text:
                             højesterets dom
                         afsagt tirsdag den 24. oktober 2017
sag 182/2017
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat michael alstrup kristensen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i roskilde den 6. marts 2017 og af østre lands-
rets 2. afdeling den 12. juni 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, vibeke rønne, oliver
talevski, kurt rasmussen og lars apostoli.
påstande
dommen er anket af tiltalte, t, med påstand om formildelse, således at han idømmes en
betinget dom med vilkår om samfundstjeneste.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af straffen.
anbringender
t har anført navnlig, at det ved ændringen af straffelovens regler om samfundstjeneste ved
lov nr. 152 af 18. februar 2015 er forudsat, at der fortsat er et vist rum for betinget dom med
vilkår om samfundstjeneste ved overtrædelse af straffelovens § 245, selv om udgangspunktet
er ubetinget fængsel. under særlige omstændigheder som i den foreliggende sag, der hører
hjemme i den nederste del af anvendelsesområdet for grov vold efter straffelovens § 245, og
hvor den tiltalte har særdeles gode personlige forhold, bør sagen derfor afgøres med betinget
                                                   - 2 -
dom med vilkår om samfundstjeneste. det stemmer også med højesterets praksis, jf. navnlig
dommen ufr 2011.1322, hvor den tiltalte fik 60 dages fængsel betinget med vilkår om
samfundstjeneste i en sammenlignelig sag. i sagen, der blev afgjort ved højesterets dom ufr
2017.2170, var fængselsstraffen ubetinget, men der var også tale om vold af meget grovere
karakter.
efter karakteren af den udøvede vold og under hensyn til, at den forurettede efter optakten til
voldsforholdet ikke var helt sagesløs, er straffen passende udmålt til 60 dages fængsel, og på
dette punkt bør dommen derfor stadfæstes.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at det fremgår af forarbejderne til lov nr. 152 af 18.
februar 2015, at straffen for grov vold fortsat som udgangspunkt er ubetinget fængsel. der
skal således foreligge særlige omstændigheder, hvis straffen undtagelsesvis skal gøres betin-
get med vilkår om samfundstjeneste, jf. højesterets domme ufr 2017.2170 og ufr
2011.1322.
i den konkrete sag foreligger ikke sådanne særlige omstændigheder, som efter en individuel
vurdering kan begrunde, at straffen undtagelsesvis gøres betinget med vilkår om samfunds-
tjeneste. ved vurderingen af grovheden og karakteren af den udøvede vold har det særlig
vægt, at tiltalte, som var 51 år på gerningstidspunktet, slog forurettede flere gange i hovedet
med en rundstok med en sådan kraft, at rundstokken knækkede. det er også væsentligt, at
tiltalte opsøgte forurettede med henblik på en konfrontation, og at der er tale om tilfældig
konfliktvold foranlediget af en trafikal situation. under disse omstændigheder kan det ikke
føre til et andet resultat, at tiltalte er ustraffet og har gode personlige forhold, og at skaderne
på forurettede var forholdsvis begrænsede.
den udmålte straf på 60 dages fængsel bør endvidere skærpes under hensyn til karakteren og
grovheden af volden og omstændighederne i øvrigt.
sagen har været behandlet sammen med to andre sager med henblik på højesterets stilling-
tagen til anvendelse af betinget dom med vilkår om samfundstjeneste i voldssager omfattet af
straffelovens § 245.
                                                - 3 -
højesterets begrundelse og resultat
t er dømt for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, ved på en parkeringsplads at have
tildelt a i hvert fald to hårde slag i hovedet med en rundstok af træ med en sådan kraft, at den
knækkede, hvorved a blev påført en bule ved sit venstre øre og flere rifter. t var forinden
kørt efter a over en længere strækning for at påtale dennes kørsel.
for højesteret angår sagen alene strafudmålingen.
af de grunde, landsretten har anført, tiltræder højesteret, at straffen er fastsat til fængsel i 60
dage, og at straffen ikke er gjort betinget med vilkår om samfundstjeneste.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.


text:
- pba
                                         udskrift
                                              af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 16. juli 2015
v-35-14
                                    hultafors group ab
                                    (advokat claus barrett christiansen ved advokat michael
                                    hansen)
                                    mod
                                    ankenævnet for patenter og varemærker
                                    (advokat jacob pinborg ved advokat anni noes wester-
                                    gaard)
sagens baggrund og påstande
sagen, der er anlagt den 20. juni 2014 handler om, hvorvidt hultafors group ab kan få regi-
streret en 3d-afbildning af deres tommestok model nr. 59-2-12.
                                                -2-
hultafors group ab har nedlagt følgende påstande:
principalt:        ankenævnet skal anerkende, at dansk varemærkeansøgning va 2011
                   00774 hultafors <fig> skal føres til endelig registrering.
subsidiært:        ankenævnet skal anerkende, at dansk varemærkeansøgning va 2011
                   00774 hultafors <fig> skal føres til endelig registrering for klasse 9, in-
                   strumenter til måling, nemlig tommestokke til erhvervsdrivende.
mere subsidiært: ankenævnet skal anerkende, at dansk varemærkeansøgning va 2011 00774
                   hultafors <fig> skal føres til endelig registrering med disclaimeren
                   ”ved registrering er der ikke opnået eneret til tommestokke i rektangulær
                   form og mål, men alene til mærket i den viste form.”
mest subsidiært: ankenævnet skal anerkende, at dansk varemærkeansøgning va 2011 00774
                   hultafors <fig> skal føres til endelig registrering med disclaimeren
                   ”ved registrering er der ikke opnået eneret til tommestokke i rektangulær
                   form og mål, men alene til mærket i den viste form i træ i naturfarve, med
                   sorte led, med metrisk gradering i sort med røde decimetercifre, med røde
                   ender og særegen typografi.”
ankenævnet for varemærker og patenter har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysninger i sagen
hultafors group abs udløbne og eksisterende varemærker
hultafors group ab (herefter hultafors), der er beliggende i sverige, blev oprindeligt stiftet i
1883 af karl-hilmer kollén og er i dag en international virksomhed, der bl.a. producerer må-
leværktøjer i træ, herunder tommestokke, som anvendes af både erhvervsdrivende og priva-
                                               -3-
te. hultafors’ 12-ledet tommestok med model nr. 59-2-12, som denne sag vedrører, ser såle-
des ud:
den 8. oktober 1997 fik hultafors registreret følgende internationale figurmærker (mp681644
og mp681643) i niceklasse 9:
begge registreringer udløb den 8. oktober 2007.
i sverige har hultafors fået et 3d figurmærke registreret i niceklasse 9 for måleinstrumenter,
nemlig tommestokker, efter at stockholms tingsrätt ved dom af 14. juni 2002 fastslog, at
tommestokken har tilstrækkeligt særpræg til at kunne nyde beskyttelse efter svensk ret.
det er under sagen oplyst, at hultafors anvender følgende varemærke, som viser den oprin-
delige stifters initialer:
ansøgning om registrering af 3d figurmærke i danmark
                                                   -4-
den 16. marts 2011 ansøgte hultafors om at få registreret følgende 3d-figurmærke i nice-
klasse 9 for ”instrumenter til måling, nemlig tommestokke” (va 2011 00774):
i forbindelse med behandlingen af sagen undersøgte patent- og varemærkestyrelsen, hvilke
andre tommestokke, der fandtes på markedet og udfærdigede på denne baggrund et notat
dateret 8. august 2012. i notatet er foruden hultafors’ tommestok vist 9 andre eksempler på
tommestokker, herunder en tommestok fra scan flex, tommestokke af mærkerne worker,
ironside, stanley, probuilder og kikerland samt tommestokke uden mærke. af disse tomme-
stokke har flere røde ender og decimetertal samt sorte led.
den 20. august 2013 gav patent- og varemærkestyrelsen afslag på ansøgningen, idet de med
følgende begrundelse fandt, at mærket ikke havde fornødent særpræg:
       ”mærket består af en gengivelse af varen selv, nemlig en tommestok. tommestokke ses
       på markedet i mange forskellige farver og med forskelle i detaljer ved udformningen. det
       ansøgte mærke, består af en leddelt sammenfoldelig målestok i træ påtegnet centimeter-
       mål.
       tommestokken afviger derfor i sin form ikke væsentligt fra de almindelig anvendte for-
       mer som benyttes ved designet af en tommestok. den almindelige opmærksomme for-
       bruger er ikke vænnet til, at måleinstrumenter, herunder tommestokke har andet end
       funktionel karakter, hvorfor mærket ikke af det købende publikum vil blive opfattet som
       varemærke for “instrumenter til måling, nemlig tommestokke” i klasse 9. tommestokken
       vil alene blive opfattet som en udformning af varen selv.
       vi har afgjort sagen efter varemærkelovens § 20, stk. 2, jf. § 13.”
den 21. oktober 2013 klagede hultafors over patent- og varemærkestyrelsens afgørelse til
ankenævnet for patenter og varemærker, der ved kendelse af 23. april 2014 med følgende
begrundelse stadfæstede patent- og varemærkestyrelsens afgørelse:
                                                   -5-
       ”ankenævnet for patenter og varemærker finder, at det ansøgte varemærke savner for-
       nødent særpræg til registrering. mærket består af en afbildning af en tommestok. selvom
       materialevalg, røde ender, sorte metalbeslag og cifre i speciel typografi ikke måtte være
       af udelukkende funktionel karakter, finder ankenævnet, at hverken de enkelte elementer
       eller summen af disse giver tommestokken karakter af at være et produkt af en bestemt
       kommerciel oprindelse.
       klager har under ansøgningens behandling fremlagt materiale, der skal dokumentere
       tommestokkens indarbejdelse som varemærke.
       den fremlagte markedsundersøgelse viser en høj kendskabsgrad til klager indenfor salg
       af tommestokke hos faggrupper og byggemarkeder. den høje kendskabsgrad til klager
       bevirker dog ikke, at der blandt de adspurgte er tilstrækkeligt kendskab til det ansøgte
       varemærke som kendetegn. dette sammenholdt med, at man i undersøgelsen udelader
       ca. 10 procent af omsætningskredsen, som de private forbrugere udgør, medfører, at an-
       kenævnet ikke finder, at det er dokumenteret, at tommestokken er indarbejdet som va-
       remærke for klager.”
markedsføringsmateriale
hultafors har i sagen fremlagt eksempler på deres markedsføring af tommestokken i perio-
den 1958-2008, herunder i form af produktkataloger og tilbudsaviser. det fremgår af det
fremlagte markedsføringsmateriale, at tommestokken er markedsført af en række grossister
til erhvervsdrivende, der primært sælger til professionelle aktører.
i en brochure fra 1966 er den afbildede tommestok påtrykt varemærket bestående af den li-
gesidede trekant med stifterens initialer. tommestokken blev vist i forbindelse med over-
skriften ”hultafors tommestokke”. i et produktkatalog fra 1977 er tommestokken, der er af-
bildet med hultafors’ navn og den ligesidede trekant påtrykt, beskrevet således:
       ”med udelukkende metrisk gradering og nulpunkt i begge ender. røde decimetertal.
       …
       1 meter 6 led
       2 meter 10 led
       2 meter 12 led”
i markedsføringsmaterialet fra den efterfølgende periode er tommestokken, ofte under over-
skriften ”hultafors trætommestokke”, afbildet i farver med en angivelse af modelnummer,
længde, antal led og gradering. ud over hultafors’ navn er den ligesidede trekant med den
                                                   -6-
oprindelige stifters initialer ofte angivet i forbindelse med et billede af tommestokken, som fx
i et katalog fra 2003 fra hp værktøj a/s:
flere steder i markedsføringsmaterialet ses hultafors’ navn og den ligesidede trekant med
den oprindelige stifters initialer tillige trykt på den viste tommestok.
andre tommestokke
i det fremlagte markedsføringsmateriale er også gengivet tommestokke fra andre producen-
ter, herunder tommestokke benævnt kongsberg og luksus tommestok (i markedsføringsma-
teriale fra 2002) samt scan flex og profi (i markedsføringsmateriale fra 2005):
                                               -7-
markedsundersøgelse
analysebureauet nielsen foretog i 2011 efter anmodning fra hultafors en markedsundersø-
gelse af kendskabsgraden til hultafors i forhold til et konkurrerende produkt blandt profes-
sionelle aktører omfattende 100 ansatte i byggemarkeder og 400 håndværkere. ud af disse
besvarede 230 deltagende de stillede spørgsmål. i forbindelse med besvarelsen fik deltagerne
vist et billede af hultafors’ tommestok model nr. 59-2-12 med den ligesidede trekant med
stifterens initialer påtrykt. analysebureauets rapport fra marts 2011 viser bl.a., at 47 % af de
adspurgte uhjulpet vidste, at tommestokken var produceret af hultafors, og at 78,3 % hoved-
sageligt anvender tommestokke produceret af hultafors.
brancheerklæringer og oversigt over markedsdele
hultafors har fremlagt en række erklæringer om bl.a. salget af hultafors’ tommestokke i
danmark, og om at det ikke er en optimal funktionsmæssig løsning at have sorte led.
hultafors har endvidere fremlagt en udateret opgørelse over deres markedsandele af 2 meter
trætommestokke i danmark i perioden 2000 til 2011. opgørelsen viser, at hultafors i 2000
havde en markedsandel på 91 % og i 2011 på 79 %. for alle forhandlere med undtagelse af
harald nyborg bygger opgørelsen udelukkende på salg til professionelle aktører.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaringer af nils holmdahl og bjarne hjallerup hansen.
niels holmdahl har forklaret, at han har været ansat i hultafors i 30 år, hvor han beskæftiger
sig med salg. så vidt han ved, har hultafors været på det danske marked siden midten af
1940erne. deres markedsposition er den samme i danmark som i sverige. hultafors sælger
til store byggemarkeder, som xl-byg, stark, dansk trælast og solar. alle, der forhandler
                                               -8-
værktøj i danmark, forhandler hultafors’ produkter. de professionelle i byggebranchen ved,
at det er et godt produkt, hvilket producenter af billigere produkter forsøger at udnytte.
deres tommestokke er udført i glasbirk på grund af materialets holdbarhed og elasticitet.
den sorte farve på tommestokkens led er et karakteristisk træk ved hultafors’ tommestok,
som også har en speciel gradering. endestykkerne har samme røde farve som mærket bestå-
ende af den ligesidede trekant med stifterens initialer. på grundlag af disse kendetegn, som
ikke har en funktionsmæssig betydning, kan håndværkerne straks se, at der er tale om en
hultafors tommestok. der er derudover på deres tommestokke påført hultafors’ varemærke
i form af den ligesidede trekant med stifterens initialer. det er et krav, at alle tommestokke
produceret i eu skal påføres ce-mærkning tilknyttet producentens varemærke. der vil end-
videre være påtrykt hultafors’ navn i de tilfælde, hvor der ikke er tale om en reklame tom-
mestok. det betyder, at alle tommestokke, der fx købes i byggemarkeder, har både har hul-
tafors' varemærke og navn påtrykt. tommestokken har i hans 30 år i virksomheden ikke æn-
dret sig.
virksomhedens navn, hultafors, er sammen med den ligesidede trekant deres overordnede
varemærke, som også omfatter andre produkter end tommestokke.
hultafors producerer i alt 40 mio. tommestokke, som sælges verden over. af disse sælges 4
mio. i naturfarve. ca. 39 mio. af de producerede tommestokke er 10-ledet. det er kun i
danmark og det sydlige brasilien, at den 12-ledede tommestok sælges. hultafors har i 60-70
år solgt den 12-ledede tommestok i danmark. den 10-ledet tommestok sælges i danmark,
men der er ingen professionelle brugere, der køber den. da deres kunder primært er profes-
sionelle aktører i form af byggevirksomheder, sælger de i danmark næsten udelukkende 12-
ledede tommestokke i naturfarve. 10-20% af deres slutbrugere er private.
hultafors’ tommestokke udgør størstedelen af det samlede salg af tommestokke i danmark,
men trods dette har deres omsætningen i en længere periode været nedadgående, og den er
inden for en 10-årig periode blevet halveret. 1/3 af nedgangen kan begrundes i udviklingen i
                                               -9-
byggebranchen. den resterende del skyldes nye aktører på markedet, der sælger tomme-
stokke, der er billigere end hultafors’.
hultafors besøger regelmæssigt 650 ud af de ca. 900 butikker i danmark, der sælger hulta-
fors’ tommestokke, med henblik på at kortlægge deres konkurrenter inden for alle deres
produktområder.
kongsberg tommestokken, der er i vist i markedsføringsmaterialet fra 2002 er ikke længere
på af markedet. produktet, der i samme markedsføringsmateriale fra 2002 er benævnt ”luk-
sus tommestok”, er ikke reelt et konkurrerende produkt til hultafors’ model nr. 59-2-12, da
den primært sælges til private. profi tommestokken er 10-ledet. han ved ikke, hvem der
producerer denne. hultafors’ eneste konkurrent på markedet for 12-ledede tommestokke er
foruden producenter af kopiprodukter metric.
af de produkter, der er gengivet i patent- og varemærkestyrelsens notat, kender han det før-
ste, scan flex, som er identisk med tommestokken, der andet steds er benævnt ”luksus
tommestok”. han kan ikke umiddelbart genkende de øvrige produkter. der er andre 6-7 an-
dre producenter af tommestokke i europa, men ingen af dem leverer til det danske marked.
de øvrige tommestokke, der sælges på det danske marked, er som regel kinesiske kopipro-
dukter. kopiprodukterne er som regel kendetegnet ved også at have røde ender.
det er den enkelte forhandler, der vælger, hvordan de vil markedsføre hultafors’ produkter.
hultafors er således ikke involveret i beslutningen om, hvorvidt deres navn og varemærke
anvendes i forbindelse med markedsføringen af deres produkter
i sverige fik de i 2002 beskyttet selve udseendet af tommestokken. han deltog ikke i ansøg-
ningsprocessen, men ved at det var forbundet med et betydeligt arbejde.
bjarne hallerup hansen har forklaret, at han i perioden 2003-2010 var administrerende di-
rektør for hultafors’ datterselskab i danmark. han var tidligere direktør i et selskab, der var
eneagent for hultafors i danmark, og har beskæftiget sig med hultafors’ produkter siden
                                               - 10 -
1985. hultafors henvender sig til professionelle aktører i markedet i form af forhandlere og
forretningskæder, der sælger værktøj, som dagligt anvendes af håndværkere.
tommestokken, som hultafors har markedsført i danmark siden efterkrigstiden, har aldrig
ændret udseende. hultafors’ tommestok er et anerkendt produkt på markedet. tidligere
”ejede” hultafors stort set markedet for tommestokke til professionelle. den 12-ledet tom-
mestok var meget populær og var den eneste tommestok, som de professionelle aktører ville
have. den udgjorde ca. 85-90 % af markedet for tommestokke. man kunne stort set vurdere
tilstanden i byggebranchen ud fra omsætning af hultafors’ tommestokke.
der findes ikke brancheforeninger, som foretager målinger over salget af tommestokke. de
har analyseret deres markedsandel ved regelmæssigt at besøge butikker og kæder, der sæl-
ger hultafors’ produkter. herved har de konstateret, hvilke produkter byggemarkederne har
haft i deres sortiment. de har ikke ved deres besøg fået oplyst fordelingen af salg til hen-
holdsvis professionelle og private.
blandt de største forhandlere af hultafors’ tommestokke er stark, silvan, bygma, xl og brø-
dene dahl, som alle sælger til både professionelle og private. en håndværker køber en ny
tommestok ca. 1 gang om måneden.
kongsberg var en norsk producent. tommestokken benævnt ”luksus tommestok” er en 10-
ledet tommestok, som er importeret fra kina, og som de kun sjældent er stødt på i markedet.
den er ikke samlet på samme måde i leddene som hultafors’ tommestok. det fremgår af
navnet profi, at denne tommestok ønskede at henvende sig til professionelle håndværkere.
den er billigere end hultafors’ og er 10-leddet. han har set tommestokkene af mærkerne
ironside og stanley i markedet, men tvivler på, at han har set nogen af de øvrige tommestok-
ke, som fremgår af notatet fra patent- og varemærkestyrelsen. ingen af dem kan have haft en
væsentlig omsætning, idet de alle er 10-leddet.
i den periode, hvor han var administrerende direktør i hultafors, gengav de forsiden af
tommestokken i forbindelse med markedsføring af produktet og fremhævede, at det var tale
                                                     - 11 -
om en hultafors tommestok ved at nævne hultafors navn, fx ved at skrive ”hultafors træ–
tommestok”. den ligesidede trekant er logoet for grundlæggeren af hultafors. han mener
ikke, at de bruger trekanten på andre af hultafors’ produkter, fordi det var tommestokken,
som deres stifter oprindeligt konstruerede. hultafors’ varemærke er en kombination af nav-
net og den ligesidede trekant, der er registreret som et figurmærke.
parternes synspunkter
for hultafors er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstands-
dokumentet af 31. marts 2015, hvoraf fremgår følgende:
      ”særpræg
      det gøres gældende, at va 2011 00774 hultafors <fig> (herefter ”tommestokken”)
      har tilstrækkeligt særpræg og følgelig kan registreres som et varemærke, jf. varemærke-
      lovens § 2 og § 13.
      en række træk ved tommestokken (materialevalg, røde ender, sorte metalbeslag, sorte
      cifre i en speciel typografi, hvoraf cifrene 10, 20 ect. er røde) er ikke funktionelle. disse
      træk har derfor kendetegnsvirkning, idet de ikke udelukkende skyldes hensynet til det
      tekniske resultat, men tværtimod tilsammen tjener til at kommunikere tommestokkens
      oprindelse fra hultafors.
      det gøres gældende, at undtagelsen om udformninger, som er nødvendige for at opnå et
      teknisk resultat, skal fortolkes snævert, og at kun udformninger som udelukkende inkor-
      porerer en teknisk løsning, og hvis registrering som varemærke reelt vil vanskeliggøre
      andre virksomheders anvendelse af den tekniske løsning, kan nægtes registrering.
      et tegn, der består af en kombination af bestanddele, der enkeltvis er uden særpræg, kan
      have særpræg, hvis konkrete forhold antyder, at tegnet klart gengiver mere end summen
      af de bestanddele, som det består af. der må således foretages en helhedsvurdering.
                                              - 12 -
uanset at et eller flere af de ovennævnte kendetegn ved tommestokken ikke i sig selv har
særpræg, gøres det gældende, at kombinationen af disse kendetegn er særegne for netop
tommestokken og giver den det fornødne særpræg.
det gøres videre gældende, at de træk på tommestokken, der består i typografi, tal og
mærkninger, samt placeringer og farvevalg heraf, medvirker til at gøre det ansøgte va-
remærke distinktivt, jf. communication no 2/98 of the president of the office of 8 april
1998 concerning the examination of three-dimensional marks.
vurderingen af om udformningens væsentlige kendetegn svarer til tommestokkens tek-
niske funktion, skal foretages på objektiv basis, og det afgørende er således om udform-
ningen af tommestokken inkorporerer den tekniske løsning og ikke om forbrugeren op-
fatter det således, idet opfattelsen hos den tilsigtede kundekreds af udformningen af den
pågældende vare ikke er relevant inden for rammerne af varemærkelovens § 2, stk. 2.
kriterierne for særprægsbedømmelsen er de samme for alle varemærker. det vil sige, at
også 3d-varemærker efter en helhedsbedømmelse skal opfylde de almindelige krav til
adskillelsesevne mv.
historisk registrering
patent og varemærkestyrelsen har tidligere fundet, at tommestokken havde fornødent
særpræg, da tommestokken blev registreret som figurmærke i 1999, jf. herved bilag 13,
ekstrakten side 63ff.
der er ikke sket ændringer på markedet for tommestokke siden registreringen i danmark
i 1999.
ankenævnet har ikke dokumenteret, at markedet for tommestokke har ændret sig siden
registreringen af tommestokken i 1999.
                                              - 13 -
indarbejdelse
tommestokken er kendt og indarbejdet i markedet for tommestokke i danmark som va-
remærke for hultafors gennem brug i mere end 100 år.
det fremgår af markedsundersøgelse ”tommestokke/centimeterstokke”, som er foretaget i fe-
bruar 2011, …, at 75,2 % af respondenterne uhjulpet kender hultafors. det fremgår vide-
re, at 65,7% ved forevisning af et billede af en anonymiseret tommestok model 59-2-12,
mener, at tommestokken hidrører fra hultafors og, at 51,3% forbinder formgivningen af
59-2-12 tommestokken med kun hultafors som producent og at 78,3% positivt ved, at de
hovedsageligt anvender en hultafors tommestok.
dette udgør en betydelig del af den relevante omsætningskreds, og tommestokken skal
derfor anses for indarbejdet på det relevante marked og kan registreres som et varemær-
ke, jf. varemærkelovens § 13, stk. 3.
det gøres gældende, at de … angivne kendskabsgrader dokumenterer, at det ansøgte va-
remærke har opnået særpræg gennem indarbejdelse.
hultafors har en markedsandel i danmark på mellem 90-95% på tolvledede tommestok-
ke, som den i sagen omhandlede.
markedsføring og salg af tommestokken har fundet sted igennem en lang periode og
kontinuerligt, og brugen af tommestokken som varemærke for en tommestok fra hulta-
fors er i denne periode endvidere sket gennem hultafors’ kunders markedsføring.
det gøres gældende, at som følge af hultafors store markedsandel, den lange periode,
hvori tommestokken har været solgt i danmark, og i kraft af hultafors’ position som
markedsleder, eksisterer der en skærpet grad af opmærksomhed omkring hultafors
tommestokken, hvorfor tommestokken skal anses for indarbejdet som varemærke på
det relevante marked.
endvidere gøres det gældende, at ankenævnet ikke har taget alle relevante faktiske om-
stændigheder i betragtning ved vurderingen af den omhandlede varemærkeansøgning,
                                               - 14 -
ligesom ankenævnet ikke har bedømt det fremlagte dokumentationsmateriale i sin hel-
hed.
patent og varemærkestyrelsen har konstateret, at ”… hultafors har en stor markedsandel og
et imponerende salg…”, hvilket i sig selv er to vigtige faktorer, som skal vægtes med de øv-
rige omstændigheder.
va 2011 00774 hultafors <fig> har gennem hultafors’ omfattende indarbejdelse op-
nået det til registrering fornødne særpræg, og varemærkeansøgning va 2011 00774
hultafors <fig> skal derfor føres til endelig registrering, jf. vml § 13, stk. 3, jf. vml §
3, stk. 3.
den relevante omsætningskreds
det gøres gældende, at tommestokken inden for omsætningskredsen i danmark er al-
mindeligt kendt som kendetegn for hultafors.
den udførte markedsundersøgelse, bilag 1, ekstrakten side 103ff, omfatter professionelle
håndværkere og byggemarkeder, idet disse to gruppe udgør størstedelen af hultafors’
kundegrundlag. private forbrugere udgør således alene under 10 % af kundegrundlaget.
det er hultafors opfattelse, at denne fordeling afspejler tommestoksmarkedet generelt.
henset til at private forbrugere udgør en så lille andel af det typiske slutkundegrundlag
for tommestokke, gøres det gældende, at den ved markedsundersøgelsen foretagne af-
græsning af omsætningskredsen er repræsentativ for den relevante omsætningskreds.
det er dokumenteret, at alene 12% af tommestokkesalget hos start sker til private … .
markedsforholdene hos stark afspejler markedet i byggemarkederne generelt.
det altovervejende forbrug af tommestokke sker hos professionelle, der bruger værktøjet
på daglig basis.
                                              - 15 -
patent og varemærkestyrelsens søgning af 8. august 2012
det gøres gældende, at patent og varemærkestyrelsens opfattelse af, hvad der fandtes på
markedet på ansøgningstidspunktet og var udtryk for en ”grundform for måleinstru-
menter”, ikke er korrekt.
patent og varemærkestyrelsens internetsøgning, …, dvs. næsten 1½ år efter ansøgnings-
datoen. denne søgning kan ikke danne grundlag for en markedssammenligning på an-
søgningstidspunktet. derudover viser søgningen en række udenlandske tommestokke
(afbilledet på udenlandske hjemmesider), ligesom det heller ikke fremgår, hvornår og om
de pågældende tommestokke er kommet på markedet i danmark.
et varemærkes særpræg skal bedømmes på baggrund af forholdene på ansøgningstids-
punktet. efterfølgende forhold, herunder det forhold at andre erhvervsdrivende efter an-
søgningstidspunktet tager et varemærke, der ligner det ansøgte varemærke i brug, kan
derfor ikke tillægges vægt i forbindelse med behandlingen af ansøgningen. den af styrel-
sen foretagne undersøgelse af tommestokkes udformning i august 2012, …, kan således
ikke lægges til grund for et afslag meddelt for en ansøgning indleveret halvandet år for-
inden.
endvidere gøres det gældende, at tilstedeværelsen af ulovlige slaviske kopier på marke-
det ikke er udvandende i forhold til hultafors’ varemærkeansøgning.
ydermere fremgår det af patent og varemærkestyrelsens søgning, at det samlede de-
signmæssige valg med hensyn til udformningen af tommestokken, herunder vedrørende
typografi, tal, mærkninger og placeringer heraf, farver og materialer for de pågældende
tommestokke ikke er sammenfaldende med tommestokken.
registrering med disclaimer
det gøres gældende, at va 2011 0074 hultafors <fig> har fornødent særpræg ved re-
gistrering med de i de subsidiære påstande anførte disclaimere.”
                                                    - 16 -
for ankenævnet for patenter og varemærker er der i det væsentlige procederet i overens-
stemmelse med påstands-dokumentet af 1. april 2015, hvoraf fremgår følgende:
     ”som nærmere begrundet i den indbragte kendelse fra ankenævnet for patenter og va-
     remærker af 23. april 2014 opfylder hultafors’ ”tommestok” ikke lovens betingelser for at
     blive registreret som et varemærke.
     ifølge varemærkelovens § 2, stk. 1, kan et varemærke bestå af alle arter tegn, der er egnet
     til at adskille en virksomheds vare- eller tjenesteydelser fra andre virksomheders, og som
     kan gengives grafisk, navnlig arter som nævnt i bestemmelsens nr. 1-4.
     det følger videre af lovens § 2, stk. 2, at der ikke kan erhverves varemærkeret til tegn,
     som udelukkende består af enten en udformning, som følger af varens egen karakter, en
     udformning af varen, som er nødvendiggjort for at opnå et teknisk resultat, eller en ud-
     formning, hvorved varen får en væsentlig værdi.
     af varemærkelovens § 13, stk. 1, følger videre, at et varemærke, for at kunne registreres,
     skal være af den i § 2 angivne beskaffenhed, herunder have fornødent særpræg. ifølge
     lovens § 13, stk. 3, kan et varemærke, uanset bestemmelsen i stk. 1, dog registreres, hvis
     det inden ansøgningens indlevering, som følge af den brug, der er gjort deraf, har fået
     fornødent særpræg.
     det påhviler hultafors at godtgøre, at lovens betingelser for registrering er opfyldt, og at
     der dermed foreligger det fornødne grundlag for at tilsidesættelse nævnets skønsmæssi-
     ge vurdering af, at betingelserne for at registrere varemærket ikke er til stede. hultafors
     har ikke løftet denne bevisbyrde.
     hultafors’ indsigelse om, at nævnet ikke skulle have taget alle relevante faktiske om-
     stændigheder i betragtning, og at nævnet ikke skulle have bedømt det fremlagte doku-
     mentationsmateriale i sin helhed, er ikke udtryk for andet end den kendsgerning, at hul-
     tafors er uenig i nævnets kvalifikation af det materiale, der ligger til grund for hultafors’
     ansøgning om registrering af et varemærke.
                                              - 17 -
det fremhæves herved, at alle de af hultafors påberåbte forhold indgik i grundlaget for
nævnets vurdering af sagen.
nævnet kan derfor i det hele henholde sig til begrundelsen i kendelsen.
hvad angår det af hultafors anførte om, at der er sket fornøden indarbejdelse af vare-
mærket, bemærkes, at den fremlagte markedsundersøgelse viser en høj kendskabsgrad til
hultafors inden for salg af tommestokke hos faggrupper og byggemarkeder.
den høje kendskabsgrad til hultafors bevirker dog efter ankenævnets opfattelse ikke, at
der blandt de adspurgte er tilstrækkeligt kendskab til det ansøgte varemærke som kende-
tegn. sammenholdt med, at markedsundersøgelsen udelader ca. 10 % af omsætnings-
kredsen (de private forbrugere), medfører dette, at det ikke kan anses for dokumenteret,
at tommestokken i fornødent omfang er indarbejdet som varemærke.
i relation til hultafors’ egen oversigt over kundegrundlag og markedsandel … bestrides
det, at indholdet i opgørelsen skulle kunne lægges til grund for sagens afgørelse.
hultafors har anført, at varemærket tidligere har været registreret, hvorfor varemærket
ikke nu kan afvises på grund af manglende særpræg.
hertil bemærkes, at den tidligere registrering ikke har betydning for sagen. for det første
har den tidligere registrering ikke været forelagt ankenævnet, og ankenævnet er ikke
bundet af tidligere afgørelser fra patent- og varemærkestyrelsen. for det andet skal en
vurdering af særpræg foretages ud fra de på ansøgningstidspunktet fremherskende for-
hold. det påhviler i den forbindelse hultafors at godtgøre, at ankenævnets vurdering af
særpræg er forkert, og denne bevisbyrde har hultafors ikke løftet.
hultafors gør endeligt gældende, at der ikke kan lægges vægt på patent- og varemærke-
styrelsens notat, idet notatet er udarbejdet efter ansøgningstidspunktet. herom bemær-
kes, at notatet er fremlagt til dokumentation for og eksemplificering af, hvorledes tom-
mestokke af andre fabrikater er formgivet. som det fremgår af notatet, indeholder notatet
eksempler på tommestokke markedsført i danske kataloger fra 2000 og frem, hvorfor
hultafors’ indsigelse må forkastes.
                                                    - 18 -
        i forhold til den mere subsidiære og mest subsidiære påstand gøres det gældende, at der
        ikke kan opnås registrering med de anførte disclaimere, idet der stadig ikke er fornødent
        særpræg, ligesom der ikke er sket fornøden indarbejdelse, jf. i det hele det anførte i rela-
        tion til de øvrige påstande.
        …”
sø- og handelsrettens afgørelse
mærket, som hultafors ved ansøgning va 2011 00774 har søgt om at få registreret som fi-
gurmærke, er en 3d-afbildning af en 12-ledet tommestok, der er identisk med det produkt,
som afbildningen skal være et figurmærke for. hverken navnet hultafors eller hultafors’
trekantede varemærke er påtrykt den afbildede tommestok. registreringen ønskes i nice
klasse 9 for ”instrumenter til måling, nemlig tommestokke”.
hultafors har under sagen fremhævet de røde ender og decimetertal, typografien, de sorte
metalbeslag i de 12 led og materialevalget som særlige karakteristiske træk ved hultafors’
12-ledet tommestok.
retten finder, at der uanset de fremhævede karakteristika ikke er grundlag for at fastslå, at
hultafors’ 12-ledet tommestok væsentligt afviger fra normen og grundformerne for en tom-
mestok. hultafors’ tommestok har dermed ikke et sådant særpræg, at den i sig selv kan fun-
gere som kendetegn, der er egnet til at adskille hultafors’ tommestokke fra konkurrenternes.
i det fremlagte markedsføringsmateriale, herunder produktkataloger og tilbudsaviser, er
hultafors’ tommestok – med navnet hultafors og hultafors’ trekantede varemærke påtrykt –
afbildet i forbindelse med en beskrivelse af produktet, en angivelse af navnet hultafors og i
langt den overvejende del også med en angivelse af hultafors’ trekantede figurmærke. der
er i tilbudsaviserne tillige eksempler på andre tommestokke, der ikke væsentligt visuelt ad-
skiller sig fra hultafors’ 12-ledet tommestok.
                                               - 19 -
retten finder, at hultafors med markedsføringsmaterialet ikke har godtgjort, at den 12-ledet
tommestok er blevet markedsført alene i kraft af sin udformning og således gennem mar-
kedsføringen er indarbejdet som varemærke. den fremlagte markedsundersøgelse, der alene
findes at illustrere, at navnet hultafors af håndværkere og tømmermarkeder i høj grad for-
bindes med tommestokke, kan ikke føre til et andet resultat. retten har herved lagt vægt på,
at 230 ud af 500 deltagende i undersøgelsen har besvaret de stillede spørgsmål, at de delta-
gende repræsenterede 80-90 % af den relevante kundekreds, og at hultafors’ trekantede fi-
gurmærke fremgår af den tommestok, der har været anvendt i markedsundersøgelsen.
betingelserne for registreringen af afbildningen af hultafors’ 12-ledet tommestok som et tre-
dimensionalt varemærke er herefter ikke opfyldt, og der findes ikke at være grundlag for re-
gistrering af varemærket med disclaimer. ankenævnets frifindelsespåstand tages derfor til
følge.
efter sagens udfald skal hultafors betale sagsomkostninger til ankenævnet for patenter og
varemærker. beløbet fastsættes under hensyn til sagens omfang og karakter til 25.000 kr.
                                     thi kendes for ret:
ankenævnet for patenter og varemærker frifindes.
hultafors group ab skal inden 14 dage betale 25.000 kr. til ankenævnet for patenter og va-
remærker.
sagsomkostningsbeløbet forrentes i medfør af rentelovens § 8 a.
klaus stampe tønnes pedersen              lise krüger andersen              torben svanberg
               - 20 -
            (sign.)
         ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
  sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                        højesterets kendelse
                          afsagt onsdag den 17. februar 2010
    det forbydes ved offentlig gengivelse af kendelsen at gengive navn, stilling eller bopæl eller på anden
                                 måde offentliggøre pågældendes identitet.
sag 269/2009
ekstra bladet og journalisterne niels pinborg og christine brasch andersen kærer østre
landsrets kendelse i sagen
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat jørgen lange, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelser af københavns byret den 31. juli 2009 og kendelse af
østre landsrets 7. afdeling den 24. august 2009. procesbevillingsnævnet har den 25. septem-
ber 2009 meddelt tilladelse til, at landsrettens kendelse indbringes for højesteret.
i påkendelsen har deltaget 5 dommere: per sørensen, peter blok, asbjørn jensen, marianne
højgaard pedersen og henrik waaben.
påstande
de kærende, ekstra bladet og journalisterne niels pinborg og christine brasch andersen, har
nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse om dørlukning og navneforbud ophæves, subsi-
diært at afgørelsen om dørlukning ophæves, og at sagen hjemvises til landsretten med henblik
på stillingtagen til, i hvilket omfang der i stedet for dørlukning skal nedlægges referatforbud
efter retsplejelovens § 29, stk. 5.
anklagemyndigheden og t har påstået stadfæstelse.
østre landsret har henholdt sig til sin afgørelse.
                                                 - 2 -
sagsfremstilling
den 30. juli 2009 blev der gennemført en ransagning på ts bopæl, og hun blev anholdt og
sigtet for overtrædelse af straffelovens § 191. hun blev fremstillet i grundlovsforhør i køben-
havns byret den 31. juli 2009 kl. 14.21 som sigtet for overtrædelse af straffelovens § 191 ved
i perioden fra den 11. maj til den 4. juli 2009 forskellige steder i storkøbenhavn ad flere om-
gange helt eller delvis med henblik på videreoverdragelse at have modtaget i alt ca. 140 gram
kokain af en medsigtet. denne var den 9. juli 2009 blevet varetægtsfængslet som sigtet for
overtrædelse af straffelovens § 191 ved besiddelse og videresalg af en større mængde kokain.
de kærende har oplyst, at ekstra bladet den 31. juli 2009 kl. 13.51 på internetavisen
www.eb.dk havde offentliggjort en artikel med overskriften ”t i sag om 140 gram narko”,
hvori det hed:
       ”jetsetteren og erhvervskvinden t anholdt i en sag om en større mængde narkotika og
       bliver netop nu fremstillet i dommervagten i københavn.
       ifølge ekstra bladets oplysninger blev hun anholdt i går af københavns politis narkoaf-
       deling og har siden siddet i politiets varetægt. ingen hos politiet ønsker at bekræfte
       ekstra bladets oplysninger. sagen, som hun nu kræves fængslet i skulle dreje sig om
       omkring 140 gram narkotika – taget i betragtning af, hvilke kredse, t frekventerer, dre-
       jer det sig formentlig om kokain.”
ifølge ekstra bladets oplysninger blev artiklen læst af 27.902 personer, inden den senere
samme eftermiddag blev fjernet fra internetavisen.
det er oplyst, at flere medier umiddelbart forud for retsmødet den 31. juli 2009 omtalte t og
kædede hende sammen med en mulig straffesag om narkotikakriminalitet.
t nægtede sig under grundlovsforhøret skyldig i sigtelsen. hun anmodede om navneforbud
efter retsplejelovens § 31, stk. 1, nr. 2, og referatforbud efter § 30, stk. 1, nr. 4, hvilket ankla-
geren ikke protesterede imod. ekstra bladets repræsentant, christine brasch andersen, prote-
sterede mod nedlæggelse af såvel navne- som referatforbud.
byretten afsagde herefter sålydende kendelse:
                                                 - 3 -
       ”efter sigtelsens karakter finder retten, at offentlig gengivelse af anholdtes navn, stilling
       eller bopæl vil udsætte denne for unødvendig krænkelse, jf. retsplejelovens § 31, stk. 1,
       nr. 2.
       retten finder endvidere, at de i retsplejelovens § 31, stk. 3, nævnte hensyn ikke taler
       mod nedlæggelse af navneforbud, hvorfor betingelserne for at nedlægge navneforbud i
       retsplejelovens § 31, stk. 1, stk. 2 er opfyldt.
       henset til at et navneforbud må antages at give tilstrækkelig beskyttelse for anholdte
       mod unødig krænkelse, findes betingelserne for at nedlægge referatforbud efter retsple-
       jelovens § 30, stk. 1, nr. 2 ikke opfyldt, hvorfor
       bestemmes:
       det forbydes offentligt i forbindelse med denne sag at gengive navn, stilling eller bopæl
       for t, ligesom den pågældendes identitet ikke på anden måde må offentliggøres.
       forsvarerens begæring om referatforbud imødekommes ikke.”
anklagemyndigheden begærede derpå dørene lukket i medfør af retsplejelovens § 29, stk. 3,
nr. 4, hvilket t ikke protesterede imod. christine brasch andersen protesterede mod dørluk-
ning.
byretten afsagde herefter sålydende kendelse:
       ”da sagens behandling i et offentligt retsmøde må antages på afgørende måde at hindre
       sagens oplysning, tages den fremsatte begæring til følge i medfør af retsplejelovens §
       29, stk. 3, nr. 4, hvorfor
       bestemmes:
       dette retsmøde holdes for lukkede døre.”
t afgav forklaring, og ved retsmødets afslutning blev hun løsladt. retten fandt, at betingel-
serne for varetægtsfængsling efter retsplejelovens § 762, stk. 1, ikke var opfyldt, idet der ikke
var ”anført bestemte grunde for en mistanke om overtrædelse af straffelovens § 191.”
ekstra bladet og journalisterne niels pinborg og christine brasch andersen kærede kendel-
serne til landsretten, der ved kendelse af 24. august 2009 stadfæstede byrettens kendelser med
følgende bemærkninger:
                                                - 4 -
       ”af de grunde, som er anført af byretten tiltrædes det, at retsmødet er holdt for lukkede
       døre.
       sigtelsen angår overtrædelse af straffelovens narkotikabestemmelse, og sagen er ikke
       færdigefterforsket. offentliggørelse af sigtedes navn på nuværende tidspunkt findes at
       kunne udsætte hende for unødvendig krænkelse. den påsigtede lovovertrædelses grov-
       hed og samfundsmæssige betydning findes derfor på sagens nuværende stade ikke at
       kunne føre til, at der ikke skal nedlægges navneforbud. det forhold, at sigtede er en
       kendt person, eller at hendes navn har været omtalt i forbindelse med sigtelsen i for-
       skellige medier kan ikke føre til andet resultat.”
det fremgår af sagen, at t ved anklageskrift af 22. oktober 2009 blev tiltalt for overtrædelse
af straffelovens § 191 i det væsentlige i overensstemmelse med sigtelsen.
københavns byret har ifølge det oplyste den 4. februar 2010 idømt t en bøde på 20.000 kr.
for i 6 tilfælde at have modtaget 1 gram kokain til eget forbrug. efter domsafsigelsen blev det
tidligere nedlagte navneforbud udstrakt til at gælde under en eventuel anke.
anbringender
ekstra bladet og journalisterne niels pinborg og christine brasch andersen har navnlig an-
ført, at oplysningerne om sigtelsen mod t blev offentliggjort i stort set alle danske medier,
herunder netaviser og tv, før retsmødet den 31. juli 2009 blev påbegyndt og således også før,
retten afsagde kendelserne om navneforbud og dørlukning. denne offentliggørelse i de lands-
dækkende medier skete i det væsentlige på internettet, og oplysningerne om ts anholdelse og
sigtelse florerer fortsat på nettet, idet brugerne heraf f.eks. har downloadet de offentliggjorte
artikler. udbredelsen af oplysninger, som én gang er offentliggjort massivt på internettet, kan
– på grund af nettets karakter – ikke hindres gennem efterfølgende bestemmelser om
navneforbud og dørlukning.
ekstra bladet har vedrørende spørgsmålet om dørlukning nærmere anført bl.a., at retsplejelo-
vens § 29, stk. 3, nr. 4, skal fortolkes snævert og kun er tiltænkt et meget begrænset anvendel-
sesområde. betingelserne for dørlukning har ikke været opfyldt i denne sag. hvis retten fandt,
at der var tungtvejende hensyn at tage til sagens efterforskning, kunne og burde dette hensyn
have været varetaget ved nedlæggelse af et referatforbud efter retsplejelovens § 29, stk. 5.
vedrørende spørgsmålet om navneforbud har ekstra bladet nærmere anført bl.a., at det ikke
kan anses som en ”unødig krænkelse” af t, at hendes navn nævnes i forbindelse med omtale
                                                - 5 -
af straffesagen, idet offentligheden allerede inden, navneforbuddet blev nedlagt, havde fået
kendskab til sagens omstændigheder, herunder at det var t, der var sigtet. under disse om-
stændigheder har betingelserne for at nedlægge navnforbud ikke været opfyldt.
et navneforbud er under de foreliggende omstændigheder i strid med den europæiske men-
neskerettighedskonventions artikel 10. det er i flere afgørelser fastslået som et generelt prin-
cip, at det strider mod artikel 10 at begrænse ytringsfriheden for så vidt angår oplysninger, der
allerede er offentliggjorte, og som må anses for at være mere eller mindre kendt af offentlig-
heden i forvejen, jf. herved menneskerettighedsdomstolens domme af 26. november 1991 i
sagerne sunday times mod storbritanien og observer og guardian mod storbritanien, dom af
9. februar 1995 i sagen vereniging weekblad bluf! mod holland samt dom af 22. maj 1990 i
sagen weber mod schweiz.
ekstra bladet har endelig anført, at straffesagen drejer sig om en kendt persons mulige invol-
vering i narkotikadistribution, idet t var sigtet efter straffelovens § 191, hvis strafferamme er
10 år. sagen angår således et strafbart forhold af en sådan grovhed og samfundsmæssig be-
tydning, at der ikke er grundlag for et navneforbud, jf. retsplejelovens § 31, stk. 3. sager om
distribution af narkotika har samme alvorlige karakter og samfundsmæssige betydning som
f.eks. sager om overtrædelse af miljølovgivning eller sager om økonomisk kriminalitet og
skatteunddragelse, jf. herved forarbejderne til retsplejelovens § 31, stk. 3. i hvert fald efter, at
der er rejst tiltale i sagen mod t, er landsrettens begrundelse for at opretholde navneforbuddet
ikke længere relevant eller aktuel.
anklagemyndigheden har vedrørende spørgsmålet om dørlukning anført bl.a., at afgørelsen
herom blev truffet efter en helt konkret og sædvanlig vurdering af de foreliggende oplysninger
og efterforskningsmæssige hensyn. t, der nægtede sig skyldig, afgav således en detaljeret
forklaring under den del af retsmødet, hvor dørene var lukkede. der var medsigtede i sagen,
hvorfor det ville kunne hindre sagens oplysning, hvis de f.eks. gennem avisreferater eller på
anden måde blev bekendt med hendes forklaring. på denne baggrund ville et referatforbud,
der kan forhindre offentlig gengivelse, heller ikke være tilstrækkeligt.
vedrørende spørgsmålet om navneforbud har anklagemyndigheden navnlig anført, at et nav-
neforbud ikke savner mening i den foreliggende sag, idet omtale af ts navn mv. i forbindelse
med anholdelsen, sagens efterforskning og i hvert fald frem til hovedforhandlingen ville have
                                                  - 6 -
udsat hende for unødig krænkelse. betingelsen for at nedlægge navneforbud efter retsplejelo-
vens § 31, stk. 1, nr. 2, var således opfyldt, da byretten og landsretten afsagde kendelser
herom. navneforbuddet bør heller ikke ophæves, efter at der er rejst tiltale i sagen, jf. herved
ufr 2006.2512 ø.
der er ikke tale om en sag, der alene ud fra sin karakter og grovhed vil have nogen større
samfundsmæssig betydning, jf. herved retsplejelovens § 31, stk. 3. sagens karakter kan derfor
ikke – og navnlig ikke på sagens indledende stade – begrunde, at der skete omtale af den un-
der brug af ts navn eller andre oplysninger, der bevirker, at hendes identitet offentliggøres.
sagen er alene interessant i medierne, fordi t og hendes velhavende familie er kendt i offent-
ligheden og ofte er omtalt i de medier, der særligt følger ”kendte personer”. at sådanne
kendte personers forhold rent faktisk interesserer mange mennesker, kan ikke anses for til-
strækkeligt til, at enhver straffesag mod kendte personer er af samfundsmæssig betydning.
kendte personer har krav på en rimelig beskyttelse efter retsplejelovens § 31, og det bemær-
kes, at den kriminalitet, t et tiltalt for, ikke er begået som led i hendes deltagelse i bestyrel-
ses- eller direktionsarbejde eller har karakter af stillingsmisbrug, jf. herved retsplejelovens §
31, stk. 3, og forarbejderne hertil.
der er i øvrigt ikke i denne sag tale om, at et muligt strafbart forhold igennem længere tid har
været omtalt i medierne under inddragelse af identitetsoplysninger om t. den faktiske spred-
ning af oplysninger om sigtelsen mod hende, der er sket i denne sag, bør ikke i sig selv føre
til, at navneforbud ikke kan nedlægges. spredningen fandt sted i et begrænset tidsrum, og der
er derfor grænser for, hvor mange der er blevet bekendt med oplysningerne. herudover med-
fører navneforbuddet under alle omstændigheder en vis beskyttelse mod fortsatte krænkelser
af privatlivet, selv om hendes navn har været eksponeret i en ikke ubetydelig grad.
selv om navneforbuddet må antages at udgøre et indgreb i pressens ytringsfrihed, er det ikke i
strid med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10. navneforbuddet er et
indgreb foreskrevet ved lov og besluttet på baggrund af en konkret, saglig vurdering af de
foreliggende oplysninger. indgrebet må anses for nødvendigt i et demokratisk samfund for at
beskytte enkeltpersoners privat- og familieliv, jf. herved den europæiske menneskerettig-
hedskonventions artikel 8. der er desuden tale om et meget beskedent indgreb, der ikke i øv-
rigt forhindrer anden omtale af sagen. heller ikke det forhold, at oplysningerne om sigtelsen
                                                - 7 -
af t blev offentliggjort, før navneforbuddet blev nedlagt, gør dette indgreb konventionsstri-
digt.
t har henholdt sig til anklagemyndighedens bemærkninger. for så vidt angår spørgsmålet om
navneforbud har hun supplerende anført bl.a., at også efter at anklagemyndigheden har rejst
tiltale i sagen, gør hensynet til beskyttelse af hendes privatliv – når henses til omfanget af
tiltalen – sig gældende. navneforbuddet har medført, at hendes navn kun nåede at blive of-
fentliggjort i et særdeles begrænset tidsrum på ca. 30 minutter. at navnet også efterfølgende
har kunnet spores på internettet, ændrer ikke ved nødvendigheden af navneforbuddets ned-
læggelse og overholdelse.
højesterets begrundelse og resultat
spørgsmålet om navneforbud
efter retsplejelovens § 31, stk. 1, nr. 2, kan der nedlægges navneforbud i en straffesag, når
offentlig gengivelse vil udsætte nogen for unødvendig krænkelse. afgørelse om navneforbud
skal efter bestemmelsens ordlyd og forarbejder træffes efter en konkret afvejning af hensynet
til den sigtede over for hensynet til offentlighed under straffesagen. der skal efter stk. 3 bl.a.
tages hensyn til lovovertrædelsens grovhed og samfundsmæssige betydning.
umiddelbart forud for grundlovsforhøret var oplysninger om sigtelsen mod t blevet omtalt
bl.a. i aviser på internettet. uanset dette kunne et navneforbud være af væsentlig betydning for
t, og højesteret tiltræder derfor, at den forudgående omtale ikke i sig selv kan medføre, at der
ikke kunne nedlægges navneforbud. der er heller ikke grundlag for at antage, at navneforbud-
det er i strid med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10.
herefter, og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at betingel-
serne for nedlæggelse af navneforbud var opfyldt, da byrettens og landsrettens kendelser blev
afsagt.
spørgsmålet om dørlukning
af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder højesteret, at retsmødet blev holdt for luk-
kede døre.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                        - 8 -
                                  thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.


text:
                                           udskrift
                                                af
             højesterets anke- og kæremålsudvalgs dombog
                      højesterets kendelse
                            afsagt tirsdag den 18. juni 2013
sag 48/2013
advokat søren kroer kærer østre landsrets salærafgørelse i sagen s mod
faaborg finans a/s.
i tidligere instanser er afsagt kendelser af fogedretten i svendborg den 12. april 2012 og af
østre landsrets 14. afdeling den 15. oktober 2012.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: niels grubbe, vibeke rønne og hanne schmidt.
påstande
kærende, advokat søren kroer, har nedlagt påstand om, at det salær på i alt 5.000 kr. +
moms, som østre landsret har fastsat i sagerne b-1623-12 og b-1624-12, forhøjes.
landsretten har henholdt sig til de trufne afgørelser med den tilføjelse, at kæremålene ikke er
forhandlet mundtligt.
sagsfremstilling
de underliggende udlægssager drejede sig om, hvorvidt rekvirenten faaborg finans a/s er
afskåret fra at foretage udlæg for henholdsvis 254.736,07 kr. og 631.529,32 kr. i en fast ejen-
dom, tilhørende s under henvisning til reglen i retsplejelovens § 513.
faaborg finans a/s’ begæring om udlæg i s’s faste ejendom blev ved fogedretten i
svendborgs kendelser af 12. april 2012 nægtet fremmet, jf. retsplejelovens § 513, stk. 1. s var
ikke repræsenteret af advokat i fogedretten.
                                               - 2 -
faaborg finans a/s kærede ved kæreskrift af 10. maj 2012 fogedrettens kendelser til østre
landsret, der anmodede s om at fremsende en række yderligere oplysninger.
under kæresagen fremlagde advokat søren kroer på vegne s bilag med henblik på opfyldelse
af landsrettens anmodning.
advokat søren kroer afgav den 21. august 2012 et processkrift i sagen.
ved kendelse af 15. oktober 2012 stadfæstede østre landsret fogedrettens kendelser og be-
stemte herunder, at faaborg finans a/s i kæremålsomkostninger skulle betale 2.500 kr. til s.
landsretten tillagde endvidere den beskikkede advokat, advokat søren kroer, i salær samlet
5.000 kr. + moms.
anbringender
advokat søren kroer har anført bl.a., at udlægssagerne overordnet har vedrørt spørgsmålet
om, hvorvidt faaborg finans a/s kunne foretage udlæg i s’s faste ejendom, herunder om
adskillelseskravet i retsplejelovens § 513, stk. 1, var opfyldt. hans arbejde med sagen har
omfattet bl.a. en gennemgang fogedretssagen, sædvanlig korrespondance, afholdelse af møder
med s, anmodning om retshjælp og fri proces, udarbejdelse af processkrift til landsretten,
indhentelse og gennemgang af sagen om udbetaling af forsørgertabserstatning og
gennemgang af akter fra s’s bank vedrørende erhvervelsen af den faste ejendom. sagerne
udgør en værdi på henholdsvis 253.798,57 kr. og 630.591,82 kr. essensen i sagerne er ikke
inkassodelen. de drejer sig derimod om en fortolkning af retsplejelovens § 513, stk. 1, om
kreditorbeskyttelse med bevisvurderinger af lovens ”adskillelseskrav”. sagerne har således
krævet en behandling svarende til en helt sædvanlig civilretlig sag. der bør ved fastsættelsen
af advokatsalæret tages hensyn hertil og til sagernes værdi, kompleksitet og ikke mindst
betydning for s.
højesterets begrundelse og resultat
efter retsplejelovens § 334, stk. 2, tilkommer der den beskikkede advokat et passende salær
for det arbejde, som advokaten med føje har haft i forbindelse med hvervet. højesteret finder,
at der ved fastsættelse af salær til en beskikket advokat i en fogedudlægssag må tages ud-
gangspunkt i arbejdets omfang, herunder antallet af retsmøder og det arbejde, der i øvrigt er
                                                - 3 -
forbundet med sagen. samtidig kan der tages hensyn til sagens karakter og betydning samt det
opnåede resultat.
efter en samlet vurdering finder højesteret herefter, at salæret til advokat søren kroer bør
forhøjes til 10.000 kr. + moms.
                                         thi bestemmes:
landsrettens afgørelse om salær til den beskikkede advokat, advokat søren kroer, ændres,
således at salæret forhøjes til i alt 10.000 kr. + moms, der udredes af retshjælpsforsikringen
subsidiært statskassen.


text:
                             højesterets dom
                        afsagt fredag den 8. november 2013
sag 31/2012
(2. afdeling)
danmarks lærerforening som mandatar for a
(advokat søren kjær jensen)
mod
ankestyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat henrik nedergaard thomsen)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 18. afdeling den 12. december 2011.
i pådømmelsen har deltaget syv dommere: lene pagter kristensen, niels grubbe, marianne
højgaard pedersen, poul dahl jensen, michael rekling, hanne schmidt og jan schans
christensen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
supplerende sagsfremstilling
i en lægeerklæring afgivet af as egen læge karin i. larsen den 23. januar 2009 på baggrund
af en undersøgelse samme dag fremgår bl.a., at as diagnose var ”hold i ryg/dolores dorsi”, at
hendes aktuelle klager/symptomer var smerter i lænderyg og i venstre hofte og nakkeregion,
og at det var uvist, om der ville være varige følger efter skaden.
den 15. september 2010 anmeldte a hændelsen til lærerstandens brandforsikring som en
personskade. lærerstandens brandforsikring bekræftede, at uheldet var omfattet af
ulykkesforsikringen og foranledigede, at hun den 16. december 2010 blev undersøgt af speci-
allæge i ortopædkirurgi lars nimb. herefter skrev lærerstandens brandforsikring den 10.
januar 2011 til a som følger:
                                               - 2 -
       ”de modtagne lægelige oplysninger har nu været forelagt vores lægekonsulent.
       det er vores læges opfattelse at diskusdegenerationen ikke skyldes hændelsen d.
       13.11.08. lægen har herefter vurderet, at det varige mén efter ulykkestilfældet svarer til
       en méngrad på 5%.”
anbringender
danmarks lærerforening som mandatar for a har for højesteret uddybende anført, at
højesteret alene skal tage stilling til, om a har været udsat for en ulykke i
arbejdsskadesikringslovens forstand. der skal således ikke tages stilling til, om a er berettiget
til godtgørelse for varigt mén, og dermed ej heller til, om hændelsen har været årsag eller
medvirkende årsag til as langvarige, kroniske ryggener, henholdsvis hendes lænderyglidelse.
der skal alene tages stilling til, om de smerter i ryggen, der opstod den 13. november 2008, er
forårsaget af hændelsen.
danmarks lærerforening har endvidere anført, at a har fået anerkendt hændelsen som en
ulykke af sit ulykkesforsikringsselskab efter en ulykkesdefinition, der ikke er mere lempelig
end ulykkesdefinitionen i arbejdsskadesikringslovens § 6, og uden at forsikringsselskabet på
tidspunktet for anerkendelsen skulle tage stilling til, om ulykken berettigede til erstatning for
varigt mén, hvilket først blev vurderet efterfølgende.
ankestyrelsen har heroverfor anført, at der ikke er grundlag for at nøjes med at undersøge, om
hændelsen kunne udløse akutte eller forbigående lændesmerter, hvis der faktisk ikke er tale
om akutte eller forbigående lændesmerter, men derimod en smertetilstand, der viser sig at
være langvarig eller kronisk. der er efter as egen forklaring heller ikke støtte for at isolere
anerkendelsesspørgsmålet til akutte smerter, fordi hun selv har forklaret, at der ikke er tale om
sådanne smerter, men om langvarige smerter.
ankestyrelsen har endvidere anført, at der efter højesteretspraksis ikke er grundlag for at til-
lægge konklusionerne i speciallæge lars nimbs erklæring betydning, når der som i denne sag
foreligger en anden vurdering fra retslægerådet. erklæringen fra lars nimb bygger i øvrigt
på den fejlopfattelse, at a var rygrask inden hændelsen.
                                                - 3 -
retsgrundlag
i de almindelige bemærkninger til forslag til lov nr. 422 af 10. juni 2003 om arbejdsskadesik-
ring hedder det i punkt 3.3. om det nye ulykkesbegreb (folketingstidende 2002-03, tillæg a,
l 216, side 6602 ff.):
       ”det overordnede formål med arbejdsskadereformen er en udvidelse og en forenkling af
       skadebegreberne, herunder ulykkesbegrebet.
       det tilsigtes derfor med arbejdsskadereformen at udvide skadebegreberne således, at
       alle skader, hvor der er sammenhæng mellem påvirkninger på arbejdet og skaden, kan
       anerkendes. det indebærer blandt andet, at det ikke længere skal være muligt at afvise
       ulykker med begrundelsen, at den påvirkning, der førte til skaden, var forventelig eller
       sædvanlig i tilskadekomnes arbejde, når der er en medicinsk sammenhæng mellem på-
       virkningen og skaden.
       på samme måde skal det ikke længere være muligt at afvise sager om kortvarige skade-
       lige påvirkninger med begrundelsen, at den tidsmæssige udstrækning af påvirkningen
       ikke var tilstrækkelig, når der er en medicinsk sammenhæng mellem påvirkningen og
       skaden.
       endeligt skal det ikke være muligt at afvise sager om pludselige løfteskader med be-
       grundelsen, at der ikke var tilstrækkeligt forudgående løftearbejde, når der er en medi-
       cinsk sammenhæng mellem påvirkningen og skaden.
       der er tale om en udvidelse af de eksisterende skadebegreber. det indebærer, at der ikke
       vil være skader, der kan anerkendes efter de gældende regler, der ikke kan anerkendes
       efter det nye ulykkesbegreb.
       på den anden side er det ikke alle skader, der skal anerkendes, når de indtræder på ar-
       bejdet.
       der skal fortsat være en medicinsk årsagssammenhæng mellem påvirkning og en skade.
       således vil en skade fortsat skulle afvises, hvis den påvirkning, der er tale om, ikke er
       egnet til at forårsage skaden eller påvirkningen ikke skyldes arbejdet eller de forhold,
       hvorunder dette foregår.
       det foreslås, at der indføres et nyt ulykkesbegreb med følgende ordlyd: ”en person-
       skade, forårsaget af en hændelse eller en påvirkning, der sker pludseligt eller inden for 5
       dage.”
       herved udvides ulykkesbegrebet svarende til den igangværende udvikling på det forsik-
       ringsretlige område, hvor det traditionelle ulykkesbegreb er udvidet og suppleret gen-
       nem den seneste tid.
       udvidelsen indebærer desuden, at skader ikke længere kan afvises, fordi de er ”forven-
       telige” eller ”sædvanlige” til tilskadekomnes arbejde.
       hermed åbnes der mulighed for at anerkende arbejdsskader, der hidtil er blevet afvist
       efter det traditionelle ulykkesbegreb.
       udvidelsen omfatter kortvarige skadelige påvirkninger og pludselige løfteskader.
       det foreslås samtidig, at de to gældende arbejdsskadebegreber, skadelige påvirkninger
       af højst 5 dages varighed efter gældende lovs § 9, nr. 2, og pludselige løfteskader efter
       gældende lovs § 9, nr. 3, og § 9 a, ophæves. det nye ulykkesbegreb indebærer, at de
       skader, der i dag anerkendes som ”kortvarige skadelige påvirkninger” og ”pludselige
       løfteskader”, fremover vil blive anerkendt som ulykker.
       ”kortvarige skadelige påvirkninger” vil blive anerkendt som følge af, at det nye ulyk-
       kesbegreb omfatter påvirkninger, der sker pludseligt eller inden for 5 dage.
                                                - 4 -
      det indebærer, at det nuværende tidsmæssige ”hul” mellem ulykker og kortvarige ska-
      delige påvirkninger dermed er lukket.
      pludselige løfteskader bliver omfattet som følge af, at det nye ulykkesbegreb omfatter
      personskader forårsaget af en hændelse, der sker pludseligt.
      i forhold til pludselige løfteskader er der i det nye ulykkesbegreb ikke – som i dag – et
      krav om, at der skal have været tale om tungt løftearbejde i øvrigt. det er heller ikke et
      krav, at der er tale om en varig skade.
      hertil kommer, at behandlingen af sager om pludselige løfteskader forenkles, idet
      sagerne fremover ikke skal forelægges erhvervssygdomsudvalget for at kunne anerken-
      des.
      det foreslåede ulykkesbegreb er heller ikke som de pludselige løfteskader begrænset til
      bestemte skader eller til skader sket ved løft.
      det nye ulykkesbegreb er administrativt enkelt, da der ikke vil være behov for indgå-
      ende lægelige vurderinger, når der er en hændelse, som umiddelbart kan forklare ska-
      den.”
af lovforslagets bemærkninger til § 6 fremgår endvidere bl.a. (folketingstidende 2002-03,
tillæg a, l 216, side 6614 f.):
                                            ”til § 6
      der henvises til lovforslagets almindelige bemærkninger afsnit 3.3.
      personskade
      anerkendelse efter det nye ulykkesbegreb kræver for det første, at der er tale om en per-
      sonskade. ligesom efter gældende praksis stilles der beskedne lægelige krav til en an-
      meldt skade. forbigående smerter, psykiske symptomer med videre vil opfylde denne
      betingelse.
      årsagsforbindelse mellem personskaden og en hændelse eller påvirkning
      det kræves derefter, at personskaden er forårsaget af en hændelse eller en påvirkning,
      der har sammenhæng med arbejdet.
      der gælder almindelige krav til beviset for en årsagssammenhæng. kun hvis der efter
      oplysning af sagen ikke kan sandsynliggøres en årsagssammenhæng, vil sagen blive af-
      vist.
      arbejdsskadereformen ændrer således ikke beviskravet.
      det betyder, at der skal foretages en bevismæssig bedømmelse af de foreliggende op-
      lysninger og en juridisk/lægelig vurdering af, om der kan antages at være årsagssam-
      menhæng mellem hændelsen eller påvirkningen og skaden.
      ved de oplagte skader, hvor der er en hændelse eller en påvirkning, der umiddelbart kan
      anses for at være årsag til skaden, stilles der som efter gældende regler ikke store krav
      til beviset. det gælder for eksempel postbudet, der får en tagsten i hovedet og får et kra-
      niebrud.
      ved skader, der kan opstå uden kendt ydre årsag, indebærer kravet til bevis, at der vil
      blive stillet krav til specielt den lægelige vurdering af, om der er en påvirkning, der kan
                                               - 5 -
      forklare skaden. skader, der kan opstå uden kendt ydre årsag, er blandt andet skader på
      muskler, nerver, sener og led.
      reglerne om beviskrav skal ses i sammenhæng med arbejdsskadestyrelsens pligt til at
      belyse sagerne bedst muligt inden afgørelsen (officialmaksimen). hertil kommer tilska-
      dekomnes ret til at afgive et indlæg, inden arbejdsskadestyrelsen træffer afgørelse.
      ved denne vurdering af årsagssammenhængen lægges der blandt andet vægt på, i hvil-
      ket omfang påvirkningen kan anses for at være egnet til at forårsage den anmeldte
      skade. i denne vurdering indgår lægelig sagkundskab i de tilfælde, hvor sammenhængen
      giver anledning til tvivl.
      en påvirkning kan anses for at være årsag til en skade, når der er en biologisk naturlig
      og logisk forklaring på, at skaden opstod som følge af en hændelse eller påvirkning på
      arbejdet. i denne vurdering kan der også tages hensyn til, om hændelsen eller påvirk-
      ningen har haft en karakter og et omfang, der gør det sandsynligt, at skaden er opstået
      som følge af hændelsen eller påvirkningen.
      hvis der ikke er en sådan forklaring, kan det skyldes, at skaden er opstået som følge af
      en særlig disposition hos tilskadekomne til at udvikle skaden uden en kendt ydre på-
      virkning.
      et hårdt slag mod lænden vil eksempelvis være en egnet årsag til at give lændesmerter.
      det er biologisk naturligt og logisk at få en skade i ryggen, når man har fået et hårdt
      slag over ryggen. en sådan skade vil blive anerkendt som en ulykke.
      omvendt vil det at få smerter, ved at man rejser sig fra en stol, ikke kunne anses for at
      være en relevant årsag til akutte lændesmerter - heller ikke selvom smerterne opstod
      samtidig med, at tilskadekomne rejste sig. at der er tidsmæssig sammenhæng mellem
      skade og påvirkning er således ikke tilstrækkeligt til anerkendelse. at rejse sig fra en
      stol giver ikke en biologisk og logisk forklaring på, at pågældende fik rygsmerter. en
      forklaring på smerterne kunne være, at pågældende havde en særlig disposition for at
      udvikle rygsmerterne på det pågældende tidspunkt. en sådan skade vil ikke blive aner-
      kendt som en ulykke.
      …
      forudbestående sygdomme
      forudbestående sygdomme har ikke betydning for spørgsmålet om anerkendelse af en
      skade efter det foreslåede ulykkesbegreb. som hidtil kan en forværring af en forud-
      bestående sygdom anerkendes.
      forværringen kan anerkendes, hvis den er forårsaget af en hændelse eller en påvirkning,
      der sker pludseligt eller inden for 5 dage.
      spørgsmålet om forudbestående sygdomme får først betydning, når der skal fastsættes
      godtgørelse og erstatning, idet der trækkes fra i et påvist varigt mén eller tab af er-
      hvervsevne, hvis det er overvejende sandsynligt, at det varige mén eller tabet af er-
      hvervsevne helt eller delvist skyldes andet end arbejdsskaden.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om a den 13. november 2008 under sit arbejde som lærer pådrog sig en
arbejdsskade, jf. arbejdsskadesikringslovens § 5, jf. § 6.
                                               - 6 -
det retlige grundlag
efter arbejdsskadesikringslovens § 5 er en arbejdsskade en ulykke, der er en følge af arbejdet
eller de forhold, det er foregået under. en ulykke er i lovens § 6, stk. 1, defineret som en per-
sonskade forårsaget af en hændelse eller en påvirkning, der sker pludseligt eller inden for 5
dage.
arbejdsskadesikringslovens § 5 og § 6 fik deres nuværende udformning ved den arbejdsska-
dereform, der blev gennemført ved lov nr. 422 af 10. juni 2003. det fremgår af forarbejderne
til denne lov, at det overordnede formål med arbejdsskadereformen var en udvidelse og en
forenkling af skadebegreberne, herunder ulykkesbegrebet. skadebegreberne blev udvidet
således, at alle skader, hvor der er en medicinsk sammenhæng mellem hændelsen eller på-
virkningen og skaden, kan anerkendes. der vil ikke være skader, der kunne anerkendes efter
de dagældende regler, som ikke kan anerkendes efter det nye ulykkesbegreb. det er fortsat en
betingelse, at hændelsen eller påvirkningen har sammenhæng med arbejdet eller de forhold,
det udføres under, at der er sket en personskade, og at der er årsagssammenhæng. det er end-
videre fortsat den sikrede, der har bevisbyrden for disse forhold.
for at kunne tage stilling til, om der er årsagssammenhæng, må det afklares, hvilken skade
der hævdes forårsaget af hændelsen eller påvirkningen. der stilles efter forarbejderne be-
skedne lægelige krav til den anmeldte skade, og forbigående smerter vil således opfylde kra-
vene til personskade. personskadebegrebet må imidlertid fastlægges i lyset af de ydelser, der
kan gives efter arbejdsskadesikringsloven. forbigående smerter, der ikke kræver behandling,
men går over af sig selv, vil derfor normalt ikke være en personskade i arbejdsskadesikrings-
lovens forstand.
den konkrete sag
a har over for arbejdsskadestyrelsen oplyst, at hun den 13. november 2008 som led i sit
arbejde som lærer var gårdvagt, og at hun for sent opdagede, at en dreng med en bold kom
løbende i fuld fart imod hende. hun nåede lige at dreje sig, så de undgik et sammenstød, men
hun foretog en forkert bevægelse og fik et ”knæk” i ryggen. hun gik hjem fra arbejde, da det
skete, men mødte på arbejde næste dag. efter to uger kontaktede hun egen læge. hun ar-
bejdede på nedsat tid i december 2008 og var sygemeldt i uge 5 i 2009 samt deltidssygemeldt
fra den 6. februar 2009 og 1-2 måneder frem.
                                              - 7 -
as egen læge anførte i en lægeerklæring af 23. januar 2009 til brug for arbejdsskadestyrelsen,
at hendes diagnose var ”hold i ryggen”, at hendes aktuelle klager/symptomer var smerter i
lænderyg og i venstre hofte og nakkeregion, og at det var uvist, om der ville være varige
følger efter skaden.
arbejdsskadestyrelsen traf den 18. marts 2009 afgørelse om, at den anmeldte skade ikke
kunne anerkendes som en arbejdsskade. ankestyrelsen stadfæstede den 10. september 2009
arbejdsskadestyrelsens afgørelse, idet ankestyrelsen fandt, at as hold i lænderyggen ikke var
en arbejdsskade.
a havde i sommeren 2009 fået foretaget undersøgelser, der viste svær discusdegeneration
med spondylose, men ingen følger efter fraktur. oplysningerne herom indgik ikke i
ankestyrelsens behandling af sagen.
retslægerådet har i sin erklæring af 23. februar 2011 anført, at hændelsen den 13. november
2008 godt kan have udløst ryggener. a havde imidlertid efter egen læges notater tendens til
lændehold. den tilgrundliggende årsag til as langvarige kroniske ryggener er ifølge
retslægerådet de ved røntgen og mr-scanning påviste middelsvære til svære degenerative
forandringer og den ved røntgen påviste rygskævhed, og der er ikke årsagssammenhæng
mellem hændelsen og lænderyglidelsen.
højesteret lægger på denne baggrund til grund, at a allerede forud for hændelsen havde
tendens til og flere gange havde haft hold i lænden, og at hendes langvarige kroniske
ryglidelse og de smerter, denne lidelse medfører, skyldes degenerative forandringer og
rygskævhed, og ikke hændelsen. højesteret lægger til grund, at hændelsen kan have udløst
ryggener, men det er ikke godtgjort, at den har medført forværring af den kroniske ryglidelse,
eller at den har påført hende smerter ud over dem, der er en følge af den kroniske lidelse, i et
omfang der i sig selv udgør en personskade.
højesteret finder herefter, at a ikke ved hændelsen den 13. november 2008 har pådraget sig
en arbejdsskade omfattet af arbejdsskadesikringslovens § 5, jf. § 6.
                                               - 8 -
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal danmarks lærerforening som mandatar for a betale
35.000 kr. til ankestyrelsen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                              højesterets dom
                              afsagt onsdag den 2. maj 2012
sag 299/2011
(2. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat n.c. strauss, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i århus den 4. februar 2011 og af vestre lands-
rets 8. afdeling den 22. juni 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, per walsøe, michael rekling, hanne
schmidt og lars hjortnæs.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse for overtrædelse af straffelovens § 114,
stk. 1, nr. 1, jf. § 21 (forhold 1), samt om formildelse af straffen og frifindelse for udvisnings-
påstanden, subsidiært at udvisning gøres betinget.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af straffen og stadfæstelse af landsrettens afgø-
relse om udvisning.
anbringender
t har til støtte for påstanden om frifindelse i forhold 1 anført, at landsretten har anvendt straf-
felovens § 114, stk. 1, nr. 1, urigtigt. bestemmelsen kan ikke omfatte handlinger, der alene er
rettet mod en enkelt person. en handling som den foreliggende kan ikke være egnet til at
skræmme befolkningen i alvorlig grad og kan heller ikke tilføje danmark alvorlig skade. det
er alene den foretagne handling, der skal bedømmes, og ts sympatier og ageren i øvrigt er
                                                - 2 -
således uden betydning for, om handlingen udgør en overtrædelse af straffelovens § 114.
straffelovsbestemmelsen er uklar og upræcis, og under hensyn til legalitetsprincippet i straf-
felovens § 1 er det betænkeligt at anse den foreliggende handling for omfattet af § 114.
til støtte for påstanden om formildelse har t navnlig anført, at frifindelse for forsøg på terro-
risme i givet fald naturligvis må medføre en væsentligt lavere straf. hvis han findes at være
dømt med rette for overtrædelse af straffelovens § 114, stk. 1, nr. 1, jf. § 21, bør terrorforsæt-
tet under hensyn til forholdets karakter og i lyset af højesterets praksis i sager om bombe-
sprængning alene medføre en forhøjelse med 1/3 i forhold til det sædvanlige udgangspunkt i
sager om drabsforsøg, som er fængsel i 6 år.
til støtte for påstanden om frifindelse for udvisning og den subsidiære påstand om betinget
udvisning har t anført, at udvisning vil være særligt belastende og i strid med den europæi-
ske menneskerettighedskonvention under hensyn til, at han har haft lovligt ophold her i landet
i mere end 12 år, at han har hustru og fire mindreårige børn her i landet, som han har et nært
forhold til, at han ikke har nævneværdige familiemæssige relationer til somalia, og at han
taler perfekt dansk og har uddannet sig her i landet. hvis han får medhold i frifindelsespå-
standen vedrørende forhold 1, er der ikke grundlag for udvisning, og hvis han findes skyldig i
overtrædelse af straffelovens § 114, stk. 1, nr. 1, bør der alene ske betinget udvisning.
anklagemyndigheden har anført, at t med rette er fundet skyldig i overtrædelse af straffelo-
vens § 114, stk. 1, nr. 1, jf. § 21. denne bestemmelse kan også anvendes ved angreb på en-
keltpersoner, når betingelserne i øvrigt er opfyldt. muhammed-tegningerne og debatten om
dem har affødt voldsomme reaktioner verden over, herunder angreb på danske statslige insti-
tutioner, og har sat grundlæggende principper for et demokratisk samfund under pres, herun-
der retten til at ytre sig inden for lovens rammer og deltage i den offentlige debat. kurt ve-
stergaard har haft stor offentlig bevågenhed og fremstår som repræsentant for og forsvarer for
tegningerne. på denne baggrund er forsøg på at dræbe kurt vestergaard som reaktion på mu-
hammed-tegningerne og den efterfølgende debat herom et forsøg på at skræmme befolknin-
gen i alvorlig grad og at destabilisere eller ødelægge et lands grundlæggende politiske, forfat-
ningsmæssige, økonomiske eller samfundsmæssige strukturer, idet et sådant drabsforsøg ikke
kun er rettet mod kurt vestergaard som person, men også er et forsøg på at begrænse ytrings-
friheden og hindre den offentlige debat. et sådant angreb er derfor også egnet til at tilføje
                                                - 3 -
danmark eller et andet land alvorlig skade, hvilket t efter landsrettens bevisresultat var klar
over.
ved strafudmålingen bør der i skærpende retning bl.a. lægges vægt på det særlige terrorisme-
forsæt og på, at angrebet på kurt vestergaard som nævnt indebar et angreb på ytringsfriheden
og en fri offentlig debat, som er grundlæggende værdier i et demokratisk samfund. drabsfor-
søget var desuden meget tæt på at lykkes.
ved afgørelsen om udvisning bør der lægges vægt på frihedsstraffens længde og på, at t har
bevaret en ikke uvæsentlig tilknytning til hjemlandet.
i sagens forhold 4 skal der rettelig dømmes for overtrædelse af våbenlovens § 10, stk. 2, jf. §
4, stk. 1, og våbenbekendtgørelsens § 44, stk. 4, jf. § 15, stk. 1, nr. 9. det gøres ikke for høje-
steret gældende, at forholdet skal henføres under straffelovens § 192 a, stk. 2.
supplerende sagsfremstilling
i en politirapport af 26. januar 2012 om afhøring vedrørende udlændingelovens § 26 hedder
det bl.a.:
       ”t slog indledningsvist fast, at han så sine 4 børn og sin kone, a mellem 5-7 gange om
       ugen.
       vilkårene for at få besøg af såvel børn som kone, var blevet væsentligt forbedret, siden
       han tilbage i sensommeren 2011 blev flyttet til vridsløselille. siden flytningen fra ve-
       stre fængsel og til vridsløselille, så han sin nærmeste familie meget mere.
       a boede jo med børnene i taastrup – og de skulle kun toget et stop, nemlig til alberts-
       lund. børnene kom fast onsdag og lørdag – og a de fleste af de andre dage. som nævnt
       alt 5-7 ugentlige besøg om ugen.
       afhørte var meget glad for den nære og tætte kontakt til de fire børn, som er i alderen
       fra knapt 2 år til næsten 7 år.
       derudover havde han også jævnligt besøg af andre somaliske familiemedlemmer.
       aktuelt læste han hf i fængslet med henblik på en uddannelse indenfor internationalt
       udviklingsarbejde.
       …
       t pointerede, at forholdene i somalia og de nærmeste omkring liggende lande – kenya
       og etiopien var blevet væsentligt forværret de seneste år. det ville på alle måder – ikke
                                                - 4 -
       mindst af hensyn til ts sikkerhed – være umuligt, at blive udvist til hjem- eller nabo-
       land.
       …
       t ønskede at præcisere, at han ikke var ferie i traditionel forstand i somalia eller kenya.
       han havde fri i danmark, men opholdene i somalia og kenya var havde mere karakter
       af noget humanitært – nærmest nødhjælpsarbejde. og bestemt ikke ferie.
       derudover ønskede t at præcisere, at kenya i nogen grad havde invaderet somalia, som
       mere eller mindre var i krig med såvel kenya som etiopien. t var sikker på, at han ville
       blive henrettet, såfremt han blev sendt retur til sit hjemland – eller regionen deromkring.
       nairobi var i hvert fald heller ikke en mulighed.”
højesterets begrundelse og resultat
som anført i højesterets kendelse af 2. juli 2008 (ugeskrift for retsvæsen 2008 s. 2394) må
drab på kurt vestergaard for at have tegnet en af muhammed-tegningerne i den situation,
som forelå, tillige anses for et forsøg på at begrænse ytringsfriheden og hindre den offentlige
debat. med denne tilføjelse og i øvrigt af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder høje-
steret, at sagens forhold 1 er henført under straffelovens § 114, stk. 1, nr. 1, jf. § 21, som for-
søg på terrorisme.
højesteret finder ikke grundlag for at ændre den af landsretten fastsatte straf af fængsel i 10
år.
t, der er somalisk statsborger, kom til danmark i 1996 som 14-årig som led i familiesammen-
føring. han har ægtefælle og fire mindreårige børn i danmark, og også hans mor og søstre bor
her i landet. han taler og skriver dansk. han har således en nær tilknytning til danmark og
herboende personer. han har dog samtidig bevaret en ikke ubetydelig tilknytning til sit hjem-
land.
højesteret finder, at forhold 1 er af en sådan grovhed og karakter, at der – uanset navnlig hen-
synet til ts ægtefælle og mindreårige børn – ikke foreligger forhold, som afgørende taler
imod udvisning, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2. udvisning kan heller ikke anses for stri-
dende mod artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
det følger af det anførte, at der ikke er grundlag for at gøre udvisningen betinget i medfør af
udlændingelovens § 24 b.
                                                - 5 -
højesteret tiltræder herefter også dommens bestemmelse om udvisning af t med indrejsefor-
bud for bestandig.
i forhold 4 fastsættes straffen i medfør af våbenlovens § 10, stk. 2, jf. § 4, stk. 1, og våbenbe-
kendtgørelsens § 44, stk. 4, jf. § 15, stk. 1, nr. 9.
med denne ændring stadfæster højesteret herefter landsrettens dom.
t har fortsat været fængslet under anken.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
t skal betale sagens omkostninger for højesteret.