text:
                             højesterets dom
                          afsagt mandag den 10. april 2017
sag 81/2016
(1. afdeling)
vallensbæk kommune
(advokat rené offersen)
mod
banedanmark
(kammeradvokaten ved advokat kasper mortensen)
biintervenient til støtte for vallensbæk kommune: kommunernes landsforening
(advokat rené offersen)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i glostrup den 18. juli 2014 og af østre landsrets
15. afdeling den 12. november 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, poul søgaard, poul
dahl jensen, henrik waaben og jan schans christensen.
påstande
parterne har under hovedforhandlingen gentaget deres påstande.
banedanmark har efter hovedforhandlingens afslutning oplyst, at banedanmark er momsregi-
streret for det forhold, som sagen angår, og har nedlagt følgende ændrede påstand:
vallensbæk kommune skal til banedanmark betale 8.005.805 kr. med tillæg af procesrente af
8 mio. kr. fra sagens anlæg den 4. december 2013 og af restbeløbet fra den 14. maj 2014.
                                              - 2 -
supplerende sagsfremstilling
for højesteret har akademiingeniør jan graabek afgivet supplerende skønserklæring af 23.
februar 2017. af erklæringen fremgår bl.a.:
      ”2. baggrund
      til orientering om baggrund for nærværende skønserklæring har skønsmand nedenfor
      indsat indledende tekst fra bevisbegæring af 22. december 2016:
      ”baggrunden for begæringen
      i landsretssagen blev der udmeldt syn og skøn på begæring af banedanmark til belys-
      ning af grundlaget for banedanmarks beslutninger om renovering af broerne, og der
      blev afgivet skønserklæringer af skønsmanden jens mejer frederikssen. højesteret til-
      lod den 11. august 2016, at banedanmark kunne stille supplerende spørgsmål til
      skønsmanden som angivet i banedanmarks bevisbegæring af 22. juni 2016… efterføl-
      gende har skønsmanden bedt om at blive fritaget for hvervet, da der opstod tvivl om
      skønsmandens fortsatte habilitet, fordi han efter besvarelsen af skønstemaerne i lands-
      retten har fået ansættelse hos en af banedanmarks betydelige rådgivere.
      …
      endvidere henvises til følgende yderligere bilag, der også var påberåbt i bevisbegærin-
      gen af 22. juni 2016:
      - vejdirektoratets vejregel for eftersyn af bygværker fra 1994 (bilag 61).
      - uddrag af cowi a/s’ programfaserapport fra 2008 for farumbanen (bilag 62).
      - rambøll a/s og vejdirektoratets artikel fra februar 2009 i vejtidsskriftet (bilag 63).
      - rambøll a/s’ artikel fra 2013 i vejtidsskriftet (bilag 64).
      - vejdirektoratets manual for særeftersyn af broer af 18. maj 2005 (bilag 65).
      - uddrag af programfaserapport fra farumbanen (bilag 66)
      …”
      6. besvarelse af skønsspørgsmål fra banedanmark
      … banedanmarks kommentarer til spørgsmål er med almindelig kursiv skrift. endvide-
      re er indsat tekst fra andre dokumenter angivet med citationstegn og kursiv skrift.
      banedanmarks spørgsmål
      …
      10. spørgsmål vedrørende levetidsbetragtninger
      …
      fugtisoleringen
      det fremgår af jens mejer frederiksens besvarelse af spørgsmål 2, at han ikke har fun-
      det oplysninger om den oprindelige bitumenplademembrans levetid. bitumenplade-
                                         - 3 -
membranen i broerne er fra 1969-1970, hvor broerne blev opført. udskiftningen af bi-
tumenplademembranen blev udført i 2013, og bitumenplademembranen var således på
dette tidspunkt omkring 45 år gammel. rambøll a/s og vejdirektoratet har i en artikel
fra 2009 (bilag 63) anført, at levetiden for membranen typisk er 30-50 år. herudover
har cowi a/s i program-faserapport fra 2008 for farumbanen (bilag 66) anført, at le-
vetiden for fugtisolering af denne type er 30-35 år, jf. rapportens pkt. 4.3.1. endelig har
rambøll i en artikel fra 2013 (bilag 64) anført, at levetiden for denne type af fugtisole-
ring typisk er 40 år.
spørgsmål 10.3:
skønsmanden bedes oplyse, hvorvidt oplysningerne om bitumenplade membranernes
levetid i de som bilag 63 og 64 fremlagte artikler og den som bilag 66 fremlagte pro-
gramfaserapport giver anledning til bemærkninger i forhold til jens mejer frederiksens
besvarelse af spørgsmål 2 og 3?
skønsmands svar:
i bilag 63, som er en artikel fra vejtidsskriftet med overskrift ”fugtisolering” og forfat-
tet af vejdirektoratet og rambøll, angives en typisk levetid for bitumenmembraner på
30-50 år.
citat fra artiklen: ”langt hovedparten af de danske betonbroer er beskyttet af en bitu-
menmembran. levetiden for disse membraner er typisk 30-50 år…”
i bilag 64, som er en artikel fra vejtidsskriftet med overskrift ”bomben af beton tikker
stadig” og forfattet af rambøll, angives en typisk levetid for fugtisolering på 40 år.
citat fra artiklen: ”det skyldes, at broers fugtisolering typisk har en levetid på ca. 40
år…”
i bilag 66, som er en rapport fra cowi med overskrift ”farumbanen brx840 - program-
faserapport”, angives en teoretisk levetid for fugtisolering type 1 på 30-35 år.
citat fra rapport: ”den teoretiske levetid for en fugtisolering type 1 er normalt regnet
30 til 35 år hvis fugtisolering er af godkendt type, kompatibel og godt udført.”
spørgsmål 2 til jens mejer frederiksen i bevisbegæring af 16. juni 2015 lyder således:
”spørgsmål 2: skønsmanden bedes oplyse om arbejdet med udførelse af selve omisole-
ringen ville have været mindre omfattende, hvis det havde været udført på et tidligere
tidspunkt end faktisk udført.”
jens mejer frederiksens svar indeholder bl.a. denne tekst: ”skønsmanden har heller ik-
ke fundet oplysninger om den oprindeligt anvendte bitumenplademembrans forventede
levetid/restlevetid.”
endvidere skriver jens mejer frederiksen senere i besvarelse af spørgsmål 2: ”lægges
det derfor til grund, at fugtisoleringen generelt var tæt og fortsat fleksibel (som forven-
teligt), og at den havde den fornødne restlevetid, men at der alene var tale og lokale
                                        - 4 -
problemer knyttet til afløbssystemets funktionalitet (fx pga. inkompatibel bitumen), så er
det efter skønsmandens vurdering ud fra en tekniskøkonomisk betragtning, ikke forsvar-
ligt, at udskyde reparationsarbejdet, da man ved en tidligere udførelse (dvs. svarende til
forslaget i bilag 16, dateret 2010-01-20) kunne have nøjes med at afhjælpe de defekte
afløb forudsat, at dette kunne lade sig gøre som beskrevet, anbefalet og prissat af ram-
bøll a/s i bilag 16.”
skønsmand tolker i øvrigt jens mejer frederiksens svar som at omisolering ikke skulle
have været udført tidligere men at en tidligere indsats for at afhjælpe svigt i afløb ville
have mindsket fugtbelastningen på betonkonstruktionen.
levetiden af bromembranen er i bilag 63, 64 og 66 angivet at være mellem 30-50 år.
broerne 14742.01 & 0.2 er oplyst at være isoleret med membran i 1969-1970. hvis der
antages at isolering er udført i 1970 kan der ved en levetid af membran på 30 år bereg-
nes en udskiftning til år 2000, ved levetid 40 år beregnes udskiftning til år 2010 og ved
levetid på 50 år kan beregnes en udskiftning til år 2020.
skønsmands bemærkning til jens mejer frederiksens svar er at med levetider af mem-
bran på mindre end 43 år kan beregnes at udbedring skulle være sket tidligere end år
2013. ved levetider over 43 år af membran flyttes udskiftningstidspunkt tilsvarende
fremad i forhold til år 2013.
spørgsmål 3 til jens mejer frederiksen i bevisbegæring af 16. juni 2015 lyder således:
”spørgsmål 3: såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende bedes skønsmanden besvare
følgende yderligere spørgsmål:
spørgsmål 3.1: skønsmanden bedes beskrive hvilke dele af selve omisoleringen, man
kunne have undgået ved at udføre arbejderne på et tidligere tidspunkt end faktisk ud-
ført.
spørgsmål 3.2: skønsmanden bedes oplyse, hvor meget tidligere omisoleringen skulle
have været udført, for at opnå den mulige reduktion af arbejdets omfang.
spørgsmål 3.3: skønsmanden bedes anslå, hvilken økonomisk besparelse der ville have
været opnået ved at udføre omisoleringen på et tidligere tidspunkt end faktisk udført.
spørgsmål 3.4: skønsmanden bedes oplyse, om man havde opnået den samme levetid af
selve omisoleringen, hvis omisoleringen var blevet udført på et tidligere tidspunkt end
faktisk udført.”
skønsmand har ingen bemærkninger til jens mejer frederiksens svar på spørgsmål 3.1,
3.2, og 3.4 idet skønsmand vurderer at svarene ikke har relation til konkrete levetider af
membran.
skønsmand bemærker at jens mejer frederiksens svar på spørgsmål 3.3 tilsyneladende
tager udgangspunkt i en levetid af membran på 40 år idet besparelsespotentialet for al-
ternativer 1-3 (forslag fra bilag 16) mod alternativ 4 (omisolering) vurderes over en 40
årig periode.
                                        - 5 -
udklip fra jens mejer frederiksens svar på spørgsmål 3.3:
”dvs. at besparelsespotentialet var 6.350.000 kr. til 6.900.000 kr. i forhold til den fak-
tisk udførte omisolering set over en 40-årig periode.”
spørgsmål 10.4:
såfremt spørgsmål 10.3 besvares benægtende, bedes skønsmanden oplyse, hvor lang
den forventede resterende levetid for bitumenplademembranen på henholdsvis nord- og
sydbroen ifølge skønsmanden var på tidspunktet for udskiftningen?
skønsmands svar:
i bilag 63, 64 og 66 er der angivet levetider for bromembraner på 30-50 år. såfremt der
benyttes en værdi midt imellem 30 og 50 år vil en typisk levetid af membran kunne an-
sættes til 40 år.
udlægning af de oprindelige bromembraner blev afsluttet i 1970 hvilket betyder at leve-
tiden var overstået i år 2010 når der antages 40 års levetid.
tages der udgangspunkt i 40 års levetid er denne således opbrugt i 2013, hvor broer fik
udført omisolering.
11. spørgsmål vedrørende bitumenplademembranens vedhæftning
grontmij a/s har i et notat af 19. november 2013 (bilag 55) anført, at fugtisoleringen
på den sydlige bro manglede vedhæftning, og at bitumenplademembranen på den nord-
lige bro kun havde mindre til ringe vedhæftning, jf. notatets pkt. 2.
spørgsmål 11.1:
skønsmanden bedes oplyse, om bitumenplademembranens vedhæftning generelt har be-
tydning for membranens evne til at beskytte konstruktionsbetonen mod fugtbelastning?
skønsmands svar:
en manglende vedhæftning og utætheder i membran giver anledning til en øget risiko
for at indtrængende vand og fugt kan brede sig over et større område under membranen
og således vil fugtbelastningen på betonen kunne forstærkes.
har membranen fuld vedhæftning vil mindre utætheder i membranen ikke give anled-
ning til at fugtbelastningen breder sig på kort sigt.
det er skønsmands vurdering at membranens vedhæftning har generel betydning for ev-
nen til at beskytte konstruktionsbetonen mod fugtbelastning idet en god vedhæftning re-
ducerer muligheden for fugtbelastning på overflader.
spørgsmål 11.2:
                                         - 6 -
skønsmanden bedes oplyse, om en manglende vedhæftning af bitumenplademembranen
medfører en forøget risiko for, at en lokal penetration af bitumenplademembranen kan
medføre en spredning af vand og fugt i brokonstruktionen ved kapilærspredning.
skønsmands svar:
der henvises til skønsmands besvarelse af spørgsmål 11.1 som angiver at manglende
vedhæftning vil give øget risiko for spredning af indtrængende vand og fugt.
12. spørgsmål vedrørende rensning af afløb
ved besvarelsen af spørgsmål 2 har jens mejer frederiksen anført, at skadesbilledet for
broerne er knyttet til afløbene, og han har ved besvarelsen af spørgsmål 2 og 3 anført,
at omisolering af broerne kunne have været undgået, hvis banedanmark i stedet havde
spulet afløbene med hedt vand. grontmij har i et notat af 9. oktober 2012 (bilag 54)
fremlagt konklusionerne af en række forskellige undersøgelser af broerne. den nærmere
placering af de foretagne undersøgelser fremgår af underbilag 2.
spørgsmål 12.1:
skønsmanden bedes gennemgå underbilag 2 til grontmijs notat af 9. oktober 2012 (bi-
lag 54) og oplyse, om undersøgelserne og konklusionerne i notatet peger på, at skades-
billedet for broerne udelukkende er knyttet til afløbene?
skønsmands svar:
det er afgørende for skønsmand at pointere at besvarelse af spørgsmål 12.1 udelukken-
de relaterer sig til bilag 54 (grontmij a/s, teknisk notat af 9. oktober 2012). endvidere
vil skønsmand bemærke at der ikke kan findes en egentlig konklusion i bilag 54.
underbilag 2 til bilag 54 er en plantegning af underside brodæk som angiver 3 stk. afløb
i nordbro og 3 stk. afløb i sydbro.
i afsnit 1.1 i bilag 54 omtales visuelle observationer af afløb. der er uklart for skøns-
mand hvilke afløb der er observeret men skønsmand formoder at det er de 6 afløb som
er angivet på underbilag 2.
den følgende tekst i kursiv er kopi af hele afsnit 1.1 fra bilag 54:
”1.1 broafløb
der via en inspektionslem i hver søjle foretaget en visuel inspektion af broafløbene, ud-
ført ved hjælp af et endoskop. inspektionen blev udført i tørvejr.
ved inspektionen var det muligt fra endoskopet, at se rørbøjningen gående fra inspek-
tionslemmen til nedløbet samt en lille del af i nedløbet i søjlen.
der blev ikke konstateret urenheder i rørbøjningen, i nedløbet blev der konstateret gam-
le aflejringer i form af alger og andre urenheder. der blev kun i et lille omfang konsta-
teret sorte rester indvendigt i nedløbet, som muligvis kan være bitumenrester. bitumen-
                                        - 7 -
resterne kan enten stammende fra udførelses eller fra en evt. inkompatibel bitumen på
brodækket.
gennemstrømningen i nedløbet virkede ud fra inspektionen til at være ok.
der vil senere blive foretaget en inspektion af afløbene i regnevejr for at konstatere om
der er gennemløb i broafløbet.
i forbindelse med natspærringen var der pga. af mange skærver og hkt-anlægget ikke
muligt at foretage en inspektion af afløbet i indstøbt i brodækket. hvis afløbet skal in-
spiceres fra overside brodæk kræver dette en længe natspærring og noget større mate-
riel.”
det ses af ovenstående at ” gennemstrømningen i nedløbet virkede ud fra inspektionen
til at være ok”. skønsmand bemærker at nedløb er i ental.
såvidt skønsmand vurderer er der intet konkret i bilag 54 som peger på at skadesbilledet
for broerne udelukkende er knyttet til afløbet.
spørgsmål 12.2:
skønsmanden bedes oplyse, om tilstopning af afløbene i sig selv er en tilstrækkelig år-
sag til, at der kan trænge vand ned i brokonstruktionen, eller om det også forudsætter, at
der er brud på bitumenplademembranen?
skønsmands svar:
en tilstopning af afløb vi medføre et øget vandtryk på membranen.
såfremt membranen er 100 % tæt vil et øget vandtryk ikke medføre at der trænger vand
ned i betonkonstruktionen.
såfremt membranen er utæt og med manglende vedhæftning vil tilstoppede afløb øge
risikoen for at der trænger vand ned i betonkonstruktionen.
det er skønsmands vurdering at en tilstopning af afløb således ikke i sig selv en til-
strækkelig årsag til at der kan trænge vand ned i betonkonstruktionen men er der utæt-
heder i membranen, som giver adgang til vand på betonen, vil risikoen for indtrængning
af vand øges.
spørgsmål 12.3:
skønsmanden bedes oplyse, om opfugtning af betonen i broerne med sikkerhed kunne
have været undgået ved at foretage spuling af afløbene med hedt vand?
skønsmands svar:
en spuling af afløb så disse frit kan bortlede vand fra brodækket vil mindske vandbe-
lastning på bromembranen.
                                               - 8 -
     oprensning af afløb kan dog ikke eliminere risikoen for opfugtning af beton.
     vandbelastning på betonkonstruktionen er bl.a. en funktion af fald på betonoverflader,
     intensitet af regnvejr, effektivitet af afløb samt evt. utætheder i bromembran.
     til trods for fungerende afløb kan der ophobes vand på brodæk ifald der fx ikke er er
     tilstrækkeligt fald på overflader kombineret med høj nedbørsintensitet.
     en utæthed i membranen vil under vandophobning øge risikoen for indtrængning af
     vand i betonen.
     skønsmand vurderer således at en oprensning af afløb ikke med sikkerhed eliminerer
     opfugtning af betonen.”
af vejdirektoratets vejregel for eftersyn af bygningsværker fra november 1994 fremgår bl.a.:
     ”vejreglernes struktur
     i henhold til § 6, stk. 1 i lov om offentlige veje (ministeriet for offentlige arbejders lov-
     bekendtgørelse nr. 430 af 31. maj 1991) kan trafikministeren fastsætte almindelige reg-
     ler og normer for anlæg, vedligeholdelse og drift af de offentlige veje, herunder for ve-
     jenes forhold til omgivelserne, for entreprisebetingelser og for sådanne forhold, som i
     øvrigt er af betydning for vejnettets ensartethed og trafiksikkerhed.
     …
     1.1 formål
     nærværende vejregel indeholder vejledning i eftersyn af bygværker.
     vejledningen er udfærdiget med henblik på at give retningslinier for udførelse af efter-
     syn, således at disse udføres på ensartet niveau hos forskellige forvaltningsmyndighe-
     der.
     …
     2.3 generaleftersyn
     generaleftersyn udføres med det primære formål at give grundlag for iværksættelse af
     aktiviteter, således at trafiksikkerheden kan opretholdes.
     generaleftersyn er en grundig, visuel og systematisk gennemgang af alle bygværkets
     dele.
     generaleftersyn bør udføres med et interval på 1-6 år, hvorved det er muligt at følge
     skadeudviklingen for dermed at kunne iværksætte udbedring på det optimale tidspunkt.
     ved generaleftersyn registreres de passagemæssige forhold (frihøjde, fribredde m.m.),
     og der foretages en vurdering af bygværkets konstruktionselementer på grundlag af ob-
     serverede skader. herved fastsættes en tilstandskarakter for de enkelte konstruktions-
     elementer.
                                                - 9 -
      på grundlag af elementvurderinger registreres behov for særeftersyn og udførelse af ud-
      bedringer med angivelse af metoder, prisoverslag og tidspunkter.”
 i vejdirektoratets manuel for særeftersyn af broer af 18. maj 2005 er det anført bl.a.:
      ”opfugtning og revnedannelse – hvor hurtigt sker det?
      erfaringerne fra generaleftersyn indikerer, at det tager 5-20 år fra det øjeblik, betonen
      udsættes for direkte fugtbelastning, til skaderne har udviklet sig maksimalt. derimod er
      det uklart, hvor lang tid der går fra det øjeblik, fugtisoleringen bliver utæt, til betonen er
      opfugtet og efterfølgende har udviklet en frostfarlig mikrorevnestruktur som følge af al-
      kalikiselreaktioner. denne tid er interessant i den situation, hvor kun mindre områder af
      konstruktionen er opfugtet og derfor endnu ikke har udviklet skader generelt. hvordan
      skal udskudte strategier tidsfastsættes, hvis man ikke kender alkalikiselreaktionernes
      udviklingshastighed?
      to spørgsmål knytter sig til denne problematik:
      1. hvor hurtigt sker vandindtrængningen i betonen?
      2. hvor lang tid tager det at udvikle en frostfarlig mikrorevnedannelse?
      ingen af spørgsmålene kan besvares på nuværende tidspunkt.”
anbringender
vallensbæk kommune har for højesteret frafaldet sine anbringender om passivitet og foræl-
delse samt den del af kravene vedrørende betonrenovering og sikkerhedskrav, der ikke indgår
i udgiften til omisoleringen.
parterne har i øvrigt gentaget deres anbringender for landsretten.
højesterets begrundelse og resultat
højesteret tiltræder, at vallensbæk kommune på baggrund af det, der er anført i forhand-
lingsprotokollen for besigtigelsesforretningen den 21. januar 1961, i korrespondancen med
ministeriet for offentlige arbejder og i protokollen for afleveringsforretningen den 27. juli
1970, har påtaget sig forpligtelsen til at betale ikke alene for etableringen, men også for vedli-
geholdelsen af de to jernbanebroer over strandesplanaden i vallensbæk efter banens ibrug-
tagning.
spørgsmålet er herefter, om der er grundlag for helt eller delvist at fritage vallensbæk kom-
mune for at refundere banedanmarks udgifter vedrørende renoveringen af broerne i 2013.
                                             - 10 -
efter lovgivningen påhviler det banedanmark at vedligeholde statens jernbaneinfrastruktur,
herunder jernbanebroer. banedanmark har oplyst, at vedligeholdelses- og renoveringsarbejder
først iværksættes, når det anses for nødvendigt og hensigtsmæssigt, og at arbejderne på jern-
banebroerne planlægges således, at der bl.a. tages hensyn til planlagte brospærringer og andre
vedligeholdelsesarbejder. renoveringen af broerne fandt sted som led i et større projekt, der
omfattede flere broer på den nordlige del af køgebugt-banen.
da banedanmark i 2012 inspicerede broerne, løb der ifølge torben ulrik jallers forklaring
vand gennem fugtisoleringen. det stod dengang ikke klart, hvad der præcist var årsagen til
dette, men banedanmark vurderede efter tekniske undersøgelser, at det var nødvendigt at
omisolere broerne, da årsagen til fugtindtrængningen i konstruktionsbetonen ikke alene kunne
være problemer med afløbene.
højesteret tiltræder, at den vedligeholdelsesstrategi, som banedanmark har valgt, og den re-
novering af broerne, som banedanmark traf beslutning om, og som bl.a. omfattede fugtisole-
ring ved udskiftning af den beskyttende membran på begge broer og etablering af nyt profile-
ringslag på den ene bro, er udtryk for rimelige vurderinger foretaget på et fagligt forsvarligt
grundlag. dette bestyrkes af skønserklæringen afgivet af jan graabek, hvorefter det må læg-
ges til grund, at levetiden for fugtmembranen på de to broer var opbrugt eller tæt på at være
opbrugt i 2013, da renoveringen blev udført, og at fugtgennemtrængningen ikke alene skyld-
tes problemer med tilstopning af afløbene.
på den anførte baggrund finder højesteret, at der ikke er holdepunkter for at antage, at ba-
nedanmark har påført vallensbæk kommune unødige omkostninger. banedanmark har derfor
krav på refusion af udgifterne til renovering af broerne.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom med de ændringer, der følger af banedan-
marks ændrede påstand.
sagsomkostningerne er fastsat til dækning af advokatudgift for byret, landsret og højesteret
med i alt 700.000 kr., syn og skøn for højesteret med 20.400 kr. samt retsafgift i forhold til
det vundne beløb med 150.000 kr. for byret og med 73.680 kr. for landsret, i alt 944.080 kr.
                                            - 11 -
                                   thi kendes for ret:
vallensbæk kommune skal til banedanmark betale 8.005.805 kr. med procesrente af 8 mio.
kr. fra den 4. december 2013 og af 5.805 kr. fra den 14. maj 2014.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal vallensbæk kommune betale i alt
944.080 kr. til banedanmark.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse, og sags-
omkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                              højesterets dom
                        afsagt mandag den 31. oktober 2011
sag 27/2010
(2. afdeling)
dmc finans fyn a/s (tidligere spar fyn invest ii a/s)
(advokat torben byskov petersen)
mod
vestjysk bank a/s
(advokat henrik thal jantzen)
i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 26. januar 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jytte scharling, niels
grubbe, poul dahl jensen og henrik waaben.
påstande
appellanten, dmc finans fyn a/s, har gentaget sin påstand.
indstævnte, vestjysk bank a/s, har påstået stadfæstelse.
vestjysk bank har subsidiært nedlagt påstand om, at betalingen af 50 mio. kr. skal ske på
tidspunktet, hvor finanstilsynets tilladelse til tilbagebetaling måtte foreligge, med tillæg af
rente fra dette tidspunkt, svarende til kreditrenten på 3 måneder cibor + 5 %, til betaling
sker.
mere subsidiært har vestjysk bank påstået betaling af 50 mio. kr. med tillæg af kreditrenten
på 3 måneders cibor + 5 % fra et af retten fastsat tidspunkt, dog tidligst fra den 30. januar
2009, indtil betaling sker, og således at vestjysk bank ved betaling af de angivne renter er
berettiget til at fratrække det rentebeløb, som er betalt i den pågældende renteperiode i hen-
hold til punkt 4, 1. afsnit, i gældsbrevet af 2. april 2008.
                                                 - 2 -
anbringender
parterne har i det væsentlige gentaget deres procedure for sø- og handelsretten.
dmc finans fyn har supplerende anført, at spar fyn invest på tidspunktet for fusionen alle-
rede havde ydet vestjysk bank et samlet ansvarligt lån på 50 mio. kr. hvis kapitalindskuddet
på 50 mio. kr. i ringkjøbing bank a/s overtages af vestjysk bank, vil dmc finans fyn i
kraft af størrelsen af det samlede engagement med ét enkelt pengeinstitut blive udsat for en
langt større risiko, end hvad der kunne påregnes ved indgåelsen af aftalen med ringkjøbing
bank.
endvidere er der ikke grundlag for at antage, at en tilbagebetaling af lånet vil forøge de øvrige
kreditorers risiko, og en sådan situation burde i givet fald have været håndteret i forbindelse
med fusionsforhandlingerne og proceduren ved godkendelsen af fusionen.
vestjysk bank har til støtte for sin subsidiære påstand anført, at dmc finans fyns påstand
om betaling af lånebeløbet ikke kan opfyldes, før der foreligger tilladelse hertil fra finanstil-
synet. selv hvis dmc finans fyn måtte få medhold i, at fusionen medfører gældsbrevets for-
fald, indtræder frigørelsestidspunktet derfor ikke, før en sådan godkendelse foreligger.
retsgrundlaget
rådets direktiv 89/299/eøf af 17. april 1989 om kreditinstitutters egenkapital (egenkapitaldi-
rektivet) indeholdt følgende bestemmelse:
       ”artikel 4.
        …
       stk. 3. medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder må til egenkapitalen kun
       medregne … samt ansvarlig indskudskapital som omhandlet i samme bestemmelse, hvis
       der er indgået en bindende aftale om, at den i tilfælde af et kreditinstituts konkurs eller
       likvidation efterstilles alle andre fordringer og først fyldestgøres, når al anden udestå-
       ende gæld er betalt.
       denne ansvarlige indskudskapital skal ligeledes opfylde følgende betingelser:
       …
                                                 - 3 -
       d) låneaftalen må ikke indeholde nogen klausul om, at gælden under nærmere angivne
       omstændigheder, bortset fra en likvidation af kreditinstituttet, skal tilbagebetales inden
       den aftalte forfaldsdato.”
bestemmelsen blev gentaget i europa-parlamentet og rådets direktiv 2000/12/ef af 20. marts
2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (kreditinstitutdirektivet)
som artikel 36, stk. 3, litra d. i dag findes bestemmelsen i artikel 64, stk. 3, litra d, i direktiv
2006/48 ef af 14. juni 2006.
i bemærkningerne til den tidligere bestemmelse i lov om banker og sparekasser m.v. § 22, stk.
4, hedder det (folketingstidende 1988-89, 1. saml., tillæg a, spalte 3476):
       ”i stk. 4 foreslås, at det af aftalen om ansvarlig indskudskapital, som ligestilles med
       egenkapital, skal fremgå, at kapitalen kun kan forfalde til betaling før den aftalte for-
       faldsdato, hvis pengeinstituttet træder i likvidation eller erklæres konkurs. bestemmel-
       sen skal hindre klausuler, der kan medføre, at den ansvarlige lånekapital forfalder, hvis
       kapitalgrundlaget forringes eller hvis pengeinstituttet bliver genstand for en rekonstruk-
       tion.”
med virkning fra den 1. januar 1996 blev reglen om, at efterstillet kapital kun kan forfalde til
betaling før den aftalte forfaldsdato, såfremt pengeinstituttet træder i likvidation eller erklæres
konkurs, overflyttet til en bekendtgørelse udstedt i medfør af lov om banker og sparekasser
mv., jf. § 3 i bekendtgørelse nr. 1040 af 15. december 1995 om efterstillet kapital. med virk-
ning fra den 1. januar 2003 fandtes bestemmelsen i § 2, stk. 1, i bekendtgørelse nr. 861 af 21.
oktober 2002 om efterstillet kapital.
i bemærkningerne til den tidligere bestemmelse i lov om finansiel virksomhed § 136, stk. 1,
nr. 4, hedder det (folketingstidende 2002-03, tillæg a, side 4850, lovforslagets § 135):
       ”betingelsen i nr. 4 stammer fra bekendtgørelserne om efterstillet kapital, og har til
       formål at sikre, at kapitalen kun kan tilbagebetales, såfremt den finansielle virksomhed
       træder i likvidation eller erklæres konkurs, og er således med til at sikre, at kapitalen er
       af varig karakter.”
højesterets begrundelse og resultat
efter gældsbrevets punkt 1 er formålet med lånet ”at forøge debitors basiskapital, idet kapi-
talindskuddet ydes som supplerende kapital, jf. lov om finansiel virksomhed § 136.” betingel-
                                                - 4 -
serne i § 136 for at kunne medregne en ansvarlig lånekapital i basiskapitalen er således aftalt
som vilkår for lånet. det følger heraf, at tilbagebetaling af lånet før det aftalte forfaldstids-
punkt ikke kan ske på dmc finans fyn a/s’ initiativ eller uden finanstilsynets tilladelse, jf.
§ 136, stk. 1, nr. 3, jf. herved i øvrigt gældsbrevets punkt 3, og at beløbet kun må forfalde før
forfaldstidspunktet i tilfælde af låntagers likvidation eller konkurs, jf. § 136, stk. 1, nr. 4, jf.
også gældsbrevets punkt 9. efter ordlyden af § 136, stk. 1, nr. 4, samt bestemmelsens bag-
grund og formål finder højesteret, at den – og dermed aftalens punkt 1 og punkt 9 – indebæ-
rer, at fusionen mellem ringkjøbing bank a/s og vestjysk bank a/s ikke kan begrunde et
krav om indfrielse.
låneaftalens punkt 8 kan ikke føre til et andet resultat, idet bestemmelsen med den af dmc
finans fyn hævdede fortolkning – hvorefter den også omfatter ringkjøbing banks fusion
med et andet pengeinstitut, således at lånet kan kræves indfriet efter en sådan fusion – ville
bevirke, at lånet i modstrid med aftalens punkt 1 ikke kunne medregnes i ringkjøbing banks
basiskapital, jf. § 136 i lov om finansiel virksomhed.
herefter, og idet det af dmc finans fyn anførte om bristede forudsætninger heller ikke kan
føre til andet resultat, stadfæster højesteret dommen.
                                        thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal dmc finans fyn a/s betale 300.000 kr. til vestjysk
bank a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                      højesterets kendelse
                        afsagt torsdag den 19. februar 2015
sag 209/2014
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat trygve s. nielsen, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten i hillerød den 15. august 2014 og af østre
landsrets 18. afdeling den 3. september 2014.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, lene pagter kristensen, jytte
scharling, thomas rørdam og jens kruse mikkelsen.
påstande
t har nedlagt påstand om stadfæstelse af retten i hillerøds kendelse af 15. august 2014,
hvorved han blev løsladt.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse af østre landsrets kendelse af 3.
september 2014, hvorved t blev varetægtsfængslet.
sagsfremstilling
den 14. august 2014 bragte politiet en bil til standsning i nærheden af sandholmlejren, nord-
sjælland. i bilen var fem personer, herunder t, som var fører af bilen. de fire passagerer, der
var syriske statsborgere, blev anholdt i medfør af udlændingelovens § 36. t, som har svensk
og syrisk statsborgerskab, blev anholdt og sigtet for menneskesmugling.
                                                 - 2 -
de tre af passagererne forklarede samstemmende til politiet, at de havde mødt t under navnet
x i milano. ingen af dem kendte ham i forvejen, og de aftalte, at han skulle køre dem til
danmark for 650-700 euro pr. person. halvdelen skulle betales i milano og resten ved an-
komst til danmark. en passager forklarede, at han havde indtryk af, at xvar uprofessionel, da
han flere gange kørte forkert på vej til danmark. den fjerde passager forklarede, at han havde
mødt chaufføren på københavns hovedbanegård.
t blev samme dag sigtet for menneskesmugling under særligt skærpende omstændigheder
efter straffelovens § 125 a, jf. udlændingelovens § 59, stk. 7, nr. 1 (nu § 59, stk. 8, nr. 1), jf. §
21. han erkendte sig skyldig i overtrædelse af udlændingelovens § 59, stk. 7, nr. 1, men ikke i
overtrædelse af straffelovens § 125 a. han oplyste til politiet, at han var 15 år gammel, da han
kom til sverige ved familiesammenføring i 1989. han er gift med en svensk statsborger og
har to børn på 5 og 6 år. han har fast bopæl i sverige og fast ansættelse som buschauffør. han
havde været på ferie i italien i juli 2014, hvor han oplevede syriske statsborgere leve et for-
færdeligt liv. han lærte flere mennesker at kende, og da han returnerede til sverige, fik han
flere telefonopkald. han besluttede at hjælpe de mennesker, som telefonisk havde kontaktet
ham. han afviste at modtage penge fra de personer, han hentede i milano. de hjalp med beta-
ling til benzin. han oplyste til politiet, at han havde 1.155 euro i sin lomme, som ikke var ble-
vet fundet under visitationen af ham.
t blev den 15. august 2014 fremstillet i grundlovsforhør ved retten i hillerød, hvor anklage-
myndighedens anmodning om varetægtsfængsling efter retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 1 og
nr. 3, ikke blev taget til følge. det hedder i byrettens begrundelse bl.a.:
       ”efter de foreliggende oplysninger, herunder sigtedes erkendelse af at have kørt bilen
       med fire syriske statsborgere fra milano til danmark og forklaringerne fra de fire ud-
       lændinge om, at der var aftalt betaling til sigtede for turen, er der en begrundet mistanke
       om, at sigtede er skyldig efter udlændingelovens § 59, stk. 7, nr. 1. anklagemyndighe-
       den har imidlertid ikke påvist sådanne særligt skærpende omstændigheder, der kan be-
       grunde, at forholdet henføres under straffelovens § 125 a.
       da sigtede er svensk statsborger med kendt bopæl, er der ikke påvist bestemte grunde til
       at antage, at sigtede på fri fod vil unddrage sig forfølgningen. de fire udlændinge, der
       var passagerer i bilen, har afgivet forklaring til politiet, og de er tilsagt til at afgive in-
       denretlige forklaringer umiddelbart efter dette retsmøde. da sigtede endvidere ikke har
       mulighed for at påvirke den videre efterforskning med kontrol af oplysningerne fra hans
       mobiltelefon og gps, er der ikke tilstrækkeligt grundlag for at antage, at sigtede på fri
                                                 - 3 -
       fod vil vanskeliggøre forfølgningen i sagen. betingelserne for varetægtsfængsling efter
       retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 1 og 3, er herefter ikke opfyldt.”
umiddelbart efter retsmødet, hvor t blev løsladt, afgav de fire passagerer som anført inden-
retlig forklaring ved retten i hillerød.
anklagemyndigheden kærede byrettens kendelse til østre landsret. af kæreskriftet af 18.
august 2014 fremgår, at der i sagen forestod efterforskning, som meget vel kunne tænkes at
involvere yderligere personer, og at det kunne være nødvendigt at indhente teleoplysninger og
kontooplysninger vedrørende pengeoverførsler. t kunne derfor påvirke andre mistænkte per-
soner. endvidere fremgår det, at de fire syriske statsborgere, som blev afhørt indenretligt,
samstemmende forklarede, at de i milano fik telefonnummeret til t af en ukendt person. en
syrisk statsborger forklarede, at den ukendte person sagde ”prøv ham her, han er billigere end
de andre”.
østre landsret afsagde den 3. september 2014 kendelse om, at betingelserne for varetægts-
fængsling efter retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 1 og nr. 3, var opfyldt. det hedder i landsret-
tens begrundelse:
       ”efter de foreliggende oplysninger, herunder ts erkendelse af i sin bil at have transpor-
       teret 4 syriske statsborgere fra italien til danmark samt nævnte personers forklaring om
       en aftalt betaling herfor med 650 euro pr. person, er der begrundet mistanke om, at t er
       skyldig i den rejste sigtelse.
       herefter, og da t er uden tilknytning til danmark, og da der efter sagens omstændighe-
       der er bestemte grunde til at antage, at t vil vanskeliggøre forfølgningen i sagen, finder
       landsretten, at betingelserne for varetægtsfængsling i medfør af retsplejelovens § 762,
       stk. 1, nr. 1 og 3, er opfyldt.”
nordsjællands politi sendte den 5. september 2014 en nordisk arrestordre til sverige med an-
modning om anholdelse af t.
t blev anholdt på sin bopæl i sverige den 23. september 2014, den 6. oktober 2014 blev han
overført til danmark, og han blev fremstillet i grundlovsforhør den 7. oktober 2014, hvor han
blev varetægtsfængslet.
                                                - 4 -
politiet foretog efterfølgende efterforskning i sagen, som blev hovedforhandlet den 2. decem-
ber 2014 ved retten i hillerød. t blev straffet for overtrædelse af udlændingelovens § 59, stk.
7, nr. 1, med fængsel i 3 måneder. han blev frifundet for overtrædelse af straffelovens § 125
a. straffen blev anset for udstået med den skete varetægtsfængsling, og han blev derfor løs-
ladt. efter det oplyste har anklagemyndigheden anket dommen til domfældelse efter anklage-
skriftet og til skærpelse.
anbringender
t har anført bl.a., at der ikke er påvist sådanne særligt skærpende omstændigheder, der kan
begrunde, at forholdet henføres under straffelovens § 125 a. udlændingelovens § 59, stk. 8,
nr. 1, kan alene begrunde en kortere frihedsstraf. betingelserne efter retsplejelovens § 762,
stk. 1, nr. 1 og 3, er endvidere ikke opfyldt, da han er svensk statsborger med fast bopæl i
sverige, og da han ikke kunne påvirke efterforskningen, idet den, ud over forklaringerne fra
de fire udlændinge, alene bestod af tekniske undersøgelser. østre landsrets kendelse opfylder
ikke kravet til begrundelse i forhold til påvirkningsrisiko, da landsretten ikke peger på, hvori
påvirkningsrisikoen skulle bestå.
der er hverken påvist, sandsynliggjort eller påberåbt nogen konkret unddragelsesrisiko i sa-
gen. udenlandsk bopæl bør ikke begrunde fængsling. han har erkendt et strafbart forhold, har
samtykket til tekniske undersøgelser af telefon og bil, og han har oplyst sine kontaktdata. han
gjorde selv politiet opmærksom på, at man havde overset 1.155 euro og 201 dollars ved visi-
tationen af ham. han har under hele forløbet medvirket ved sagens behandling og har bistået
med undersøgelser af bil og gps.
han bor i det nære udland, og det er derfor urimeligt at anføre, at afstanden reelt afskærer ham
fra at møde i sagen. i forhold til rejsetid og rejseudgifter svarer hans bopæl til, at han var bo-
sat på bornholm. en dansk arrestordre lægges reelt uprøvet til grund i sverige og øvrige nor-
diske lande. svensk politi er lige så effektivt som dansk politi i forhold til at lokalisere og an-
holde personer, hvis det skulle blive nødvendigt. han oplyste allerede sin adresse i grundlovs-
forhøret, og den omstændighed, at han er familiefar med hustru og to børn samt havde fast
arbejde i stockholm, taler afgørende imod, at han ville unddrage sig strafforfølgning.
anklagemyndigheden har anført bl.a., at der er begrundet mistanke om, at t har gjort sig
skyldig i menneskesmugling under særligt skærpende omstændigheder efter straffelovens §
                                                 - 5 -
125 a, jf. udlændingelovens § 59, stk. 8, nr. 1, idet der er tale om menneskesmugling for vin-
dings skyld. bedømmelsen af, om der er tale om skærpende omstændigheder, beror på en
samlet vurdering af det konkrete forhold, hvor det bl.a. indgår, om der er tale om enkeltstå-
ende forhold eller mere systematisk adfærd. enkeltstående forhold kan være omfattet af straf-
felovens § 125 a.
der er endvidere grundlag for varetægtsfængsling efter bestemmelserne i retsplejelovens §
762, stk. 1, nr. 1 og 3. t har ikke, ud over det strafbare forhold begået her i landet, nogen til-
knytning til danmark. det vil medføre ekstra sagsbehandlingsskridt, som besværliggør pro-
cessen, såfremt t ikke selv måtte give møde under straffesagen. der er endvidere ingen ga-
ranti for, at han vil tage ophold på sin adresse i sverige. t er tiltalt for en alvorlig overtræ-
delse af straffeloven, der til dels er udført i italien, og der er derfor bestemte grunde til at an-
tage, at han på fri fod vil unddrage sig retsforfølgning i danmark.
det fremgår af forklaringerne i sagen, at de fire udlændinge, som blev antruffet i bilen, ikke
tidligere havde mødt t. de havde i flygtningelejren i milano fået udleveret ts telefonnummer
af en unavngiven person. det må på den baggrund antages, at der er medgerningsmænd på fri
fod, som det er muligt for t at advare.
retsgrundlag
retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 1, blev indsat i retsplejeloven ved lov nr. 243 af 8. juni 1978.
forud for lovændringen havde et af justitsministeriet nedsat udvalg afgivet betænkning nr.
728/1974 om anholdelse og varetægt. i bemærkningerne til de enkelte bestemmelser i udval-
gets forslag anføres herom (betænkning nr. 728/1974, side 72-73) følgende:
       ”ad a) flugtfare.
       i udkastet er betingelserne for at anvende varetægt skærpet i forhold til den gældende
       regel, således at flugtfaren skal være begrundet i de foreliggende oplysninger om sigte-
       des forhold. ”sagens beskaffenhed” - herunder den forventede strafs størrelse - er altså
       ikke et tilstrækkeligt moment til isoleret at begrunde frygt for, at sigtede vil unddrage
       sig forfølgningen eller fuldbyrdelsen, men denne frygt må yderligere bestyrkes i oplys-
       ningerne om sigtedes forhold, herunder hans tilknytning, bopælsforhold, beskæftigelse
       eller lignende. ved overvejelsen af, om varetægt bør anvendes, vil varigheden af den
       forventelige strafferetlige reaktion kunne indgå som et moment sammen med andre
       momenter, der belyser den sigtedes forhold.”
                                                - 6 -
højesterets begrundelse og resultat
mistankegrundlag
efter de oplysninger, der forelå for landsretten den 3. september 2014, var der begrundet
mistanke om overtrædelse af i hvert fald udlændingelovens § 59, stk. 7, nr. 1, (nu § 59, stk. 8,
nr. 1) om menneskesmugling.
påvirkningsrisiko
det fremgår af oplysningerne i sagen, at der, da byretten traf afgørelse den 15. august 2014,
fortsat forestod efterforskning i form af bl.a. indhentning og bearbejdning af bankkontooplys-
ninger og teleoplysninger, hvorved der kunne fremkomme nye oplysninger om mulige med-
gerningsmænd, som politiet kunne have behov for at afhøre, uden at t havde mulighed for at
påvirke efterforskningen gennem samstemning af forklaringer eller bortskaffelse af beviser.
da byretten traf afgørelse, var der derfor tilstrækkeligt grundlag for at antage, at t på fri fod
ville bestræbe sig på og have mulighed for at vanskeliggøre efterforskningen. betingelserne
for varetægtsfængsling i medfør af retsplejelovens § 762, stk. 1. nr. 3, var derfor opfyldt på
daværende tidspunkt.
henset til, at t blev løsladt efter grundlovsforhøret den 15. august 2014 og således havde væ-
ret på fri fod i knap tre uger, da landsrettens traf afgørelse den 3. september 2014, finder hø-
jesteret imidlertid, at der på det tidspunkt ikke længere var bestemte grunde til at antage, at
han yderligere kunne vanskeliggøre forfølgningen i sagen ved at advare eller påvirke andre.
landsretten burde derfor ikke have varetægtsfængslet t under henvisning til retsplejelovens §
762, stk. 1, nr. 3.
unddragelsesrisiko
t er svensk og syrisk statsborger. det er ubestridt, at han har gode og stabile personlige for-
hold. det er således oplyst, at han kom til sverige som 15-årig i 1989, at han har fast bopæl i
sverige og er gift med en svensk statsborger, at han har to mindreårige børn, og at han havde
fast arbejde i sverige.
                                               - 7 -
efter en samlet vurdering af ts forhold og den forventede straf finder højesteret, at der ikke
var bestemte grunde til at antage, at han ville unddrage sig strafforfølgningen.
landsretten burde derfor heller ikke have varetægtsfængslet t under henvisning til retspleje-
lovens § 762, stk. 1, nr. 1.
konklusion
herefter burde påstanden om varetægtsfængsling af t ikke være taget til følge ved landsret-
tens kendelse.
begrundelseskrav
det bemærkes i øvrigt, at landsrettens angivelse af, at der ”efter sagens omstændigheder” var
bestemte grunde til at antage, at t ville vanskeliggøre forfølgningen i sagen, ikke opfylder
kravet om begrundelse i retsplejelovens § 764, stk. 4, 2. pkt. landsrettens kendelse mangler
også en angivelse af de væsentligste efterforskningsskridt mv., som forventedes foretaget in-
den for fristen for varetægtsfængslingen, jf. retsplejelovens § 764, stk. 4, 3. pkt.
                                       thi bestemmes:
påstanden om varetægtsfængsling af t burde ikke være taget til følge ved landsrettens ken-
delse.
statskassen skal betale kæremålsomkostningerne for højesteret.


text:
p000100c - mcj
                          udskrift
                              af
               sø- & handelsrettens dombog
                         ____________
den 17. januar 2005 blev af skifteretten i sagen
p-1-04
boet efter gorma krogager v/
kirstine louise knude
(advokat michael rasmussen)
   mod
konkursboet sterling airways a/s
(advokat henrik andersen)
afsagt sålydende
                           d o m:
denne sag, som er anlagt den 13. januar 2004, angår
spørgsmålet, hvorvidt der i medfør af konkurslovens § 61,
stk. 1, kan ske konkursregulering af et af anmelder, boet
efter gorma krogager v/kirstine louise knude, i konkurs-
boet, sterling airways a/s under konkurs, anmeldt krav.
påstande:
                                - 2 -
anmelder har nedlagt påstand om, at konkursboet tilplig-
tes at anerkende, at anmelders krav i henhold til kon-
kurslovens § 97 i konkursboet udgør 3.169.566 kr.
konkursboet har påstået frifindelse mod anerkendelse af,
at 284.216 kr. anerkendes i boet som simpelt krav i hen-
hold til konkurslovens § 97.
sagsfremstilling:
gorma krogagers ægtefælle, eilif krogager, var bestyrel-
sesmedlem i selskabet sterling airways a/s.
ved brev af 23. februar 1988 bekræftede sterling airways
a/s følgende aftale indgået med gorma krogager og eilif
krogager:
”...
ved.: pensionsforhold.
som det vil erindres blev spørgsmålet om deres pensionsforhold drøf-
tet i forbindelse med deres udtræden af bestyrelsen i sterling air-
ways a/s (”sterling”), og vi skal med denne skrivelse bekræfte, hvad
der på bestyrelsesmøder og ved senere forhandlinger er blevet af-
talt.
sterling skal til hr. eilif krogager betale en årlig pension på i
alt kr. 346.000,00, hvilket beløb skal betales månedligt forud hver
den 1. med kr. 28.833,33.
sterling skal til fru gorma krogager betale en årlig pension på i
alt kr. 67.000,00, hvilket beløb skal betales månedligt forud hver
den 1. med kr. 5.583,33.
de respektive pensionsbeløb skal betales første gang den 1. december
1987.
når den ene person afgår ved døden, overføres dennes pension til den
længstlevende. pensionsbeløbene betales sidste gang den 1. i den
måned, hvori den længstlevende afgår ved døden.
pensionsbeløbene pristalsreguleres efter de til enhver tid for regu-
leringspristallet gældende regler, idet udgangspunktet er regule-
ringspristallet pr. første betalingsdag i.e. den 1. december 1987.
ethvert spørgsmål om beskatning af pensionsbeløbene er sterling
uvedkommende, idet det dog vil være således, at sterling efter de
til enhver tid gældende regler skal drage omsorg for den rent prak-
tiske tilbageholdelse og afregning af kildeskat overfor skattemyn-
dighederne.
...”
                                 - 3 -
ved dekret af 22. september 1993 blev sterling airways
a/s erklæret konkurs. advokat henrik andersen og advokat
steen ole larsen blev kuratorer. kuratellet består nu af
advokat pernille bigaard og advokat henrik andersen.
ved brev af 23. november 1994 anmeldte gorma krogager,
som den længstlevende ægtefælle, i henhold til aftalen af
23. februar 1988 et krav på 322.552 kr. i konkursboet. af
brevet fremgår:
”...
den månedlige pension blev udbetalt sidste gang for august 1993 med
kr. 40.319 ...
pensionen skal løbende pristalsreguleres og udgjorde for tiden
1/1-31/8 1993 kr. 322.552
...”
gorma krogager afgik ved døden i oktober 1999.
ved brev af 11. maj 2000 meddelte kurator, advokat henrik
andersen, at kravet var noteret anmeldt med 40.319 kr.
svarende til bruttopensionskravet for september 1993.
ved brev af 30. maj 2000 korrigerede anmelder kurators
notering af det anmeldte krav og opgjorde kravet til
3.169.566 kr. det opgjorte krav fremkommer således:
”...
               anvendt nettoprisindekset, årsgennemsnit
2000    april                    329,8
____________________________________________________________________
                                  sats
år     måned         pristalsreguleret                         total
93        4           40.319,00                            161.276,00
94       12           40.980,43                            491.765,14
95       12           41.782,59                            501.391,04
96       12           42.598,82                            511.185,81
97       12           43.541,71                            522.500,46
98       12           44.189,06                            530.268,73
99       10           45.117,88                            451.178,76
____________________________________________________________________
       i alt                                            3.169.565,95”
                                - 4 -
kurator indstillede ved brev af 6. oktober 2003 kravet
til godkendelse som et simpelt krav i henhold til kon-
kurslovens § 97 med 284.216 kr., som fremkommer således:
”...
pension for september 1993       kr.                      40.319,00
pension 1. oktober til 31. december 1993
3 måneder á kr. 40.319,00        kr.                     120.957,00
pension 1. januar til 31. marts 1994
3 måneder á kr. 40.980,00        kr.                     122.940,00
i alt                            kr.                     284.216,00”
kurators indstilling blev begrundet således:
”den indgåede aftale, som ligger til grund for det anmeldte krav på
løbende fremtidig pension indtil længstlevendes død, er ikke en sæd-
vanlig aftale, hvorfor boet i medfør af konkurslovens § 61, stk. 1,
kan frigøre sig overfor denne aftale med et rimeligt varsel. dette
varsel er fastsat til seks måneder, hvorfor der anerkendes et krav
på pension for perioden 1. oktober 1993 til 31. marts 1994.
...”
anmelder kunne ikke godkende kurators indstilling og har
derfor anlagt nærværende sag.
under domsforhandlingen har kurator fremlagt redegørelser
i medfør af konkurslovens § 127, hvorefter der først sent
under bobehandlingen er blevet klarhed over, at der vil
kunne udbetales dividende til anmeldte og anerkendte krav
efter konkurslovens § 97.
kurator har under domsforhandlingen oplyst, at dividende
til simple fordringer forventes at andrage 6 %.
der er ikke afgivet parts- eller vidneforklaringer.
parternes synspunkter:
anmelder har navnlig gjort gældende, at den aftalte pen-
sionsydelse ikke er udtryk for en gensidigt bebyrdende
aftale, men en aftalt ensidig ydelse. konkurslovens § 61,
stk. 1, finder ikke anvendelse i en sådan situation. en
reduktion eller et bortfald af boets forpligtelser kan
                           - 5 -
alene finde sted efter formuerettens almindelige regler
om ugyldighed eller konkurslovens regler om omstødelse.
kravene hertil er ikke opfyldt i nærværende sag. måtte
skifteretten finde, at konkursboet kan opsige retsforhol-
det, bestrides det, at et så kort varsel som seks måneder
er sædvanligt eller rimeligt. endvidere vil en opsigelse
medføre et erstatningsansvar for konkursboet efter § 61,
stk. 3, svarende til det anmeldte krav. såfremt der havde
været tale om et gensidigt bebyrdende retsforhold, ville
kurators opsigelse af 6. oktober 2003 være sket for sent.
endvidere kunne opsigelsen under alle omstændigheder
først regnes fra kurators opsigelse.
konkursboet har navnlig anført, at konkursboet i medfør
af § 61, stk. 1, kan frigøre sig overfor den indgåede
gensidigt bebyrdende aftale om livsvarig pension med et
rimeligt opsigelsesvarsel, som efter omstændighederne er
fastsat til 6 måneder svarende til funktionærlovens læng-
ste opsigelsesvarsel. opsigelsesvarslet skal regnes fra
konkursdekretets afsigelse. pensionen er vederlag for
tidligere udført bestyrelsesarbejde, og der er således
ikke tale om en gave, hvilket også bestyrkes af, at der
skal betales kildeskat af pensionen. der foreligger ikke
særlige grunde, der kan føre til, at anmelder har krav på
erstatning efter § 61, stk. 3. det bestrides, at den ind-
gåede aftale om livsvarig pension er blevet opsagt for
sent. det gøres i denne forbindelse gældende, at konkurs-
regulering kan påberåbes på et hvilket som helst tids-
punkt under konkursbehandlingen. konkursboet har påberåbt
sig konkursregulering i forbindelse med prøvelsen af an-
melders krav, hvilket således er rettidigt.
skifterettens afgørelse:
således som sagen foreligger oplyst, må det navnlig efter
den indgåede pensionsaftales ordlyd lægges til grund, at
aftalen mellem ægteparret krogager og sterling airways
a/s blev indgået i forbindelse med eilif krogagers afgang
som bestyrelsesmedlem i sterling airways a/s. det fremgår
ikke af aftalen, og der er heller ikke efter det i sagen
i øvrigt oplyste holdepunkter for at antage, at ægtepar-
                            - 6 -
ret krogager skulle levere en modydelse som betingelse
for den indgåede aftale. anmelder har i forbindelse med
sin anmeldelse i boet og under sagens forberedelse gjort
gældende, at den indgåede aftale alene er udtryk for en
ensidig forpligtelse fra sterling airways a/s´ side over-
for ægteparret krogager. konkursboet har herover for ale-
ne gjort gældende, at den aftalte pensionsydelse skal ses
i lyset af eilif krogagers forudgående virke i sterling
airways a/s. under de således foreliggende omstændigheder
må det lægges til grund, at sterling airways a/s ikke
forud for aftalens indgåelse har været forpligtet til at
yde ægteparret krogager den aftalte pensionsydelse eller
i øvrigt har modtaget nogen modydelse for pensionsydel-
sen. skifteretten finder, at den aftalte pensionsydelse
således ikke er udtryk for en gensidigt bebyrdende afta-
le.
kurator har påberåbt sig bestemmelsen i konkurslovens
§ 61, stk. 1, om konkursregulering. denne bestemmelse er
placeret i konkurslovens kapitel 7, der alene omhandler
gensidigt bebyrdende aftaler. herefter tages den af an-
melder nedlagte påstand til følge.
            t h i  k e n d e s   f o r r e t:
konkursboet, sterling airways a/s under konkurs, tilplig-
tes at anerkende, at anmelders, boet efter gorma krogager
v/kirstine louise knude, krav i henhold til konkurslovens
§ 97 i konkursboet udgør 3.169.566 kr.
konkursboet betaler til anmelder sagens omkostninger med
28.000 kr.
                      dorrit lilholt
               - 7 -
              (sign.)
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                                           udskrift
                                               af
                            sø- & handelsrettens retsbog
                                            ____________
                                               dom
afsagt den 21. juni 2006 af sø- og handelsretten sammensat af retsformanden, vicepræsident michael
b. elmer, og de sagkyndige medlemmer, henrik dam og anders madsen.
h 9/04                               tryg forsikring a/s
                                     (advokat henrik valdorf-hansen)
                                     mod
                                     post danmark a/s
                                     (advokat nicolai westergaard)
                                     og
                                     novia denmark a/s
                                     (advokat asger heine jensen)
indledning og påstande
sagen drejer sig om, hvorvidt post danmark a/s (i det følgende: post danmark) og novia
denmark a/s (i det følgende: novia) skal erstatte tryg forsikring a/s (i det følgende: tryg)
                                                - 2 -
et beløb, som tryg har udbetalt til amagerbanken a/s (i det følgende: amagerbanken) til
dækning af tabet ved bortkomst af en forsendelse af valuta og penge fra finland til dan-
mark.
      tryg har nedlagt påstand om, at post danmark og novia én for begge og begge for én
skal betale 1.034.994,84 kr. med tillæg af procesrente fra den 28. januar 2004.
      post danmark og novia har påstået frifindelse, men har begge nedlagt selvstændige på-
stande over for hinanden om, at de skal friholde hinanden for ethvert beløb, som de måtte
blive dømt til at betale tryg.
handlingaftalen
post danmark og novia har den 12. april 1996 indgået en såkaldt handlingaftale, der bl.a. be-
stemmer følgende:
      ”…
      § 10.
      stk. 3. såfremt [post danmark] godtgør, at bortkomst, beskadigelse eller forsinkelse af en
      postforsendelse er sket, mens denne var i [novias] varetægt, og såfremt [novia] ikke
      godtgør, at bortkomsten eller forsinkelsen skyldes forhold, for hvilke [novia] ikke har
      ansvaret, skal [novia] erstatte [post danmark] det beløb, som [post danmark] i henhold
      til lov om postvirksomhed … har måttet udrede til skadelidte som følge af den pågæl-
      dende bortkomst, beskadigelse eller forsinkelse.”
sagens baggrund
amagerbanken havde af forex i finland købt overskudsvaluta og rejsechecks til en
værdi af 862.903,30 kr. og 215.995,54 kr. den 7. september 2000 overgav det finske sik-
kerhedsselskab securitas oy valutaen og check i 5 kuverter til finlands post ltd. (i det
følgende: finlands post), der kvitterede for modtagelse af 4 værdikuverter hver med en de-
klareret værdi af 7.000 fim og af en kuvert uden deklareret værdi.
      den 8. september 2000 kl. 04:28 sendte finlands post en telefax til post danmark med
meddelelse om, at post danmark med finnair fly ay 661 kl. 8:20 ville modtage en værdisæk
på 2,6 kg.
                                                  - 3 -
      af et af finlands post den 8. september 2000 udstedt bordereau, der er fremlagt under
sagen, fremgår, at der som eksprespost nr. 456 den 8. september 2000 kl. 7:35 blev sendt en
værdiforsendelse med en vægt af 14,2 kilo fra helsinki til københavn med ay 661.
      flyet landede kl. 8:29 i københavns lufthavn. bagage og gods blev afhentet af novia
og kørt til novias lager i lufthavnen.
      kl. 10:00 konstaterede ansat hos post danmark, jan romer jensen, at værdisækken,
som fremgik af den modtagne telefax, ikke var modtaget. han skrev herefter med håndskrift
på telefaxen: ”urgent! this has not arrived” og sendte den retur til finlands post.
senere samme dag anmeldte post danmark til københavns politi, at der var forsvundet en
specialværdiforsendelse.
      den 17. januar 2001 skrev post danmark til amagerbanken, at politiet havde indstillet
efterforskningen af sagen, uden at der ville blive rejst påtale i sagen.
      den 18. januar 2001 skrev amagerbanken til sin forsikringsmægler og bad ham inddri-
ve amagerbankens tab, der opgjordes til samlet 1.034.994,84 kr., hos tryg, og den 4. april
2001 bekræftede tryg, at amagerbanken ville modtage en check på beløbet.
post danmarks forskrifter for specialværdiforsendelser fra finland
for afhentning af specialværdiforsendelser fra finland har post danmark i sin ”procedure
for indkørsel af specialværdiforsendelser” af 1. august 1999 opstillet følgende interne sikker-
hedsprocedure:
      ”
      …
      koordinatorerne har modtaget fax fra afsenderlandets …, hvor der oplyses med hvilket
      fly og hvilket tidspunkt værdiboksen ankommer…
      de 2 chauffører … kører til fly side af de specifikke fly… her henvender den ene chauffør
      sig til lasteformanden og får overdraget værdiboksen af den. den anden chauffør forbli-
      ver i vognen…
      de to chauffører kører postvognen hen til en port ud for sluseområdet, tømmer postvog-
      nen for specialværdi og begiver sig straks til koordinatorkontoret hvor kvitteringsseddel
      udfyldes…”
                                               - 4 -
forklaringer
daværende projektleder, nu sikkerhedschef, hos post danmark, per sørensen, har forklaret, at
der ved specialværdiforsendelser fra finland gælder en særlig sikkerhedsprocedure, som ik-
ke følges ved værdiforsendelser fra andre lande. efter proceduren varsles post danmarks
koordinatorkontor om specialværdiforsendelse ved modtagelse af en telefax fra finlands
post. efter modtagelsen sørger en koordinator hos post danmark for, at forsendelsen afhen-
tes ved flysiden af to særligt uddannede post danmark medarbejdere, såkaldte ”portfolk”.
forsendelsen køres dernæst til post danmarks lager i lufthavnen, hvor den lægges i vær-
diskabet, populært kaldet ”værdien”. på kontoret er der altid 3-4 post danmark medarbej-
dere, der kun har adgang til stedet via en særlig sikkerhedssluse, der ligesom resten af lage-
ret er videoovervåget, og der skal således altid være én til at overvåge ”værdien”. det er
kun for specialværdiforsendelser, denne sikkerhedsprocedure gælder. almindelige værdi-
forsendelser bliver afhentet med den almindelige post, hvor de sortereres fra og lægges i et
værdibur, der jævnligt tømmes ind i ”værdien”. en udefra kommende vil ikke kunne have
stjålet værdiforsendelsen, hvis den var blevet lagt i ”værdien”.
       det er kun det flyselskab, der modtager godset til transport, der udsteder kvittering for
modtagelsen af specialværdiforsendelsen i udlandet. der kvitteres ikke for flyets modtagelse
af forsendelser, og post danmark kvitterer heller ikke for modtagelse af forsendelser ved fly-
et.
       man kan således ikke ud fra bordereauet af 8. september 2000 se, om den forsendelse
på 2,6 kilo, som var omtalt i telefaxen, faktisk var med ay 661.
       ikke blot specialværdiforsendelser, men tillige ekspresforsendelser og den senest ind-
lastede forsendelse på flyet forsynes med rødt posemærke.
jan romer jensen har forklaret, at han den 8. september 2000 var ansat på prøve som koordi-
nator på post danmarks koordinatorkontor. han modtog telefaxen fra finland, da han mød-
te på arbejde om morgenen, men fik ikke bestilt to portfolk til at afhente forsendelsen. i ste-
det gik han til møde kl. 8:15 og vendte først tilbage kl. 10:00. han mener, at denne fejl må
skyldes en ”kommunikationsbrist”. efterfølgende undersøgte han, om forsendelsen faktisk
                                             - 5 -
var modtaget på værdikontoret, eller om den lå i et værdibur på lageret, eller om den var hos
novia, men ingen af delene var tilfældet.
       normalt vil der med et fly være flere postsække med røde posemærker. disse afhentes
ved flyet af novia, hvis post danmark ikke forinden har modtaget meddelelse om, at post-
sækken er en specialværdiforsendelse. normalt er der 2-3 postsække med rødt posemærke
med hvert fly.
       der vil stort set altid være mindst én til stede på koordinatorkontoret, men i sjældne
tilfælde kan kontoret være ubemandet. der er ikke nogen, der konkret er pålagt ansvar for at
overvåge ”værdien”.
tidligere souschef hos novia, per højland, har forklaret, at det kun er specialværdi-
forsendelser, som post danmark selv afhenter ved flysiden. almindelige værdiforsendelser
bliver afhentet og handlet af novias medarbejdere, der under sorteringen af posten lægger
værdiforsendelserne i nogle værdibure, der står ved transportbåndet. disse tømmes jævnligt
ind i ”værdien” på koordinatorkontoret.
daværende ansatte hos novia, johnny hansted, har forklaret, at han den pågældende dag
stod ved et transportbånd ved sikkerhedsslusen hos post danmark, da hans kollega martin
nielsen kom gående med en postsæk med et rødt posemærke. den må have vejet mellem
100 og 500 gram. han sagde til ham, at han skulle lægge sækken i et værdibur.
daværende ansatte hos novia, martin nielsen, har forklaret, at en medarbejder om morgenen
den pågældende dag havde fundet en sæk med et rødt posemærke på novias lager. han
kunne se på mærket, at der måtte være tale om en værdiforsendelse. sækken vejede 1-2 kilo
og kunne vel rumme et par dvd’er eller cd’er. han tog sækken med ind til post danmark,
hvis lager støder op til novias lager. han kom ind uden problemer, idet han tidligere havde
sorteret post for post danmark. på vej ind mødte han johnny hansted, der sagde til ham, at
han ikke måtte lægge sækken på transportbåndet, og at han skulle lægge den i et værdibur
ved dette. da han ikke kunne se noget værdibur, lagde han i stedet postsækken ved trans-
portbåndet, så man tydeligt kunne se det røde mærke.
                                             - 6 -
parternes synspunkter
trygs advokat har gjort gældende, at det efter det fremlagte borderau og de afgivne forklarin-
ger må lægges til grund, at postsækken med 5 værdikuverter til amagerbanken var med ay
661 den 8. september 2000, at den blev afhentet af novia, og at den senere blev bragt ind på
post danmarks lager af martin nielsen. dette underbygges af, at post danmark ikke har
modtaget meddelelse om, at andre værdiforsendelser var bortkommet denne dag. post
danmark har udvist grov uagtsomhed ved at undlade at følge sin sædvanlige sikkerheds-
procedure ved afhentning af specialværdiforsendelser og ved ikke at sikre konstant opsyn
med ”værdien” på koordinatorkontoret. tryg kan kræve sit fulde tab erstattet i henhold til
bekendtgørelse om post danmarks befordringspligt og eneret m.v. (i det følgende: bekendt-
gørelsen) § 18, der er en generel regel, som også gælder ved forsendelser fra udlandet, idet
tryg er indtrådt i amagerbankens krav. den internationale postkonvention (i det følgende
upu-konventionen) suppleres af de nationale postregler, herunder navnlig den generelle be-
stemmelse i bekendtgørelsens § 18. artikel 34, stk. 5, i konventionen angår kun spørgsmålet
om erstatningsansvarets omfang og ikke den materielle erstatningsregel, hvorfor konventio-
nen ikke hindrer tryg i at søge erstatning efter bekendtgørelsens ansvarsregler.
      novia er ansvarlig for bortkomsten efter almindelige erstatningsregler og som forva-
rer. der gælder et strengt professionsansvar. martin nielsen var bekendt med, at han afleve-
rede en postsæk med en værdiforsendelse. til trods herfor undlod han og johnny hansted at
beskytte forsendelsen mod tyveri, indtil den kunne overgives til en medarbejder hos post
danmark. i stedet blev sækken blot efterladt uovervåget ved transportbåndet. denne hand-
lemåde må pådrage novia ansvar for amagerbankens tab, som tryg er indtrådt i ved at ud-
betale erstatning.
post danmarks advokat har gjort gældende, at tryg ikke har bevist, at de 5 værdibreve var
med ay 661. ud fra det fremlagte bordereau kan det hverken lægges til grund, at den om-
handlede forsendelse var med ay 661, eller at den postsæk, som martin nielsen afleverede
hos post danmark, var denne forsendelse.
      post danmarks ansvar må i givet fald bedømmes efter upu-konventionen, der ud-
tømmende regulerer post danmarks ansvar ved udenlandske forsendelser, jf. bekendtgørel-
                                                  - 7 -
sens § 13, stk. 1. efter konventionen kan tryg ikke rette krav mod post danmark, men alene
mod finlands post, jf. konventionen artikel 34, pkt. 4.1 og 5. post danmark må således frifin-
des, allerede fordi post danmark ikke er rette sagsøgte.
       poste danmark har i øvrigt ikke pådraget sig ansvar ved en forsætlig eller uagtsom
handling. erstatningen kan under ingen omstændigheder overstige det beløb, som forsen-
delsen blev deklareret til, jf. bekendtgørelsens § 11, stk. 2.
       novia skal efter handlingaftalens § 10, stk. 3, friholde post danmark for ethvert ansvar.
novia har pådraget sig ansvar ved at undlade at sikre, at postsækken med rødt posemærke
blev overgivet til en medarbejder hos post danmark.
novias advokat har i forhold til tryg tilsluttet sig det, som post danmarks advokat har anført
om, at der ikke er ført bevis for, at forsendelsen er bortkommet i københavns lufthavn. det
er på ingen måde godtgjort, at den postsæk, som martin nielsen afleverede på post dan-
marks lager, var forsendelsen til amagerbanken, eller at martin nielsen har handlet culpøst,
idet han afleverede postsækken til post danmark ved at lægge den ved et videoovervåget
transportbånd.
       der er i handlingaftalens § 10, stk. 3, intet grundlag for, at post danmark gør regres
mod novia, idet post danmark ikke har godtgjort, at bortkomsten skete, mens forsendelsen
var i novias besiddelse. en eventuel erstatningsbyrde bør efter erstatningsansvarslovens §
25, stk. 2, 2. pkt., og § 25, stk. 1, endeligt påhvile post danmark.
sø- og handelsrettens afgørelse
det lægges til grund, at transportaftalen vedrørende den omhandlede forsendelse blev ind-
gået mellem finlands post og amagerbanken, og at tryg ved at udbetale forsikringssummen
er indtrådt i amagerbankens retsstilling efter denne transportaftale.
       det lægges endvidere til grund, at amagerbanken fik transporteret de pågældende
værdiforsendelser, uden at disses reelle værdi var angivet over for post finland. denne
fremgangsmåde bevirkede, at postvæsenet ikke fik de oplysninger om forsendelsens værdi,
som ville have skærpet opmærksomheden med hensyn til håndteringen af forsendelsen, og
at amagerbanken sparede porto.
                                               - 8 -
       retten finder det naturligt, at hvert enkelt led i transportkæden ved transport af værdi-
forsendelser som den foreliggende sikrer sig bevis for, at forsendelsen er overgivet til næste
led i kæden. i den foreliggende sag har man imidlertid ikke anvendt en fremgangsmåde, der
gennem kvitteringer fra næste led i kæden sikrer beviset for, hvem der har haft forsendelsen
i besiddelse på et givet tidspunkt.
       telefaxen fra finlands post blev sendt til post danmark længe inden indlastningen i
flyet og angav en vægt af forsendelsen på 2,6 kg, som adskilte sig væsentligt fra angivelsen
af vægten på 14,2 kg i bordereauet. røde posemærker bruges ikke kun til værdipost, men til-
lige til visse andre typer af post. hverken telefaxen eller vidnerne nielsens og hansteds for-
klaringer om en sæk med rødt posemærke beviser herefter, at den forsendelse, som sagen
drejer sig om, overhovedet var nået frem til københavn.
       der er endvidere hverken fremlagt kvittering for modtagelsen af forsendelsen fra fin-
nair til finlands post eller foretaget nærmere undersøgelser af, hvordan forsendelsen var
blevet håndteret i finland. det er således heller ikke godtgjort, at den omhandlede forsen-
delse overhovedet er blevet indlastet i flyet i finland.
       uanset at post danmark ved en fejl ikke har fulgt den foreskrevne procedure for mod-
tagelse af specialværdiforsendelser fra finland, kan post danmark herefter ikke pålægges
ansvaret for amagerbankens og dermed trygs tab ved forsendelsens bortkomst.
                                   thi kendes for ret
post danmark a/s og novia denmark a/s frifindes.
       tryg forsikring a/s skal inden 14 dage betale 50.000 kr. i sagsomkostninger til post
danmark a/s og 50.000 kr. i sagsomkostninger til novia denmark a/s.
            henrik dam                   michael b. elmer              anders madsen
                                          (retsformand)
                                               (sign.)
                                           ___ ___ ___
              - 9 -
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                            afsagt tirsdag den 19. juni 2012
sag 98/2010
(1. afdeling)
a
(advokat leo jantzen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i århus den 23. januar 2009 og af vestre lands-
rets 1. afdeling den 16. december 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, marianne højgaard
pedersen, jens peter christensen, michael rekling og jan schans christensen.
påstande
appellanten, a, har gentaget sine påstande.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
højesterets begrundelse og resultat
kapitalindskuddene
efter ts-cirkulære 1990-1 af 11. januar 1990, pkt. 1, kan en kommanditist ved sin indkomst-
opgørelse ikke fratrække et større beløb end svarende til den til anparten hørende hæftelse.
anpart i driftsunderskud samt skattemæssige af- og nedskrivninger kan alene fratrækkes i den
udstrækning, de modsvares af en positiv saldo på fradragskontoen. ved opgørelse af saldoen
på fradragskontoen medtages indskud, der kan anses for ansvarlig kapital, uanset om der er
tale om indbetalt eller skyldigt indskud, jf. cirkulærets pkt. 1 a).
                                              - 2 -
parternes uenighed angår spørgsmålet, om as samlede indskud på 330.000 kr. kan medtages
ved opgørelsen af fradragssaldoen.
i § 3.1 i vedtægterne for k/s euro ejendomme - sarstedt er det anført, at selskabets stamka-
pital udgør 200.000 kr., der er opdelt i 80 kapitalandele á 2.500 kr. det er endvidere bestemt,
at der på hver kommanditandel ”indbetales som nærmere anført i tegningsaftalen”.
vedtægterne indeholder ikke en nærmere omtale af hvilke beløb, der skal betales på hver
kommanditandel, men i tegningsaftalen er dette angivet, idet det bl.a. fremgår, at a skal
betale i alt 250.000 kr. ved erhvervelsen af de 10 kommanditandele (heraf er 20.000 kr.
betaling for anparter i komplementarselskabet) og 50.000 kr. henholdsvis den 1. maj og den 1.
november 2005.
af det samlede indskud på 330.000 kr. udgør 2.500 kr. pr. anpart, i alt 25.000 kr., as
indbetaling af den til anparterne svarende del af stamkapitalen. kommanditselskabet er
afskåret fra at tilbageføre beløb til kommanditisterne svarende til stamkapitalen uden kredito-
rernes samtykke. der er enighed mellem parterne om, at denne del af hans indbetaling er an-
svarlig indskudskapital, der skal medtages ved opgørelsen af saldoen på fradragskontoen.
der er ikke holdepunkter, herunder i kommanditselskabets regnskab for 2004, for at antage, at
selskabet skulle være afskåret fra uden kreditorernes samtykke at tilbageføre de øvrige ind-
betalinger, som a har påtaget sig, til ham. højesteret tiltræder derfor, at disse betalinger ikke
kan indgå i det beløb, der anses for ansvarlig indskudskapital og derfor ikke kan medtages på
fradragskontoen.
udgifter vedrørende udbyderhonorar og låneomkostninger
af ts-cirkulære 1990-1, pkt. 1 k), følger, at der ved opgørelsen af fradragskontoen skal ske
fradrag for kommanditistens andel i kommanditselskabets realiserede formuetab (ikke fra-
dragsberettigede omkostninger og tab ved selskabets afhændelse af aktiver) i det omfang, be-
løbene belastes kommanditistens kapitalkonto i selskabet og ikke modsvares af skattemæssige
afskrivninger eller fradrag.
                                               - 3 -
parternes uenighed angår spørgsmålet, om der ved opgørelse af as fradragskonto skal fragå
314.550 kr., som er hans del af udgifterne vedrørende udbyderhonorar og låneomkostninger.
af de grunde, der er anført af landsrettens flertal, tiltrædes det, at as andel af de nævnte
omkostninger skal belastes hans kapitalkonto og således skal fragå ved opgørelsen af hans
fradragskonto i selskabet.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 35.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.