendt med misforholdet mellem købesummen og ejendommes reelle vær-
di, og burde derfor have indhentet en vurdering af ejendommen, forinden overdragelsen
fandt sted.
ejendomshandlen var endvidere utilbørlig, da den begunstiger sagsøgerne på de øvrige kre-
ditorers bekostning, jf. § 74. salgssummen lå væsentlig over markedsværdien, og køb af pri-
vat ejendom lå helt klart uden for selskabets sædvanlige driftsaktiviteter. som investerings-
chef burde thomas haulund sørensen også vide, at en ejendomshandel, der lå uden for sel-
skabets aktivitetsområde, var usædvanlig og således utilbørlig. hertil kommer, at udstatio-
neringsaftalen er indgået med griffin ejendomme a/s, hvorfra han var ansat og udstatione-
ret, mens ejendomshandlen er indgået med griffin holding a/s. griffin holding a/s var på
tidspunktet for aftalens indgåelse ifølge de foreliggende regnskaber klart insolvent, og da
thomas haulund sørensen var bekendt med, at der i sommeren 2008 blev gennemført en
større fyringsrunde, har eller burde han også have været bekendt med selskabets økonomi-
ske vanskeligheder og insolvens.
ved opgørelsen af et muligt tab bør skifteretten endelig ikke tillægge de af sagsøgerne ind-
hentede udenretlige vurderinger betydning.
skifteretten skal udtale:
uanset at der var en væsentlig forskel på den aftalte købesum for ejendommen og den fakti-
ske værdi på aftaletidspunktet, finder skifteretten – når henses til, at overdragelsen fandt
sted som led i en udstationering af thomas haulund sørensen til tyskland, hvorved han
samtidig gav afkald på en række rettigheder, og sammenholdt med at tine bogetoft chri-
stensen fik orlov fra sit arbejde i danmark – at overdragelsen ikke havde karakter af en gave,
men skete som led i en forhandling og på grundlag af gensidige forretningsmæssig overve-
jelser, hvorved overdragelsen herved ej heller havde karakter af en utilbørlig disposition.
det findes at være uden betydning, at ejendomshandlen er indgået med griffin holding a/s,
mens udstationeringsaftalen er indgået med griffin ejendomme a/s, da begge selskaber er
en del af samme koncern.
                                                - 13 -
herefter finder skifteretten, at overdragelsen ikke er omstødelig.
aftalen om ejendommen er som følge af manglende gældsovertagelse misligholdt af griffin
holding a/s. efter oplysningerne om købesummens størrelse sammenholdt med skønsman-
dens oplysninger om ejendommens værdi på tidspunktet for ophævelse af handlen, finder
skifteretten, at thomas haulund sørensen og tine bogetoft christensen herved har lidt et
tab på 1.375.000 kr.
herefter, og henset til at 1.152.075 kr. har været deponeret på en særskilt forrentet konto, ta-
ges den af thomas haulund sørensen og tine bogetoft christensen nedlagte subsidiære på-
stand til følge.
efter udfaldet af sagen skal griffin holding a/s under konkurs betale omkostninger i form
vederlag til sagsøgerens advokat med 75.000 kr. samt refundere retsafgift med 41.820 kr. og
udgifter til skønsmanden med 18.720 kr.
                                       thi kendes for ret:
griffin holding a/s under konkurs skal anerkende, at thomas haulund sørensen og tine
bogetoft christensen har en fordring i konkursboet på 1.375.000 kr., hvoraf 1.152.075 kr. med
renter på deponeringskonto 5050 14215609 anerkendes som separatistkrav og 222.925 kr.
som simpelt krav.
griffin holding a/s under konkurs betaler sagens omkostninger med 135.540 kr.
omkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
                                      torben kuld hansen
                - 14 -
              (sign.)
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den