text:
                             højesterets dom
                            afsagt fredag den 21. maj 2010
sag 339/2009
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat henrik garlik jensen, beskikket)
og
a
(advokat søren isaksen, beskikket)
mod
t
(advokat henrik garlik jensen, beskikket)
og
trygvesta forsikring a/s
(advokat jesper ravn)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i århus, 3. afdeling, den 8. januar 2009 og af ve-
stre landsrets 8. afdeling den 7. oktober 2009.
i pådømmelsen har deltaget ni dommere: per sørensen, peter blok, børge dahl, poul sø-
gaard, jytte scharling, poul dahl jensen, henrik waaben, michael rekling og hanne
schmidt.
                                                - 2 -
påstande
dommen er anket af t med påstand om formildelse, herunder at frakendelse af førerretten
sker betinget.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse af straffen og frakendelsestiden.
forurettede, a, har gentaget sin påstand om betaling af 50.000 kr. i godtgørelse efter erstat-
ningsansvarslovens § 26 a.
t og trygvesta forsikring a/s har heroverfor påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af et
mindre beløb end 50.000 kr.
anbringender
t har anført, at årsagen til uheldet var, at hun faldt i søvn, og at hun ikke bevidst har sat sig ud
over hensynet til andres sikkerhed. kørslen kan derfor ikke anses for at være sket på særlig
hensynsløs måde, og der bør ske en væsentlig nedsættelse af straffen.
vedrørende førerretten har hun anført, at denne alene bør frakendes betinget, da ulykken var
forårsaget af overtrædelsen af færdselslovens § 54, stk. 2 (føreevnekriteriet), og der således
ikke foreligger flere forhold, der hver for sig er omfattet af færdselslovens § 125, stk. 1, nr. 1-
9, jf. § 126, stk. 1, nr. 7.
anklagemyndigheden har anført, at det følger af forarbejderne til lov nr. 380 af 6. juni 2002
om ændring af bl. a. straffelovens § 241, at straffen for uagtsomt manddrab i forbindelse med
overtrædelse af færdselslovens § 54, stk. 2, som udgangspunkt er ubetinget fængsel i 10-12
måneder. da ts kørsel må karakteriseres som særlig hensynsløs, jf. straffelovens § 241 og
færdselslovens § 126, stk. 1, nr. 5, bør der udmåles en straf, der er højere end dette udgangs-
punkt.
der bør ske ubetinget frakendelse af førerretten efter færdselslovens § 126, stk. 1, nr. 5, om
særlig hensynsløs kørsel, og dette bør føre til en forlængelse af frakendelsestiden i forhold til
                                               - 3 -
landsrettens dom, hvor der alene skete frakendelse af førerretten i medfør af færdselslovens §
126, stk. 1, nr. 7. der er også grundlag for ubetinget frakendelse i medfør af § 126, stk. 1, nr.
7, om flere forhold, der hver for sig er omfattet af færdselslovens § 125, stk. 1, nr. 1-9. der
foreligger både et forhold omfattet af § 125, stk. 1, nr. 1, i forbindelse med overtrædelsen af
færdselslovens § 15, stk. 1, og et forhold omfattet af § 125, stk. 1, nr. 9, i forbindelse med
overtrædelsen af færdselslovens § 54. selv om højesteret måtte finde, at kørslen ikke kan
karakteriseres som særlig hensynsløs, bør der i en sag som den foreliggende ske en skærpelse
af den frakendelsestid på 2 år, som er fastsat af landsretten.
a har anført, at hun som forsædepassager i familiens bil på allernærmeste hold oplevede, at
hendes ægtefælle, b, afgik ved døden som følge af de skader, han påførtes ved sammenstødet
med ts bil. ts kørsel i forbindelse med ulykken må karakteriseres som særlig hensynsløs, og
hendes uagtsomhed må under alle omstændigheder karakteriseres som grov. ved ulykken
påførtes a en helt ekstraordinær psykisk og følelsesmæssig belastning, og hun har derfor krav
på godtgørelse i medfør af erstatningsansvarslovens § 26 a.
trygvesta forsikring a/s har som ansvarsforsikringsselskab for den bil, som t kørte i, an-
ført, at det efter erstatningsansvarslovens § 26 a, stk. 1, er en betingelse for godtgørelse, at
skaden er forvoldt ved grov uagtsomhed. a har ikke godtgjort, at bs død er forvoldt ved grov
uagtsomhed. betingelserne for godtgørelse efter erstatningsansvarslovens § 26 a, stk. 2, 1. led,
er heller ikke til stede. en eventuel godtgørelse bør ikke overstige 30.000 kr.
retsgrundlaget
straffelovens § 241
ved lov nr. 380 af 6. juni 2002 forhøjedes strafferammen i straffelovens § 241 for uagtsom
forvoldelse af en andens død under skærpende omstændigheder fra fængsel i 4 år til fængsel i
8 år.
i lovforslaget hertil hedder det i de almindelige bemærkninger (folketingstidende 2001-02 (2.
samling), tillæg a, l 118, s. 2429 og s. 2937 f.) bl.a.:
       ”1.2. hovedtræk af forslagene
       …
                                           - 4 -
som anført ovenfor er det i en række tilfælde i lovforslagets bemærkninger nærmere
angivet, hvilket forhøjet strafniveau der tilsigtes med forslaget. det skal samtidig be-
mærkes, at fastsættelse af straffen fortsat vil bero på domstolenes konkrete vurdering i
det enkelte tilfælde af samtlige sagens omstændigheder, og at de angivne strafniveauer
vil kunne fraviges i op- eller nedadgående retning, hvis der i den konkrete sag foreligger
skærpende eller formildende omstændigheder.
…
2.3.2. retspraksis
2.3.2.1. uagtsomt manddrab
af en redegørelse af 3. januar 2002 udarbejdet af rigsadvokaten om strafniveauet for
overtrædelse af straffelovens bestemmelser om uagtsomt manddrab, grov uagtsom le-
gemsbeskadigelse og forsætlig farefremkaldelse i færdselssager, der er optaget som bi-
lag 4 til lovforslaget, fremgår, at det normale strafniveau for uagtsomt manddrab ved
spirituskørsel indtil maj 1996 var fængsel i 4-6 måneder. ved en dom af 8. maj 1996
(ugeskrift for retsvæsen 1996, s. 1017) tog højesteret stilling til det generelle strafni-
veau i sager om uagtsomt manddrab i forbindelse med førstegangstilfælde af spiritus-
kørsel. med denne dom blev normalstrafniveauet forhøjet til fængsel i 6-8 måneder.
normalstrafniveauet omfatter tilfælde, hvor gerningsmanden ikke tidligere har gjort sig
skyldig i spirituskørsel, og hvor der ikke foreligger skærpende omstændigheder, således
som det eksempelvis vil være tilfældet, hvis kørslen i sig selv er foregået på særlig hen-
synsløs måde.
hvis der foreligger skærpende omstændigheder, herunder hvis gerningsmanden tidligere
er straffet for spirituskørsel, og/eller kørslen i sig selv er foregået på særlig hensynsløs
måde, vil straffen blive udmålt i niveauet omkring 1 års fængsel. i særligt grove tilfælde
kan der desuden blive tale om at udmåle en væsentlig højere straf. i rigsadvokatens re-
degørelse er nævnt et tilfælde, hvor der blev udmålt en straf på fængsel i 2 år og 6 må-
neder.
den skærpelse af straffen for uagtsomt manddrab i forbindelse med spirituskørsel, der
er sket i nyere retspraksis, synes også at have fået betydning for strafudmålingen ved til-
svarende forhold i forbindelse med overtrædelse af færdselslovens § 54, stk. 1. efter
denne bestemmelse må et motordrevet køretøj ikke føres af nogen, som på grund af
mangel på søvn, påvirkning af opstemmende eller bedøvende midler eller af lignende
årsager er ude af stand til at føre køretøjet på betryggende måde.
rigsadvokaten har i sin redegørelse af 3. januar 2001 også foretaget en gennemgang af
en række domme om uagtsomt manddrab begået uden spirituskørsel. rigsadvokaten an-
fører på den baggrund, at gennemgangen synes at vise, at uagtsomt manddrab uden spi-
rituskørsel straffes med bøde, hvis kørslen ikke kan karakteriseres som særlig hensyns-
løs. der er dog eksempler på anvendelse af frihedsstraf i sådanne sager. hvis kørslen i
sig selv kan karakteriseres som særlig hensynsløs, vil der ifølge rigsadvokaten blive
udmålt en væsentligt højere straf formentlig i niveauet omkring 3-4 måneders fængsel.
…
2.3.3. justitsministeriets overvejelser
hensynsløs og farlig adfærd i trafikken medfører ofte meningsløse dødsfald og meget
alvorlige skader. når et menneske bliver dræbt eller kommer alvorligt til skade i trafik-
ken, er det en menneskelig tragedie for både ofret og dennes pårørende.
                                               - 5 -
      det nuværende strafniveau i sager om uagtsomt manddrab, uagtsom legemsbeskadi-
      gelse og forsætlig fareforvoldelse, der sker i forbindelse med samtidig overtrædelse af
      færdselsloven, afspejler efter justitsministeriets opfattelse ikke i tilstrækkelig grad den
      krænkelse af ofret, der finder sted. samfundets klare afstandtagen fra denne form for
      kriminalitet bør derfor i højere grad komme til udtryk i straffelovens strafferammer.
      på den baggrund foreslår justitsministeriet, at strafmaksimum i straffelovens § 241, §
      249 og § 252 sættes op fra de nuværende 4 år til 8 års fængsel.
      med forslaget forudsættes det, at der i retspraksis sker en forhøjelse af strafudmålings-
      niveauet i sager om uagtsomt manddrab ved spirituskørsel (her i bemærkningerne an-
      vendt som samlebetegnelse for både spiritus- og promillekørsel), således at straffen for
      uagtsomt manddrab ved spirituskørsel i normaltilfældene forhøjes fra fængsel i 6-8 må-
      neder til fængsel i 10-12 måneder.
      der kan være skærpende omstændigheder, som gør, at forholdet skal bedømmes stren-
      gere end normalniveauet. en skærpende omstændighed kan f.eks. være, at gernings-
      manden tidligere er straffet for spirituskørsel.
      det vil også være en skærpende omstændighed, hvis kørslen i sig selv er foregået på
      særlig hensynsløs måde. som det fremgår af pkt. 2.3.2.1., vil straffen i sådanne tilfælde
      blive udmålt i niveauet omkring 1 års fængsel. det forudsættes, at der i sager, hvor der
      er tale om uagtsomt manddrab i forbindelse med spirituskørsel, og hvor kørslen i sig
      selv er foregået på en særlig hensynsløs måde, fremover fastsættes en straf, der er mar-
      kant højere end de ovenfor angivne 10-12 måneder.
      endvidere forudsættes det, at straffen for uagtsomt manddrab uden spirituskørsel for-
      højes fra det nuværende strafniveau på 3-4 måneders fængsel til 6-8 måneders fængsel i
      tilfælde, hvor kørslen i sig selv har karakter af at være særlig hensynsløs.
      lovforslaget tilsigter endvidere som udgangspunkt en tilsvarende forholdsmæssig for-
      højelse i sager om uagtsom betydelig legemsbeskadigelse (straffelovens § 249) og for-
      sætlig fareforvoldelse (straffelovens § 252), der sker i forbindelse med spirituskørsel,
      overtrædelse af færdselslovens § 54, stk. 1, eller særlig hensynsløs kørsel. eksempelvis
      forudsættes det, at der i sager om betydelig legemsbeskadigelse ved spirituskørsel, som
      i dag straffes med 1-3 måneders fængsel, efter lovændringen skal straffes med omkring
      2-5 måneders fængsel.
      ud over de ovenfor nævnte forhøjelser tilsigter forslaget ikke nogen forhøjelser af straf-
      udmålingsniveauet i sager om overtrædelse af straffelovens § 241, § 249 og § 252.”
i de specielle bemærkninger til forslaget om ændring af § 241 hedder det bl.a. (s. 2955 f.):
      ”det foreslås at forhøje strafferammen i straffelovens § 241 om uagtsomt manddrab fra
      de nuværende 4 år til fængsel indtil 8 år. forslaget skal ses i sammenhæng med forsla-
      get om tilsvarende forhøjelser af strafferammerne i straffelovens § 249 om uagtsom
      betydelig legemsbeskadigelse og § 252 om forsætlig fareforvoldelse.
                                               - 6 -
      formålet med den foreslåede forhøjelse af strafferammerne er at skærpe straffen for
      uagtsomt manddrab, uagtsom betydelig legemsbeskadigelse og forsætlig fareforvol-
      delse, der sker i forbindelse med spirituskørsel eller særlig hensynsløs kørsel.
      det forudsættes således, at straffen for uagtsomt manddrab ved spirituskørsel (her i be-
      mærkningerne anvendt som samlet betegnelse for spiritus- og promillekørsel), der i
      normaltilfældene i dag af domstolene straffes med 6-8 måneders fængsel, i retspraksis
      forhøjes til fængsel i 10-12 måneders fængsel. det er hensigten, at forhøjelsen også skal
      slå igennem i sager om uagtsomt manddrab i forbindelse med overtrædelse af færdsels-
      lovens § 54, stk. 1.
      der kan være skærpende omstændigheder, som gør, at forholdet skal bedømmes stren-
      gere end normalniveauet. en skærpende omstændighed kan f.eks. være, at gernings-
      manden tidligere er straffet for spirituskørsel.
      det vil også være en skærpende omstændighed, hvis kørslen i sig selv er foregået på
      særlig hensynsløs måde. som det fremgår af pkt. 2.3.2.1. i de almindelige bemærknin-
      ger, vil straffen i sådanne tilfælde, hvor der er tale om uagtsomt manddrab i forbindelse
      med spirituskørsel, og hvor kørslen i sig selv er foregået på en særlig hensynsløs måde, i
      dag blive udmålt i niveauet omkring 1 års fængsel. det forudsættes, at der i sager af
      denne karakter fremover fastsættes en straf, der er markant højere end de ovenfor an-
      givne 10-12 måneder.
      endvidere forudsættes det, at straffen for uagtsomt manddrab uden spirituskørsel for-
      højes fra det nuværende strafniveau på 3-4 måneders fængsel til 6-8 måneders fængsel,
      hvor kørslen i sig selv har karakter af at være særlig hensynsløs.”
færdselslovens § 54
den gældende færdselslov stammer fra 1976. som bilag 15 til retsudvalgets betænkning af
6. juni 1975 over forslaget til færdselslov i folketingsåret 1974-75 er optaget en udtalelse af
7. maj 1975 fra rigsadvokaten til justitsministeriet. i udtalelsen hedder det bl.a. (folketingsti-
dende 1974-75 (1. samling), tillæg b, l 117, sp. 1071-72):
      ”2. de tilstande, der beskrives i forslagets § 52 (træthedstilstande m.v.) kan som anført i
      de indhentede erklæringer rumme samme risiko for færdselssikkerheden som påvirket-
      hed af spiritus. de repræsenterer imidlertid i modsætning til spirituspåvirkethed en
      række forskelligartede tilstande både i henseende til den fare de repræsenterer, og den
      måde de er opstået på, således at de af denne grund ikke kan sidestilles med spirituspå-
      virkning.”
ved lov nr. 524 af 6. juni 2007 om ændring af færdselsloven (alkoholkoncentration i udån-
dingsluft, nulgrænse for euforiserende stoffer mv.) skærpedes sanktionerne for kørsel under
påvirkning af andet end alkohol, således at de blev tilnærmet sanktionerne for spirituskørsel.
lovforslaget byggede på betænkning nr. 1486/2007 om alkohol i udåndingsluft og en
nulgrænse for euforiserende stoffer mv. i denne betænkning hedder det på side 116 under pkt.
                                                - 7 -
6.7.1.2. om overtrædelse af færdselslovens § 54, stk. 1 (som svarer til det gældende stk. 2)
bl.a.:
       ”den gældende bestemmelse i færdselslovens § 54, stk. 1, omfatter kørsel i tilstande,
       der skyldes en række forskellige årsager, herunder sygdom, træthed samt påvirkning af
       opstemmende eller bedøvende midler. det er derfor ikke muligt at gennemføre ret-
       ningslinjer om strafudmålingen for overtrædelse af færdselslovens § 54, stk. 1, der hvi-
       ler på føreevnekriteriet, på samme måde som ved spirituskørsel efter færdselslovens §
       53, stk. 1, hvor strafudmålingen i førstegangstilfælde er afhængig af alkoholpromillens
       størrelse. en tilnærmelse af strafniveauet for spirituskørsel efter færdselslovens § 53,
       stk. 1, og overtrædelse af færdselslovens § 54, stk. 1, forudsætter, at der opstilles regler,
       der tilstræber at differentiere strafudmålingen efter grovheden af overtrædelserne.”
højesterets begrundelse og resultat
straffen
på ulykkestidspunktet befandt t sig på grund af mangel på søvn i en sådan tilstand, at hun var
ude af stand til at føre bilen på fuldt betryggende måde. ulykken indtraf ved, at hun faldt i
søvn og mistede kontrollen over bilen, som kørte over i den modsatte kørebanehalvdel og her
stødte sammen med den modkørende bil og yderligere en bil. der er ikke oplysninger om, at
hendes kørsel på et tidligere tidspunkt havde været påvirket af søvnmangel, og der er heller
ikke oplysninger om, at hun inden ulykken havde mærket søvnen presse sig på.
højesteret tiltræder, at ts kørsel ikke kan anses for en sådan bevidst tilsidesættelse af hensy-
net til andres sikkerhed, at den kan karakteriseres som særlig hensynsløs.
i forarbejderne til lov nr. 380 af 6. juni 2002 om ændring af bl. a. straffelovens § 241 om
uagtsomt manddrab er det anført, at normalstraffen i sager om uagtsomt manddrab ved spiri-
tuskørsel skal være fængsel i 10-12 måneder. anklagemyndigheden har gjort gældende, at
bemærkningerne i forarbejderne om straffen ved overtrædelse af straffelovens § 241 i forbin-
delse med overtrædelse af færdselslovens § 54, stk. 2, skal forstås således, at normalstraffen
generelt også skal være fængsel i 10-12 måneder i disse tilfælde. færdselslovens § 54, stk. 2,
omfatter imidlertid tilfældegrupper af meget forskellig karakter, hvoraf nogle, men ikke alle,
kan sidestilles med spirituskørsel, og forarbejderne udelukker efter højesterets opfattelse
ikke, at der tages hensyn hertil ved straffastsættelsen.
det foreliggende tilfælde af overtrædelse af færdselslovens § 54, stk. 2, kan ikke sidestilles
med spirituskørsel, og højesteret finder, at straffen for overtrædelse af straffelovens § 241
                                               - 8 -
mv. passende kan fastsættes til fængsel i 4 måneder. der er ikke grundlag for at gøre straffen
betinget.
frakendelse af førerretten
højesteret tiltræder, at t ved sin kørsel har gjort sig skyldig i flere forhold, der hver for sig er
omfattet af færdselslovens § 125, stk. 1, nr. 1-9, nærmere bestemt nr. 1 og nr. 9, og at hun
derfor i medfør af færdselslovens § 126, stk. 1, nr. 7, skal frakendes førerretten ubetinget.
højesteret finder frakendelsestiden på 2 år passende bestemt.
godtgørelse
t er fundet skyldig i uagtsomt manddrab, jf. straffelovens § 241, i forbindelse med overtræ-
delse af færdselslovens § 54, stk. 2, og hun idømmes en ikke ubetydelig fængselsstraf herfor.
højesteret finder, at hun på denne baggrund må anses at have forvoldt bs død ved grov uagt-
somhed i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i erstatningsansvarslovens § 26 a.
a befandt sig i den bil, som blev påkørt af bilen ført af t, og hun overværede sin ægtefælles
død. højesteret finder, at hun under disse omstændigheder blev påført en sådan særlig følel-
sesmæssig belastning, at det i medfør af § 26 a bør pålægges t (trygvesta forsikring a/s) at
betale en godtgørelse til hende. godtgørelsen findes passende at kunne fastsættes til 50.000
kr.
                                     thi kendes for ret:
t straffes med fængsel i 4 måneder.
retten til at føre motordrevet køretøj, hvortil der kræves kørekort, frakendes t i 2 år regnet
fra højesterets dom.
trygvesta forsikring a/s skal til a inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse be-
tale 50.000 kr. med procesrente fra den 8. januar 2009.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.
                                                - 9 -
i forholdet mellem trygvesta forsikring a/s og a skal ingen af parterne betale sagsomkost-
ninger til den anden part eller til statskassen.
landsrettens afgørelser om sagsomkostninger for byret og landsret stadfæstes.


text:
mc
                                      udskrift
                                           af
                      sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
den 12. juli 2007 blev af retten i sagen
h-9-06
uab aviakuras
(advokat kim håkonsson)
mod
gateways aps
(advokat henrik lindahl)
afsagt sålydende
                                         d o m:
indledning og påstande
denne sag vedrører i det væsentlige spørgsmålet, om den mellem air lithuania og
gateways indgåede aftale om salg af billetter er omfattet af handelsagentloven, og i
givet fald om gateways dermed harkrav på godtgørelse efter handelsagentlovens §
25, dels ved at tyskland og norge udgik af aftalen, dels i forbindelse med
opsigelsen af aftalen for danmark og sverige. uab aviakurs har fået til
                                            - 2 -
transporteret en del af air lithuanias krav, i hvilket krav gateways gør krav på
modregning af godtgørelseskravet.
uab aviakuras har nedlagt påstand om betaling af 99.906,73 euro og 606.310,10 kr.
såfremt dansk ret måtte finde anvendelse ved bedømmelse af tvisten, påstås uab
aviakuras’ krav forrentet fra sagens anlæg den 31. januar 2006.
gateways aps har nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært betaling af et mindre
beløb.
der er enighed om opgørelsen af uab aviakuras’ krav. kravet består af
tilgodehavende for salg af billetter i tyskland i november og december 2003 i alt
5.778,88 euro og for salg af billetter i danmark i alt 90.617,85 euro, hvortil kommer
renter på 3.510 euro, samt et beløb på 606.310,10 kr., som gateways har modregnet i
perioden marts – juli 2004 i air lithuanias krav på betaling for solgte billetter samt
modregning af en faktura af 1. marts 2005 for provision af salg efter ophør af iata-
aftalen.
rentekravet er beregnet efter art. 16 i agentaftalen af juli 2003 med 0,02 % pr. dag fra
forfaldsdagen, dog således at der alene er beregnet rente for et halvt år forud for
sagsanlæg, jf. art. 1.125, part 5 i civil code of the republic of lithuania.
sagsfremstilling
parterne
uab aviakuras (uab) er et lituaisk selskab, der bl.a. beskæftiger sig med
lufttransport, salg af brændstof og supportaktiviteter for rejsebureauer. uab
erhvervede den 13. december 2005 det krav, der er indtalt under sagen, fra air
lithuanias konkursbo. air lithuania (al) var litauens nationale luftfartsselskab.
gateways er agent for en række udenlandske flyselskaber og var al’s agent i
danmark. gateways forestod udstedelse af billetter og havde underagenter i flere
                                           - 3 -
lande, herunder i tyskland, hvor r&c, airline industry gmbh (aic) i køln, var
gateways’ underagent. joseph (josh) wald er direktør i gateways.
aftalegrundlaget
den 24. august 1994 indgik gateways og al en aftale med virkning fra 1. august s.a.
om, at gateways skulle repræsentere al i danmark, norge og island. gateways var
ansvarlig for markedsføring og salg af al’s produkter og kunne udnævne
underagenter i området. gateways modtog provision af salget i området og afholdt
selv alle rejse- og administrationsudgifter. aftalen kunne opsiges af begge parter
med 120 dages varsel. aftalen var undergivet litauisk ret.
den 5. juli 1995 fremsendte al et tillæg til aftale, hvorefter gateways fik ret til
billetudstedelse til en række ruter, som al havde bilaterale aftaler med. samtidig
blev kommissionen forhøjet. tillægget omfattede også sverige.
den 24 marts 1996 indgik gateways og al en tillægsaftale, hvorefter gateways
tillige blev agent i sverige og tyskland.
den 1. april 1996 indgik gateways aftale med aic, hvorefter aic skulle
repræsentere al i tyskland og have status af g.s.a. (general service agent) for al
i tyskland. aic skulle i henhold til pkt. 4. i aftalen rapportere vedrørende alle
spørgsmål om priser, regler, billetlager og betalinger til gateways. i henhold til pkt.
5 i aftalen skulle aic have et dedikeret billetlager til flyrejser med al og være
ansvarlig for disse billetter på alle måder overfor gateways. endelig skulle aic i
henhold til pkt. 6 udfærdige en salgsrapport vedrørende billetsalget hver måned for
alle udstedte billetter til flyrejser med al, som skulle sendes til gateways, og
betaling for udstedte billetter skulle i den forbindelse være gateways i hænde den
følgende måned. aic ville modtage en nærmere fastsat kommission af salget.
aftalen kunne opsiges med et varsel på 180 dage. aftalen indeholdt ingen
bestemmelse om lovvalg, men det er ubestridt, at tysk ret finder anvendelse på
aftalen.
                                          - 4 -
aic, der havde kontor i køln, etablerede i forbindelse med indgåelse af agentaftalen
et kontor i hamborg.
gateways og al indgik den 1. marts 1998 en ny agentaftale vedrørende danmark,
sverige, norge og tyskland, der erstattede alle tidligere aftaler. gateways fik en
eksklusiv ret til at repræsentere al i danmark, tyskland, norge og sverige.
gateways havde fortsat ret til at udnævne underagenter, og gateways var ansvarlig
overfor al for underagentens handlinger og undladelser på samme måde som
gateways selv. betaling for solgte billetter skulle ske senest den 15. i den følgende
måned for salg både i danmark og tyskland. betaling mere end 5 dage efter
forfaldstid medførte misligholdelse, hvilket gav al ret til at opsige eller suspendere
aftalen. morarente for forsinket betaling var aftalt til 0,2 % pr. dag. aftalen var
undergivet litauisk ret, og tvister skulle afgøres ved voldgift i vilnius. aftalen
kunne opsiges med et varsel på 180 dage.
i 2003 ønskede al at ændre systemet med underagenter, idet man ville have direkte
repræsentation i tyskland og norge, og opsagde agentaftalen med gateways.
i tyskland indledte al direkte forhandlinger med aic om en agentaftale.
commercial manager hos al, ruta matijodaityte, rykkede den 2. juni 2003 direktør
i aic, andreas diedrich, for hans forslag til aftale. andreas diedrich sendte en e-
mail med sine kommentarer til aftaleudkastet fra al til josh wald. andreas
diedrich gav udtryk for, at udkastet var meget ensidigt til fordel for al, og
anmodede om josh walds kommentarer, inden han svarede al.
en ny general sales and service agreement mellem gateways og al blev indgået
den 15. juli 2003. den nye aftale gav gateways eneret til at repræsentere al i
danmark og sverige. i henhold til art. 9 havde gateways ret til at udnævne
underagenter, og gateways var ansvarlig over for al for alle handlinger og
undladelser fra agentens side, som hvis de var udført af gateways selv. det var
således gateways ansvar at indkræve beløb fra underagenten og afregne til al. i
henhold til art. 12 var der modregningsadgang for gateways for de beløb, som al
måtte skylde gateways. betaling af al’s endelige tilgodehavende for solgte billetter
                                          - 5 -
skulle ske senest den 15. i den følgende måned. i henhold til art. 14 i aftalen forelå
der misligholdelse, såfremt der ikke skete betaling senest 5 dage efter forfaldstid.
bestemmelserne om morarente, lovvalg og værneting var uændrede.
den 25. juli indgik al og gateways med international air transport association
(iata) aftale om gateways salg af billetter på vegne al mod provision.
i tyskland fortsatte aic som underagent med at betjene al, og gateways
fungerede fortsat som agent. den 29. august 2003 indgik al og gateways en aftale
om, at aftalen af 15. juli 2003 skulle være gældende for tyskland for september 2003.
andreas diedrich spurgte i e-mail af 26. august 2003 josh wald om en forklaring på
al’s handlemåde i relation til en ny aftale. josh wald svarede, at han havde forstået
på ruta matijodaityte, at al ventede på et udspil fra andreas diedrich, men at
naglis vysniauskas, der var direktør i al, var utilfreds og ønskede at finde
alternativer. josh wald mente dog, at der ikke var noget alternativ til aic, og at
andreas diedrich blot skulle sende sit forslag, hvorefter alt ville komme i orden.
al indgik imidlertid en agentaftale med et andet tysk selskab, aviareps airline
management group ag (aviareps), münchen. aftalen, der dateret den 15.
september 2003, er stort set identisk med den, der blev indgået med gateways. af
den kopi, der er fremlagt, fremgår, at den er sendt pr. fax den 26. september 2003 fra
al. der er uvist, hvornår aftalen er underskrevet.
den 24. september 2003 meddelte al til aic med kopi til josh wald og antonet van
bommel hos aic i hamborg, at man havde indgået agentaftale med et andet
selskab i tyskland.
samme dag sendte josh wald et memo om tyskland til naglis vysniauskas, hvori
han anførte, at han under de givne omstændigheder ikke ville være ansvarlig for
beløb, der måtte skyldes for det tyske salg i september, samt salgsrapporter fra
tyskland, idet han havde accepteret ændringerne af sin egen aftale i forventning
om, at der ville blive indgået aftaler med de hidtidige repræsentanter i norge og
                                           - 6 -
tyskland. at aic var blevet opsagt med en uges varsel, var fuldstændig
uacceptabelt. han forventede derfor, at der ville blive problemer med aic.
endvidere anførtes, at aic stadig havde en stor beholdning af billetter, samt at
salget i tyskland i september ikke ville blive medtaget i gateways’ rapport..
den 29. september 2003 meddelte andreas diedrich til josh wald, at aic havde en
gyldig og uopsagt kontrakt med gateways, hvorfor aic ville holde gateways
ansvarlig for deres tab, samt at aic ville fortsætte med at sælge billetter.
gateways’ advokat meddelte i brev af 10. oktober 2003 til al, at man mente, at al
måtte skadesløsholde gateways for ethvert krav, som aic ville få mod gateways på
grund af al’s beslutning om at indgå aftale med aviareps. al’s advokat svarede, at
det var blevet aftalt mellem al og gateways, at der skulle indgås separate aftaler
for tyskland og norge, samt at al ikke var bekendt med betingelserne i aftalen
mellem gateways og aic, og at gateways bar det fulde ansvar for, at aftalen
mellem gateways og aic ikke var opsagt.
al modtog ingen salgsrapport fra tyskland for september, hvilket meddeltes
gateways i brev af 28. november 2003. i brevet opgjorde al sit krav for salg i
tyskland i september og oktober til 110.675,16 eur. da al ikke havde modtaget et
forslag fra gateways til betaling, foreslog al, at 3 % kommission blev anvendt til
betaling af gælden hidrørende fra salget i tyskland.
aic anlagde sag i tyskland mod gateways med krav om betaling for uretmæssig
opsigelse og krav om godtgørelse efter den tyske handelsagentlov. ved e-mail af 7.
december 2003 orienterede gateways al om, at man havde antaget en tysk advokat
til at føre sagen og afviste at betale noget beløb til al, som skyldtes manglende
indbetaling fra aic. samtidig påberåbte gateways sig godtgørelse efter eu-reglerne
for agentforhold for formindsket territorium.
al og gateways fortsatte samarbejdet. ved e-mail af 29. april 2003 gjorde gateways
på ny gældende, at al var indtrådt i ethvert ansvar, som gateways måtte få overfor
aic som følge af, at aic ikke længere var underagent for gateways.
                                           - 7 -
ved gateways salgsrapporter for marts, maj og juni 2004 fratrak gateways sine
advokatomkostninger vedrørende retssagen i tyskland samt 200.000 kr. som
kompensation for formindsket territorium.
sagen mellem gateways og aic blev forligt i juni 2004 ved, at gateways betalte
60.000 eur i kompensation for ukorrekt opsigelse. beløbet blev betalt ved
modregning i gateways tilgodehavende hos aic, således at al betalte 61.089,38
eur, hvoraf 2.000 eur er renter.
i brev af 30. juni 2004 meddelte al, at gateways’ modregning var i strid med
parternes aftale og rykkede for betaling af 119.414,41 eur for salget i tyskland i
september 2003. i fax af 7. juli 2004 fastholdt josh wald, at al skulle bære
omkostningerne ved retssagen i tyskland og afviste at være ansvarlig for beløbet
vedrørende salget i tyskland. samtidigt meddelte han, at gateways havde et krav
på godtgørelse på 756.754 kr. mod al, hvilket krav ville blive modregnet i
afregninger til al. al afviste i brev af 12. juli 2004 gateways’ krav på godtgørelse
for ændring af kontrakten i juli 2003, samt at der kunne ske modregning i de
månedlige afregninger.
ved salgsrapporten i juli 2004 trak gateways yderligere 200.000 kr. fra det beløb, der
skyldtes al.
den 23. august 2004 meddelte al til josh wald, at gateways havde misligholdt
agentaftalen på flere punkter og ophævede den per 1. september 2004. samtidig
anmodede al om salgsrapporter, returnering af beholdningen af billetter og
betaling af restgælden på 125.154,79 eur for tyskland
på et møde den 4. september 2003 mellem josh wald og naglis vysniauskas oplyste
josh wald, at gateways havde besluttet at indgå forlig med aic, og at man ville
fratrække omkostninger til advokat ved retssagen i al’s tilgodehavende. i brev af
10. september krævede al det beløb, som aic havde indbetalt til gateways, betalt,
samt udbad sig en forklaring på gateways krav om godtgørelse.
                                         - 8 -
den 12. september fremsendte gateways til al dokumenter vedrørende retssagen i
tyskland samt en redegørelse og opgørelse af gateways’ godtgørelseskrav på
919.879 kr., der er opgjort som gennemsnittet af den årlige fortjeneste i årene 1999 -
2003.
i brev af 23. september 2003 meddelte al på ny, at gateways havde misligholdt
aftalen og anmodede om betaling af 119.413,07 eur og 604.875,30 kr. inden den 21.
oktober 2003, samt at såfremt betaling ikke skete rettidig, ville agentaftalen blive
ophævet med øjeblikkelig virkning.
iata-aftalen blev opsagt den 27. september 2004 med virkning fra 1. januar 2004.
 forklaringer
joseph wald har forklaret, at han er ejer af og direktør i gateways. han begyndte i
rejsebranchen i 1978, og gateways blev stiftet i 1991. gateways repræsenterede al
og hjalp med at etablere blandt andet ruterne til københavn, frankfurt og
amsterdam. gateways’ opgaver som repræsentant bestod i betaling af fx brændstof
og salg af billetter. af skattemæssige årsager var det mest praktisk for al, at
brændstof blev betalt lokalt. på daværende tidspunkt var der officielle priser på
billetter, som alle bureauer kunne sælge. derudover fandtes der nettoprisbilletter,
som kun kunne sælges af gateways. andre luftfartsselskaber kunne udstede deres
egne billetter på al’s ruter. de fik provision både af de billetter, som de selv solgte,
og de billetter, deres underagenter solgte, men gateways afholdt også omkostninger
ved markedsføring, besøg hos agenter, deltagelse i messer, bearbejdning af
markedet og havde en del administrative opgaver, såsom behandling af klager over
bagage, mangelfuld service o. lign.
han fik til opgave at finde salgsmuligheder i de lande, hvortil al åbnede nye ruter.
underagenten skulle selv betale egne omkostninger til kontorholdsudgifter. i 1996
blev aic underagent. han kendte direktøren andreas diederich i forvejen. der var
indtil flere fuldtidsbeskæftigede på hvert af aics kontorer. med hensyn til de fleste
                                           - 9 -
daglige opgaver som fx håndtering af forsinkelser blev det klaret direkte mellem
aic og al. omsætningen i tyskland var gennem alle årene stigende.
ruterne gik fra kaunas via palanga til kristiansstad, billund, oslo og hamburg.
senere blev kristiansstad ændret til malmø. der var faste afgangstider og dage. fra
hamborg var der en del turisttrafik. de fik blanke billetter fra al, som de selv
kunne printe på deres kontor. deres underagenter fik billetter direkte fra al. de fik
typisk 500 billetter ad gangen. der var tit udsolgt på ruterne. pladserne begge veje lå
i et inventory-system, hvor de og rejsebureauerne tog pladserne fra.
aftalen med al blev opsagt i foråret 2003, og gateways’ territorium blev herved
indskrænket. de aftalte i den forbindelse, at norge og tyskland skulle
repræsenteres af selvstændige underagenter. det var en løsning, som alle var
tilfredse med. det var ikke ham, der foreslog opsigelsen, men han kunne ikke
modsætte sig den.
i tyskland var der månedlange forhandlinger mellem andreas diederich og al.
det begyndte, da gateways formelt blev opsagt. baggrunden for at udskille
tyskland, selv om det gik godt, var, at når al blev medlem af iata, ville
billetsalget i lufthavnene falde, da rejsebureauerne herefter selv ville kunne udstede
billetter. der var derfor ikke plads til at dele den resterende fortjeneste med
gateways. han hjalp al med at komme med i iata mod kun at skulle betale 1.000
usd. iata-aftalen var til hans fordel, fordi han modtog en override provision
(provision for salg af billetter direkte mellem flyselskabet og rejsebureauer). der var
ikke tale om, at han skulle opsige underagenterne, da det var underforstået, at
underagenterne skulle fortsætte som selvstændige agenter. han var involveret i
meget korrespondance i forbindelse med forhandlingerne, og lige til det sidste
regnede alle med, at underagenterne skulle fortsætte.
det, al ville ændre i forhold til den gældende aftale, var override provisionen og
opsigelsesfristen, og det var aic ikke glad for. han forventede, at den gamle aftale
skulle fortsætte, men pludselig ville al også have en garanti for det samlede
billetsalg i tyskland. naglis vysniaukus, der var blevet ansat som direktør i
                                         - 10 -
1998/99, da al skulle privatiseres, besluttede enerådigt, at han ville skrive kontrakt
med anden part, selvom ruta matijosaityte, der var commercial director, havde ført
forhandlingerne. hun var ligeså overrasket over udfaldet i tyskland, som han var.
baggrunden for e-mail korrespondancen mellem ham og andreas diederich af 26.
og 28. august 2003 var, at andreas diederich havde fået et udkast til en kontrakt,
som han var utilfreds med. det var normalt, at han og andreas diederich afstemte
forhandlingerne vedrørende al. al krævede, at aic lavede en plan for forøgelse af
salget i tyskland, vel at mærke uden at øge antallet af afgange, og uden
hensyntagen til, at al fløj med udsolgte afgange. han troede på dette tidspunkt
ikke, at al ville søge en anden aftalepart. han fik fra ruta matijosaityte, som han
var fortrolig med, det indtryk, at al ikke helhjertet søgte alternative
repræsentanter, og der var da heller ikke nogen med kontor i hamborg. dette
beroligede han andreas diederich med. det var helt uventet, at al valgte en
repræsentant med kontor i münchen.
aviareps er en af gateways værste konkurrenter. aviareps repræsenterede på et
tidspunkt alle baltiske selskaber, hvilket er uhørt, da selskaberne er i konkurrence
med hinanden. aviareps indgik aftale med et bureau, der kunne udstede billetter
for dem i hamborg. salget i hamborg faldt meget, efter at aviareps overtog salget.
faxen fra al, hvori selskabet meddelte, at man ikke ville indgå en aftale med aic,
modtog han fra hamborg og ikke fra litauen. han blev ringet op af antonet von
bommel herom. han sendte et memo med fax til naglis vysniaukus den 24.
september 2003, da han forgæves havde forsøgt at ringe til ham. ruta matijosaityte
hørte om al’s afslag på at indgå aftale med aic fra vidnet. han talte med naglis
vys-niaukus nogle dage efter modtagelsen af faxen, hvor han gentog indholdet af
denne. han tror ikke, at aic har modtaget en kopi af memoet.
kontoret i hamborg havde den 23. september fået sendt 500 billetter fra air
lithuania. ruta matijosaityte tog til hamborg for at hente disse billetter, men blev
afvist fra kontoret. han meddelte aic skriftligt, at de ikke måtte sælge billetterne,
men gjorde ikke andet. al kunne have lukket for reservationssystemet, så det blev
                                         - 11 -
umuligt for aic at printe flere billetter. han indvilligede i over for al at prøve at få
pengene fra salget af billetterne fra aic. al opgjorde et krav uden, at han havde set
afregningskuponerne.
på et møde med naglis vysniaukus og ruta matijosaityte om den tyske sag
præciserede han, at al hæftede for omkostninger til advokaterne, da det var air
lithuanias sag og ikke gateways’.
det er gateways, der har skabt markedet i nordeuropa for al. det var ingen ruter i
forvejen. i dag er der flere ugentlige afgange fra billund og oslo. han har aldrig
modtaget kritik for sin indsats og har altid haft et godt forhold til al’s skiftende
direktører med undtagelse af naglis vysniaukus. der har heller ingen kritik været
af kontoret i hamborg, der gik rigtig godt.
gateways var meget aktiv i forbindelse med deltagelse i messer og opsøgende
salgsarbejde. de deltog i en messe i sverige en gang årligt og tilsvarende i herning.
messestanden i billund blev betalt af billund lufthavn, som de udstillede sammen
med, mens de selv betalte for udsmykningen af deres hjørne og
personaleomkostninger. messerne i oslo og helsinki har de besøgt, men de var ikke
udstillere. der er måske i alt 5 messer om året i skandinavien. i hamborg er der
mange messer, som kontoret i hamborg var involveret i. kundegrundlaget i
skandinavien var primært forretningsfolk og privatpersoner, mens der i var
hamborg var tale om decideret turisttrafik.
brynja birgisdottir har forklaret, at hun er salgsdirektør i gateways. hun har ikke
haft noget med tvisten med al at gøre og havde i sit arbejde ingen kontakt til al.
hendes arbejdsopgaver består blandt andet i at varetage kontakten med
rejsebureauerne og agenterne. gateways udsender blandt andet prislister to gange
om året til ca. 30 bureauer, og kontakter i øvrigt bureauerne, når der er nyheder. de
udsender også mails til svenske og norske bureauer. gateways deltog i messer i
blandt andet herning, bellacenteret og gøteborg, dog ikke som udstiller. der var
messer 3-4 gange om året. hun mener endvidere, at de annoncerede i aviser, men
hun varetog ikke denne kontakt. det var hendes indtryk, at salget frem til 2003 var
                                         - 12 -
stigende, og at interessen for litauen voksede. hun har ikke deltaget i samarbejdet
med underagenterne med undtagelse af agenten i billund. underagenterne deltog
også i markedsføringsinitiativer. gateways har repræsenteret andre
luftfartselskaber end al i samme periode.
jean-louis baroux har forklaret, at han er præsident for apg, som er et netværk af
luftfartsrepræsentanter, der dækker 60 lande og kun med deltagelse fra iata-lande.
gateways er medlem for norden og baltikum. en general sales and service agent
(gssa) skal foretage distribution af produktet, arbejde for at øge salget af billetter,
har eneret til at handle i et givent område samt er berettiget til aflønning. de
arbejder kun for ruteflylinier. de udsteder billetter, men forsøger også at få
rejsebureauerne til at udstede billetter. aftalerne mellem gssa og
luftfartsselskaberne er standardkontrakter. en gssa-repræsentant forsøger at
holde sig a jour med den nationale lovgivning, men forretningen i alle lande er
ensartet, fordi alle følger iata-reglerne.
det er et følsomt emne, om en gssa repræsentant, der bygger et marked op, har ret
til kompensation ved opsigelse af en kontrakt med et luftfartselskab. normalt er
ikke der bestemmelser om kompensation i aftalen, men der er mange eksempler på,
at national lov i henhold til eu-regler berettiger repræsentanten til kompensation.
det afhænger af de enkelte landes lovgivning. han kender ikke reglerne i holland,
baltikum eller danmark.
iata-kontrakten er en standardaftale. baggrunden for kontrakten var at give små
luftfartselskaber mulighed for at komme ind på nye markeder uden at skulle betale
en fee på minimum 10.000 usd. kontrakterne indeholder bestemmelser om
kompensation ved opsigelse.
ruta matijosaityte har forklaret, at hun er sales manager. hun var ansat i al, hvor
hun i 2003 blev commercial director. hendes overordnede var general director.
hendes arbejde bestod i salg og marketing i udlandet, herunder forholdet til
agenterne. gateways var al’s største agent.
                                           - 13 -
hun var involveret i forhandlingerne med gateways om den første kontrakt, men
ikke så meget i kontrakten fra 1998. al var et nyt selskab, der savnede viden om
markederne, hvorfor de havde behov for en stærk salgsorganisation og skulle derfor
finde et selskab i udlandet, der kunne forestå salget. hun vidste, at gateways havde
en tysk underagent, men al havde inden forpligtelser over for denne. hun kendte
ikke kontrakten mellem gateways og aic. hun deltog i forhandlingerne med
naglis vysniaukus om ny agent i tyskland og mødtes med andreas diedrich og
måske antonet van bommel. forlængelsesaftalen vedrørende tyskland med
gateways havde en fastsat udløbsdato, så der blev ikke skrevet nogen opsigelse fra
al til gateways. årsagen til omstruktureringen med agenter i de enkelte lande
skyldtes vigende salg. beslutningen om omstruktureringen blev meddelt josh wald
i foråret 2003. al var interesseret i at indgå kontrakt med den bedste underagent på
markedet. aics salg var faldende, og aic overholdt ikke salgsplanerne. aic
oplyste, at faldet skyldtes ydre forhold og ikke forhold hos aic. hun mener, at
faldet skyldtes hårdere konkurrence, men også manglende indsats fra aics side.
det var især salget i hamborg, der var problemet. al lovede aldrig, at aic ville
blev al’s nye agent. hun havde ikke kompetence til at indgå kontrakter med fx
aic. det var altid general director, der underskrev kontrakter. hun mente, at de
kendte aic, hvilket talte til aics fordel, på den anden side var resultaterne
utilfredsstillende. hun lavede et udkast til aftale, som andreas diedrich ikke var
begejstret for, men hun regnede med, at de ville nå til enighed. hun drøftede aldrig
med gateways, hvordan al skulle forholde sig overfor aic. hun kan ikke huske, at
hun skulle have sagt, at det var en ren formalitet, at al ville indgå ny aftale med
aic. da hun kom tilbage fra ferie, var beslutningen om at skrive kontrakt med
andet selskab taget.
andreas diederich har forklaret, at han er ejer af og direktør i selskabet aic, der
beskæftiger sig med salg og formidling af flybilletter til privatpersoner,
rejsebureauer og flyselskaber. i 1996 indgik selskabet en aftale med gateways om at
være underagent for gateways for salget af billetter for al. det var dog en atypisk
aftale, fordi gateways stillede krav om, at aic var forpligtet til at etablere kontor i
hamborg lufthavn. selskabet måtte derfor indgå lejeaftale om lokaler og ansætte
særligt personale hertil. endvidere var der i kontrakten krav om, at der skulle
                                           - 14 -
arrangeres særlige markedføringstiltag, deltagelse på messer mv., hvor selskabet
skulle deltage på vegne af al, men selv måtte betale omkostningerne. afregninger
og rapporteringer blev foretaget en gang månedligt over for gateways. aic var den
eneste udbyder af al’s flyrejser fra tyskland til litauen. efterhånden som flere og
flere begyndte at bestille billetter på internettet, ændrede markedet sig stille og
roligt. i år 2000 var aic’ fortjeneste omkring 2 mio. euro som underagent for al. i
foråret 2003 tilkendegav al, at det var tid til forandringer. han forstod det således,
at al ønskede lokale billetudbydere. han og antonet van bommel havde to
forhandlingsmøder med naglis vysniaukus og ruta matijosaityte. på det første
møde stillede al krav om, der skulle udarbejdes en aktivitetsplan for 2004 og også
et budget. under det andet møde, der blev afholdt i løbet af sommeren, var der en
god stemning. han regnede derfor med, at de ville blive agenter i tyskland. han
betingede samtidig, at såfremt der opstod ændringer i planerne, at blive orienteret
med det samme.
han husker den mailkorrespondance, der pågik mellem ruta matijosaityte, josh
wald og ham selv i perioden 2-4. juni 2003. han er af den opfattelse, at der ikke var
mange fordele for dem i relation til aftalens indhold, hvilket han pointerede flere
gange over for ruta matijosaityte, som imidlertid henviste til naglis vysniaukus.
på et tidspunkt gik forhandlingerne i stå. han spurgte flere gange til status. han
mener blot, at der fra al’s side blev svaret, at de ikke helt vidste, hvad der skulle
ske. han var lidt nervøs for, at der alligevel ikke ville blive indgået en aftale med
al, men aic havde allerede en aftale med gateways, og de beholdt også kontoret i
hamborg. der var heller ikke noget tidspres, idet alt blot ville være en videreførelse,
da der alene blev skiftet aftalepartner.
han modtog brevet af 24. september fra josh wald til naglis vysniaukus på sit
kontor i hamborg ca. 7 dage efter indgåelsen af aftalen med aviareps. han blev
meget overrasket. de havde fortsat en gyldig kontrakt med gateways, og de påtalte
over for al, at de ikke længere kunne opfylde denne. ruta matijosaityte oplyste, at
hun ville komme til hamborg for at hente de ikke udstedte billetter, men dette
møde aflyste han. nogle dage derefter blev forbindelsen til al’s
                                            - 15 -
billetbookingsystem afbrudt. de tog derfor konsekvensen og ophørte med at sælge
billetter og gjorde i stedet gateways ansvarlig for tabet.
naglis vysniauskas har afgivet sålydende erklæring, dateret den 6.marts 2007,
hvoraf fremgår:
       ””questions to m´naglis vysniauskas
       1.       please indicate your full name and present job position
                my name is naglis vysniaukas and work as a deputy commercial
                direktor atvilniaus lokomotyvu remomto depas.
       2.       please inform about your position with air lithuania. when were you
                employed with the company and when did the employment end.
                at air lithuania i was appointed as a general director starting june
                2002 until december 2005.
       2.a.     can you explain why air lithuania is sometimes referred to as
                “aviakompanija lietuva”? is air lithuania ltd. the same company as
                “aviakompanija lietuva”?
                aviakompanija lietuva” is a legal name of the company registered in
                the republic of lithuania. “air lithuania” is a direct translation of the
                lithuanian name “aviakompanija lietuva” and is a trade mark of the
                company.
       3.       what was your position with the company in 2003? what were your
                responsibilities?
                i was a general director of air lithuania (aviakompanija lietuva) in
                2003. my responsibility included a management of overall activity and
                day to day business of the company.
       4.       were you responsible for the negotiations with the defendant,
                gateways, in connection with the termination of the representation
                agreement in 2003?
                ms. ruta matijosaityte/commercial director was directly responsible
                for this negotiation with the company gateways. as a general director
                i was involved in the negotiations as well.
       5.       what was the purpose of the reduction of the territory (territory no
                longer including germany)?
                the purpose of the reduction of the territory (no longer including
                germany) was mutual and beneficial agreement both to air lithuania
                and gateways.
                the iata bsp consolidator system is a partnership between iata
                and general sales agents (csa). the aim of ibcs is to harmless the
                resource og those gsa to facilitate wider participation of all scheduled
                airlines in the global bsp network, by allowing bsp membership on a
                variable cost basis. gateways is a representative of ibcs in denmark,
                norway, sweden, lithuania, latvia and estonia. more information you
                can find at: http://www.iata.org/whatwedo/passenger/ibcs.htm
                                          - 16 -
              the deal between air lithuania and gateways was that air lithuania
              joined to ibcs and gateways no longer represented air lithuania in
              germany. the benefit was that air lithuania got wider representation
              and sales network through ibcs and gateways gets additional
              revenues from representation in air lithuania´s biggest markets.
              the deal was executed in two separate agreements. both agreements:
              one with gateways (general sales agent and service agreement) and
              other with ibcs, were prepared and signed simultaneously.
     6.       have you at any time during the negotiations informed gateways aps
              or its duly appointed representative, including mr. josh wald, that it
              was only a formality that gateways´subagent, aic, would be
              appointed as air lithuania´s agent in germany.
              no. furthermore in one of the meetings air lithuania expressed their
              unhappiness both to gateways and aic that in the last months the
              number of passengers generated from germany territory dropped
              substantially.
     7.       have you at any time during the negotiations informed gateways aps
              or its duly appointed representatives, including mr. josh wald, that
              gateways should not terminate the sub-agent agreement with aic or
              that such termination was not necessary?
               no. air lithuania never invented into agreements concluded by
              gateways and never gave gateways any advice concerning his rights
              and obligations in relation to the third parties. instead air lithuania
              always disclosed to gateways all relevant information concerning its
              agency plan including that started the informal tender for air
              lithuania´s representation in germany.
     8.       have you – or other representatives from air lithuania – even given
              gateways the impression that gateways should not terminate the sub-
              agent agreement with aic, as air lithuania would employ aic as
              agent of air lithuania?
              no. it was clearly stated to mr. josh wald, that air lithuania starts
              informal tender and looking for proposal’s from other companies.
              that was the reason why aic was asked to present their proposal for
              air lithuania representation in germany.
     9.       the agency agreement with gateways regarding germany was
              originally terminated to expire on 15 june 2003 but was subsequently
              prolonged to expire on 31 august. was gateways unwilling to prolong
              the agency agreement? was it necessary to apply pressure on
              gateways to make gateways accept the prolongation?
              prolongation of the agreement was part of the deal (agreement) and
              there were no unwillingness from gateways to prolong the agency
              agreement. there was no pressure applied on gateways to accept a
              prolongation.
parternes argumenter:
                                         - 17 -
aviakuras har gjort gældende, at det er litauisk ret, der skal finde anvendelse, idet
parterne har aftalt dette. litauen har tiltrådt romkonventionen ved indtrædelse i
den europæiske union. lovgivningen på området er direktivbaseret, jf. direktiv
86/653 om handelsagenter. eftersom der herved er retsenhed i eu, må danske regler
anses at være de samme som i litauen. af forarbejderne til handelsagentloven
fremgår, at loven alene vedrører distribution af varer og dermed ikke
tjenesteydelser. det fremgår direkte af forarbejderne, at rejsebureauer og speditører
falder uden for lovens anvendelsesområde. det er derfor ubetænkeligt at slutte
analogt med hensyn til den ydelse, som gateways udførte for al. gateways
formidlede flyrejser fra en destination til en anden. et flysæde kan ikke i lovens
forstand anses for en vare eller et varelager ved beregning af ledig
transportkapacitet. flyrejser må anses som værende en tjenesteydelse, og
tjenesteydelser er ikke omfattet af handelsagentloven. da forholdet således ikke er
omfattet af handelsagentloven, bortfalder grundlaget for det af gateways påståede
godtgørelseskrav.
såfremt retten finder, at ydelserne er omfattet af handelsagentloven, gøres det
gældende, at der ikke er et godtgørelseskrav i medfør af lovens § 25. gateways har
ikke ført bevis for at have tilført al nye kunder, som har blivende værdi for al. det
afvises ikke, at der er sket en betydelig fremgang i antallet af passagerer, men
gateways har ikke godtgjort, at stigningen er sket på grundlag af gateways´
arbejde. derimod gjorde al selv en stor indsats. i følge josh wald forklaring vandt
sas vandt kampen om passagerne på ruten i forhold til al, hvilket ligeledes
understøttes af, at al efterfølgende gik konkurs som følge af svigtende kundekreds.
en kundekreds har sjældent en præference over for et flyselskab. en agents indsats
er uden betydning for kundekredsen. det er ikke kerneydelsen, der er afgørende for
valget af flyselskab. gateways har aldrig deltaget som udstiller på messer, bortset
fra billund, hvor billund lufthavn betalte omkostningerne. det er heller ikke
godtgjort, at gateways har afholdt væsentlige omkostninger til markedsføring.
aic var underagent i forhold til al, og alene gateways var ansvarlig over for aic,
ligesom gateways er ansvarlig overfor al for underagentens handlinger og
undladelser på samme måde, som gateways selv ville være ansvarlig. al er således
                                         - 18 -
ikke ansvarlig i forhold til den tyske underagent. al varslede opsigelsen over for
gateways aps i overensstemmelse med den indgåede aftale med gateways, og det
er al uvedkommende, hvorledes og hvorvidt gateways aps varslede opsigelse
over for underagenten. aic havde indgået aftalen med gateways over for, hvem
aic rettede kravet.
gateways har ikke løftet bevisbyrden for, at der foreligger kontraktbrud fra al’s
side. al var utilfreds med aic og har aldrig givet tilsagn, hverken skriftligt eller
mundtligt, om, at aic kunne fortsætte som agent i tyskland. at josh wald mente,
at al ikke havde andet valg end at antage aic, binder ikke al. efter bevisførelsen
er der således ikke noget ansvarsgrundlag i forhold til al, hvorfor aviakuras må
frifindes for gateways’ modkrav.
anbringendet om, at al på anden måde har handlet erstatningspådragende, er nyt,
hvorfor der må ses bort fra det. det bestrides i øvrigt, at al har handlet
ansvarspådragende over for gateways.
det må lægges til grund, at der er sket en grov og væsentlig misligholdelse af
agentaftalen fra gateways´ side. opsigelsen skete i overensstemmelse med
parternes aftale. gateway indestod på objektivt grundlag for den manglende
afregning. dernæst foretog gateways modregning i de beløb, der skulle
videresendes til al. den manglende betaling må anses for væsentlig misligholdelse,
hvorfor der heller ikke er grundlag for kompensation.
endvidere bestrides gateways opgørelse af kompensationskravet.
gateways aps har gjort gældende, at dansk ret skal finde anvendelse mellem
parterne, fordi den danske handelsagentlov er præceptiv og derfor ikke kan fraviges
ved aftale. endvidere regulerer parternes aftale ikke situationen omkring
misligholdelse og erstatning. sagen har dernæst flest tilknytningsmomenter til
danmark, hvorfor dansk ret også af den grund skal anvendes. endvidere har
aviakuras heller ikke fremkommet med oplysninger om litauisk ret.
                                           - 19 -
det er uomtvistet, at gateways bl.a. var et rejsebureau, hvilket ikke er omfattet af
handelsagentloven, men gateways´ agenturvirksomhed som billetudstedende agent
er omfattet af handelsagentloven. det er ikke afgørende, at der eksisterer en vare, da
varebegrebet er en retlig standard. der var tale om almindelig ruteflyvning med et
ret så væsentlig kvantum siddepladser omkring ca. 60.000 pladser på årsbasis, som
gateways rådede over. pladsantal i denne størrelsesorden må anses som et
masseudbud, hvilket må anses som en vare. det er uden betydning, at der er tale
om transport. målet for gateways var at få solgt flest mulige siddepladser.
al har misligholdt sine forpligtelser over for gateways, hvilket berettiger gateways
til godtgørelse/erstatning. gateways var forpligtet til at oprette lokale kontorer i de
lande, der hørte under området. de forpligtelser og rettigheder, der tilkom
gateways, tilkom ligeledes gateways´ underagenter. der gjaldt ligeledes et
opsigelsesvarsel for underagenterne på 180 dage. al agerede, som om aic skulle
overtage agenturet efter gateways. ruta matijosaityte og naglis vysniauskas
forhandlede flere gange med andreas diederich, der kom med bemærkninger til
aftaleudkastet. i juni 2003 var alt fint. aktiviteterne i tyskland var ikke for
nedadgående. al var afhængige af deres agenter i udlandet. al anvendte ligesom
sas som underagenter, hvorfor der lige pludselig var kommet konkurrence. det var
med meget kort varsel, at al afskedigede gateways. kontoret i hamborg var kun
etableret af aic på baggrund af aftalen om underagentforholdet mellem aic og al.
dette korte varsel medførte tab for både gateways og aic, og gateways blev som
følge af al’s adfærd afskåret fra at disponere i relation til sin underagent. henset til,
at dette uværgeligt ville påføre aic omkostninger, må al’s misligholdelse over for
gateways anses som væsentlig, hvorfor gateways er berettiget til erstatning fra al.
for så vidt angår agentens ret til godtgørelse, gøres det gældende, at betingelserne
herfor er opfyldt. gateways erhvervede mange nye kunder og udvidede handlen
særligt som følge af sine salgs- og markedsføringsaktiviteter, hvorved der var skabt
varige og betydelige fordele for al, da al fik markedet overdraget i oktober 2004.
det kan ikke tillægges betydning, at al gik konkurs i januar 2005. det tyske marked
udgjorde ca. 33 % af gateways’ marked, og da norge og tyskland udgik af aftalen,
var en væsentlig nedgang af indtjening at forudsige. endvidere har gateways
                                         - 20 -
ligeledes krav på godtgørelse for al’s opsigelse af agenturaftalen vedrørende
danmark og sverige, idet gateways ikke har misligholdt denne aftale over for al.
godtgørelseskravet er opgjort som et gennemsnit af den årlige indtjening over
de sidste 5 år.
rettens begrundelse og resultat
efter agentaftalen mellem al og gateways skal litauisk ret finde anvendelse på
retsforholdet. såfremt sådan aftale ikke var indgået, vil dansk ret skulle være
anvendt.
gateways har gjort gældende, at selskabet er handelsagent og omfatter af lov om
handelsagenter, hvorfor dansk ret skal finde anvendelse. efter handelsagentlovens §
1 kan bestemmelserne i lovens § 22 og 25-27 ikke fraviges til skade for handelsagen-
ten. det bør derfor afgøres efter dansk, hvorvidt gateways er omfattet af denne lov.
af betænkning 1151/1988 om handelsagenter og handelsrejsende s. 43 fremgår, at
lovudkastet og det bagvedliggende direktiv alene omfatter salg og køb af varer,
hvorfor en række mellemmænd falder uden for loven, som f. eks speditører og
rejsebureauer. gateways solgte flybilletter, hvilken ydelse må karakteriseres som en
transportydelse, der må sidestilles med den ydelse, som præsteres af en speditør
eller et rejsebureau. gateways er derfor ikke omfattet af handelsagentloven og har
således ikke krav på godtgørelse efter handelsagentlovens § 25, hverken ved
indskrænkning af territoriet i 2003 eller ved opsigelsen af agentaftalen i 2004.
gateways havde ret til at udnævne underagenter og hæftede for deres handlinger
over for al. det var således alene gateways, der havde et kontraktforhold til aic,
hvorfor alene gateways kunne foretage en evt. opsigelse. efter forklaringerne må
det lægges til grund, at al ikke over for gateways har tilkendegivet, at der ville
blive indgået en aftale mellem al og aic, idet al tværtimod har udtrykt
utilfredshed med det faldende salg i tyskland. gateways kan derfor ikke med rette
have haft en forventning om, at det var unødvendigt at opsige aftalen med aic. al
findes således ikke at have handlet ansvarspådragende ved ikke at indgå aftale med
                                           - 21 -
aic og heller ikke ved først i slutningen af september at meddele udfaldet af
forhandlingerne til aic.
gateways foretog i sommeren en række modregninger i de beløb, som skulle
afregnes til al, hvilke modregninger var uberettigede. herved misligholdt
gateways agentaftalen, jf. aftalens art. 14, hvorfor al’s opsigelse var berettiget.
efter det ovenfor anførte har gateways herefter ikke krav på godtgørelse, hvorfor
aviakuras’ påstand til følge.
sagsomkostninger fastsættes efter størrelsen og udfaldet af sagen til 75.000 kr.,
hvortil kommer restafgift 36.750 kr. og afholdte omkostninger 4.030 kr., hvilke beløb
det pålægges gateways at betale til aviakuras.
                                    thi kendes for ret
sagsøgte, gateways aps, betaler inden 14 dage 99.906,73 euro og 606.310,10 kr.
til sagsøger, uab aviakuras.
gateways aps betaler inden samme frist 75.000 kr. i sagsomkostninger samt 40.780
kr. til dækning af retsafgift og omkostninger.
anders madsen                          mette christensen                  aksel gybel
                                           (sign.)
                                        ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                             p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt torsdag den 14. marts 2013
sag 205/2011
(1. afdeling)
a
(advokat gitte skouby)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat lars apostoli)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 7. afdeling den 18. maj 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jytte scharling, niels grubbe,
michael rekling og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
anbringender
a har supplerende anført bl.a., at det skaber en formodning for, at hans kunstneriske virksom-
hed har erhvervsmæssig karakter, at han løbende modtager legater, støtte og hæderspriser fra
offentlige myndigheder og fonde for sin kunst.
legater, den livsvarige ydelse fra statens kunstfond og hæderspriser skal alle medregnes i
virksomhedens driftsresultat, i det omfang virksomhedens intensitet og rentabilitet inddrages i
den samlede vurdering af, om kunstnervirksomheden er erhvervsmæssig.
                                               - 2 -
i det omfang intensitet og rentabilitet inddrages i vurderingen, skal der i medfør af loven om
forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet mv. også kompenseres for hans væsent-
lige erhvervsevnenedsættelse, der medførte, at han fik tilkendt førtidspension med virkning
fra 1991. det kan ske ved at regne pensionen med til virksomhedens indtægter.
det vil være i strid med langvarig administrativ praksis, hvis hans kunstnervirksomhed ikke
anses for at være erhvervsmæssig. efter praksis skal der lægges vægt på de specielle forhold,
der gør sig gældende for kunstnerisk virksomhed, og der bør derfor lægges afgørende vægt på
udstillingsvirksomhed og den faglige anerkendelse af kunstneren ved vurderingen af, om en
kunstners virksomhed er erhvervsmæssig. landsskatterettens kendelse fra 1992, hvor as
virksomhed blev anerkendt som erhvervsmæssig for så vidt angår indkomståret 1988, er
udtryk for denne praksis, idet der blev lagt vægt på hans udstillingsaktivitet og forventede
indtægter ved planlagte projekter, mens der ikke blev taget forbehold for, om projekterne
faktisk blev gennemført.
selv hvis kunstnervirksomheden ikke anses for at være erhvervsmæssig, har han krav på fra-
drag for de udgifter, han har afholdt som led i virksomheden. det skyldes, at virksomheden
har givet overskud i de pågældende indkomstår, idet den livsvarige ydelse fra statens kunst-
fond ligesom andre former for erhvervsstøtte og legater, der gives på grund af de kunstneriske
aktiviteter, skal anses som en indtægt i virksomheden. det er uden betydning, at den livsva-
rige ydelse ikke direkte udgør et vederlag for en modydelse, idet det er tilstrækkeligt, at den
udspringer af hans talent og kunstneriske aktiviteter. det er vilkårligt, når skattemyndighe-
derne udelukker skattepligtige indtægter som den livsvarige ydelse fra virksomhedsindkom-
sten, selv om der er tale om helt sædvanlige indtægter i kunstnerisk virksomhed, der har til
formål at støtte den kunstneriske skabelsesproces.
skatteministeriet har supplerende anført bl.a., at det fremgår af statens kunstfonds motivering
af fondens indstilling af a til den livsvarige ydelse, at han er en af landets mest konsekvente
ikke-kommercielle originale kunstnere.
indtægter kan kun medregnes til virksomhedsindkomsten, hvis indtægten har karakter af et
vederlag for ydelser, der i indkomståret er udført som led i virksomheden. den livsvarige
                                                - 3 -
ydelse skal derfor ikke medregnes, idet ydelsen var fuldstændig uafhængig af as kunstneriske
aktiviteter i de omhandlede indkomstår 2005 og 2006 og i øvrigt også fremover.
landsskatterettens kendelse i den foreliggende sag er ikke udtryk for en ændring af mange-
årig administrativ praksis om, hvornår en virksomhed er erhvervsmæssig, og den stemmer
med talrige domme. det er ikke tilstrækkeligt til at løfte bevisbyrden for, at kendelsen fravi-
ger en administrativ praksis, at a har kunnet finde enkelte forkerte landsskatteretskendelser
vedrørende kunstnere.
landsskatterettens kendelse fra 1992, hvor han fik anerkendt sin virksomhed som erhvervs-
mæssig, kan ikke tillægges betydning, idet den byggede på oplysninger om fremtidige ind-
tægter, som efterfølgende i vidt omfang viste sig ikke at holde stik.
betingelserne for at anse en virksomhed for erhvervsmæssig er de samme, uanset om indeha-
veren har nedsat erhvervsevne eller ej, og der er ikke grundlag for at lempe betingelserne,
fordi indehaveren er syg. i øvrigt synes as nedsatte erhvervsevne ikke at have medført nogen
begrænsninger i hans kunstneriske aktiviteter.
supplerende sagsfremstilling
a blev med virkning fra 1991 tilkendt forhøjet almindelig førtidspension, idet hans
erhvervsevne fandtes at være nedsat med mindst halvdelen.
a blev i 2005 af det kongelige akademi for de skønne kunster tildelt vilhelm pachts
kunstnerlegat for 2005 på 90.000 kr. af akademiets brev af 10. oktober 2005 til a fremgår
bl.a., at legatet ifølge legatets fundats gives udelukkende som anerkendelse af modtagerens
fortjenester, og at hæderslegatet ikke er skattepligtigt.
i 2006 blev a af kunstrådet efter ansøgning tildelt 25.000 kr. til projektet/udstillingen ”the
selskabet”. det fremgår af as ansøgning af 26. januar 2006, at projektet/udstillingen var et
selskab på hans adresse, hvor yngre kunstnere fra udlandet skulle komme med henblik på, at
der kunne ske en slags opsamling af ideer fra hele verden, og de ansøgte midler skulle
anvendes til løn og transport, annoncering, indkøb af telt, forplejning og tryksager.
                                             - 4 -
i en udtalelse af 30. november 2012 afgivet af museumsdirektør gitte ørskou, kunsten, til as
advokat hedder det bl.a.:
      ”kunsten – museum af modern art aalborg er et statsanerkendt kunstmuseum i
      aalborg (tidligere hed museet nordjyllands kunstmuseum). kunsten har en stor
      samling på næsten 4000 værker af dansk og udenlandsk kunst. museet ejer 45 værker af
      a.
      kunsten har i øjeblikket as mail art-arkiv i deponering. det store arkiv med
      omkring 18.000 værker er genstand for et 3-årigt ph.d.projekt, hvor as værk er sat i et
      internationalt perspektiv. forskningsprojektet er støttet med 1.000.000 af ny
      carlsbergfondet og bliver varetaget af theis vallø madsen, der er indskrevet ved
      aarhus universitet.
      kunsten har til hensigt at erhverve arkivet. da det store arkiv er vurderet til kr.
      1.000.000 kræver en sådan erhvervelse ekstern støtte. vi har derfor til hensigt at søge
      både private og offentlige fonde om støtte til erhvervelsen i 2013. det er af meget stor
      betydning for os, at vi kan indlemme dette vigtige værk i vores samling. i 2013 vil vi
      derfor både søge kulturstyrelsen og ny carlsbergfondet om støtte til denne vigtige er-
      hvervelse.”
til brug for højesteret har parterne udarbejdet følgende oversigt over relevante indtægter og
udgifter i perioden 1999-2010:
 - 5 -                                                  - 6 -
de tilskud på i alt 230.000 kr., som a modtog i 2010, vedrører et bogprojekt (200.000 kr.) og
et udstillingsprojekt i aalborg (30.000 kr.).
om ydelser efter lov om statens kunstfond
§ 1, stk. 1, § 2, § 4, stk. 1 og 3, og § 5, stk. 1, indledningen, og stk. 5, i lov om statens
kunstfond (lovbekendtgørelse nr. 78 af 14. januar 2011) lyder således:
       ”§ 1. statens kunstfond skal virke til fremme af dansk skabende kunst.
       …
       § 2. fondens midler anvendes til følgende formål:
       1. ydelser til kunstnere inden for de af § 1, stk. 2, omfattede kunstarter.
       2. indkøb af bildende kunst, kunsthåndværk og kunstnerisk formgivne arbejder.
       3. afholdelse af udgifter til billedkunst i det offentlige rum i og omkring statens
            bygninger og anlæg samt ydelse af tilskud til billedkunst i det offentlige rum i og
            omkring kommunale bygninger eller andre for offentligheden eller videre kredse
            tilgængelige bygninger og anlæg.
       4. andre foranstaltninger, der er egnede til at opfylde fondens formål.
       5. støtte til efterladte efter kunstnere inden for de af § 1, stk. 2, omfattede kunstarter.
       …
       § 4. til at administrere fondens midler nedsættes 2 udvalg for den bildende kunst, 1 ud-
       valg for den litterære kunst, 2 udvalg for tonekunsten, heraf 1 udvalg for den klassiske
       musik og 1 udvalg for den rytmiske musik, 1 udvalg for kunsthåndværket og den kunst-
       neriske formgivning, 1 udvalg for arkitekturen og 1 udvalg for film- og scenekunsten.
       af udvalgene for bildende kunst administrerer det ene de fondsmidler, der beregnes til
       anvendelse efter § 2, nr. 3, og det andet de midler, der i øvrigt er beregnet anvendt til
       den bildende kunst.
       …
       stk. 3. udvalgene administrerer selvstændigt de fondsmidler, der er tillagt dem.
       …
       § 5. der nedsættes et repræsentantskab til at følge fondens virksomhed. repræsentant-
       skabet udpeges således:
       …
       stk. 5. repræsentantskabet afgiver indstilling til kulturministeren om de ydelser, der bør
       søges tillagt kunstnere for livstid. forslag om disse ydelser optages på de årlige finans-
       love.”
                                                    - 7 -
§ 2, stk. 1, 1. afsnit, og stk. 2, § 3, stk. 2, 1. afsnit, og stk. 3, § 11, stk. 1 og 2, § 12 og § 13,
stk. 1, i bekendtgørelse om statens kunstfond m.v. (bekendtgørelse nr. 119 af 16. februar
2009) lyder således:
                                                ”kapitel 2.
                                                 udvalgene
       § 2. der nedsættes to udvalg for den bildende kunst, et udvalg for den litterære kunst,
       to udvalg for tonekunsten, heraf et udvalg for den klassiske musik og et udvalg for den
       rytmiske musik, et udvalg for kunsthåndværket og den kunstneriske formgivning, et ud-
       valg for arkitekturen og et udvalg for film- og teaterkunsten. disse udvalg administrerer
       selvstændigt fondens midler.
       …
       stk.2. kvaliteten af den kunstneriske produktion og det kunstneriske talent er afgørende
       for tildeling af ydelser til kunstnere.
       § 3.
       …
       stk.2. de midler, der er bestemt til billedkunst i det offentlige rum i henhold til lov om
       statens kunstfond, § 2, nr. 3, skal fortrinsvis anvendes til projektering og udførelse af
       kunstværker i og ved nybygninger og anlæg i samarbejde mellem arkitekt og billed-
       kunstner samt til tilvejebringelse af kunstværker i forbindelse med allerede opførte byg-
       ninger og anlæg. herudover kan fonden bidrage til, at der udskrives åbne eller lukkede
       konkurrencer eller udarbejdes skitseforslag. der kan i begrænset omfang ydes tilskud til
       udførelse af allerede projekterede kunstværker. ligeledes kan der i begrænset omfang
       ydes tilskud til indkøb af kunstværker til udsmykning i og ved bygninger og anlæg. i
       særlige tilfælde kan fonden afholde udgifter til udsmykninger udført af udenlandske
       kunstnere.
       …
       stk. 3. indkøb af billedkunst kan foretages såvel på udstillinger som direkte hos kunst-
       nere. støtte til billedkunstnere kan ydes som stipendier i perioder af indtil 3 år, arbejds-
       og rejselegater og præmieringer samt andre ydelser, der sigter på at opretholde og
       fremme billedkunstneres produktion. endvidere anvendes efter bestyrelsens bestem-
       melse et beløb som støtte til efterladte efter billedkunstnere.
       …
                                                     kapitel 4.
                                     de livsvarige ydelser på finansloven
       § 11. livsvarig ydelse på finansloven kan tildeles skabende kunstnere, der har en sådan
       kunstnerisk produktion bag sig, at vedkommende har placeret sig afgørende som kunst-
       nere. tildeling sker alene på grundlag af en vurdering af kvaliteten i den kunstneriske
       produktion.
                                              - 8 -
     stk.2. tildeling af livsvarig ydelse på finansloven foretages af kulturministeriet efter
     indstilling fra repræsentantskabet for statens kunstfond og efter forelæggelse for fol-
     ketingets finansudvalg.
     …
     § 12. efterindtægt af de livsvarige ydelser ydes til de efterladte efter de kunstnere, hvem
     ydelserne er tillagt, inden for det omfang, i hvilket efterindtægt ydes afdøde statstjene-
     stemænds efterladte.
     § 13. efterladte efter kunstnere, der indtil deres død har oppebåret livsvarig ydelse på
     finansloven, kan med finansministeriets godkendelse i hvert enkelt tilfælde tildeles en
     understøttelse på finansloven.”
i bemærkningerne til forslag til lov om statens kunstfond fremsat den 4. november 1977
(folketingstidende 1977-78, till. a, sp. 1447ff) hedder det bl.a.:
     ”til § 2
     …
     der har fra forskellig side været fremsat forslag om, at statens støtte til kunstnere først
     og fremmest skulle ydes i form af arbejdsopgaver, bestillingsværker o. lign., således at
     der blev tale om en direkte betaling for levering af en kunstnerisk præstation i stedet for
     støtte i form af legatydelser og ydelser på finansloven. imidlertid er det allerede efter de
     gældende ordninger således, at en stor del af de statslige ydelser til kunstnerne netop
     ydes på denne måde. inden for fondets område gælder det således finansieringen af ud-
     smykningsopgaver samt indkøb af kunst. det vil næppe være praktisk gennemførligt
     eller rigtigt med et system, der udelukkende bestod af støtte i form af arbejdsopgaver,
     dels fordi det ikke i større omfang vil kunne finde anvendelse på det litterære område og
     tonekunstområdet, dels fordi den kunstneriske produktion ofte indebærer en langvarig
     proces, hvor netop arbejdslegaterne og de livsvarige ydelser er nødvendige for at give
     kunstneren den fornødne arbejdsro. i øvrigt må også arbejdslegaterne betragtes som en
     form for vederlag til kunstneren for samfundets mere generelle nytte af den kunstneri-
     ske produktion. ministeriet finder det derfor rigtigt at fastholde lovens fleksible støtte-
     system med stipendier af forskellig art, indkøb af billedkunst og udsmykninger, præmie-
     ringsordninger m.v.
     …
     man finder det således også rigtigst at overlade de sagkyndige udvalg i de enkelte til-
     fælde at træffe afgørelse om, hvor mange og med hvilke beløb de 3-årige stipendier skal
     uddeles, idet man dog ved uddelingerne bør lægge til grund, at ideen bag de 3-årige sti-
     pendier er, at kunstneren i en periode skal kunne leve uden at behøve at skaffe sig ind-
     tægter ved ikke-kunstnerisk virksomhed.
     med hensyn til ydelserne til ældre fortjente billdekunstnere og ydelserne til efterladte
     har det været overvejet at udskille disse mere socialt betonede ydelser fra fondets virk-
                                          - 9 -
somhed. man har imidlertid ikke ment det rigtigt, at foreslå loven ændret på dette punkt
på nuværende tidspunkt, men spørgsmålet må tages op til overvejelse i forbindelse med
en eventuel ændring af de almindeligt gældende regler i samfundet for alderspension.
…
ministeriet har overvejet de forskellige forslag, herunder også muligheden for at op-
hæve begrebet livsvarig ydelse og omdanne disse ydelser til flerårige arbejdsstipendier
til samme kreds af kunstnere, som nu kan få hædersgave eller statsydelse. med en sådan
ordning ville man skabe en parallel til den ordning, man har med arbejdslegater til yngre
kunstnere. ordningen vil imidlertid ikke give kunstneren tilstrækkelig tryghed til, at han
vil kunne tilrettelægge sit arbejde over en længere periode. det forekommer heller ikke
rimeligt, at samfundet støtter kunstneren i hans mest frugtbare arbejdsperiode og deref-
ter slår hånden af ham og henviser ham til i en høj alder at søge nyt arbejde og nyt leve-
brød.
i danmark kan kun ganske få kunstnere leve af deres kunstneriske produktion. det er et
arbejde og en profession at være kunstner, men det er en kendsgerning, at det ikke er et
erhverv, som sikrer sin udøver en rimelig indkomst. med de livsvarige ydelser har man
derfor ønsket at give kunstneren sikkerhed for en vis varig indtægt og skabe et grundlag,
hvorpå han kan opbygge en stabil indtægt.
de livsvarige ydelser må ses som en fortjent og rimelig betaling for samfundets anven-
delse af kunstneren og de af ham skabte samfundsværdier. samfundet skylder ham en
grundløn for den skabende indsats, som måske ikke i dag kan vurderes økonomisk eller
samfundsmæssigt, men som vil være en del af den kulturarv, som kommende generatio-
ner skal leve videre på.
den sikkerhed, der ligger i, at ydelsen er livsvarig, har også gang på gang været frem-
hævet af kunstnerne som noget meget betydningsfuldt.
erfaringerne viser i øvrigt, at tildeling af livsvarig ydelse har givet stødet til, at en ska-
bende kunstner har opgivet en fast stilling for helt at kunne hellige sig sin kunst, har gi-
vet livsmod og tryghed, der har betydet fornyet skaben samt givet en række kunstnere
en bedre og mere betrygget tilværelse.
på dette grundlag mener man, at det er rigtigt, at man fortsat bør have en eller anden
form for livsvarig kunstnerstøtte til landets betydeligste kunstnere.
den nuværende ordning med opdeling i hædersgaver og statsydelser giver mulighed for
at tildele samfundets særlige anerkendelse i form af hædersgaver til kunstnere, der har
præsteret noget ekstraordinært. ordningen, hvor ydelserne udbetales uden hensyntagen
til kunstnernes indtægter, er enkel at administrere. man undgår at skulle kontrollere
kunstnernes indtægter, hvilket vil være nødvendigt ved enhver form for indtægtsregule-
ret ydelse.
imidlertid har man ment at måtte tage til efterretning den kritik, der har været af, at
disse ydelser i visse tilfælde er blevet ydet kunstnere med betydelige indtægter, således
at man vil forsøge gennemført en nyordning, der i et vist omfang tager hensyn til kunst-
nerens indtægt ved ydelsens udbetaling. samtidig har man ment det rigtigt, som fore-
slået af wechselmann-udvalget, at erstatte hædersgaverne og statsydelserne af en fælles
                                              - 10 -
      livsvarig ydelse, som fastsættes til 6.000 kr. plus tillæg, for tiden ca. 35.500 kr. herved
      ligestilles kunstnerne, og tildeling sker efter de gældende kriterier for tildeling af stats-
      ydelse, d. v. s. at kunstneren skal have en sådan produktion bag sig, at han har placeret
      sig afgørende som kunstner, normalt i 40-50-årsalderen.
      den foreslåede nyordning kan i øvrigt skitseres således:
      hædersgaverne bortfalder, og det frigjorte beløb anvendes til statsydelser.
      statsydelsen fastsættes til 6.000 kr. plus tillæg - pr. 1. april 1977 ca. 35.500 kr.
      statsydelserne tildeles efter de gældende kriterier med hensyn til kunstnerisk kvalitet og
      produktion, altså uafhængigt af økonomiske forhold.
      ydelsen er livsvarig, og den stedfundne vurdering af kunstnerisk kvalitet og produktion
      kan ikke ændres.
      udbetaling afhænger af indtægtsforhold, dog således at der altid kommer en mini-
      mumsydelse på 1.000 kr. plus tillæg, pr. 1. april 1977 ca. 5.900 kr. til udbetaling. den
      resterende del af ydelsen er indtægtsreguleret, således at den del af kunstnerens ”anden
      indtægt”, der overstiger et nærmere fastsat beløb, kommer til afkortning i ydelsen med
      et beløb på en vis procent af indtægten.”
højesterets begrundelse og resultat
fire dommere – poul søgaard, jytte scharling, michael rekling og lars hjortnæs – udtaler:
sagen angår, om a er berettiget til at fratrække udgifter afholdt i 2005 og 2006 som led i sin
kunstnervirksomhed i sin skattepligtige indkomst for disse indkomstår.
a har gjort gældende, at hans livsvarige ydelse på finansloven, jf. lov om statens kunstfond,
skal medregnes ved opgørelsen af hans indtægter ved kunstnervirksomheden, hvad enten
denne anses som erhvervsmæssig eller ikke erhvervsmæssig.
som anført af landsretten tildeles livsvarig ydelse på finansloven i medfør af lovgivningen om
statens kunstfond alene på grundlag af en vurdering af kvaliteten af den hidtidige kunstneri-
ske produktion, og ydelsen er ikke et vederlag for konkrete arbejder eller produkter. når til-
delingen af livsvarig ydelse er besluttet, udbetales ydelsen således uden nogen sammenhæng
med, hvilke kunstneriske aktiviteter modtageren måtte udføre. på denne baggrund tiltræder vi,
at den livsvarige ydelse ikke kan anses som en indtægt, der er erhvervet ved driften af as
kunstnervirksomhed, herunder i indkomstårene 2005 og 2006.
                                                - 11 -
a har dernæst gjort gældende, at hans kunstnervirksomhed var erhvervsmæssig i 2005 og
2006, hvilket i givet fald indebærer, at han i medfør af statsskattelovens regler er berettiget til
at fratrække nettoudgifterne ved kunstnervirksomheden i sin øvrige skattepligtige indkomst
for disse år.
som anført af landsretten følger det af de sædvanlige skatteretlige kriterier for erhvervsmæs-
sig virksomhed, at virksomheden dels må have et vist omfang, dels må være etableret med
udsigt til at opnå en fortjeneste, der står i et rimeligt forhold til den investerede kapital og ar-
bejdsindsats. i administrativ praksis lægges der ved vurderingen af, om disse kriterier er op-
fyldt ved kunstnerisk virksomhed, vægt på, at den personlige indsats er det væsentligste aktiv,
og at der typisk vil være en glidende overgang fra, at virksomheden anses for at være hobby-
virksomhed til, at virksomheden anses for at være erhvervsmæssig.
som følge af de særlige forhold, der gør sig gældende for kunstnervirksomhed, kan der såle-
des oftere end ellers være tvivl om, hvorvidt der ved virksomheden opnås eller er udsigt til at
opnå et rimeligt vederlag for kunstnerens arbejdsindsats i virksomheden. i administrativ prak-
sis er der i sådanne tvivlstilfælde bl.a. blevet lagt vægt på virksomhedens omfang, om
kunstneren har deltaget i udstillinger samt på kunstnerens faglige baggrund.
efter oplysningerne om indtægter og udgifter i as kunstnervirksomhed gennem årene
tiltræder vi, at kunstnervirksomheden ikke blev drevet med udsigt til at opnå en rimelig
fortjeneste i forhold til hans arbejdsindsats. virksomheden kan derfor ikke anses som
erhvervsmæssig i de omhandlede indkomstår, idet vi finder, at der ikke ved vurderingen heraf
kan lægges vægt på oplysningen fra efteråret 2012 om, at museet kunsten agter at ansøge om
midler, der i givet fald vil gøre det muligt for museet at købe hans deponerede mail-art sam-
ling. ved vurderingen kan der heller ikke lægges vægt på as modtagelse af andre
hædersbevisninger og legater mv., der ikke er vederlag for konkrete arbejder eller produkter
eller betinget af en bestemt fremtidig kunstnerisk indsats.
det kan under de anførte omstændigheder ikke føre til et andet resultat, at a er en fagligt
kompetent, dygtig og anerkendt kunstner, og at han har deltaget på adskillige udstillinger mv.
                                              - 12 -
vi finder det endvidere ikke godtgjort, at as nedsatte erhvervsevne har haft en sådan betyd-
ning for hans kunstneriske aktiviteter, at det kan føre til et andet resultat.
vi stemmer herefter for at stadfæste dommen.
dommer niels grubbe udtaler:
det er ubestridt, at a er en fagligt kompetent, dygtig og anerkendt kunstner, og han har
således de fornødne faglige kvalifikationer til at drive den kunstneriske virksomhed, som
sagen angår. det er endvidere ubestridt, at virksomheden har det fornødne arbejdsmæssige
omfang til at kunne anerkendes som erhvervsmæssig virksomhed.
spørgsmålet er herefter om virksomhedens økonomiske omfang og rentabilitet er tilstrække-
ligt til, at den skattemæssigt må anerkendes som en erhvervsvirksomhed.
ved bedømmelsen heraf må det tillægges vægt, at der for kunstnerisk virksomhed af en art
som den foreliggende kun i beskedent omfang opnås direkte vederlag for konkrete arbejder
eller produkter, men at der, hvis virksomheden efter en periode opnår anerkendelse, oppebæ-
res indtægter fra private fonde og staten i form af tilskud til projekter, stipendier, arbejdsle-
gater, præmieringer og hæderslegater, jf. bl.a. lov om statens kunstfond § 2, nr. 1, og be-
kendtgørelse om statens kunstfond § 3, stk. 3. tildeling af sådanne ydelser afhænger af
kvaliteten af den kunstneriske produktion og det kunstneriske talent, jf. kunstfondsbekendtgø-
relsens § 2, stk. 2. ydelserne er ikke begrundet som vederlæggelse af en bestemt gennemført
produktion eller betinget af en bestemt fremtidig indsats. dette skyldes, at den kunstneriske
produktion ofte indebærer en langvarig proces, hvor sådanne ydelser er nødvendige for at give
kunstneren den fornødne arbejdsro, og har sammenhæng med at de må betragtes som vederlag
til kunstneren for samfundets mere generelle nytte af den kunstneriske produktion, jf. be-
mærkningerne til § 2 i lovforslaget til kunstfondsloven (folketingstidende 1977-78, till. a, sp.
1460). jeg finder på denne baggrund, at sådanne ydelser er klart relateret til den kunstneriske
virksomhed, selv om de ikke er vederlag for konkrete arbejder eller produkter, og at de derfor
må tages i betragtning ved vurderingen af virksomhedens økonomiske omfang og rentabilitet.
for visse af sådanne ydelser gælder, at de som hædersgaver er skattefri for modtageren. dette
                                               - 13 -
forhold bevirker efter min opfattelse ikke, at de skal holdes ude ved en bedømmelse af virk-
somhedens økonomiske omfang og rentabilitet.
de livsvarige ydelser på finansloven, der kan tildeles i medfør af kunstfondsbekendtgørelsens
§ 11, gives til kunstnere, der på baggrund af deres hidtidige produktion har placeret sig afgø-
rende som kunstnere, og tildeles alene på grundlag af kvaliteten i deres kunstneriske produk-
tion. ligesom de ovennævnte andre ydelser på området er de ikke vederlæggelse af en be-
stemt gennemført produktion eller betinget af en bestemt fremtidig indsats, men de gives lige-
som dem med henblik på at give kunstneren den fornødne arbejdsro (folketingstidende 1977-
78, till. a, sp. 1460). det har været overvejet at omdanne de livsvarige ydelser til flerårige
arbejdsstipendier. en sådan ordning er imidlertid fravalgt, fordi den ikke vil give kunstneren
tilstrækkelig tryghed til, at han vil kunne tilrettelægge sit arbejde over en længere periode.
med de livsvarige ydelser har man ønsket at give kunstneren sikkerhed for en vis varig ind-
tægt og skabe et grundlag, hvorpå han kan opbygge en stabil indtægt (folketingstidende
1977-78, till. a, sp. 1463-64). jeg finder på denne baggrund, at også de livsvarige ydelser er
klart relateret til den kunstneriske virksomhed, og at også de derfor må tages i betragtning ved
vurderingen af virksomhedens økonomiske omfang og rentabilitet. det forhold, at de ydes
livsvarigt, kan efter min opfattelse ikke føre til et andet resultat.
ved bedømmelsen af en kunstnerisk virksomheds økonomiske omfang og rentabilitet må det
endvidere efter min opfattelse tages i betragtning, at indtægterne ofte er stærkt svingende fra
år til år, og at der ofte alene forventes en beskeden vederlæggelse af arbejdsindsatsen. det
fremhæves således i bemærkningerne til § 2 i lovforslaget til kunstfondsloven, at det er et ar-
bejde og en profession at være kunstner, men at det ikke er et erhverv, der sikrer sin udøver en
rimelig indkomst (folketingstidende 1977-78, till. a, sp. 1464).
a opgav i 1990 sit deltidsarbejde, fordi han ville være fuldtidskunstner og for så vidt for at
leve af sin kunst. i en årrække derefter har virksomheden ikke haft tilstrækkeligt økonomisk
omfang og rentabilitet til at kunne betegnes som erhvervsmæssig. i de senere år op til 2005 og
2006 har den imidlertid efter min opfattelse haft et tilstrækkeligt økonomisk omfang, når der
tages hensyn til indtægter i form af arbejdsydelser og hæderslegater, og jeg finder, at den i
hvert fald i 2005 og 2006 har haft en sådan rentabilitet, at den skattemæssigt må anerkendes
som erhvervsmæssig.
                                              - 14 -
jeg stemmer derfor for at tage as påstand til følge.
afgørelsen træffes efter stemmeflertallet.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 30.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.