text:
                             højesterets dom
                          afsagt fredag den 18. januar 2013
sag 141/2012
(2. afdeling)
foreningen af minoritetsaktionærer i banktrelleborg
som mandatar for
jørgen ib martin jensen,
susanne laugesen og
kasper rich kjærsgaard
(advokat eigil lego andersen for alle)
mod
sydbank a/s
(advokat jens rostock-jensen)
biintervenient til støtte for sydbank a/s: fonden for banktrelleborg
(advokat søren lundsgaard)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 16. afdeling den 2. maj 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per walsøe, niels grubbe, jens peter christensen,
henrik waaben og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, foreningen af minoritetsaktionærer i banktrelleborg som mandatar for jørgen
ib martin jensen, susanne laugesen og kasper rich kjærsgaard, har gentaget sin påstand.
indstævnte, sydbank a/s, har påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af et mindre beløb.
anbringender
foreningen af minoritetsaktionærer i banktrelleborg som mandatar for jørgen ib martin jen-
sen, susanne laugesen og kasper rich kjærsgaard har supplerende anført, at banktrelleborg
                                                - 2 -
a/s’ ledelse ikke på noget tidspunkt har anfægtet gyldigheden af håndpantsætningen til fordel
for spar nord a/s, men tværtimod blev der indskudt yderligere beløb på den pantsatte konto.
det bestyrker, at samarbejdet med spar nord, herunder sikkerhedstillelsen, har været kendt
og accepteret af bankens ledelse. det stemmer også med, at kombinationen af seniorlån og
lines fremskaffet ved deponering af (en del af) provenuet fra seniorlån ville have været en
særdeles effektiv måde at skaffe likviditet på, hvis det havde været muligt at medregne de
deponerede beløb til likviditeten. det var det imidlertid ikke, og pantsætningen betød også, at
banktrelleborg a/s misligholdt sine forpligtelser over for seniorlångiverne. dermed overholdt
banken måske nok stadig kravene i lov om finansiel virksomhed § 152, stk. 1, nr. 1 og 2, om
en likviditet på mindst 15 % og 10 %, med en overdækning på ca. 47 % henholdsvis 41 %,
men ikke det grundlæggende krav om at have en forsvarlig likviditet, jf. § 152, stk. 1, indled-
ningen, idet alle seniorlångiverne efter misligholdelsen på én gang kunne kræve indfrielse.
banken har handlet ansvarspådragende ved udstedelsen af det ikke retvisende prospekt. det er
uden betydning for vurderingen af bankens ansvar, om det kan oplyses, hvilke ansatte i ban-
ken der har svigtet ved ikke at sørge for at få oplyst om pantsætningen og de forfaldne se-
niorlån, idet banken må hæfte, jf. princippet i danske lov 3-19-2.
banktrelleborg a/s havde den fordel af aktieemissionen, at de konverterende garanters tilgo-
dehavende ifølge garantiindskuddene bortfaldt. de garanter, der ikke konverterede, skulle
enten straks eller efter 5 år have indfriet garantibeløbene kontant, således som det også skete
med de garantiindskud, der ikke blev konverteret. garantikapitalen ville på intet tidspunkt
have været i risiko for at gå tabt, og hvis appellanterne havde undladt at konvertere, ville den
pågældende ikke have lidt noget tab. hvis omdannelsen og børsemissionen ikke var blevet
gennemført, ville garantikapitalen heller ikke have været i fare.
sydbank a/s har supplerende anført, at eftersom ken kürstein ved sin underskrift på hånd-
panterklæringerne handlede uden for sin bemyndigelse og i direkte modstrid med den in-
struks, der var udstukket for hans arbejde, var håndpantsætningerne ikke bindende for
banktrelleborg a/s på prospekttidspunktet, og derfor var pantsætningsforbuddet i bankens
aftaler om seniorlån heller ikke overtrådt. hvis håndpantsætningen var blevet opdaget på pro-
spekttidspunktet, kunne banktrelleborg a/s have påberåbt sig ugyldigheden, og det heraf føl-
gende problem i forhold til spar nord kunne på daværende tidspunkt – dvs. før finanskrisens
                                               - 3 -
start – hurtigt have været løst. børsintroduktionen var højst blevet forsinket lidt, og dette ville
ikke kunne begrunde et prospektansvar for banken.
selv om seniorlånene på prospekttidspunktet var misligholdt på grund af håndpantsætning af
konti hos spar nord, ville det ikke medføre, at banktrelleborg a/s ikke opfyldte solvenskravet
i lov om finansiel virksomhed, og det gælder, uanset om det lægges til grund, at forpligtel-
serne over for seniorlångiverne var kortfristet gæld. der ville på det relevante tidspunkt stadig
være en meget betydelig overdækning i forhold til lovens krav.
der er ikke belæg for østre landsrets konklusion om, at banktrelleborg a/s’ ledelse var in-
volveret i håndpantsætningen til spar nord, og prospektansvar kan kun komme på tale, hvis
udsteders ledelse kender eller bør kende til mangler ved prospektet. hverken ken kürstein
eller kim linnemann tilhørte bankens ledelse. eventuel viden eller burde viden hos dem med-
fører derfor ikke, at en eventuel mangel ved prospektet kan tilregnes banken.
banktrelleborg a/s kan ikke kritiseres for selv at have udarbejdet prospektet uden verifikation.
banken havde de fornødne personalemæssige ressourcer til selv at stå for arbejdet, og arbejdet
blev tilrettelagt og udført af kvalificerede medarbejdere med advokatbistand. der er ikke
grundlag for at antage, at håndpantsætningen ville være blevet opdaget, hvis banken havde
brugt et emissionsinstitut eller gennemført verifikation.
af flere grunde er kravet om årsagsforbindelse ikke opfyldt. det kan således ikke antages, at
appellanterne ville have undladt at konvertere, selv om der havde været oplyst om håndpant-
sætningerne i prospektet, eftersom de ikke læste prospektet, og prospektet havde ingen mar-
kedspåvirkning, idet det alene var rettet til garanterne. det anførte gælder, selv hvis det anta-
ges, at prospektet led af en væsentlig mangel. endvidere kan det ikke antages, at et mangelfrit
prospekt ville være blevet et prospekt, som blot oplyste om håndpantsætningen og dens kon-
sekvenser for seniorlånene, men det må derimod antages, at problemet ville være blevet løst,
inden prospektet blev offentliggjort, eller at der i det mindste i prospektet ville være blevet
redegjort for, hvordan problemet kunne og ville blive løst. årsagen til tabet er således ikke et
mangelfuldt prospekt, men selve konverteringen og den senere negative udvikling for banken.
appellanternes tab er derfor heller ikke adækvat.
                                               - 4 -
fonden for banktrelleborg har navnlig anført, at det må være en absolut undtagelse, at et sel-
skabs aktionærer i en situation som den foreliggende kan rejse krav mod selskabet, hvilket jo
sker på bekostning af selskabets kreditorer og de øvrige aktionærer.
hvis problemet med håndpantsætning og de afledede konsekvenser for seniorlånene var ble-
vet håndteret på prospekttidspunktet, ville der efter alt at dømme højst være blevet tale om en
kort udsættelse af prospektet, idet banken på daværende tidspunkt hurtigt ville have kunnet
anvise en løsning på problemet.
kurstabet på appellanternes aktier har ikke noget med et mangelfuldt prospekt at gøre, men
har andre årsager. kursfaldet fra 250 ned til 159 var konjunkturbestemt. der er heller ikke
grundlag for kravet om erstatning for kursfaldet fra 159 ned til tvangsindløsningskursen, idet
der for denne del af kursfaldet er andre skadesårsager, således at det ikke kan antages, at ban-
ken ville have overlevet, selv om problemet med håndpantsætning og de forfaldne seniorlån
havde været løst.
supplerende sagsfremstilling
i en e-mail sendt den 31. januar 2006 fra søren jensen, spar nord, til ken kürstein hedder det
bl.a.:
       ”hej ken,
       som jeg sagde til dig tidligere troede jeg det ville blive svært, at få en større forhøjelse
       af jeres lines igennem hos direktionen, og det slog heller ikke fejl. … jeres lines ser i
       øjeblikket sådan ud:
       …
       i alt risikoline                                   330 mio
       samt afviklingsline på kr. 400 mio
       som vi talte om, har i mulighed for yderligere line til udlandslån, såfremt i opretter sik-
       kerhedsdepot hos os, og flytter værdipapirer over. i kan få forhøjet jeres line i henhold
       til sikkerhedsværdien af papirerne. denne metode har vi brugt med 2 andre sparekas-
       ser.”
ken kürstein sendte samme dag e-mailen videre til kim linnemann og carlo chow.
                                                         - 5 -
med et følgebrev af 12. oktober 2006 underskrevet af ken kürstein blev en håndpanterklæ-
ring til spar nord vedrørende indeståendet på sparekassen spartrelleborgs konto nr. 12908
returneret til søren jensen. i følgebrevet er anført, at erklæringen tilbagesendes i godkendt
stand, og erklæringen betegnes i brevet som en ”håndpantsætningserklæring”.
der er for højesteret fremlagt kontoudskrifter for spar nord vedrørende den nævnte konto nr.
12908 for perioder fra november 2006 til januar 2007. på kontoudskrifterne er kontoen beteg-
net som ”deponeret”. der er enighed mellem parterne om, at kontoudskrifterne har været
sendt til sparekassen spartrelleborg.
den oversigt, der er gengivet i landsrettens dom, over banktrelleborg a/s’ likviditet pr. 31.
december 2006 og 31. marts 2007 indeholder yderligere afslutningsvis følgende:
       ”
                                                          banktrelleborg
         uddrag af direktionens beretning til bestyrelsesmøderne den 28. februar 2007 (pr. 31.12.2006) og 25. april
                                                        2007 (pr. 31.3.2007)
       t.kr.                                        likviditetskrav       likviditet til   faktisk over- overdækning
                                                   jf. lovgivningen opfyldelse heraf         dækning             i pct.
       …                                          …                     …                 …                  …
       31.3.2007 – korrigeret likviditet +
       korrigeret kortfristet (seniorlån) ***
       15% krav                                             866.543           1.274.768          408.225                47
       *** i forhold til 15% kravet er samtlige seniorlån medregnet med det fulde beløb. det bemærkes i den
       forbindelse, at der ikke er taget højde for evt. forfaldne seniorlån (normal forfaldstid), seniorlån, der evt.
       ikke havde en klausul om negativ pledge, og derfor ikke var forfaldne samt evt. nyoptagne lån i 1. kvartal.
       alle disse forhold er der ikke taget højde for, og medregnes således til ugunst for banken i opgørelsen.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaring af mette hansen, anette gjerlund langkilde-
lauesen, pernille lynge müller, søren jensen, jan gerhardt, steen bohl, jørgen wenshøj,
gitte irene demant og kim linnemann. der er endvidere afgivet supplerende forklaring af
carlo chow og flemming holm.
mette hansen har forklaret, at hun startede i slagelse sparekasse i 1981. i 2008 var hun gan-
ske kort i sydbank, og nu arbejder hun i danske capital. hun havde med den daglige likvidi-
tet i banktrelleborg at gøre. om morgen tjekkede hun, om der var likviditet til banktrelle-
                                                - 6 -
borgs arbejde frem til næste dag. hun regnede ud, hvad der var på de forskellige konti, hvad
der skulle betales, herunder af renter, og om der var behov for at købe valuta. det var en op-
gave, der gik på omgang, men det var hovedsagelig hende, der stod for det.
hun havde på den måde også styr på banktrelleborgs konti i andre banker. hvis der ikke var
nok likviditet, skulle de ud at låne, og hvis der var for meget, skulle de placere midlerne.
hendes chef var ken kürstein indtil sidst i 2006, derefter var det søren lehmann. hun har
været med til at overføre midler til spar nord. banktrelleborg havde store lines i spar nord.
når banktrelleborgs kunder handlede med udenlandsk valuta, gik det igennem spar nord og
ind over deres konti dér. når banktrelleborgs lines i spar nord var brugt op, skulle bank-
trelleborg indbetale på dens konti i spar nord for at udvide de pågældende lines. det var ken
kürstein, der havde det overordnede ansvar for dette. det er hendes opfattelse, at en fremlagt
kontoudskrift vedrører en deponeringskonto i spar nord specifikt oprettet for at kunne hjem-
tage valutalån gennem spar nord. jo mere der blev sat ind, jo mere kunne der hjemtages. for
hvert beløb der blev indsat, skete der en tilsvarende udvidelse af valutalinen. kontoen kunne
ikke hæves, uden at der blev indfriet et lån, det kunne hun i hvert fald ikke. der blev foretaget
en kvartalsmæssig afstemning til regnskabet for så vidt angår de penge, som var sendt til spar
nord, men de skulle også hele tiden sende penge til spar nord. på et tidspunkt syntes hun og
kollegerne ikke længere, at det var en løsning. de gik til ken kürstein, som sagde, at det skul-
le han nok tage sig af. de overførte kun penge til spar nord fra deponeringskontoen, når de
fik besked på det. ken kürstein gav meddelelse pr. e-mail eller telefon. andre konti kunne de
disponere over, men ikke deponeringskontoen. de gjorde kun noget ved den konto efter in-
struks fra ken kürstein. hun ved ikke, i hvilket omfang ken kürstein kunne disponere over
indeståendet, eller hvilke aftaler der i øvrigt var på kontoen. ken kürstein var meget egen-
rådig og svær at kommunikere med. de kunne i øvrigt se banktrelleborgs konti i spar nord
og fik udskrifter fra disse. det fremlagte kontoudtog for en deponeret konto vedrører en kon-
kret konto i spar nord. hun hæftede sig ikke dengang ved, at det var en deponeringskonto
der er også fremlagt en skyggekonto, som banktrelleborg selv førte. hun kendte til bank-
trelleborgs seniorlån. provenuet fra seniorlånene indgik i det samlede likviditetsberedskab.
nogle af pengene blev efter instruks overført til spar nord. i gamle dage kunne man se på
kontonummeret, hvilken type konto der var tale om. i det nye system havde alle konti et fort-
løbende nummer og fik en kode. de konti, som banktrelleborg havde i andre banker, fik en
kode i regnskabsafdelingen. hun kunne se koderne på de forskellige konti, men ikke hvad de
                                             - 7 -
indebar. hun kunne dog se på en konto, når den var oprettet, hvad det var for en type konto.
hun skulle ikke bruge koderne i sit daglige arbejde. det var alene af betydning for regnskabs-
afdelingens arbejde.
hun tror ikke, at ken kürstein havde orienteret opad om håndpantsætningerne. det var noget,
han selv fandt på. ken kürstein var meget egenrådig, og tingene skulle gå hurtigt. dokumen-
terne vedrørende håndpantsætningen rekvirerede hun fra spar nord efter sydbanks overta-
gelse af banktrelleborg. de skulle i hendes afdeling finde ud af, hvor meget sydbank skulle
dække ind hos spar nord. hun orienterede sin chef søren lehmann, da hun modtog hånd-
pantsætningsdokumenterne, som hun ikke havde set før da. hun har heller ikke fået noget at
vide om erklæringerne om håndpant. det var heller ikke hendes indtryk, at indeståendet på
deponeringskontoen var håndpantsat til sikkerhed for mellemværendet med spar nord. tal-
lene fra spar nord indgik i opgørelsen af banktrelleborgs likviditet. banktrelleborg havde
haft et stort samarbejde med spar nord og mange konti heri.
i sommeren 2007 havde hun og hendes kolleger sagt til ken kürstein, at der stod mange
penge på deponeringskontoen, som var låst. de havde også andre konti, men banktrelleborgs
indeståender i andre banker var ikke nær så store som på deponeringskontoen i spar nord. de
havde større og større problemer med at skaffe daglig likviditet. indeståendet på deponerings-
kontoen gik ikke med i den daglige likviditet, for den havde hun ikke mulighed for at dispo-
nere over. i november 2007 konstaterede den interne revision, at indeståendet på depone-
ringskontoen var regnet dobbelt med. på daværende tidspunkt sad hun i lokalet i korsgade i
slagelse. de sad i glaslokaler, og hun kunne se det møde, som søren lehmann og pernille
lynge müller havde med ken kürstein, hvor de konfronterede ham med, at indeståendet var
regnet med i likviditeten. ken kürstein reagerede voldsomt og tilkendegav, at han stolede på,
hvad han havde lavet, og at det ikke var forkert.
hun har ikke deltaget i udarbejdelsen af børsprospektet.
anette gjerlund langkilde-lauesen har forklaret, at hun startede som økonomichef i spar-
trelleborg i marts 2004 og forlod banktrelleborg/sydbank i september 2008. hun fungerede
som regnskabschef. pernille lynge müller blev hendes overordnede, da pernille lynge mül-
ler blev økonomi- og finansdirektør. indtil da var kim linnemann hendes nærmeste overord-
                                                - 8 -
nede. hun havde ikke med likviditetsstyring som sådan at gøre, men hun lavede likviditetsop-
gørelser bl.a. til indberetninger til bestyrelsen og finanstilsynet. likviditetsopgørelser laves
bl.a. på baggrund af informationer, man trækker fra regnskabssystemet. der er nogle krav til,
hvilken likviditet man kan medregne. et fremlagt kontoudtog vedrørende en deponeret konto
er, som hun ser det, en intern udskrift lavet af spar nords bogholderi eller system. banktrel-
leborg førte skyggekonti til de konti, som de havde andre steder. skyggekontoen er et spejl af
den egentlige konto.
kun anfordringskonti kan regnes med i likviditeten, og en konto, der er stillet til sikkerhed for
et engagement, kan ikke være en anfordringskonto.
indeståendet i november 2007 på en fremlagt deponeret konto i spar nord er relativt stort
efter banktrelleborgs forhold. dette indestående blev medregnet i likviditeten. det var hun
med til. hun kan ikke huske, om de produktkoder, hvormed kontiene var oprettet i systemet,
udtrykte, at der var tale om et anfordringstilgodehavende. produktkoderne kunne være bygget
op på mange forskellige måder. i bund og grund havde hun dog ikke anden mulighed for at
undersøge, om en konto var en anfordringskonto, end at spørge. hun ved ikke, om den på-
gældende konto var kodet forkert, og hun kan ikke huske, hvordan den var kodet. det var ikke
nok at se på koden for at bedømme, om den pågældende konto var en anfordringskonto. hvis
man går ind i bogføringen og konkret åbner et skærmbillede, vil man kunne se, hvilket pro-
dukt det drejer sig om. hvis kodningen er foretaget korrekt, vil man kunne se, om den pågæl-
dende konto er deponeret. det skal indtastes som særlige oplysninger, hvis en konto er depo-
neret. det vil ikke fremgå direkte, når man slår op på kontoen, men man skal ind i nogle
skærmbilleder for at se det. hun har ikke været inde i skærmbilledet for den pågældende
konto. grundlaget for at medregne indeståendet i likviditeten var, at det var bogført som til-
godehavende i et andet kreditinstitut. hun spurgte ken kürstein, om det var et anfordringstil-
godehavende hos spar nord. det bekræftede han. hun kan ikke huske, hvornår hun spurgte,
men hun mener, at det var tilbage i 2006. det var ikke en fast procedure, at hun så kontoud-
skrifter fra andre pengeinstitutter, men hun kan godt have set dem. hun vidste, at banktrelle-
borg havde et samarbejde med spar nord, men hun vidste ikke, hvilke lines man havde. hun
så ikke den pågældende konto som andet end en indlånskonto.
                                              - 9 -
hun husker situationen i november 2007, hvor omstændighederne omkring kontoen blev kon-
stateret. hun var enig i pernille lynge müllers vurdering, hvorefter indeståendet ikke kunne
regnes med i likviditeten. hun undersøgte ikke, hvad der lå på sagen. der havde været under-
søgelser i gang, og det lå ikke inden for hendes ansvarsområde.
hun deltog i forberedelsen af børsnoteringen. hun var med til at fremskaffe økonomiske op-
lysninger – regnskabstal osv. hun kan ikke erindre, at hun var med til at fremskaffe oplysnin-
ger om bankens eventuelle sikkerhedsstillelse. i relation til det i prospektet anførte om, at der
ikke er stillet sikkerhed for bankens engagementer, ved hun ikke, om nogen havde undersøgt
dette. det er en standardnote i et regnskab, hvis der er stillet sikkerhed. hun har været med til
at udarbejde regnskaber, som hvilede på, at banken ikke havde stillet sikkerhed. oplysningen
om sikkerhed skal i givet fald komme fra den, som har etableret sikkerheden. man kan ikke
bogføre en sikkerhed. i regnskabsafdelingen forventer man, at det bliver oplyst, hvis der stil-
les sikkerhed. det er herefter den interne og den eksterne revisions opgave at efterprøve disse
informationer.
pernille lynge müller har forklaret, at hun startede som intern revisionschef i banktrelleborg
den 1. februar 2007. som sådan var hun ret uafhængig af den øvrige organisation og havde
direkte reference til bestyrelsen. hun blev udnævnt til økonomidirektør i december 2007, efter
at tonny rasmussen havde overtaget ledelsen af banktrelleborg.
før hun blev ansat, havde der været en periode uden intern revisionschef. den forhenværende
var stoppet, og der var en mellemperiode, inden hun blev ansat. der var en medarbejder i in-
tern revision, som hele tiden havde været der, og som foretog mindre revisionsmæssige opga-
ver. det var bestemt ikke en fuldt forsvarlig bemanding af intern revision. banktrelleborg
købte ekstra ressourcer fra ekstern revision, som så varetog ledelsen af den interne revision i
den mellemliggende periode.
forud for november 2007 blev hun af tonny rasmussen og bestyrelsen anmodet om at hjælpe
i regnskabsafdelingen. der var rigtig mange udfordringer, og finanstilsynet havde meldt sin
ankomst. i realiteten forlod hun sine opgaver i intern revision og trådte til i regnskabsafdelin-
gen som den økonomidirektør, hun senere blev ansat som. finanstilsynet var orienteret om, at
banken var i en ekstrem situation, hvor mange fra den øverste ledelse var forsvundet. i den
                                              - 10 -
forbindelse kiggede hun på likviditetsopgørelsen, som på det tidspunkt skulle laves månedligt.
i forbindelse med undersøgelsen af, hvilke konti der kunne tages med i likviditetsopgørelsen,
stødte hun på nogle konti, som hun spurgte til. mette hansen slog dem op i deres system. hun
så noget med en deponeret konto. hun mener, at hun så det på et skærmbillede, efter at mette
hansen havde slået kontoen op i sit system. mette hansen viste hende i hvert fald et eller an-
det på skærmen, og hun faldt over det med den deponerede konto. spørgsmålet var for hende
som revisor herefter, om indeståendet på denne konto kunne tælles med i likviditeten eller ej.
hun erindrer ikke saldoen, men det var en stor konto. hun spurgte ken kürstein, som sva-
rede, at indeståendet kunne tælles med i likviditeten. hun ringede derefter til anette gjerlund
langkilde-lauesen, som sagde, at ken kürstein også over for hende havde oplyst, at indestå-
endet kunne tælles med i likviditeten. hun bad alligevel ken kürstein få på skrift fra spar
nord, at indeståendet kunne tælles med i likviditeten. spar nord svarede, at det kunne det
ikke. det kom bag på ken kürstein. der gik måske en uge med at få skrevet til spar nord og
modtage svar. i sin likviditetsopgørelse medtog hun således ikke dette indestående, som tidli-
gere havde været med. hun tog også med det samme fat i tonny rasmussen, og de rapporte-
rede det videre til bestyrelsen.
hun efterspurgte kopier af pantsætningserklæringerne. hun fik dem ind, og hun så, hvem der
havde underskrevet dem. hun undersøgte håndpantsætningerne, herunder om ken kürstein
skulle have haft en speciel fuldmagt til at underskrive. et mandat fra bestyrelsen eller et eller
andet. hun kunne ikke finde noget. de havde nogle møder, hvor hun bl.a. spurgte ken kür-
stein, om han havde fået nogen accept. han kom på et tidspunkt og viste nogle oversigter over
likviditetsmøder med kim linnemann, hvor han skulle have orienteret denne. men hun har
ikke kunnet finde noget på skrift, der bekræfter dette. kim linnemann var der på det tids-
punkt ikke længere, og hun har ikke spurgt ham.
spar nord fremsendte kontoudskrifter på samtlige konti til årsrapporten. intern revision har
fra regnskabsafdelingen kunnet indhente mappen med kontoudskrifter i forbindelse med af-
stemningen af konti. hvis man ser, at en konto er deponeret, tyder det på, at der er en forplig-
telse, og det giver anledning til at overveje, om den er rigtigt placeret i regnskabet.
søren jensen har forklaret, at han kom ind i spar nord i 1985. spar nord var en gros-bank for
en række mindre pengeinstitutter, og han var i 2006 kundeansvarlig for spartrelleborg, som
                                               - 11 -
senere blev til banktrelleborg. de havde en række forretninger med hinanden. spartrelle-
borgs kunder lavede bl.a. fondsforretninger hos spar nord, udenlandske overførsler, valutalån
mv. spar nords direktion og bestyrelse havde bevilget en risikoline på et millionbeløb, som
spartrelleborg kunne handle inden for – blanco. grænsen var fastsat på baggrund af en kre-
ditvurdering. den samlede line var delt ud på forskellige områder, men hvis der for eksempel
var behov for en større line på området for valutalån, kunne der godt flyttes en line fra ét om-
råde til et andet, så længe det blev holdt inden for den samlede line. af en fremlagt e-mail fra
ham til ken kürstein fremgår, at spartrelleborgs samlede line hos spar nord den 31. januar
2006 var 330 mio. kr., hvoraf 120 mio. kr. var reserveret til udlandslån. der er stor forskel på
pengeinstitutter, men engagementet med spartrelleborg var ikke unormalt efter datidens for-
hold. på tidspunktet for e-mailen vidste han, at spar nord ikke ville gå med til forhøjelse af
spartrelleborgs lines. det havde han allerede informeret ken kürstein om. sydbank havde
sænket nogle af spartrelleborgs lines, som derfor havde spurgt, om det var muligt at forhøje
deres lines hos spar nord i stedet. i to tidligere tilfælde havde pengeinstitutter deponeret vær-
dipapirer. det havde han nævnt som en mulighed også for spartrelleborg. ken kürstein kom
tilbage og sagde, at de havde masser af likviditet, så de ville hellere sætte kontanter ind på en
konto i spar nord end deponere værdipapirer. han var ikke i tvivl om, at ken kürstein havde
opbakning til den løsning i spartrelleborg. han havde haft adskillige møder med ken kür-
stein gennem tiderne og betragtede ham som en del af ledelsen og havde fuld tillid til ham.
for så vidt angår håndpanterklæringerne tænkte han overhovedet ikke over, at de kun var un-
derskrevet af ken kürstein, da han modtog dem. han lagde dem i banktrelleborgs sags-
mappe. der var ekstremt travlt i den periode. i bagklogskabens lys burde de have været mere
opmærksomme. det er en fejl. i dokumenter fra andre pengeinstitutter var der to underskrif-
ter. situationen i markedet var en anden dengang. de opdagede det først, da der blev en sag
ud af det i forbindelse med sydbanks overtagelse af banktrelleborg. han var ikke bekendt
med underskriftscirkulæret fra banktrelleborg. mange af aftalerne med andre pengeinstitutter
var mundtlige, og lines var ikke committede lines, men kunne fjernes fra dag til dag. intern
revision kunne have opdaget det. deponeringskontiene blev oprettet i forbindelse med hånd-
pantsætningen. der blev oprettet en ny konto til hvert indskud. konto nr. 12908 blev oprettet
den 9. oktober 2006. håndpanterklæringen blev modtaget den 12. oktober 2006. der er her-
udover to euro-konti: konto nr. 38248444, hvor håndpanterklæringen er underskrevet den 27.
december 2006, og som er oprettet i dagene umiddelbart før, og tilsvarende konto nr.
                                             - 12 -
3828897127, hvor håndpanterklæringen er underskrevet den 31. maj 2007. indeståendet på
oprettelsestidspunktet var for konto nr. 12908 80 mio. kr., for konto nr. 38248444 30 mio.
euro og for konto nr. 3828897127 70 mio. euro. håndpantet var klart af betydning for spar
nord.
en fremlagt udskrift fra konto nr. 12908 er ikke en officiel udskrift, men helt sikkert fra spar
nord. han er også ret sikker på, at det er noget, han har printet ud og sendt til banktrelleborg.
bevægelserne på kontoen og udnyttelsen af banktrelleborgs lines følges meget godt ad. ty-
pisk ringede ken kürstein eller en af hans kolleger og aftalte, at de havde brug for mere line
på udlandslån. hvis de så indsatte f. eks. 50 mio. kr. på kontoen, blev linen opskrevet med et
tilsvarende beløb. både spar nord og banktrelleborg var klar over, hvor banktrelleborg var i
lines, og der blev jævnligt sendt opgørelser, hvoraf udnyttelsen fremgik. kontoen skulle dæk-
ke, hvad banktrelleborg havde trukket af udlandslån ud over blanco-elementet. banktrelle-
borg a/s kunne ikke hæve indeståendet uden en tilsvarende reduktion af lines. han tror ikke,
at ken kürstein kan have haft en anden opfattelse af arrangementet. konceptet med en depo-
neret konto og en variabel line var ikke kompliceret. han havde talt med to andre i banktrel-
leborg om samarbejdet med ken kürstein og med en investeringsrådgiver i ken kürsteins
afdeling.
han ved ikke, om henvendelsen fra ken kürstein i november 2007 om, hvorvidt indeståendet
på deponeringskontoen kunne medregnes i likviditeten, gik til jan gerhardt eller direktionen i
spar nord. han kan ikke huske, om ken kürstein har talt med ham om det, men hvis han
havde, ville han klart have sagt nej. han har ikke modtaget nogen indsigelse fra banktrelle-
borg om, at ken kürstein ikke kunne underskrive. efter at banktrelleborg opdagede det, fort-
satte de også med at bruge modellen. han ville klart have fået det at vide, hvis banktrelleborg
havde rejst krav om, at pengene på deponeringskontoen skulle frigives. han har ikke hørt om
et sådant krav. men det kan være, at de har rettet henvendelse til direktionen, herunder jan
gerhardt. han blev på et tidspunkt bedt om en kopi af håndpanterklæringerne af sine fore-
satte, men han mener, det var i forbindelse med banktrelleborgs fusion med sydbank.
jan gerhardt har forklaret, at han har arbejdet i spar nord siden 1985. i 2006-2008 var han
direktør for handels- og udlandsområdet. som sådan havde han ansvar for de afdelinger i
banken, som handlede med værdipapirer, valuta, udlandsforretninger, udlandslån osv. spar
                                                - 13 -
nord varetog de opgaver som engros-bank, som mindre pengeinstitutter enten var for små til
at klare eller af andre årsager ikke ønskede at klare selv. ligesom for alle andre kunder er der
en vis kredit, man vil yde blanco uden yderligere sikkerhed end den pågældende banks kredit-
værdighed. hvis man kommer ud over den kreditgrænse, begynder man at tale sikkerhed.
i 2006 fik spartrelleborg et lille løft i sine lines, således at de samlet kom op på 330 mio. kr.
han var involveret i det løft. det er han altid i den slags sager. han kigger på egenkapital,
solvensprocent osv. han indstiller til direktionen, men bevilger ikke selv. han var ikke invol-
veret i etableringen af den ordning, hvorefter spartrelleborg kunne trække på større lines end
den rene blanco.
som han husker det, blev han først opmærksom på problemerne med en deponeret konto, da
banktrelleborg henvendte sig til spar nord i forbindelse med diskussionen om, hvorvidt in-
deståendet kunne frigives. det var umiddelbart før sydbanks overtagelse af banktrelleborg i
slutningen af januar 2008. ham bekendt blev spar nord ikke kontaktet i forbindelse med, at
banktrelleborg konstaterede forholdene omkring medtagelse af indeståendet på den depone-
rede konto i likviditeten. han ville som direktør sandsynligvis være blevet orienteret om en
sådan henvendelse.
den 31. januar 2008 udsendte spar nord en fremlagt pressemeddelelse. spar nord reagerede
på, at der skulle have været noget ”særegent” ved engagementet mellem spar nord og bank-
trelleborg. der var ikke noget særegent ved det. spar nord har deponerede midler fra henved
200.000 kunder. at der skulle være noget særegent eller usædvanligt ved det, baserer sig vist
til dels på formanden for lokale pengeinstitutters vurdering. spar nord er imidlertid dan-
marks største engros-bank og kender normen, og der er ikke noget usædvanligt ved, at finan-
sielle virksomheder deponerer til sikkerhed for engagementerne med andre pengeinstitutter.
det er ofte forekommende især for mindre pengeinstitutter. spar nord skal selv stille sikker-
hed over for bl.a. nationalbanken og udenlandske banker. det sker enten ved deponering af
kontanter eller værdipapirer med høj grad af sikkerhed, typisk stats- eller realkreditobligatio-
ner.
han har på det generelle plan drøftet banktrelleborgs engagementer med spar nord med ken
kürstein. det har han gjort i alle de år, ken kürstein var ansat. han har også haft lejlighed til
                                              - 14 -
at tale med kim linnemann og carlo chow. også i 2007. det var hans klare opfattelse, at de
var helt bekendt med situationen, men han har ikke efterfølgende kunnet finde noget i sine
papirer eller e-mails, som understøtter denne opfattelse. carlo chow har været hans chef i
spar nord, og som sådan kendte carlo chow udmærket principperne for tildeling af kreditter
og lines til pengeinstitutter. han havde navnlig jævnlige drøftelser med carlo chow og kim
linnemann om banktrelleborgs økonomiske situation. carlo chow og kim linnemann gav
ham aldrig anledning til at tro, at der var noget, som de manglede at se eller forstå i forhold til
banktrelleborgs lines og det forhold, at de havde lines ud over blanco-elementet, som var
afdækket ved deponering. han har altid haft fornemmelsen af, at de havde fuld indsigt. kom-
munikationen om selve engagementet med den deponerede konto og håndpantet var primært
mellem ken kürstein og søren jensen. tre andre personer hos banktrelleborg har været med
i kommunikationen. han var ikke selv involveret. han har ikke talt med ken kürstein, kim
linnemann, carlo chow eller andre i banktrelleborg om hverken deponeringen eller hånd-
panterklæringen.
for så vidt angår problemerne omkring ken kürsteins underskrift på håndpanterklæringen,
burde de have sikret sig bedre, at der var underskrevet i overensstemmelse med underskrifts-
cirkulæret. det gik rigtig stærkt i bankverdenen dengang, og det ser man konsekvenserne af i
dag. der skete en fejl i den situation, men de havde haft et tæt kendskab til banktrelleborg
som kunde gennem 20 år. carlo chow havde været direktør i spar nord, og de havde haft en
åben dialog om alt. de regnede med, at banktrelleborg havde styr på det, de foretog sig. da
banktrelleborg bad om at få hævet kontoen, gjorde de ikke gældende, at håndpanterklæringen
ikke var underskrevet korrekt.
det er usædvanligt, at en bank pantsætter sine konti til en anden bank, i den forstand, at det
ikke er over halvdelen af alle pengeinstitutter, som gør det, men det forekommer ofte. det er
ikke noget, man praler med, fordi det er et svaghedstegn.
steen bohl har forklaret, at han i sin tid var investeringsrådgiver og medarbejdervalgt medlem
af bestyrelsen i banktrelleborg, og det var han også i årene 2006-2008.
han var opmærksom på optagelsen af seniorlån i bl.a. tyske banker. formålet var at skabe den
funding, der var nødvendig for at kunne låne penge ud. provenuet blev anvendt til at vækste
                                               - 15 -
for. en del stod på konti i spar nord, men det var ikke noget, han var særligt opmærksom på.
pengene skulle jo placeres et sted. bestyrelsen og han selv vidste, at banktrelleborg hjemtog
valutalån gennem spar nord. de vidste i bestyrelsen ikke i detaljen, hvordan det var strikket
sammen med deres lines i spar nord. han var ikke bekendt med størrelsen af deres lines, og
de blev heller ikke i bestyrelsen orienteret om størrelsen og placeringen af de enkelte lines.
han har ikke haft indtryk af, at der var sammenhæng mellem indlån og lines i spar nord.
i slutningen af november 2007 fik bestyrelsen at vide, at der var et indlån i spar nord, som
var medtaget i likviditeten to gange. det blev drøftet i bestyrelsen, fordi det havde betydning
for den likviditet, banktrelleborg kunne fremvise. de fik en orientering i bestyrelsen, og de
måtte så finde ud af, hvordan de skulle løse problemet. de fik ikke i slutningen af november
2007 nogen orientering om ken kürsteins underskrift på dokumenter. det var først senere.
hvis de skulle finde en løsning, skulle spar nord gå med til at ophæve pantsætningen. der
var hektisk aktivitet for at finde ud af, hvad de skulle gøre. deres likviditet var blevet meget
dårligere, og tingene strammede til.
bestyrelsen behandlede løbende prospektudkastet. bestyrelsen fik de enkelte afsnit til gen-
nemlæsning, efterhånden som de lå færdige i udkast. da det samlede udkast lå færdig, fik be-
styrelsen det til endelig godkendelse. der var ikke i den forbindelse nogen drøftelse om, hvor-
vidt man kunne skrive i prospektet, at der ikke var stillet sikkerhed for bankens gæld. besty-
relsens opfattelse var dengang, at det var et godt og velgennemarbejdet prospekt. det sagde
advokaterne og revisorerne også dengang.
jørgen wenshøj har forklaret, at han var medlem af bestyrelsen for banktrelleborg. tidligere
havde han siddet i repræsentantskabet for spartrelleborg. han blev indvalgt af repræsentant-
skabet den 28. februar 2007. han arbejdede ikke i banken. i repræsentantskabet var der kvar-
talsvise møder. de fulgte således ikke banken nær så tæt, som de gjorde efterfølgende i besty-
relsen, hvor man mødtes to gange om måneden.
han var klar over, at der var et samarbejde med spar nord, i og med at banktrelleborg ikke
havde en størrelse, hvor den var i stand til at foretage bl.a. valutatransaktioner. spar nord var
banktrelleborgs engros-bank. han var klar over, at banktrelleborg havde et stort indlån i
                                               - 16 -
form af midlerne fra optagne seniorlån. han var ikke bekendt med, at der var en sammenhæng
mellem størrelsen af banktrelleborgs lines og indestående i spar nord.
i november 2007 fik bestyrelsen på et møde en orientering af tonny rasmussen og flemming
holm om, at pernille lynge müller havde opdaget, at der var en fejl i den måde, som bank-
trelleborg opgjorde sin likviditet på. likviditetsoverdækningen, som de troede, de havde, var
ikke til stede. fejlen bestod i, at deres indestående i spar nord ikke kunne medregnes i likvi-
diteten, idet det var pantsat. det var en stor overraskelse for bestyrelsen. bestyrelsen havde fra
første dag modtaget en likviditetsoversigt fra banktrelleborgs ledelse, som viste en større li-
kviditet, og som løbende gennem hele året var blevet brugt og gennemgået af bestyrelsen.
han kan ikke huske, at man har forsøgt at få spar nord til at acceptere, at banktrelleborg
skulle have lov til at hæve indeståendet. i løbet af december 2007 blev bestyrelsen klar over
problemets reelle omfang.
gitte irene demant har forklaret, at hun var medarbejdervalgt medlem af bestyrelsen for
banktrelleborg. hun var ansat som kunderådgiver. hun kom ind i bestyrelsen i 2002 og fort-
satte som medlem uden afbrydelse frem til sydbanks overtagelse.
optagelsen af seniorlån blev drøftet i bestyrelsen. formålet var at skaffe likviditet. provenuet
blev sat over i spar nord, som banktrelleborg samarbejdede med om udlandslån og andre
lines, som de ikke selv kunne stille. hun vil helt klart mene, at der var en sammenhæng mel-
lem deres indestående i spar nord og samarbejdet med banken. når de havde indlån i spar
nord, kunne de også have udlån dér. noget for noget. hun tør dog ikke sige, at der var en
direkte sammenhæng, således at f. eks. et indestående på 1 mio. kr. gav mulighed for et udlån
på 1 mio. kr. hun opfattede det sådan, at når spar nord gjorde noget for dem eller deres kun-
der, så gjorde de noget for spar nord i form af at have deres indlån stående. det var et almin-
deligt forretningsmæssigt samarbejde. hun mener ikke, at der var sikkerhed for det, som
banktrelleborg fik lavet hos spar nord. hun kan ikke i dag huske, hvorvidt det har været på
tale at stille sikkerhed for et engagement.
i november 2007 var der en del kaos omkring banktrelleborgs likviditet. der blev indkaldt til
et ekstraordinært bestyrelsesmøde, hvor fejlen, at nogle indlånskroner var talt med i likvidite-
ten to gange, blev fremlagt. på det tidspunkt kom det med sikkerhedsstillelsen også frem. den
                                               - 17 -
havde de ikke hørt om tidligere. de vidste godt, at denne sikkerhedsstillelse var forkert, og at
de var nødt til at finde en løsning. det var et vilkår for seniorlånene, at pengene ikke måtte
stilles til sikkerhed for noget andet. det fandt hun i hvert fald ud af, muligvis i november
2007, men det kan også have været i januar 2008. i november 2007 fik de at vide, at der var
noget, der var forkert, og at noget, som ikke skulle have været talt med, var talt med i likvidi-
teten. mere eksakt kan hun ikke huske det. de har nok fået en forklaring på, hvad der er sket,
men hun kan ikke huske det. der blev sat en masse ting i værk. der blev taget kontakt til fi-
nanstilsynet, advokater, revisor osv. det var slet ikke på tale at gøre indsigelse over for spar
nord. der blev ikke på det tidspunkt sat navn på, hvem der havde begået fejlen.
de havde drøftet samtlige sider i prospektet, men hun kan ikke huske, hvorvidt de har disku-
teret bemærkningen om, at der ikke var stillet sikkerhed for gælden. når et kapitel var skrevet
færdig, fik medlemmerne af bestyrelsen det med hjem til gennemlæsning. efterfølgende blev
det gennemgået på et bestyrelsesmøde, og de havde mulighed for at stille spørgsmål. i hendes
univers burde direktionen og revisor i hvert fald vide det, hvis der er stillet sikkerhed.
kim linnemann har forklaret, at han blev underdirektør i 2002 og forlod banktrelleborg i
august 2007. ca. 1½ år før sin fratræden blev han udnævnt til vicedirektør. det var mere en
formalitet. der skete ikke nogen stor ændring i hans ansvarsområde.
spartrelleborg – og senere banktrelleborg a/s – var en bank i vækst. banken havde et ind-
lånsunderskud, og det affødte et finansieringsbehov. det var voksende i 2005, 2006 og 2007.
han havde det overordnede ansvar. seniorlån var ét blandt flere mulige instrumenter. de blev
optaget for at finansiere indlånsunderskuddet. de arbejdede på de såkaldte ”pengemarkeds-
lines”, som ikke var committede, hvor man kunne låne på interbankmarkedet fra dag til dag
eller måned til måned. han husker ikke, at de arbejdede systematisk på de committede lines. i
et notat lagde han op til at se på det som en yderligere del af likviditetsberedskabet.
det var almindeligt, at især de banker, som var på sdc-datacentralen, benyttede spar nord
som engros-bank. det gjorde banktrelleborg også. at banktrelleborgs lines blev udvidet i
takt med, at der blev sat penge ind i spar nord, blev han opmærksom på efter sin fratræden.
han mener, at økonomichefen og regnskabsafdelingen var ansvarlig for at udarbejde likvidi-
tetsopgørelsen, § 152-opgørelsen. hvis han havde brug for input til livkviditetsprognosen til
                                              - 18 -
bestyrelsen, fik han det fra økonomichefen. han forhandlede seniorlånene, men det var ken
kürstein, som stod for lines i andre pengeinstitutter. han havde ikke selv noget at gøre med
forhandlingerne om pengemarkedslines. hans samarbejde med spar nord har handlet om det
forretningsmæssige samarbejde i bredden. han husker ikke de præcise drøftelser. han var
ikke så ofte i dialog med dem. han var klar over, at banktrelleborgs største bankengagement
var med spar nord, som på grund af rollen som engros-bank var deres væsentligste samar-
bejdspartner. de havde brug for så mange pengemarkedslines som muligt for at have tilsva-
rende handlefrihed og fleksibilitet. han drøftede løbende behovet for finansiering og de for-
skellige instrumenter, der var til rådighed, med ken kürstein. i pengemarkedet dengang fik
man ikke skriftlige tilsagn om lines, men et mundtligt tilsagn, som også kunne trækkes til-
bage. han husker ikke, om han blev orienteret om ændringer i lines, men administrationen af
pengemarkedslines var et dagligdags foretagende. der var ikke papir på det, og det var ikke
særligt formaliseret.
han husker ikke, om søren jensens fremlagte e-mail af 31. januar 2006, som af ken kürstein
er videresendt til ham og carlo chow, gav anledning til drøftelser. de havde en løbende dia-
log og mange uformelle møder, men han havde mange afdelinger inden for sit ansvarsområde.
når der kommer sådan en orienteringsmail, er det ikke noget, der får ham til at reagere. det
var der for travlt til. hvis der kom en kontrakt, eller noget, han skulle skrive under på, så ville
han selvfølgelig reagere. han var klar over, at de havde et stort samarbejde med spar nord,
som både omfattede indlån og lines, men erindrer ikke nogen sammenhæng mellem de to ting.
han kan ikke huske, om der var en ”krone for krone” sammenhæng.
det er korrekt, at hvis banktrelleborg selv lånte et beløb til en kunde, så belastede det bank-
trelleborgs likviditet, og at det ikke belastede banktrelleborgs likviditet i samme omfang,
hvis lånet i stedet blev formidlet gennem spar nord eller et andet pengeinstitut. det er kor-
rekt, at der i så fald kun var krav om likviditetsdækning i banktrelleborg for 10 % af den ga-
ranti, som banktrelleborg skulle afgive over for spar nord eller det andet pengeinstitut i for-
bindelse med formidlingen af lånet. hvis en kunde således låner f.eks. 50 mio kr. i banktrel-
leborg, er der krav om likviditetsdækning for det fulde beløb. hvis kunden i stedet låner pen-
gene i spar nord, belaster det banktrelleborgs likviditetskrav som en garantiforpligtelse og
således alene med 10 % af de 50 mio. kr., dvs. 5 mio. kr. det er en fordel i forhold til den
umiddelbare likviditet. men sådan har han slet ikke tænkt, og det er ikke ham, der har tilret-
                                              - 19 -
telagt det sådan. han var godt klar over, at vilkårene for seniorlånene indeholdt et pantsæt-
ningsforbud. det var ikke noget, han gik og tænkte over i hverdagen. han sendte en kopi af
seniorlåneaftalerne til ken kürstein til orientering. de talte jævnligt om banktrelleborgs li-
kviditetssituation. han kan ikke huske, om de specifikt har talt om denne konstruktion om-
kring lån og likviditetsbelastning. carlo chow har fået de samme rapporter, som han selv har
fået. carlo chow var selvfølgelig med i overvejelserne omkring finansiering. han kunne jo
ikke på egen hånd forhandle seniorlånene, som også skulle godkendes i bestyrelsen. de har
også talt om lines. pengemarkedslines var for usikre, og det var også derfor, han anbefalede,
at de byggede en låneportefølje op og lagde op til at søge en committed line-facilitet. det var
simpelthen nødvendigt. ved at medtage baselkomitéens anbefalinger til likviditetsstyring i
banker i en fremlagt likviditetsprognose, som han havde udarbejdet, lagde han op til, at det
skulle tages seriøst. han ville gerne henlede bestyrelsens opmærksomhed på disse anbefalin-
ger. han tog udgangspunkt i de oplysninger, han havde fået fra økonomiafdelingen, og havde
løbende holdt sig orienteret. han husker ikke, at der skete nogen egentlig opstramning af li-
kviditetsstyringen på den baggrund. der blev, som han husker det, ikke nogen større ændring
i likviditetsadministrationen.
han deltog i nogle af møderne i forbindelse med udarbejdelsen af prospektet. han kan ikke
huske, hvilke afsnit han har bidraget med. han ved ikke, hvilke foranstaltninger man traf for
at sikre sig rigtigheden af oplysningen i prospektet om, at der ikke var stillet sikkerhed for
gælden. han havde selv fuld tillid til oplysningen. de havde både en økonomiafdeling, en
finans- og investeringsafdeling og intern revision. så det stolede han på.
carlo chow har forklaret, at han har en hd i regnskabsvæsen og er cand. merc. i strategisk
finansiel planlægning. det var en ny datterbank af føroya bank, han var med til at starte, ikke
en filial som anført i landsrettens dom. ledelsen bestod bl.a. af anette bak lausen, som er en
anden person end den i landsretsdommen anførte annette langkilde-lauesen, og af henrik
kjelland, banktrelleborgs marketingsdirektør. det var morsø sparekasse, og ikke morsø
bank som anført i landsrettens dom, bestyrelsen havde besøgt. spartrelleborg stillede anfor-
dringsgaranti, når en kunde optog lån direkte i spar nord, men ikke, når spartrelleborg optog
lån for at låne provenuet videre.
                                               - 20 -
han har supplerende forklaret, at bankens engagement med spar nord i august 2007, hvor
han forlod banken, svingede meget. den samlede mængde af lines i spar nord var stor, men
ikke unormalt stor.
han blev først opmærksom på håndpanterklæringerne, da han læste om dem i avisen, for-
mentlig primo marts 2008. det var helt nyt for ham. han arbejdede på det tidspunkt sammen
med kim linnemann i føroya bank. det havde været kim linnemanns ressortområde, og
han spurgte derfor kim linnemann, om han kendte noget til disse håndpanterklæringer, man
nu snakkede om i avisen. kim linnemann svarede, at han ikke kunne huske noget. det var
lidt vævende. han spurgte ham ikke om, hvad han kendte til engagementet med spar nord i
øvrigt. efter at han havde snakket med kim linnemann, kontaktede han en betroet tidligere
medarbejder og kollega og spurgte ind til håndpanterklæringerne. han fik oplyst, at det ikke
var ham, der havde underskrevet håndpanterklæringerne. han forstår ikke, hvordan landsret-
ten er nået frem til, at det er helt usandsynligt, at bankens ledelse ikke var involveret i og
havde godkendt håndpantsætningen til spar nord. der stod alene 300 mio. kr. på den hånd-
pantsatte konto, da han forlod banken. at den senere er vokset til 1,2 mia. eller 900 mio. kr. er
sket efter, at han forlod banktrelleborg. 300 mio. kr. var ikke et stort beløb sammenholdt med
summen af banktrelleborgs andre lines. når han afgav direktionsberetning til bestyrelsen, og
den blev udarbejdet af økonomifolkene og kim linnemann, kendte han størrelsen, men ikke
de nærmere detaljer i arrangementet. han var ikke involveret i og havde ikke godkendt hånd-
panterklæringen. han vidste godt, at der var klausuler i seniorlånaftalerne om forbud mod
pantsætning, men i og med at de ikke havde kendskab til håndpantsætningen, var det ikke
noget, de havde hæftet sig ved. ken kürstein refererede til kim linnemann. det fremgår også
af § 70-instruksen. så han havde ikke så meget at gøre med kim kürstein, som han slet ikke
har talt med, efter at han forlod banktrelleborg. spar nord kom forbi en gang om året eller
hvert andet år, nærmest et høflighedsvisit. de talte ikke om lines eller deponerede konti.
han hæftede sig ikke ved den fremlagte e-mail af 31. januar 2006. han fik løbende massevis
af e-mails til orientering. det var under alle omstændigheder ikke en e-mail, han ville have
gjort noget ved. han havde gode folk på området til at agere.
spartrelleborg og senere banktrelleborg vækstede pænt i perioden. det er korrekt, at der var
et indlånsunderskud, som medførte et stigende finansieringsbehov. seniorlånene handlede
                                               - 21 -
dog også om at skaffe en mere langsigtet finansiering i kontrast til en mere kortsigtet finansie-
ring. der var masser af likviditet til rådighed i markedet på det tidspunkt. der var ikke pro-
blemer med at skaffe likviditet. han fik ligesom bestyrelsen en månedlig rapportering om
lines. de lavede en kvartalsmæssig opgørelse over størrelsen af lines fordelt på de enkelte
pengeinstitutter. han blev ikke orienteret om trækket på de enkelte lines. han var blevet ori-
enteret, hvis der havde været problemer. han havde dygtige folk til at styre det. han fik en
samlet balance hver måned, hvor han kunne se, hvor meget de havde placeret i og skyldte
andre pengeinstitutter. det var et samlet tal. han fokuserede ikke på, hvor banktrelleborgs
midler var placeret. han mærkede i sin tid i banktrelleborg ikke til noget problem med kre-
ditgivningen.
han kender ikke til et ”noget for noget” forhold i samarbejdet med spar nord. han ved ikke,
hvor provenuet fra seniorlånene blev placeret. han gik ud fra, at hans organisation placerede
dem bedst muligt, hvor de kunne få størst muligt afkast. det havde de instruks om. han brug-
te sin tid på forretningsudvikling og kunder. han var ansat til at udvikle spartrelleborg.
flemming holm har forklaret, at hans forklaring for landsretten er upræcist gengivet, når det
anføres, at bestyrelsen ikke havde: ”… kendskab til detaljerne …” i prospektets afsnit 5.5.2.
bestyrelsen kendte tallene fra den almindelige rapportering. så der var ikke noget overra-
skende i det afsnit og grund til at bemærke noget omkring det. han havde efter møder med
direktøren og advokaterne fået den opfattelse, at der ikke blev lagt afgørende vægt på at få
foretaget en verifikation af prospektet. det var ikke fordi, det indebar en fordyrelse. likvidi-
teten blev drøftet intenst og på mange bestyrelsesmøder, også mens carlo chow var direktør,
men ikke i sammenhæng med omdannelsen til bank.
han har supplerende forklaret, at han blev meget overrasket over østre landsrets præmisser
om, at bankens ledelse skulle have været bekendt med håndpantsætningen på tidspunktet for
prospektet. ledelsen burde have været orienteret, men bestyrelsen var ikke inddraget i hånd-
pantsætningen. det kan godt være, at østre landsret finder det usandsynligt, men det var,
hvad der faktisk skete. han var i hvert fald ikke var inddraget. hvis tingene, pantsætningen,
var gået rigtigt til, havde investeringschefen inddraget sin chef og direktionen, der efterføl-
gende skulle have inddraget bestyrelsen. hvis ken kürsteins aftale med spar nord var gået
rigtigt til, havde det været et bestyrelsesanliggende. men det blev den altså ikke. ledelsen
                                              - 22 -
burde på samme måde have vidst, at seniorlånene som følge af håndpantsætningerne var mis-
ligholdt, men vidste det altså ikke.
seniorlånene blev optaget som en del af den vækststrategi, som spartrelleborg fulgte. der
skete en kraftig udvidelse af udlånsporteføljen. det krævede, at man skaffede likviditet. han
kan ikke umiddelbart redegøre for placeringen af provenuet. banken havde en række engage-
menter, som var meget stærkt kapitalkrævende, og der var også planer om at oprette et
fondsmæglerselskab. der var også hele ejendomsområdet, som, uden at bestyrelsen helt var
informeret om det, var inde i en vækst, som var meget stor. spar nord havde en særlig rolle at
spille for spartrelleborg. de var nærmeste samarbejdspartner om valutalån og alt, hvad der
indebar fremmed valuta. når spartrelleborg optog lån i euro, passerede det, som han opfat-
tede det, også omkring spar nord. detaljerne i forretningsgangen kendte han ikke. der blev
også placeret kronebeløb i spar nord. det var en del af spartrelleborgs likviditet. i hvilket
omfang de enkelte transaktioner i den daglige forretningsgang, valutalån o. lign., har krævet
indeståender i spar nord, har han ikke kunnet gennemskue. han forsøgte ikke at sætte sig ind
i eller analysere egentligt på tallene.
efterfølgende kom det så frem, at nogle af pengene var pantsat. det dukkede først op i no-
vember 2007. præcis hvornår det gik op for ham, at der var en håndpantsætning, husker han
ikke. det var en gradvis orientering. først fik man at vide, at det var likviditeten, der var for-
kert. der var nogle penge hos spar nord, der, som man sagde, var ”regnet med to gange”. det
var først meget senere, at den egentlige håndpantsætning, og hvem der havde tegnet den, gik
op for ham. han havde stor tillid til deres interne revisor, som også var den, der orienterede
om, at der var en fejl. han forstod, at hun havde rådført sig med andre, herunder den eksterne
revisor, i den sammenhæng. han følte derfor ikke på det tidspunkt noget behov for at stille
spørgsmål ved, hvad fejlen bestod i. han følte, at hans opgave først og fremmest var at få
klarlagt problemet i forhold til deres likviditetssituation og få bragt det under kontrol. de bad
derfor deres eksterne revisor om at lave en rapport om, hvordan deres likviditet havde været,
når man korrigerede for den skete fejl. det her var jo en lille del af et samlet kompleks, hvor
de i bestyrelsen af tonny rasmussen blev præsenteret for, at der var konstateret fejl. det var
også i den forbindelse, at de blev præsenteret for, at der var sket fejl i solvensberegningen.
alvoren i spørgsmålet om pantsætningen blev først rigtig tyngende, da han blev opmærksom
på seniorlånshæftelsen. om et fremlagt referat af bestyrelsesmødet den 21. november 2007,
                                              - 23 -
har han forklaret, at normalt, når regnskabsmæssige forhold skulle belyses, deltog den eks-
terne og den interne revision i bestyrelsesmøderne. i denne periode husker han det således, at
revisionen deltog mere intenst i bestyrelsesmøderne. normalt deltog den interne revision un-
der punktet revisionsprotokol. han bad i den forbindelse den interne revision oplyse, om der
var andre ting, bestyrelsen havde behov for at vide. han husker ikke, hvor tit intern revision
aflagde egentlig rapport. det fremgår af det pågældende referat, at ”… en pantsat konto i spar
nord havde indgået i opgørelsen”, og han forstod godt sammenhængen, men han tænkte på
det tidspunkt kun i likviditet. han har underskrevet referatet, og han må således herefter have
været klar over de omstændigheder, som var oplyst til referatet. bestyrelsen henvendte sig
ikke til spar nord i november 2007. det presserende problem var likviditeten. han husker
ikke, om størrelsen af beløbet på den håndpantsatte konto blev nævnt. han havde på davæ-
rende tidspunkt i øvrigt ikke anledning til at tro, at håndpantsætningen ikke var foregået på
retmæssig vis. han mener ikke, at bestyrelsen på noget tidspunkt havde bemyndiget til pant-
sættelse. det er korrekt, at pantsætning ikke kunne ske uden bestyrelsens bemyndigelse. på
bestyrelsesmøderne i november 2007 var hele fokus på likviditeten, og det fyldte hele besty-
relsens bevidsthed. det var også det, som blev drøftet med revisionen.
han har aldrig hørt om et ”noget for noget” i forholdet med spar nord. han var aldrig klar
over, at samarbejdet omfattede lines, som var afhængige af et indestående i spar nord. ind-
sætninger på kontoen i spar nord den 27. og den 28. november 2007, kort efter det refererede
bestyrelsesmøde, af henholdsvis 105 og ca. 205 mio. kr., er ikke drøftet i bestyrelsen. han har
ingen indsigt i den daglige posteringsgang, som har fundet sted i økonomi- og investeringsaf-
delingen på det pågældende tidspunkt. direktionen havde fået en instruks fra bestyrelsen om,
hvilke grænser den kunne handle inden for, herunder i forhold til investering i fremmed va-
luta. det skulle sikre mod spekulation. da der ifølge et fremlagt bestyrelsesmødereferat fra
oktober 2007 kom en rapport, hvoraf det fremgik, at der var et engagement, som bestyrelsen
ikke havde givet direktionen kompetence til, blev det taget til efterretning. dels fordi euro
ikke er en udpræget spekulationsvaluta, dels fordi det havde sammenhæng med forhold, som
bestyrelsen var bekendt med i forvejen.
højesterets begrundelse og resultat
den selvejende institution sparekassen spartrelleborg besluttede den 28. marts 2007 at blive
omdannet til fonden for banktrelleborg, i forbindelse med at sparekassens virksomhed ved
                                               - 24 -
en fusion blev overtaget af banktrelleborg a/s i medfør af § 207 i den dagældende lov om
finansiel virksomhed (lovbekendtgørelse nr. 286 af 4. april 2006). som følge heraf blev ga-
ranternes retsstilling ændret, idet de i medfør af lovens § 208 skulle have tilbud enten om
straks eller efter fem år at få kontant indløsning af deres garantikapital, der hidtil efter § 4, stk.
2, i sparekassens vedtægter havde været ikke indløselig, eller om at ombytte den til aktier i
banktrelleborg a/s.
dette tilbud blev herefter givet til garanterne i april 2007 med henvisning til bl.a. det børspro-
spekt af 12. april 2007, som denne sag angår. børsprospektet skulle efter § 23, stk. 3, i den
dagældende værdipapirhandelslov (lovbekendtgørelse nr. 479 af 1. juni 2006) indeholde de
oplysninger, som er fornødne for, at investorerne kan danne sig et velbegrundet skøn over
bl.a. udstederens aktiver og passiver, finansielle stilling, resultater og fremtidsudsigter. pro-
spektet blev udarbejdet af banktrelleborg a/s, der tillige som udbyder af de nye aktier tilbød
garanterne at konvertere deres garantikapital til aktier til kurs 250, idet fonden for banktrel-
leborg over for aktieselskabet havde givet tilsagn om tegning af de aktier, der ikke blev tegnet
af garanterne ved konverteringen. prospektet var således rettet mod garanterne, men det angav
tillige at være rettet mod optagelse af aktierne til notering på københavns fondsbørs.
i januar 2008 erhvervede sydbank a/s samtlige aktier i banktrelleborg a/s i forbindelse med
en tvangsindløsning af minoritetsaktionærerne, herunder appellanterne, der som tidligere ga-
ranter havde erhvervet deres aktier ved konverteringen i 2007. tvangsindløsningen skete til
en endelig kurs på 93,27. i marts 2008 blev banktrelleborg a/s fusioneret med sydbank, der
var det fortsættende selskab.
spørgsmålet i sagen er, om appellanterne som følge af mangler ved børsprospektet kan kræve
erstatning af selskabet, nu sydbank, for tab principalt opgjort som forskellen mellem kursen
ved konvertering og tvangsindløsning.
                                              - 25 -
mangler ved børsprospektet
højesteret finder, at oplysningen i prospektets punkt 5.5.2 om, at der ikke var stillet sikkerhed
for gælden, var urigtig, idet der over for spar nord a/s var givet håndpant i to indlånskonti
på i alt ca. 300 mio. kr. det var på prospekttidspunktet ikke gjort gældende endsige fastslået,
at håndpantsætningerne var ugyldige på grund af manglende underskriftsberettigelse. højeste-
ret finder endvidere, at det er tvivlsomt, om en indsigelse om ugyldighed ville have ført frem.
højesteret lægger herved bl.a. vægt på, at bankens administrerende direktør carlo chow fik
videresendt spar nords mail af 31. januar 2006, hvoraf fremgik, at spar nord krævede sik-
kerhed ved lines over 330 mio. kr. i slutningen af 2006 og i 1. kvartal af 2007 oversteg kredit-
ten i spar nord i betydeligt omfang denne grænse, hvilket carlo chow må have vidst. spar
nord var en vigtig forretningsforbindelse for banken, og bankens kreditter hos spar nord
havde væsentlig betydning for bankens likviditetsberedskab. håndpantsætning kunne konsta-
teres ved en enkel og hurtig undersøgelse, således som det da også senere skete, idet spar
nords kontoudskrifter for indlånskontiene viste, at de var ”deponeret”, hvilket også fremgik
af oplysningerne om kontiene i bankens egne edb-registreringer, ligesom håndpantsætnings-
erklæringerne lå blandt bankens papirer vedrørende mellemværendet med spar nord. da ban-
kens bestyrelse i november 2007 blev gjort bekendt med håndpantsætningerne, blev der da
heller ikke over for spar nord gjort indsigelse om ugyldighed, og pantsætningen blev endog
udvidet i betydeligt omfang.
det var heller ikke oplyst i prospektet, at håndpantsætningerne havde den konsekvens, at se-
niorlånene på ca. 1,3 mia. kr. som følge af klausuler om negative pledge og cross default
kunne kræves indfriet som misligholdte.
de anførte forhold indebar, at prospektets angivelse af, at banken havde ”en betydelig likvi-
ditetsoverdækning”, var misvisende.
likviditet og finansiering var som følge af et betydeligt indlånsunderskud af særlig vigtighed
for banken, og højesteret finder, at de anførte mangler ved prospektet efter en samlet vurde-
ring var af væsentlig betydning for bedømmelsen af banken, uanset prospektets generelle an-
givelser om risikofaktorer, herunder i henseende til likviditet og finansiering.
                                              - 26 -
ansvarsgrundlag
banktrelleborg a/s, der modtog provenu af konverteringen ved, at garanternes anfordringstil-
godehavender blev ombyttet med aktier, udarbejdede som udbyder selv prospektet. banken
havde ikke tidligere udarbejdet et børsprospekt og fravalgte verifikation. som nævnt kunne
håndpantsætningerne på prospekttidspunktet have været konstateret ved en enkel og hurtig
undersøgelse, men en sådan undersøgelse blev ikke foretaget og håndpantsætningerne ikke
opdaget. det var således ikke sikret, at der i forbindelse med prospektudarbejdelsen blev fast-
sat og fulgt procedurer for undersøgelse og kontrol af en så væsentlig oplysning i prospektet,
som man må anse oplysningen om, at banken ikke havde stillet sikkerhed for gæld, for at
være, når den ses i lyset af vilkårene for seniorlånene.
under disse omstændigheder finder højesteret, at banken har handlet ansvarspådragende ved
at udstede prospektet uden oplysningerne om håndpantsætningerne og deres konsekvens for
seniorlånene.
tab, årsagsforbindelse og egen skyld mv.
appellanterne har som nævnt krævet erstatning for det tab, de har lidt ved at ombytte deres
anfordringstilgodehavender på garantikapital med aktier. anfordringstilgodehavenderne må
anses for at have været sikre tilgodehavender, og de er da også dels i 2007, dels inden fem år
derefter blevet udbetalt fuldt ud kontant til de garanter, der ikke ombyttede deres garantikapi-
tal med aktier. aktierne faldt fra ombytningskursen på 250 til tvangsindløsningskursen på
93,27, hvilket medførte det tab, appellanterne kræver erstattet.
når en aktietegning i et selskab er sket på grundlag af et prospekt med mangler i form af
urigtige og manglende oplysninger, der efter en samlet bedømmelse er af væsentlig betydning
for bedømmelsen af selskabet, er der en formodning for, at aktietegningen ikke var sket, hvis
prospektet havde indeholdt rigtige og fuldstændige oplysninger.
i den foreliggende sag har appellanterne ikke læst prospektet. som baggrund for beslutningen
om konvertering har de imidlertid også haft anbefalinger fra banken ved breve og telefonisk
rådgivning, der hvilede på prospektet. prospektet, der tillige var rettet mod børsnotering, må
også antages at have haft betydning for den almindelige bedømmelse i markedet og for pro-
fessionel rådgivning om, hvorvidt garanterne skulle vælge aktier i stedet for kontant indfrielse
                                               - 27 -
af garantikapitalen. selve det forhold, at appellanterne ikke havde læst prospektet, afkræfter
derfor ikke formodningen for, at konverteringen ikke var sket, hvis prospektet havde inde-
holdt rigtige og fuldstændige oplysninger.
sydbank har gjort gældende, at hvis de manglende oplysninger havde været fremme ved ud-
arbejdelsen af prospektet, kunne problemerne dengang have været løst ved at frigøre banken
for pantsætningerne og genforhandle seniorlånene eller udskifte dem med nye. banken kunne
derfor have indarbejdet de manglende oplysninger med tilføjelse af en redegørelse for, hvor-
ledes banken ville løse de problemer, som disse oplysninger rejste, og garanterne ville da have
accepteret konverteringstilbuddet uanset de meddelte oplysninger. højesteret finder, at disse
betragtninger hviler på hypotetiske antagelser om bl.a. spar nords og seniorlångivernes reak-
tioner, og de er ikke så sikkert underbyggede, at de kan lægges til grund. det samme gælder
anbringenderne om, at børsprospektet og tilbuddet om konvertering blot kunne have været
udskudt, til problemerne var løst, og betragtningen om, at selve omdannelsen af sparekassen
til aktieselskab alternativt ville være blevet opgivet.
herefter finder højesteret, at de ansvarspådragende forhold har forårsaget tabet ved konverte-
ringen, og at tabet må anses for en adækvat følge.
i hele 2007 havde banktrelleborg-aktierne en børskurs på ca. 250 eller derover. kursfaldet til
et niveau svarende til tvangsindløsningskursen skete i januar 2008. appellanterne kunne der-
for igennem ca. otte måneder have solgt deres aktier uden tab. det forhold, at de således i en
kortere periode havde mulighed for ved salg at sikre deres investering, kan imidlertid ikke ud
fra betragtninger om egen skyld eller accept af risiko fratage dem deres erstatningskrav helt
eller delvis. det bemærkes herved, at der ikke i perioden fremkom informationer om pantsæt-
ningerne og seniorlånenes forfald.
herefter tager højesteret appellanternes påstand til følge.
sagsomkostninger
i sagsomkostninger for landsretten, hvor appellanterne havde fri proces, skal sydbank betale
500.500 kr., hvoraf 500.000 kr. er til dækning af udgifter til advokatbistand og 500 kr. er til
                                              - 28 -
dækning af retsafgift. sagsomkostningsbeløbet skal indbetales til højesteret, der efter dæk-
ning af udgifterne til fri proces afregner med retshjælpsforsikringerne.
i sagsomkostninger for højesteret skal sydbank til foreningen af minoritetsaktionærer i
banktrelleborg betale 513.721,58 kr., hvoraf 500.000 kr. er til dækning af udgifter til advo-
katbistand, 1.500 kr. er til dækning af retsafgift og 12.221,58 kr. er til dækning af udlæg.
ved fastsættelsen af beløbene til dækning af udgifter til advokatbistand er der taget hensyn til
sagens karakter og arbejdets omfang.
                                      thi kendes for ret:
sydbank a/s skal til hver af appellanterne, jørgen ib martin jensen, susanne laugesen og
kasper rich kjærsgaard, betale 12.538,40 kr. med rente fra den 10. juni 2009.
i sagsomkostninger for landsretten skal sydbank a/s betale 500.500 kr., som indbetales til
højesteret.
i sagsomkostninger for højesteret skal sydbank a/s betale 513.721,58 kr. til foreningen af
minoritetsaktionærer i banktrelleborg som mandatar for jørgen ib martin jensen, susanne
laugesen og kasper rich kjærsgaard.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
f001900f - blc
                          udskrift
                              af
               sø- & handelsrettens dombog
                         ____________
den 25. april 2003 blev af retten i sagen
f-19-02
foto-ole a/s
(advokat john winkler neumann
 ved advokat christian petri)
   mod
ff
(advokat annette b. elmer
 ved fuldmægtig jakob karlsen)
biint. 1) dansk handel & service
          (advokat lars alexander boberg borke)
afsagt sålydende
                           d o m:
denne sag vedrører spørgsmålet om, hvorvidt en aftale om
et gensidigt opsigelsesvarsel på 14 dage i prøvetiden i
et funktionærforhold er i strid med funktionærlovens §
21, stk. 1, jf. § 2, stk. 5 og 6.
påstande
                           - 2 -
sagsøger, foto-ole a/s, har nedlagt påstand om, at sag-
søgte, ff, tilpligtes at betale sagsøger 8.000 kr. med
procesrente fra den 29. august 2002.
sagsøgte, ff, har nedlagt påstand om frifindelse mod be-
taling af 399,17 kr.
biintervenienten, dansk handel & service, er indtrådt i
sagen til støtte for sagsøger, for så vidt angår det for-
tolkningsmæssig spørgsmål vedrørende funktionærlovens §
21, stk. 1, jf. § 2, stk. 5 og 6.
sagsfremstilling
sagsøger, foto-ole a/s, ejer en række fotoforretninger.
selskabets ejer og direktør er ole petersen.
sagsøgte, ff, blev ansat som salgsassistent fra den 5.
marts 2001 hos sagsøger.
ansættelsesaftalen blev indgået på en standardkontrakt
benævnt ”ansættelseskontrakt for funktionærer”, som var
anbefalet af dansk handel & service, dansk arbejdsgiver-
forening og handels- og kontorfunktionærernes forbund i
danmark(hk). standardkontraktens bestemmelse om opsigel-
sesvarsel i prøvetiden havde siden 1964 været følgende:
  ”de første 3 måneder af ansættelsesforholdet er prøve-
  tid, og i denne kan opsigelse gensidigt finde sted med
  14 dags varsel til en hvilken som helst dag, dog såle-
  des, at fratrædelse sker senest samtidig med prøveti-
  dens udløb.”
ff arbejdede i sagsøgers lyngby afdeling, hvor der var
fire fastansatte samt en studerende, som kunne tilkaldes.
lørdag den 28. april 2001 ringede ff til ole petersen og
meddelte, at han ville sige op. ole petersen bad ham om
                           - 3 -
at blive i opsigelsesperioden. ingen af parterne kunne
under samtalen huske, hvor langt et opsigelsesvarsel der
var aftalt. mandag den 30. april 2001 bekræftede ff sin
opsigelse ved en telefax til ole petersen med følgende
indhold:
  ”du får hermed min opsigelse på skrift. det er blevet
  mig klart at man, i prøvetiden har 1 dags opsigelse og
  dette vil jeg benytte mig.
  jeg siger tak for tiden i foto-ole og håber at det går
  godt i fremtiden.
  send venligst mit skattekort til min privatadresse. jeg
  anser mit job som opsagt d. 28-04-01 og derfor vil jeg
  ikke optræde mere hos foto-ole.”
ff begyndte samme dag hos japan-photo på lyngby hovedga-
de. ole petersen ringede til ff efter modtagelsen af te-
lefaxen. der er ikke enighed mellem parterne om, hvorvidt
ff under denne samtale tilbød at komme tilbage til sagsø-
ger og arbejde i 14 dage. ff fik udbetalt løn fra sagsø-
ger til og med den 30. april 2001.
ved skrivelse af 15. april 2001 (parterne er enige om at
datoen rettelig burde være 15. maj) krævede sagsøger et
beløb på 8.000 kr. svarende til en halv måneds løn jf.
funktionærlovens § 4, under henvisning til, at ff havde
tilsidesat opsigelsesvarslet på 14 dage.
ved skrivelse af 19. juli 2001 skrev hk københavn på veg-
ne ff til sagsøger, at ff havde været berettiget til at
fratræde med dags varsel, da han i henhold til funktio-
nærlovens § 2, stk. 6, ikke havde et opsigelsesvarsel.
forklaringer
ole petersen har forklaret, at han har drevet foto-ole
a/s i ca. 25 år. på et tidspunkt havde selskabet 4-5 for-
                           - 4 -
retninger. selskabets medarbejdere er altid blevet ansat
på de standardkontrakter, som man har fået fra dansk fo-
tohandlerforening, hvor sagsøger er medlem.
han havde fået anbefalet ff. på et møde blev de enige om
en ansættelse. efter mødet udfyldte han an-
sættelseskontrakten, som han på et efterfølgende møde
gennemgik med ff punkt for punkt, herunder bestemmelserne
vedrørende prøvetiden. der var ingen bemærkninger til
standardkontrakten fra ffs side. ff begyndte i hillerød
afdelingen for at blive oplært, og han skiftede derefter
til lyngby afdelingen. han er selv primært i hillerød af-
delingen. de havde et godt samarbejde, og ff var en god
sælger.
alle medarbejderne får udleveret vagtplanen inden måne-
dens begyndelse. et ”l” på vagtplanen betyder, at vedkom-
mende har lang arbejdsdag til kl. 19.00 på hverdage og
kl. 16.00 på lørdage. ff havde lang arbejdsdag lørdag den
28. april og mandag den 30. april 2001. den 28. april
2001 stod han selv i butikken i hillerød. ff ringede og
sagde, at han ville sige op og gerne ville forlade ar-
bejdsstedet med det samme, hvis det kunne lade sig gøre.
han prøvede at tale ham fra det. det kunne ikke lade sig
gøre, at ff fratrådte med det samme, da der ikke var en
afløser. han sagde derfor til ff, at han skulle blive til
opsigelsesfristens udløb. ff spurgte, hvor lang op-
sigelsesperioden var. han svarede, at det vidste han ikke
på stående fod, men han kunne sige det om mandagen, og i
øvrigt stod det i kontrakten. lønnen for april måned 2001
blev hævet på sagsøgers konto den 28. april 2001 og ind-
sat på ffs konto den 30. april 2001. om mandagen den 30.
april 2001 var han til bestyrelsesmøde i slotsarkaderne
og kom i sin forretning omkring kl. 11.00, hvor han så en
telefax fra forretningen i lyngby med ffs opsigelse. at
ff i telefaxen blandt andet skrev, at han ikke ville op-
                           - 5 -
træde mere hos foto-ole, virkede anstødeligt på ham. han
ringede til bestyreren i lyngby forretningen og fik at
vide, at ff havde været der og sagt farvel. han prøvede
at ringe til ff og fik fat på ham om eftermiddagen i ja-
pan-photo forretningen i lyngby. han påtalte, at ff havde
forladt jobbet og gjorde opmærksom på den situation, som
det satte ham og de øvrige ansatte i. ff forklarede, at
han havde talt med hk, der havde sagt, at han ikke havde
noget opsigel-sesvarsel uanset kontraktens ordlyd. ff
til-bød at komme i sagsøgers forretning i lyngby om ons-
dagen som kompensation for mandagslønnen. han sagde til
ff, at det skulle han ikke gøre under disse om-
stændigheder, hvor han var gået direkte over til konkur-
renten. han bestrider, at ff tilbød at komme tilbage i
opsigelsesperioden. det var ikke hans indtryk, at nogen
overhørte telefonsamtalen. det er umuligt at tage en af-
løser ind fra gaden, da jobbet kræver fagkund-skab. han
klarede ffs fravær ved, at han selv tog til lyngby og
stod i forretningen og i øvrigt ændrede vagtskemaerne,
hvilket gav mange forstyrrelser for de andre ansatte. han
ringede et par dage efter ffs opsigelse til hk i hille-
rød, hvor han fik oplyst, at ff havde været forpligtet
til at arbejde i opsigelsesperioden på 14 dage, og at
sagsøger havde krav på en halv måneds løn. sagsøger satte
lyngby forretningen til salg, da det ikke var muligt at
skaffe det fornødne personale. der var ikke problemer med
forretningens økonomi. en af hans kollegaer overtog for-
retningen pr. 1. juli 2001.
ff har forklaret, at han kom i kontakt med foto-ole gen-
nem en fælles bekendt. han tog ud til ole petersen og ud-
fyldte en ansøgning, og de havde nærmest en jobsamtale
samme dag. nogle dage senere fik han at vide, at han hav-
de fået jobbet, og han havde et møde med ole petersen,
som i hovedtræk gennemgik ansættelseskontrakten, herunder
                           - 6 -
afsnittet om prøvetiden. han kan ikke huske, om ole pe-
tersen sagde, at opsigelsesvarslet var 14 dage.
han havde tidligere arbejdet i japan-photo, hvor hans
chef var flemming olsen. han tog kontakt til flemming ol-
sen, som også var hans private ven, da han så nogle af
sine gamle kollegaer sætte lokaler i stand på lyngby ho-
vedgade. han spurgte på et tidspunkt flemming olsen, om
han kunne komme tilbage til japan-photo. flemming olsen
talte med distriktschef claus brobjerg, der sagde, at de
gerne ville have ham tilbage. han oplyste, at han ikke
vidste, hvornår han kunne begynde, da han ikke kunne hu-
ske sit opsigelsesvarsel. dette accepterede japan-photo,
da flemming olsen skulle være i forretningen i lyngby he-
le måneden, mens den kom i gang. den 28. april 2001 mødte
han på arbejde hos sagsøger. han havde på det tidspunkt
gjort sig klart, at han gerne ville tilbage til japan-
photo, da der var en for stor aldersforskel mellem ham og
de øvrige ansatte i lyngby forretningen, hvor den næst-
yngste var 20 år ældre end ham. han følte i øvrigt, at
han havde et fint forhold til ole petersen og de andre
ansatte. han kontaktede derfor i løbet af dagen ole pe-
tersen og meddelte, at han ville sige op, hvilket ole pe-
tersen var ked af. han spurgte ole petersen, hvor langt
hans opsigelsesvarsel var, og ole petersen svarede, at
det stod i kontrakten, og at han selv måtte finde ud af
det. han kontaktede i weekenden en af sine venner, som
havde arbejdet i hk. denne mente, at der kunne siges op
med dags varsel.
om mandagen den 30. april 2001 mødte han op i sagsøgers
lyngby afdeling for at sige farvel til kollegaerne og
sende en telefax til ole petersen med en bekræftelse på
sin opsigelse. ordet ”optræde” er et andet ord for ar-
bejde. da han sendte telefaxen, mente han sig berettiget
til at sige op uden varsel, og han tænkte ikke på, at han
                           - 7 -
også fik løn for den 30. april. kollegaerne virkede ry-
stede over, at han sagde op. han mener ikke, at han lod
dem i stikken, da det antal personer, der var i butikken,
burde være rigeligt. han har selv drevet en tilsvarende
forretning med kun to ansatte, og kun når der er travlt,
er der brug for flere til at ekspedere. efter at have
sendt opsigelsen gik han over til japan-photo forretnin-
gen og sagde til flemming olsen, at han kunne begynde
straks. flemming olsen tog telefonen, da ole petersen se-
nere samme dag ringede til ham. han fik røret, og flem-
ming olsen blev stående under samtalen i det lille mini-
lab, som er omkring 3x3 meter. ole petersen var fornærmet
over telefaxens ordlyd og sagde, at opsigelsesvarslet var
14 dage. han tilbød at komme tilbage og arbejde de 14 da-
ge, da han ikke ønskede at gøre nogen sure. ole petersen
afviste dette under henvisning til, at han allerede var
sur, og sagde, at ”nu kunne han jo se, hvad der ville
ske”. han fik løn fra japan-photo fra den 1. maj 2001.
straks efter samtalen med ole petersen ringede han til
hk, der sagde, at han havde en god sag, og som anbefalede
ham skriftligt at tilbyde sin arbejdskraft de resterende
14 dage. det gjorde han ikke, da han ikke havde lyst til
at skrive til ole petersen, som lige havde truet ham un-
der telefonsamtalen.
han er ikke bekendt med, hvorfor foto-ole forretningen i
lyngby lukkede. forretningens koncept var, at man ydede
god service, men det indebar, at der var for mange an-
satte. når der var problemer med vagtplanen, prøvede de
først at få studenten til at hjælpe, og hvis han ikke
kunne, fik de hjælp fra hillerød afdelingen.
formand for hk handel jørgen hoppe har forklaret, at han
har været formand i 10 år og har arbejdet i hk siden
1983.
                           - 8 -
han har i hks arkiver læst sig til, at standardkontrakten
med det omtvistede opsigelsesvarsel i prøvetiden har væ-
ret anvendt siden 1964 med hks anbefaling. han kan ikke
se, hvorfor hk oprindeligt accepterede, at der også skul-
le være 14 dages opsigelsesvarsel i prøveperioden for den
ansatte. hk har været af den opfattelse, at kontrakterne
var i overensstemmelse med den ansattes retsstilling,
indtil man fik nogle sager, hvor man blev opmærksom på,
at opsigelsesvarslet er i strid med funktionærlovens reg-
ler. hk tog kontakt til dansk handel & service og dansk
arbejdsgiverforening med henblik på at ændre standardkon-
trakten på dette punkt. de øvrige sager udover denne er
blevet løst forligsmæssigt. hk havde indtil begyndelsen
af 2002 en vejledning på deres hjemmeside, der var i
strid med hks egen opfattelse på dette punkt. hk har si-
den ændret sin hjemmeside, således at vejledningen er i
overensstemmelse med den ændrede opfattelse. hk har udar-
bejdet sin egen standardansættelseskontrakt, da arbejds-
giversiden ikke har villet ændre den fælles standardkon-
trakt. hk vil ved næste overenskomstforhandling kræve, at
standardkontrakten ændres, hvis der ikke gives den ansat-
te medhold i denne sag. der kan have været en periode,
hvor lokalafdelingerne har haft forskellig opfattelse af
retsstillingen, da man fra centralt hold først umiddel-
bart efter den 11. marts 2002 udmeldte den ændrede opfat-
telse.
flemming olsen har forklaret, at han i dag er ansat som
key account manager i et andet firma end japan-photo,
hvor han var ansat som butikskoordinator.
et stykke tid inden den 30. april 2001 mødte han ff. de
drøftede blandt andet, om ff ville begynde at arbejde hos
japan-photo, da de stod og manglede en mand i den japan-
photo forretning, som han var ved at åbne på lyngby ho-
vedgade. det ville ff godt, og en supervisor hos japan-
                           - 9 -
photo tog kontakt til ham. distriktschef claus brobjerg
sagde, at ff kunne begynde den 1. juni 2001. det var for-
mentlig ud fra den betragtning, at ff havde en måneds op-
sigelse hos foto-ole. ff dukkede imidlertid op i forret-
ningen på lyngby hovedgade den 30. april 2001 og sagde,
at han kunne begynde med det samme. det passede godt, da
det lettede hans eget arbejdspres i en situation, hvor de
manglede en mand. det var ham, som tog telefonen, da ole
petersen ringede den 30. april 2001. han var i lokalet,
mens ff talte med ole petersen, og han hørte, at ff på et
tidspunkt under samtalen sagde, at hvis det var et pro-
blem, ville han gerne arbejde de næste 14 dage hos foto-
ole. det forekom som en ophedet samtale. efter samtalen
sagde ff, at han havde fået at vide, at han ikke skulle
vise sig i foto-oles forretning, og at han bare skulle
aflevere sit arbejdstøj. han bad ff ringe til hk.
procedure
sagsøger har anført, at der er indgået en bindende aftale
om 14 dages gensidigt opsigelsesvarsel i prøvetiden. af-
talen blev indgået på en standardkontrakt anbefalet af
hk, dansk handel & service og dansk arbejdsgiverforening.
på mødet, hvor kontrakten blev underskrevet, gennemgik
parterne blandt andet opsigelsesvarslet i prøvetiden.
sagsøgte sagde sin stilling op med dags varsel og forlod
arbejdspladsen den 30. april 2001 og gik straks i arbejde
hos en konkurrent, uagtet at han samme dag havde fået må-
nedsløn for hele måneden. sagsøger har som følge af sag-
søgtes manglende iagttagelse af 14 dages opsigelsesvars-
let krav på erstatning efter funktionærlovens § 4.
ole petersen ringede til sagsøgte hos japan-photo samme
dag, og det er ikke godtgjort, at sagsøgte under denne
samtale har tilbudt at arbejde i opsigelsesperioden, li-
gesom der ikke forligger omstændigheder, som kan begrunde
                           - 10 -
erstatningsfrihed, jf. funktionærlovens § 4 in fine. det
kan således efter bevisførelsen ikke lægges til grund, at
sagsøgte tilbød at arbejde hos sagsøger udover om onsda-
gen til kompensation for lønudbetalingen for den 30.
april 2001. sagsøgte kunne havde sikret sig bevis for, at
han havde tilbudt at arbejde i opsigelsesperioden. da
dette ikke er sket, må det komme ham til skade. hvis det
skulle anses for godtgjort, at sagsøgte under samtalen
tilbød at arbejde 14 dage yderligere hos sagsøger, gøres
det gældende, at sagsøger var berettiget til at afvise
tilbuddet henset til, at sagsøgte var gået direkte over
til konkurrenten og havde efterladt sagsøger i en meget
svær personalesituation, hvorfor der ikke var grundlag
for at fortsætte samarbejdet.
sagsøgte har anført, at sagsøgte var berettiget til at
opsige sin stilling med dags varsel uanset kontraktens
ordlyd. inden ændringen af funktionærloven i 1964 var der
ikke noget opsigelsesvarsel i prøveperioden hverken for
arbejdsgiveren eller funktionæren. det blev ændret i 1964
med vedtagelsen af den bestemmelse, der nu er funktionær-
lovens § 2, stk. 5, hvorved der blev pålagt arbejdsgive-
ren et opsigelsesvarsel på 14 dage. bestemmelsen er iden-
tisk med det fremsatte lovforslag. af forarbejderne ses,
at intentionen var, at der skulle gælde et varsel for ar-
bejdsgiverens opsigelse af arbejdstageren, mens det ikke
i forarbejderne nævnes, hvad der skulle gælde for ar-
bejdstagerens opsigelse af aftalen. det fremgår således
af folketingsårbogen 1963/64 vedrørende ændringen blandt
andet, at ”da ansættelse på prøve sædvanligvis sker med
henblik på senere fast tilknytning til virksomheden, er
det fundet rimeligt også for sådanne arbejdsforhold at
indføre et – kortere - opsigelsesvarsel fra arbejdsgive-
rens side.” endvidere fremgår det af ft 1963/64 sp. 849
(1. behandling), at bestemmelsen var tænkt som en beskyt-
telse af arbejdstageren, hvilket gentages under 2. be-
                           - 11 -
handling, jf. ft 63/64 sp. 3244. folketingsmedlem erik a.
jensen er den eneste, som under forhandlingerne gav ud-
tryk for en anden opfattelse, jf. ft 63/64 sp. 872. af
skrivelse af 9. december 1963 fra dansk arbejdsgiverfor-
ening til folketingsudvalget fremgår, at dansk arbejdsgi-
verforening tillige var af den opfattelse, at varslet kun
gjaldt for opsigelse af aftalen fra arbejdsgiverens side.
tilsvarende ses i skrivelse af 2. januar 1964 til folke-
tingsudvalget fra butikshandlens fællesråd, grossererso-
cietetets komité, provinshandelskammeret, dansk princi-
palforening og dansk tekstil unions principalafdeling for
provinsen. sammenholdes forarbejderne med bestemmelsens
ordlyd, må det kunne lægges til grund, at 14 dages vars-
let alene skulle gælde for arbejdsgivers opsigelse af ar-
bejdstageren. en gennemgang af litteraturen viser, at
forfatterne ikke er enige om, hvorvidt 14 dages varslet
tillige gælder for den ansattes opsigelse af aftalen. at
hk har anbefalet standardkontrakten med et gensidigt op-
sigelsesvarsel på 14 dage siden 1964, kan ikke ændre
retsstillingen efter funktionærloven. endvidere har jør-
gen hoppe forklaret, at man opsagde aftalen om standard-
kontrakten, da man blev opmærksom på problemet. tilsva-
rende kan der ikke lægges vægt på den tidligere ukorrekte
vejledning på hks hjemmeside. forlængelsen af sagsøgtes
opsigelsesvarsel til 14 dage i prøvetiden fra det lovmæs-
sige varsel på 1 dag er sket til ugunst for sagsøger,
hvilket er i strid med § 2, stk. 6, 2. pkt., da sagsøgers
opsigelsesvarsel ikke blev tilsvarende forlænget. kon-
trakten må derfor tilsidesættes på dette punkt, jf. funk-
tionærlovens § 21, og sagsøgte var således berettiget til
at opsige aftalen med dags varsel.
det gøres endvidere gældende, at sagsøgte under samtalen
med ole petersen den 30. april 2001 tilbød at genoptage
arbejdet i 14 dage hos sagsøger. dette tilbud afviste
sagsøger. sagsøgte har således redresseret en eventuel
                           - 12 -
fejlagtig opsigelse, hvorfor der ikke er grundlag for er-
statning.
endelig anføres det, at der foreligger særlige omstændig-
heder, jf. funktionærlovens § 4 in fine, idet der var
tilstrækkeligt med ansatte i forretningen uanset sagsøg-
tes udeblivelse. en eventuel erstatning må derfor nedsæt-
tes til et mindre beløb end en halv måneds løn.
biintervenienten har anført, at arbejdsministeriets motiv
er afgørende for forståelsen af lovændringen i 1964. af
bemærkningerne til lovforslaget fremgår blandt andet, at
”bestemmelsen tilsikrer at yde funktionæren, der er ansat
på prøve, en udvidet beskyttelse.” dette var i modsætning
til den dagældende situation, hvor funktionæren kunne op-
siges med dags varsel. i den tidligere lovgivning var der
paritet mellem arbejdsgiverens og funktionærens opsigel-
sesvarsel.
ved lovændringen fokuseredes alene på beskyttelsen af
funktionæren, hvorfor dette blev fremhævet. der er ingen
holdepunkter i forarbejderne for, at der skulle være lagt
op til et brud med pariteten i opsigelsesvarslet. den
tilsigtede retsstilling efter lovændringen var således,
at der skulle være aftalefrihed med hensyn til det gensi-
dige opsigelsesvarsels længde i prøvetiden under iagtta-
gelse af, at det skulle være mindst 14 dage fra arbejds-
giverens side.
arbejdsmarkedets parter har accepteret denne retsstilling
siden 1964, hvilket må indebære, at hk ikke nu kan ændre
standpunkt, idet det vil få uoverskuelige konsekvenser
med et meget stort antal ugyldige kontrakter til følge.
rettens skal udtale
                           - 13 -
indførelsen af det forlængede opsigelsesvarsel fra ar-
bejdsgivers side i 1964 var begrundet i rimelighedshensyn
over for funktionæren, og der skete ingen ændringer i øv-
rigt – bortset fra redaktionelle – i opsigelsesvarslerne.
ved indførelsen af de varierende varsler var udgangspunk-
tet, at tidligere tiders paritet indenfor de første seks
måneder skulle bevares. der er ikke i forarbejderne til
lovændringen i 1964 holdepunkter for, at man ved formule-
ringen af funktionærlovens § 2, stk. 5, (ændringsforsla-
gets § 2, stk. 1) tilsigtede en ændring af den hidtidige
paritet mellem funktionærens og arbejdsgiverens opsigel-
sesvarsel i prøvetiden. da bestemmelsen i § 2, stk. 6 om
gensidig forlængelse af opsigelsesvarslet efter sin pla-
cering synes at relatere sig til opsigelse uden for prø-
vetiden, findes det ikke at kunne antages – når henses
til pariteten i øvrigt indenfor de første seks måneder -,
at parterne skulle være afskåret fra at indgå en aftale
om et gensidigt opsigelsesvarsel på 14 dage i prøvetiden.
der er således ikke grundlag for efter funktionærlovens §
21, jf. § 2, stk. 6, at tilsidesætte ansættelseskontrak-
ten mellem denne sags parter, for så vidt angår det af-
talte 14 dages gensidige opsigelsesvarsel i prøvetiden.
efter bevisførelsen findes sagsøgte ikke alene ved sin og
flemming olsens forklaring at have godtgjort, at han un-
der telefonsamtalen med ole petersen den 30. maj 2001
tilbød at arbejde hos sagsøger i yderligere 14 dage.
der findes heller ikke i øvrigt at foreligge særlige om-
stændigheder, jf. funktionærlovens § 4 in fine, hvorfor
der gives sagsøger medhold i den nedlagte påstand.
                   thi kendes for ret:
                               - 14 -
sagsøgte, ff, betaler inden 14 dage til sagsøger, foto-
ole a/s, 8.000 kr. med procesrente fra den 29. august
2001 samt sagens omkostninger med 7.500 kr.
aase weiler madsen        mette christensen       povl wentzel
                               (sign.)
                            ___ ___ ___
                 udskriftens rigtighed bekræftes
                 p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                              højesterets dom
                      afsagt mandag den 12. september 2011
sag 100/2010
(1. afdeling)
novo nordisk a/s
og
novozymes a/s
(advokat svend erik holm for begge)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 16. februar 2010.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, asbjørn jensen, marianne højgaard
pedersen, jens peter christensen og hanne schmidt.
påstande
appellanterne, novo nordisk a/s og novozymes a/s, har gentaget deres påstande.
indstævnte, skatteministeriet, har over for begge selskaber påstået stadfæstelse og har over
for novo nordisk gentaget sin subsidiære og mest subsidiære påstand.
anbringender
novo nordisk og novozymes har om adgangen til fradrag efter statsskattelovens § 6, stk. 1,
litra a, særligt anført, at hverken ordlyden af bestemmelsen eller dens forarbejder tilsiger den
restriktive fortolkning af bestemmelsen, som landsretten har lagt til grund. lovbestemmelsen
er således ikke i sig selv til hinder for at give novo nordisk og novozymes medhold. når der
ses bort fra handelsomkostninger, som skal tillægges en anskaffelsessum eller fratrækkes en
                                               - 2 -
salgssum, kan der alene nægtes fradrag for udgifter afholdt som led i den indkomstskabende
aktivitet, hvis udgifternes afholdelse har udkrystalliseret sig i et aktiv, der ikke forbruges, så-
ledes at udgiften alene er udtryk for en omplacering af formuen, eller hvis udgifterne retter sig
mod opnåelse af skattefri indtægter.
novo nordisk og novozymes udgifter til rådgivere mv. og til opretholdelse af børsnoteringen
af enzymvirksomheden er afholdt med henblik på, at de to selskaber skal opnå skattepligtig
indkomst. udgifterne er endvidere forbrugt i forbindelse med deres afholdelse. bortset fra de
41.464.474 kr., som novo nordisk har henført til aktiesalget, er samtlige rådgiveromkostnin-
ger mv. dermed omfattet af fradragsretten efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. udgifterne
i sagen udgør heller ikke så store beløb set i forhold til størrelsen af de to virksomheder, at de
ikke kan fratrækkes i året, hvor de er afholdt. anerkendelse af fradrag for udgifterne som en
driftsomkostning vil i øvrigt være i overensstemmelse med praksis vedrørende fradrag for
udgifter til rationalisering.
novozymes har vedrørende tilskudsbeskatning gjort gældende, at der ikke er grundlag herfor
– og som det mindre i det mere, at novozymes indkomst i det mindste skal nedsættes med
2.318.568 kr. stadfæstelse af landsrettens dom på dette punkt vil være udtryk for tilsidesæt-
telse af forvaltningens skøn, således som det er udøvet af landsskatteretten. der vil i givet
fald også ske en tilsidesættelse af den skønnede fordeling af udgifterne foretaget af skatte-
myndighederne i første instans, uden at skatteministeriet har dokumenteret et grundlag for en
sådan tredje skønsmæssig fordeling af udgifterne til børsnotering.
skatteministeriet har om muligheden for fradrag efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a,
fremhævet, at der er tale om helt sædvanlige, ikke fradragsberettigede udgifter til juridisk sel-
skabsorganisering – samt for novo nordisks vedkommende afhændelse af en virksomhed og
for novozymes vedkommende etablering af en virksomhed. der er ikke grundlag for at fra-
trække udgifterne som rationaliseringsudgifter, allerede fordi hovedformålet med spaltningen
ikke var rationalisering.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår udgifter til advokater og revisorer, investeringsbanker, prospektskrivning, ejen-
domsopmåling mv. afholdt med henblik på gennemførelse af en udskillelse af novo nordisk
                                               - 3 -
a/s’ enzymvirksomhed i et selvstændigt selskab, novozymes a/s, og dettes børsnotering
samt hermed forbundet aktiesalg. der er således ikke tale om udgifter vedrørende driften, her-
under dennes rationalisering, men udgifter vedrørende en ændring af selskabsstruktur, børs-
notering og aktiesalg. højesteret tiltræder derfor, at udgifterne ikke er fradragsberettigede
efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a.
efter den dagældende § 8 j i ligningsloven havde en skatteyder fradrag for ”udgifter til advo-
kat og revisor, der er afholdt i forbindelse med etablering af en erhvervsvirksomhed eller ud-
videlse af en bestående erhvervsvirksomhed”. der er i forbindelse med spaltningen mv. af-
holdt udgifter til advokat og revisor på 49.734.904 kr. udgifterne er af selskaberne fordelt
med 75 % til novo nordisk og 25 % til novozymes. novozymes har fået godkendt de
12.429.226 kr., som er henført til dette selskab, som fradrag efter § 8 j. der er således kun
tvist om novo nordisks adgang til fradrag efter § 8 j. højesteret tiltræder, at
der ikke ved spaltningen er sket en udvidelse, men en indskrænkning af novo nordisks virk-
somhed, og at der derfor ikke efter bestemmelsen er adgang til fradrag for novo nordisk.
herefter og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten, stadfæster højesteret dommen.
det bemærkes, at der ikke er fremkommet noget for højesteret, der giver anledning til en æn-
dret bedømmelse af spørgsmålet om tilskudsbeskatning af novozymes.
                                        thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal novo nordisk a/s betale 600.000 kr. til skatteministe-
riet.
i sagsomkostninger for højesteret skal novozymes a/s betale 300.000 kr. til skatteministe-
riet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.