text:
                             højesterets dom
                       afsagt fredag den 10. september 2010
sag 102/2008
(2. afdeling)
tord wingren
(advokat morten langer)
mod
rae systems inc.
(advokat nina wedsted)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 23. januar 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per sørensen, per walsøe, poul søgaard, jens
peter christensen og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, tord wingren, har nedlagt påstand om, at indstævnte, rae systems inc., skal
betale usd 257.400, subsidiært et mindre beløb, med procesrente fra sagens anlæg. tord
wingren har desuden påstået nedsættelse af det sagsomkostningsbeløb, han blev pålagt at be-
tale ved landsrettens dom.
rae systems inc. har påstået stadfæstelse og har desuden påstået forhøjelse af det sagsom-
kostningsbeløb, selskabet blev tilkendt ved dommen.
anbringender
tord wingren har ikke for højesteret gentaget sit anbringende om, at han var ansat som
funktionær i rae systems europe aps.
                                               - 2 -
supplerende sagsfremstilling
i en e-mail af 25. januar 2004 fra tord wingren til robert i-chin chen hedder det bl.a.:
       ”hi bob
       i talked to bo. i am absolutely prepared to support a good transition, but i would like to
       know your idea, as soon as possible.
       …
       i am prepared to during february actively continue, and in march-june, be available to
       support the person who is replacing me on a remote basis and do ad hoc tasks when
       needed, but i need your input.
       could we agree on a target time plan like:
       …
       feb 15 announce that i leave rae and we target to announce the replacement same oc-
       casion
       feb 28 the replacement is in place
       march-june tord supports the replacement on request.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaring af tobias linde og supplerende forklaring af
tord wingren, bo andersson og robert i-chin chen.
tord wingren har forklaret bl.a., at baggrunden for hans opsigelse den 29. december 2003
var, at han tidligere som ingeniør havde beskæftiget sig med udvikling og i forbindelse med
ansættelsen fik oplyst, at rae ville beskæftige sig med udvikling i danmark. i oktober 2003
blev det imidlertid besluttet, at der ikke skulle etableres en udviklingsafdeling i danmark. det
blev han meget skuffet over, hvilket han meddelte både bo andersson og robert i-chin
chen. han var ikke motiveret for at fortsætte, og han ville også gerne begynde på sit nye ar-
bejde. det var dog ikke sikkert, at han kunne tiltræde det nye sted den 1. marts 2004, såfremt
han blev frigjort fra rae. lige inden han sendte opsigelsen, talte han med bo andersson og
sagde, at han havde fundet et job, han var interesseret i.
                                                - 3 -
den 31. december 2003 talte han med robert i-chin chen, som var oprørt over opsigelsen.
robert i-chin chen ville ikke tillade en tidligere fratræden end aftalt, da han var bange for, at
det ville gå ud over det danske datterselskab.
den 1. marts 2004 begyndte han imidlertid hos samsung i england. han var i midten af 2003
blevet kontaktet af en headhunter fra samsung. han var på det tidspunkt ikke interesseret, da
han mente, han havde fået et meget interessant job hos rae i danmark. da det blev besluttet
ikke at lave en udviklingsafdeling, kontaktede han headhunteren og spurgte, om jobbet stadig
var ledigt.
den 25. januar 2004 ringede bo andersson til ham og sagde, at han var interesseret i hans
job. bo andersson havde også talt med robert i-chin chen. samme dag talte han selv med
robert i-chin chen, som sagde, at han skulle stå til rådighed i hele opsigelsesperioden af
hensyn til virksomhedens kontinuitet. han tog herefter spørgsmålet om løn op med robert i-
chin chen og foreslog, at han kunne stå til rådighed uden sin faste månedsløn, hvis han kunne
begynde på sit nye arbejde. det var vigtigt for robert i-chin chen, at han kunne hjælpe når
som helst i opsigelsesperioden. robert i-chin chen kommenterede ikke hans forslag om, at
han kunne stå til rådighed uden løn, hvis han begyndte på sit nye job. det var af betydning for
robert i-chin chen, at bo andersson sagde ja til at overtage jobbet, og det var hans opfat-
telse, at hvis bo andersson gjorde det, kunne han begynde hos samsung den 1. marts 2004.
han hørte nogle dage senere fra robert i-chin chens sekretær, dovie formica, at bo anders-
son ville begynde 1. marts 2004.
da bo andersson havde accepteret at tiltræde den 1. marts, meddelte han samsung, at han
kunne begynde denne dag mod at stå til rådighed for rae i resten af opsigelsesperioden. det
accepterede samsung. i februar måned blev han også frigjort fra konkurrenceklausulen fra
ericsson. i februar måned talte han med bo andersson, som da var bekendt med, at han var til
rådighed indtil 30. juni.
efter den 1. marts 2004 bistod han bo andersson med forskellige ting. det var vigtigt at
hjælpe med til at få kontinuitet i forhold til forretningsforbindelserne, bl.a. var der en aftale,
som bo andersson skulle afslutte. der var også problemstillinger med distributøren i frank-
rig, hvor nogle ansatte ville begynde for sig selv. i danmark var der problemer med distribu-
                                               - 4 -
tøren, instrumatic, hvor salgsdirektøren, michel jørgensen, begyndte at sælge uden om fir-
maet. de drøftede også de markedsmæssige situationer i andre europæiske lande, herunder
england, hvor distributøren ønskede at sælge sit firma til rae. der var også diskussioner om
servicekoncepter med bo andersson. et andet stort område, de talte om, var den dårlige
stemning blandt de ansatte i danmark. det talte de om mange gange. de talte også om en
pensionsordning og en forsikringsordning for de ansatte. i den forbindelse kommunikerede
han med pensionsrådgiver steen worziger. de talte desuden om interne koncernrelationer,
for eksempel om hvem der skulle stå for hvad. lejemålet i danmark skulle udvides, og han
var med til de komplicerede beregninger af huslejen. derudover hjalp han bo andersson med
praktiske ting i forbindelse med bo anderssons flytning til københavn. kontakten var både
telefonisk og på e-mail, men de havde også et afstemningsmøde i april måned på en restau-
rant, hvor de bl.a. diskuterede den dårlige stemning i virksomheden. en stor del af den tid,
han brugte, er gået til at undersøge materiale og med hans egne overvejelser. det var ofte bo
andersson, som ringede til ham. han ringede også til bo andersson enten fra sin mobiltele-
fon eller fra en fastnettelefon. han har aldrig afslået at hjælpe bo andersson.
den 1. marts var der ikke en egentlig overdragelsesforretning, men i ugen inden havde bo
andersson og han mødtes på kontoret, hvor de talte om tingene. mødet var af nogle timers
varighed, for at bo andersson kunne sætte sig ind i tingene.
han ønskede at udnytte sin ret til at købe aktier til en i forvejen fastsat pris og straks sælge
dem for derved at få en fortjeneste (cashless-excercise). det var firmaet a.g. edwards, som
skulle foretage denne ekspedition for rae og ham. firmaet var valgt af rae. han ville gerne
udnytte muligheden straks, men han fik ikke denne mulighed.
bo andersson har forklaret bl.a., at der i andet halvår af 2003 var drøftelser om en udvik-
lingsafdeling i rae europe, men drøftelserne foregik ikke i rae inc-bestyrelsen, hvilket
fremgår af flere styregruppemødereferater. der blev talt om rf-teknologi, som var tord
wingrens kompetence. tord wingren ville meget gerne have, at man begyndte at udvikle på
dette. det, man diskuterede, var udvikling af koncernen, og hvorvidt der i den forbindelse
skulle etableres en produktudvikling i europa. han mener ikke, at der blev truffet en beslut-
ning herom. det var ikke en beslutning, som styregruppen kunne træffe. der var ingen udvik-
lingsafdeling i danmark, hvor der vel var 3-4 ansatte. han husker ikke, hvem der kom med
                                              - 5 -
forslaget. det fremgår af styregruppemødereferatet af 28. august 2003, at tord wingren var
ansvarlig for dette emne. af styregruppemødereferatet af 14. oktober 2003 fremgår, at man
ikke gik videre med dette til bestyrelsen, der således ikke havde grundlag for at træffe beslut-
ning herom. tord wingren var skuffet over dette, idet han nok havde håbet og troet på, at man
ville gå videre med dette forslag. denne skuffelse er nok kommet frem ved flere møder.
i januar 2004 gav han formentlig robert i-chin chen besked på, at han var interesseret i tord
wingrens job. der gik nok en måned, før han blev ansat. tord wingren var ivrig efter at
stoppe så hurtigt som muligt, og det blev vist således, at tord wingren skulle være tilgænge-
lig for rae. dette skulle ske på en pragmatiske måde, og der blev ikke lavet en egentlig af-
tale herom. han husker ikke, hvad der blev sagt om dette, men det var naturligt at løse sagen
på denne måde. han husker ikke, om robert i-chin chen direkte sagde, at det skulle foregå
således. det var tord wingren, der sagde, at han havde en aftale om at være tilgængelig for
virksomheden. det var hans indtryk, at tord wingren skulle fortsætte i direktionen efter den
1. marts for at være til rådighed. han tog det for givet, at tord wingren havde aftalt dette med
robert i-chin chen, og at det derfor skulle være sådan. han betvivlede ikke denne aftale,
men han så den ikke skriftligt.
da det i april-maj måned ikke gav mening, at tord wingren sad i direktionen, nævnte han
dette for robert i-chin chen. han ledte efter en skriftlig aftale, men fandt ingen. han har nok
derefter foreslået over for en advokat, at tord wingren kom ud af direktionen. dette kan også
have foregået på et noget senere tidspunkt. robert i-chin chen har ikke nævnt over for ham,
om tord wingren skulle være registreret som direktør. robert i-chin chen har overhovedet
ikke nævnt noget om dette punkt, eller nævnt, at det skulle være aftalt med ham, at tord win-
gren skulle være registreret som direktør. det hele foregik meget uformelt i et forsøg på at få
løst problemerne.
efter den 30. juni 2004 har han ikke drøftet disse ting nærmere med tord wingren, men de
har talt sammen, og de har sikkert spurgt til hinandens arbejde.
i forbindelse med udvidelse af lejemålet spurgte han tord wingren om, hvilke optioner der
fandtes. det er muligt, at tord wingren har været med ved nogle beregninger af husleje, men
han husker det ikke. han har selv talt med steen worziger om forsikringer og pensioner. ef-
                                               - 6 -
tersom det var tord wingren, som kendte steen worziger, har tord wingren også talt med
ham om dette. der blev også talt om en dårlig stemning i virksomheden. det har de nok talt
om flere gange. der var vist også et møde, hvor de spiste sammen på en restaurant. serviceaf-
delingen udviklede sig, efter at tord wingren var fratrådt. det har de sikkert talt om, men han
husker det ikke. de har sikkert også talt om interne relationer i rae-koncernen.
overdragelsen den 1. marts 2004 foregik meget hurtigt, hvorfor der bagefter var mange emner
at tale om. han spurgte formentlig tord wingren om, hvad hans mening om emnerne var.
han har formentlig også spurgt tord wingren om dennes mening om hans egne beslutninger.
dette kan muligvis betragtes som rådgivning, men det kan han ikke afgøre. han vil skøns-
mæssigt tro, at de har talt sammen i i alt 10 timer i telefonen. han ved ikke, om tord wingren
havde behov for at orientere sig i materiale, men han har bedt tord wingren om at sende ham
materiale, som han manglede. han husker ikke en e-mailkorrespondance mellem dem. det var
ofte ham, som ringede tord wingren op, når der var noget, han ville spørge ham om.
de har aldrig besøgt hinanden privat, og de omgås ikke privat, men de har muligvis spist fro-
kost sammen. da han tiltrådte, boede han i tord wingrens lejlighed i ca. 1 uge, men de boede
der ikke samtidig. tord wingren har aldrig afslået at tale med ham.
ved sin tiltræden var han ikke ukendt med virksomheden, men der var mange huller, som
skulle udfyldes. tiltrædelsen gik meget hurtigt. tord wingren fik efterfølgende en slutafreg-
ning vedrørende manglende ferieafholdelse, selv om han ikke havde krav herpå. tord win-
gren kom ikke på kontoret efter den 1. marts. så vidt han husker, deltog tord wingren ikke i
qmm-møder, bestyrelsesmøder eller andre møder. når tord wingren ringede, kunne det
også være af mere venskabelige grunde.
robert i-chin chen har forklaret bl.a., at der i rae europe var en ”steering committee”,
mens tord wingren var ansat. der var ikke på det tidspunkt tale om at etablere en udviklings-
afdeling, men på længere sigt ville man nok have sådan en afdeling. det var dog ikke praktisk
i 2003 at have en udviklingsafdeling, da virksomheden endnu var meget lille og under opbyg-
ning. han husker ikke, at der var diskussion herom i ”the steering committee”. han husker
heller ikke, at der skulle være fastsat en deadline for etableringen. han talte ikke med tord
                                                 - 7 -
wingren om at lave en udviklingsafdeling i europa på det tidspunkt, men i forbindelse med
tord wingrens ansættelse nævnte han, at man med tiden ville lave en sådan afdeling.
da tord wingren sagde op, blev han meget chokeret og ked af det. det var en ny virksomhed,
som var under etablering, og han var bange for, hvad der ville ske med virksomheden. han
var bange for, at den skulle falde fra hinanden. hans første opgave var at finde en ny direktør,
og han kontaktede derfor bo andersson, som var meget erfaren. bo andersson var meget
dygtig og ville tiltræde så hurtigt, som det var muligt. tord wingren ville gerne fratræde så
snart, som det var muligt, idet han havde fået en ny stilling hos samsung. stillingen omtalte
han som sit livs chance (”once in a lifetime”). da bo andersson ville træde til som ny direk-
tør, accepterede han, at tord wingren fratrådte med kort varsel. der blev ikke stillet betingel-
ser i den anledning. han sagde til bo andersson, at han skulle tage over, men specificerede
ikke nærmere, hvordan han skulle gøre dette, da bo andersson var meget erfaren. han mener,
at han havde et telefonmøde med bo andersson og tord wingren, hvor de aftalte, at tord
wingren skulle overdrage tingene til bo andersson så hurtigt som muligt.
efter den 1. marts 2004 havde tord wingren ingen ansættelse i rae europe. han var ikke
bekendt med, at tord wingren var registreret som direktør efter denne dato, førend han fik
processkrifterne og bilagene i denne retssag. der var ingen forretningsmæssig grund til at
have to direktører registreret. han har ikke talt med bo andersson om, at tord wingren var
registreret som direktør efter den 1. marts. normalt skriver han uden videre under på formelle
dokumenter, som bliver præsenteret for ham, og som er udarbejdet af advokater eller af an-
satte, han har tillid til. for så vidt angår eksterne formelle dokumenter vil han normalt for-
vente, at hans medarbejdere har gennemgået dokumenterne i forvejen. hans sekretær, dovie
formica, præsenterer mange dokumenter for ham, og han vil nok ikke gennemgå de formelle
eksterne dokumenter, hun præsenterer ham for. inden tord wingrens opsigelse gennemgik
han nok ikke de dokumenter, han fik fra ham, særligt grundigt, men efter opsigelsen havde
han nok en anden opfattelse, da tord wingren var ved at forlade virksomheden. han er ret
sikker på, at dovie formica præsenterede den udaterede fuldmagt [vedrørende afholdelse af
ekstraordinær generalforsamling] for ham. bo andersson var blevet direktør, og det var et
formelt dokument, som en advokat havde lavet.
                                               - 8 -
han mener ikke, at han har været i kontakt med rae’s danske advokater på noget tidspunkt
inden den 1. marts 2004. det var direktøren, der havde denne kontakt, først tord wingren,
derefter bo andersson. han plejer ikke at have kontakt med advokaterne.
tobias linde har forklaret bl.a., at han overtog rae som klient fra en kollega i 2003 og afle-
verede sagen igen i foråret 2004. i den periode foretog han vist 3 selskabsretlige rutinemæs-
sige opgaver for rae, den sidste i februar 2004. det første, han foretog, var registreringen af
tord wingren som direktør. han talte med tord wingren og morten juul om dette. han min-
des ikke, at han skulle have talt med eller skrevet til robert i-chin chen om dette. dovie
formica har han aldrig hørt om. det kan dog godt være, at han har været kopieret ind som
modtager af e-mails, men han husker det ikke.
i begyndelsen af 2004 bad tord wingren ham pr. e-mail om at lave dokumenter, så bo an-
dersson kunne erstatte ham i direktionen. han lavede blandt andet en fuldmagt for anpartsha-
verne og et generalforsamlingsreferat om ændringen i ledelsen. det første udkast til fuldmagt
og generalforsamlingsreferat blev e-mailet til tord wingren. derefter modtog han en e-mail
af 14. februar 2004 fra tord wingren, hvori denne foreslog en ændring. han sendte herefter
en e-mail til tord wingren, hvori han spurgte ind til tord wingrens ændring og spurgte, om
bo andersson skulle i direktionen fra den 1. marts, og om tord wingren samtidig skulle ud.
det var sådan, han først havde forstået det, og han ville være sikker på, at han nu havde for-
stået ændringen korrekt. tord wingren meddelte herefter pr. e-mail, at bo andersson skulle
ind den 1. marts, og at han selv skulle forblive registreret i direktionen til den 30. juni 2004,
og derefter afregistreres pr. 1. juli. han ændrede fuldmagten af 17. februar 2004, således at
den tillige gav bemyndigelse til at afregistrere tord wingren den 30. juni. herved kunne man
undgå at skulle lave en yderligere fuldmagt. i generalforsamlingsreferatet af 17. februar 2004
indsatte han et afsnit, hvor han samlede op på, at direktionen efter den 1. marts 2004 bestod af
robert i-chin chen, tord wingren og bo andersson. tord wingren havde bedt ham lave de
nødvendige dokumenter, og det var måden, han gjorde det på. han fremsendte dokumenterne
til tord wingren, som så sendte dem videre. han husker ikke, at der skulle have været yderli-
gere kommentarer til dokumenterne. han er ikke bekendt med, om tord wingren i forvejen
vidste, hvorledes han ville udfærdige dokumenterne, eller om tord wingren på forhånd vid-
ste, at han ville medtage sidste afsnit i fuldmagten og afsnittet om direktionens sammensæt-
ning i generalforsamlingsreferatet.
                                                - 9 -
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder højesteret, at tord wingren ikke har er-
hvervet ret til nogen aktieoption. højesteret stadfæster derfor dommen.
højesteret finder ikke tilstrækkeligt grundlag for at ændre landsrettens afgørelse om sagsom-
kostninger.
tord wingren skal i sagsomkostninger for højesteret betale 89.250 kr. til rae. beløbet om-
fatter 85.000 kr. til dækning af udgifter til advokat og 4.250 kr. til dækning af udgifter til tol-
kebistand.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal tord wingren betale 89.250 kr. til rae systems inc..
sagsomkostningsbeløbet skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 20. marts 2019
sag 112/2018
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t1
(advokat stine gry johannessen, beskikket)
og
t2
(advokat martin cumberland, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i helsingør den 1. september 2017 og af østre
landsrets 6. afdeling den 22. marts 2018.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jon stokholm, jens peter christensen, michael
rekling, hanne schmidt og kristian korfits nielsen.
påstande
dommen er anket af de tiltalte, t1 og t2, med påstand om frifindelse, subsidiært hjemvisning
af sagen til fornyet behandling i landsretten og mere subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t1 og t2 har anført navnlig, at landsretten har foretaget en forkert retsanvendelse ved anven-
delsen og fortolkningen af begrebet ”offentlig tjeneste” i straffelovens § 144 og ved forsæts-
vurderingen.
                                                - 2 -
der er ikke, som anført af anklagemyndigheden, tale om forhold, som højesteret ikke kan
efterprøve, jf. retsplejelovens § 933, stk. 2. landsretten har på centrale punkter foretaget en
fejlagtig anvendelse af de afgivne forklaringer. det gælder navnlig, når landsretten har anført,
at a har forklaret, at det først var under og efter rejsen, at de udviklede et venskab. dette er
ikke korrekt. der er enten tale om en rettergangsfejl eller om, at landsretten har foretaget en
forkert retsanvendelse.
selv hvis højesteret finder, at det ikke kan efterprøves, om landsretten har anvendt forklarin-
gerne korrekt, er højesteret ikke afskåret fra at vurdere anvendelsen og fortolkningen af be-
grebet ”offentlig tjeneste” i straffelovens § 144. gerningsindholdet i straffelovens § 144 er
ikke realiseret. de har ikke modtaget nogen gave eller fordel ”i udøvelse af offentlig tjeneste”,
men alene i kraft af et privat venskab med a. det relevante tidspunkt for vurderingen af, om
de var i offentlig tjeneste, er tidspunktet for selve modtagelsen af gaven, subsidiært da gave-
løftet kom til deres kendskab. de var på dette tidspunkt, som forklaret af a og b og af dem
selv, private venner med a. relationen til a havde som minimum en sådan styrke, at de for-
valtningsretligt ville være inhabile ved behandling af eventuelt fremtidige sager med a, hvor-
for modtagelsen af gaven ikke var omfattet af begrebet ”offentlig tjeneste”. som følge heraf
skal der ske frifindelse.
landsretten har endvidere foretaget en forsætsvurdering i strid med straffelovens § 144 ved at
statuere sandsynlighedsforsæt i april 2015, hvor de tiltalte alene havde købt flybilletter til nai-
robi, og hvor gaven ikke var tilbudt. forsætsvurderingen skal foretages på det tidspunkt, hvor
gaven objektivt fuldbyrdes, subsidiært på det tidspunkt, hvor gaveløftet kommer til modtage-
rens kundskab og accepteres. der er ikke grundlag for at foretage en forsætsvurdering på et
tidligere tidspunkt, og straffelovens § 144 opererer ikke med fremrykket fuldbyrdelse. selv
hvis det var tilfældet, måtte der kræves en højere grad af forsæt end sandsynlighedsforsæt.
landsrettens fremrykkede forsætsvurdering medfører endvidere, at det ikke ville have været
muligt at træde frivilligt tilbage fra forsøg, jf. straffelovens § 22. straffelovens § 144 indehol-
der et toleddet forsæt, idet der både skal være forsæt til at modtage en gave og en forståelse
af, at gaven har sammenhæng med de pågældendes tjenesteudøvelse. det er uklart, hvornår
landsretten foretager vurderingen i relation til forståelsen af sammenhængen mellem gaven og
tjenesteudøvelsen, men det synes ud fra en sproglig forståelse at ske sammen med det første
led af forsætsvurderingen, dvs. allerede i april 2015. der kan ikke ske en opdeling af forsæts-
                                                 - 3 -
vurderingen vedrørende de to led. styrken af den private relation og deres venskab med a
ville i hvert fald udelukke, at der på tidspunktet for afrejsen fra y-sted forelå forsæt. der er
tale om så graverende fejl og tilsidesættelse af retssikkerheden, at sagen bør hjemvises og
prøves på ny i landsretten.
i tilfælde af strafansvar bør der alene idømmes en bøde. relationen til a har haft en vis styr-
ke, og både de og a opfattede sig – og opfatter sig stadig – som private venner. grænsedrag-
ningen mellem ”private venner” og ”offentlig tjeneste”, når der i forvejen er en relation, er
ikke entydig og afstedkommer en del uklarhed og tvivl. de har handlet i undskyldelig uviden-
hed om eller undskyldelig misforståelse af retsregler, der forbyder handlingens foretagelse, jf.
straffelovens § 82, nr. 4. der var i øvrigt ikke noget i den bagvedliggende sag mod a. sagen
blev endeligt afsluttet forud for mødet i marts 2015 mellem a og dem. der er således alene
tale om efterfølgende modtagelse af gaver. de har ikke udført pligtstridige handlinger og har
ikke haft ledende stillinger i politiet. straffen bør ud fra en samlet vurdering, herunder sagens
karakter, deres personlige forhold og langvarige ansættelser i politiet, nedsættes efter straffe-
lovens § 83.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at højesteret ikke kan efterprøve landsrettens bevis-
bedømmelse vedrørende spørgsmålet om skyld, jf. retsplejelovens § 933, stk. 2, sammenholdt
med § 912, stk. 1, nr. 4, modsætningsvis. højesterets prøvelse må således ske på grundlag af
det bevisresultat, som er fastlagt ved landsrettens dom, herunder med hensyn til hvornår de
tiltalte og a blev venner, og hvornår de tiltalte må have anset det for overvejende sandsynligt,
at de modtog opholdene som en gave. det gælder også med hensyn til, at gaverne havde
sammenhæng med deres deltagelse i efterforskningen af sagen mod a, og at gaverne ikke
eller ikke i det væsentlige blev givet alene på grund af et allerede udviklet venskab mellem
dem. landsretten har ikke foretaget en forkert retsanvendelse vedrørende begrebet ”offentlig
tjeneste”, og der skal således ikke ske frifindelse.
der er ikke grundlag for at ophæve dommen og hjemvise sagen til fornyet behandling i lands-
retten. landsrettens begrundelse giver ikke anledning til tvivl om, hvad landsretten har lagt til
grund om de faktiske omstændigheder, forsætsvurderingen eller landsrettens baggrund for at
vurdere, at de tiltalte handlede med sandsynlighedsforsæt. højesteret kan således – på bag-
                                                - 4 -
grund af bevisresultatet – alene efterprøve, om landsretten har foretaget en urigtig retsanven-
delse ved forsætsvurderingen.
overtrædelsen af straffelovens § 144 blev i hvert fald fuldbyrdet, da de tiltalte modtog ga-
verne af a. gaverne blev senest modtaget, da de afsluttede de respektive ophold uden selv at
betale for dem.
landsretten har vedrørende begge ophold fundet det bevist, at de tiltalte havde sandsynlig-
hedsforsæt til at modtage en gave, og til at gaven blev ydet som udslag af deres tjeneste. det
kan ikke anses som en urigtig anvendelse af forsætsreglerne, at landsretten fastslog, hvornår
de tiltalte første gang ansås for at have haft forsæt. landsretten har givet en udførlig begrun-
delse for, at der ikke er grundlag for at fastslå, at gaven blev givet som udslag af et venskab.
der er ikke grundlag for at fastslå, at de tiltaltes relation til a på tidspunktet for modtagelsen
af gaven udelukkede forsæt. efter landsrettens bevisresultat havde de tiltalte allerede ved be-
stillingen af rejsen forsæt til overtrædelse af straffelovens § 144, der blot blev bekræftet under
rejsen. landsretten har således ikke – ud fra sit bevisresultat – anvendt loven urigtigt ved vur-
deringen af, om de tiltalte har haft det fornødne forsæt til overtrædelse af straffelovens § 144.
ved straffastsættelsen må der på den ene side lægges vægt på lovovertrædelsens karakter,
værdien af den modtagne gave og på de tiltaltes stilling som polititjenestemænd. på den anden
side må der lægges vægt på, at gaven blev modtaget, efter at de tiltalte havde afsluttet behand-
lingen af straffesagen mod a, at det ikke kan påvises, at de tiltalte har handlet pligtstridigt
under udførelsen af deres arbejde som følge af gavemodtagelsen, og at de tiltalte ikke bestred
overordnede stillinger i politiet. betingelserne i straffelovens § 82, nr. 4, og § 83 for at ned-
sætte straffen er ikke til stede. efter en samlet vurdering bør straffen forhøjes til fængsel i 40-
60 dage, og straffen bør eventuelt gøres betinget af vilkår om samfundstjeneste.
højesterets begrundelse og resultat
t1 og t2 er ved landsrettens dom fundet skyldige i overtrædelse af straffelovens § 144 ved i
perioden fra marts 2015 til den 29. november 2015 i deres egenskab af polititjenestemænd i
forening og efter aftale uberettiget at have modtaget og gjort brug af en gave eller anden for-
del i form af gratis ophold i en camp i kenya i perioden 23.-26. november 2015 og på et hotel
på zanzibar i perioden 26.-29. november 2015 til en samlet værdi af 26.661 kr. fra a, som de
                                                - 5 -
forud herfor havde foretaget en strafferetlig efterforskning imod og havde foretaget en politi-
mæssig sikkerhedsrådgivning af.
for højesteret angår sagen, om landsretten har anvendt straffelovens § 144 urigtigt ved at
fastslå, at t1 og t2 har modtaget gaverne fra a i forbindelse med tjenesteudøvelse. det er
endvidere spørgsmålet, om landsretten ved forsætsvurderingen har foretaget en urigtig retsan-
vendelse. derudover er der spørgsmål om strafudmåling.
anvendelsen af straffelovens § 144 og forsætsvurderingen
efter straffelovens § 144 straffes den, der i udøvelse af offentlig tjeneste uberettiget modtager,
fordrer eller lader sig tilsige en gave eller anden fordel, med bøde eller fængsel indtil 6 år.
straffelovens § 144 omfatter bl.a. den situation, hvor en gave modtages eller tilsiges, efter at
den pågældende tjenestehandling er foretaget og uden forudgående tilsagn om belønning. det
er en betingelse, at begunstigelsen har forbindelse med tjenesteudøvelsen.
landsretten har lagt til grund, at t1 og t2 og a i tiden mellem besøget i marts 2015 og afrej-
sen til nairobi i november 2015 alene havde begrænset kontakt, og at det først var under og
efter rejsen, at de udviklede et venskab. landsretten har på den baggrund fundet, at gaverne
fra a ikke eller ikke i det væsentlige blev givet alene på grund af et allerede udviklet venskab,
men havde sammenhæng med t1 og t2s deltagelse i efterforskningen af sagen mod a. heref-
ter og henset til værdien af gaverne har landsretten fundet, at det var uberettiget, at de modtog
gaverne.
for højesteret har t1 og t2 med henvisning til forklaringerne i sagen anført, at de på tids-
punktet for modtagelsen af gaverne var private venner med a, og at de derfor ikke modtog
gaverne i udøvelse af offentlig tjeneste. højesteret finder, at dette synspunkt reelt angår lands-
rettens vægtning af beviserne i sagen, hvilket ikke kan prøves af højesteret, jf. retsplejelovens
§ 933, stk. 2, sammenholdt med § 912, stk. 1, nr. 4, modsætningsvis. højesteret har således
ikke grundlag for at tilsidesætte landsrettens vurdering af, at gaverne blev modtaget i udøvelse
af offentlig tjeneste.
                                               - 6 -
t1 og t2 har anført, at landsretten har foretaget en forkert forsætsvurdering, idet landsretten
ikke har vurderet, om de havde forsæt til at overtræde straffelovens § 144 på tidspunktet for
modtagelsen af gaverne, men alene har fastslået, at der forelå sandsynlighedsforsæt i april
2015, hvor de købte flybilletterne, men hvor gaverne endnu ikke var blevet tilbudt dem.
landsretten har vedrørende opholdet i campen i kenya fundet, at t1 og t2, allerede da de
købte flybilletter til nairobi i april 2015, må have anset det for overvejende sandsynligt, at de
– således som det også var as hensigt – ville få opholdet i campen på særligt favorable vilkår,
og at dette havde sammenhæng med deres deltagelse i efterforskningen af sagen mod a.
landsretten har ved vurderingen af, om t1 og t2 havde det fornødne forsæt til at overtræde
straffelovens § 144, desuden lagt vægt på, at det ved deres afrejse blev bekræftet, at opholdet
var gratis.
landsrettens præmisser må forstås således, at t1 og t2 havde forsæt til overtrædelse af straf-
felovens § 144 (også) på fuldbyrdelsestidspunktet, dvs. ved afrejsen fra campen.
for så vidt angår opholdet på hotellet på zanzibar har landsretten anført, at t1 og t2, da de
fik oplyst, at de ikke skulle betale for opholdet, må have anset det for overvejende sandsyn-
ligt, at der var tale om en gave, der havde sammenhæng med efterforskningen af sagen mod
a. også med hensyn til dette ophold har landsretten således fundet, at t1 og t2 havde forsæt
på fuldbyrdelsestidspunktet.
højesteret finder herefter, at landsretten ikke ved forsætsvurderingen vedrørende modtagelsen
af gaverne har foretaget en urigtig retsanvendelse.
t1 og t2s påstande om frifindelse eller sagens hjemvisning til fornyet behandling i landsret-
ten tages herefter ikke til følge.
strafudmåling
ved straffens fastsættelse lægger højesteret som skærpende omstændigheder vægt på, at ga-
verne blev modtaget af t1 og t2 i forbindelse med deres udøvelse af offentlig tjeneste som
polititjenestemænd, og at gaverne havde en betydelig værdi for dem. som formildende om-
stændigheder lægger højesteret vægt på, at t1 og t2 ikke i øvrigt har udført pligtstridige
                                                 - 7 -
handlinger, og at gaverne blev modtaget efter, at de havde afsluttet deres tjenstlige kontakt
med a.
højesteret finder ikke grundlag for at formilde straffen som følge af undskyldelig uvidenhed
eller misforståelse af retsreglerne, jf. straffelovens § 82, nr. 4, eller for at lade straffen bortfal-
de efter straffelovens § 83.
herefter finder højesteret, at straffen bør forhøjes til fængsel i 40 dage.
højesteret finder efter en samlet vurdering af sagens omstændigheder, herunder t1 og t2s
særdeles gode personlige forhold og deres underordnede stillinger i politiet, at fuldbyrdelsen
af straffen skal udsættes og bortfalde efter en prøvetid på 1 år. der er ikke grundlag for at
fastsætte vilkår om samfundstjeneste.
konklusion
højesteret stadfæster landsrettens dom med den ændring, at den betingede fængselsstraf for-
højes til 40 dage.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at den betingede fængselsstraf forhøjes til 40
dage. prøvetiden på 1 år regnes fra højesterets dom.
de tiltalte skal betale sagens omkostninger for højesteret.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
 -
                                   udskrift
                                       af
                     sø- og handelsrettens dombog
                                   ──────────
den 3. marts 2000 blev af retten i sagen
h-0276-98
tryg-baltica forsikring a/s
(advokat bent nielsen)
   mod
1) samson transport co. a/s
   (advokat per ekelund)
afsagt sålydende
                                     d o m:
den 9. oktober 1995 forsvandt et parti skibsradioudstyr i moskva. varepartiet var solgt af
s.p.radio a/s (her- efter: s.p.radio) til transas marine (overseas) ltd. (herefter: transas
marine) i st.petersborg og skulle leveres direkte til transas marine's kunde, volgotankersnab, i
samara, ca. 1000 km øst for moskva. sagsøgte, samson transport co. a/s (herefter:
samson), havde påtaget sig at transportere godset.
sagens hovedspørgsmål er, om samson er erstatningsansvarlig for godsets bortkomst
herunder, om der er udvist forhold, der er omfattet af cmr-lovens § 37 om forsæt eller grov
uagtsomhed.
                                                 - 2 -
sagens nærmere omstændigheder:
s.p.radio og transas marine havde den 1. juli 1994 indgået en samhandelsaftale, hvoraf bl.a.
fremgik:
"....
sales agreement
         1.s.p. radio a/s, 92 aalborg sv, denmark, member of the eci group, (hereinafter
called the supplier) hereby appoints transas marine overseas limited whose registered office is
situated at
               first base enterprise house
               ....
               southampton so1 1xb
               united kingdom
         (hereinafter called the dealer) to be distributor of the supplier's products
    ....
         4.the dealer is to buy and sell in his own name and on his own account. he will be
working independently both as far as the supplier and the customers are concerned.
         5.the prices of the products purchased by the dealer shall be net selling export prices
contained in the supplier's price list from time to time. ....
         6.the dealer must in concert with the supplier fix the selling price for all new products
which the supplier may bring on the market. the prices must of course allow for a reasonable
profit and rebate policy.
         ....
         16.according to agreement terms of payment are: payment in advance. termes of
payment will be reconsidered by presentation of a positive and acceptable credit report.
         payment will be made from the head office .... orders will be received from the
                                                 - 3 -
operation office mentioned below, and the daily contact will also be with this office:
        transas marine overseas limited
        ....
        st. petersburg
        193019 russia
        17.all goods shall remain the property of the supplier until payment is made in full.
...."
transas marine, st. petersborg, foretog bestillingerne af skibsradioudstyret hos s.p.radio i maj
og juli 1995. af teksten til ordren fra juli fremgik det afslutningsvis: "delivery required asap".
med håndskrift var tilføjet: "week 33 by truck".
s.p.radio udstedte to fakturaer til transas marine, dateret henholdsvis 18. august 1995
(nr.73532 - xeu 61.407,06) og 22. september 1995 (nr. 74421 - xeu 91.355,47).
i cmr-fragtbrev af den 29. september 1995 var godset angivet til 43 colli og en samlet vægt
på 2.060 kg. som værdi var oplyst xeu 152.762, svarende til summen af de to fakturaer til
transas marine. samson var anført som "udstedende fragtfører", dina international, litauen,
som "udførende fragtfører", s.p.radio som "afsender", transas marine som "modtager" og
volgotankersnab som "godsets bestemmelsessted". leveringsbetingelser var "cif            samara".
ligeledes den 29. september 1995 udstedte samson fragtfaktura til s.p.radio. om
leveringsbetingelser var oplyst "009 cif      samara".
s.p.radio udstedte tillige en faktura til volgotankersnab (faktura nr. 2650 af 26. september
1995), der fulgte med fragtbrevet. tryg-baltica har oplyst, at de i fakturaen opregnede varer er
de samme, som fremgik af faktura nr. 73532 til transas marine. på sidste side af faktura nr.
2650 var der med teksten "total value for customs purposes only" angivet et samlet beløb på
xeu 120.541,50. tryg-baltica har gjort gældende, at der blev udstedt endnu en faktura, nr.
2667, til volgotankersnab, der indholdsmæssigt svarede til faktura nr. 74421 til transas
marine. fakturaen er ikke fremlagt til sagen, og samson har bestridt dens eksistens.
godset til volgotankersnab blev af samson pakket i en boxtrailer sammen med et parti hi-fi
                                               - 4 -
udstyr, som samson havde påtaget sig at transportere for en anden kunde. via kiel ankom
godset til klaipeda, hvor det blev afhentet af dina international transport ltd. (herefter: dina
international), som samson havde overladt transportop- gaven til.
hi-fi udstyret, 44 colli, bruttovægt 1111 kg., skulle i følge cmr-fragtbrev leveres på adressen
"0.0.0. europlus, kutuzovskey prospect 26" i moskva, hvorefter skibsradioudstyret skulle
omlades til en lokal trans- portør et andet sted i moskva med henblik på den videre transport til
volgotankersnab i samara.
i en udateret instruks fra samson til dina international "re.: trailers coming into klaipeda
from kiel by first coming ship on: 01.10.95" var det som "special instructions" anført: "trailer
must be in moscow... at europlus on 5/10"
den 9. oktober 1995 forsvandt godset i moskva. i en skrivelse af 10/10 1995 orienterede
samson s.p.radio om hændelsen:
"...
        vedr.:deres forsendelse til transas marine overseas ltd, rusland, deres faktura 2667 &
2650
     - vor trailer nr. ry 3384
det er med beklagelse, at vi må meddele dem, at vor bil med deres ovennævnte forsendelse
igår er blevet bortført i moskva i forbindelse med, at chaufføren er blevet overfaldet ved brug
af våben.
vi beder dem derfor anmelde deres tab til deres forsikringsselskab.
..."
s.p.radio sendte i december 1995 en erstatningsleverance til transas marine. samson forestod
transporten. i følge cmr-fragtbrevet bestod denne leverance af 40 colli.
ved skrivelse af 30. juli 1996 anerkendte tryg-baltica overfor eurocom industries, att.:
flemming bruhn at erstatte det bortkomne gods efter værdien i de til transas marine udstedte
fakturaer nr. 73532 og 74421, i alt 1.109.514,26 kr.
                                               - 5 -
i skrivelse af 18. september 1996 krævede tryg-baltica beløbet refunderet af samson. kravet
blev afvist af samsons forsikringsselskab i skrivelse af 7. oktober 1996.
eurocom industries kvitterede den 3. oktober 1996 for modtagelse af beløbet og afgav en
erklæring, "subrogation form", hvoraf det bl.a. fremgik:
"in consideration of the above payment i/we hereby assign all our rights to proceeds, salvage
or recoveries from third parties."
af forsikringspolicen med tryg-baltica fremgik, at eurocom industries og s.p.radio sammen
med en tredje virksomhed var forsikringstagere.
påstande:
tryg-baltica har principalt nedlagt påstand om, at samson skal betale 1.109.514,26 kr.,
subsidiært modværdien i dkk på betalingsdagen af 17.159,80 sdr, med tillæg af rente 5%
p.a. fra den 18/9 1996.
samson har principalt nedlagt påstand om frifindelse subsidiært frifindelse mod betaling af
modværdien i dkk af 17.159,80 sdr efter kursen den dag, der afsiges dom, og mere
subsidiært frifindelse mod betaling af 870.306 kr.
tryg-balticas principale påstand svarer til det udbetalte erstatningsbeløb.
parternes subsidiære påstande svarer til en erstatning beregnet efter begrænsningsreglen i
cmr-lovens § 29, stk. 2.
samsons mere subsidiære påstand svarer til værdien i dansk mønt af de xeu 120.541,50, der
fremgik af s.p.radio's faktura nr. 2650 til volgotankersnab.
forklaringer:
                                              - 6 -
flemming bruhn har forklaret, at han er ansat som økono michef i eurocom industries a/s,
der er s.p.radio's moderselskab. produktion og udvikling foregår i eurocom industries, mens
s.p.radio er et salgsselskab. vidnet har bl.a. ansvaret for koncernens forsikringsforhold, og
han blev inddraget i denne sag, da s.p.radio henvendte sig i anledning af godsets bortkomst.
forhandleraftalen med transas marine overseas ltd. er en standardaftale, som s.p.radio har
med alle sine forhandlere.
s.p.radio fakturerer direkte til forhandlerene. salgs-
fakturaerne bogføres. i dette tilfælde er der tillige udstedt pro forma fakturaer til
volgotankersnab, til hvem varerne skulle leveres direkte. fakturaerne har alene betydning som
tolddokumenter og er udstedt rent ekspeditionsmæssigt. sådan er reglerne i nogle lande.
når varer går ud af s.p.radio's lager, udfærdiges en pakkeliste. på grundlag af denne
udskrives fakturaen til kunden. priserne i fakturaerne til toldbrug er tillagt forhandleravancen.
varenumrene på fakturaerne svarer til numrene på pakkelisterne - sådan er systemet bygget
op. når der kan konstateres prisdifferencer vedrørende samme vare på de to salgsfakturaer,
nr. 73532 og nr. 74421, må dette skyldes prisstigninger i tidsrummet mellem modtagelsen af
de to ordrer.
s.p.radio's sædvanlige kredittid er 30 - 60 dage. fakturaerne er antagelig betalt rettidigt af
transas marine, som s.p.radio har løbende samhandel med.
det var på transas marine's anmodning, at s.p.radio afsendte erstatningsforsendelsen. det
var påny samson, der stod for transporten.
fakturaerne i anledning af erstatningsleverancen var følgesedler, delivery notes, til tryg-
baltica. de skulle tjene som dokumentation for, at erstatningsvarerne blev leveret.
det var eurocom industries, der modtog forsikringsbeløbet, der blev videregivet til s.p.radio,
hvor det blev bogført.
                                                - 7 -
der forelå ingen aftale med samson om, at varerne skulle være fremme på et bestemt
tidspunkt. bortset fra helt særlige tilfælde, f.eks. hvor der leveres udstyr til et skib i havn,
indgås sådanne aftaler aldrig med speditøren. s.p.radio opererede ikke selv med en dato, hvor
varerne skulle være leveret.
vesvaldas sumskus har forklaret, at han er litauisk statsborger. i 1995, hvor han var ca. 22
år gammel, var han ansat som chauffør hos dina international.
i begyndelsen af oktober 1995 afhentede han det omhandlede gods i klaipeda havn. via riga
ankom han til moskva den 8. oktober. efter overnatning på en bevogtet betalingsparkerings-
plads kørte han til bestemmelsesstedet, firmaet europlus, der er beliggende centralt i moskva.
her ankom han den 9. oktober 1995 kl. ca. 8.30.
han var ikke, hvad han ellers nogle gange er, udstyret med særlige instruktioner om, hvordan
han skulle forholde sig, og han kendte intet til europlus i forvejen. han parkerede bilen ud for
adressen kutuzovsky prospect nr. 26 og begyndte at søge efter europlus, men uden resultat.
han, der kan tale russisk, spurgte sig for på et apotek, hvor man svarede, at der lå en del
firmaer i bebyggelsen, men at disse først åbnede kl. 10.00. der blev ikke sagt noget specifikt
om et firma ved navn europlus. han gik tilbage til bilen og satte sig til at vente.
efter en times tid rettede en person henvendelse til ham og oplyste, at han repræsenterede
firmaet europlus. han nærede ingen mistanke til personen, der virkede troværdig og frem-
trådte venligt og velklædt. personen bad om et stykke papir, hvorpå han stemplede
firmanavnet "000 europlus". personen, der ikke legitimerede sig yderligere, sagde, at
adressen, hvor de befandt sig, var den of ficielle firmaadresse, men at aflæsningen skulle ske
andetsteds, nemlig på en adresse i gaden komsomolsky prospect, ligeledes i moskva. personen
satte sig herefter ind i lastbilen og oplyste, at han hed andrej, og at han ville ledsage ham til
komsomolsky prospect. andrej angav ikke noget bestemt husnummer, men ville oplyse, hvor
der skulle standses.
de kørte herefter til komsomolsky prospect, som var en almindelig gade, stærkt befærdet af
mennesker og kørende trafik. i gaden lå et indkøbscenter. efter vidnets fornemmelse kunne
turen til komsomolsky prospect meget vel have taget et par timer, idet moskva er en "gigantisk
by".
                                                 - 8 -
efter nogen ventetid ankom en taxa. ud steg en høj, kraftigt bygget person, sergej, der oply-
ste, at han var vagt fra europlus, og at han ville bevogte lastbilen, mens andrej tog sig af det
toldmæssige. andrej fik udleveret alle dokumenter vedrørende godset, bl.a. cmr- fragtbrevet,
hvorefter han kørte bort i taxaen.
sergej blev tilbage i førerhuset sammen med vidnet. sergej sad på passagersædet. efter ca. 2
timers venten sagde sergej, at han ville ringe til toldvæsenet for at høre, hvordan det gik med
dokumenterne. efter samtalen genfortalte sergej, at dokumenterne var ved at være fær-
digekspederet, og at lastvognen ville blive læsset samme dag. vidnet steg herefter ud af bilen
for at sikre sig, at alt var i orden, hvilket han - efter at være gået rundt om bilen -
konstaterede var tilfældet.
da han stod på trappen til førerkabinen og skulle til at stige ind i førerhuset påny, skød sergej
ham med en gaspistol. han mistede bevidstheden og faldt om på gaden.
efter 1 til 2 timers bevidstløshed blev han bragt til bevidsthed af en ældre dame. han befandt
sig da inde på en græsplæne ud for gerningsstedet. bilen var væk.
vidnet konkluderede, at der havde været tale om en gaspistol, fordi han registrerede en kraftig
lugt af gas på sit tøj.
kort tid efter at være kommet til bevidsthed anmeldte han røveriet til to politifolk i en
tjenestebil, som befandt sig i nærheden. politifolkene udsendte over radioen vidnets
oplysninger om bilens registreringsnummer, farve mv., og de kørte ham til det politikontor,
under hvis distrikt røveriet havde fundet sted. efter et par timers ventetid, som han bl.a.
brugte til at orientere sin arbejdsgiver fra en telefon på et posthus, afgav han forklaring til en
politiembedsmand.
bortset fra røveriet var hændelsesforløbet for så vidt ikke usædvanligt. det er således sæd-
vanligt at skulle sidde og vente timer i bilen, før toldformaliteterne er ordnet. det er også
normalt at stole på en person, der legitimerer sig med firmastempel. han var klar over, at
moskva er et farligt sted, ikke mindst når der køres med hi-fi-udstyr.
procedure:
                                               - 9 -
tryg-baltica har gjort gældende at være søgsmålsberettiget. som en følge af, at
leveringsvilkårene var cif, var det oprindelig varepartiets køber transas marine, der ved
godsets bortkomst stod med tabet. ved at yde erstatningsleverance inddækkede s.p.radio
transas marine's tab og indtrådte i transas marine's ret til at gøre tabet gældende mod
transportøren. da det efter flemming bruhns forklaring kan lægges til grund, at s.p.radio via
moderselskabet eurocom industries, der var medforsikret på samme forsikringspolice, modtog
det af tryg-baltica udbetalte erstatningsbeløb, indtrådte tryg-baltica ved betalingen i
s.p.radio's rettigheder.
erstatningsleverancen tilsvarede utvivlsomt den bortkomne leverance. det er uden betydning,
at erstatningsleverancen bestod af 40 colli, mens den oprindelige leverance var på 43 colli.
differencen skyldes den måde, der blev pakket på. det afgørende er, om varerne var de sam-
me, og det var de.
at tryg-baltica under disse omstændigheder har søgsmålskompetence, støttes af retspraksis,
f.eks. sø- og handelsrettens dom af 6. juni 1997 (h 119-95).
samson har ikke godtgjort, at godsets bortkomst skyldes forhold, som fragtføreren ikke kunne
undgå, og hvis følger han ikke kunne afværge, jf. cmr-lovens § 24, stk. 2.
bestemmelsesstedet for hi-fi godset var toldstedet europlus, ikke en adresse to timers kørsel
derfra. det er uagtsomt at undlade at rette henvendelse på afleveringsadressen og lade sig
overtale til at køre derfra af en person, der blot fremviser et stempel. som kontraherende
fragtfører er samson herefter ansvarlig for godsets bortkomst efter cmr-lovens § 24, stk. 1, jf.
§ 4.
det gøres yderligere gældende, at samson har fortabt muligheden for at påberåbe sig reglen i
cmr-lovens § 29, stk. 2, om tabsbegrænsning, jf. lovens § 37. chaufføren må således anses at
have handlet groft uagtsomt, idet hans adfærd må betegnes som en markant afvigelse fra det
normale og forventelige. chaufføren vidste således, at det er risikabelt at køre med gods i
moskva. alligevel bar han sig uforsigtigt ad. der er tillige handlet groft uagtsomt fra
transportvirksomhedens side ved at lade en kun 22 årig, uerfaren chauffør køre med hi-fi
udstyr i moskva, der er et højrisikoområde. det må antages at have forøget risikoen, og det
skærper derfor ansvarsbedømmelsen, at transportøren valgte at slå flere godstransporter
sammen, således at der skulle ske aflevering to steder i moskva. det er endvidere en
                                              - 10 -
skærpende omstændighed, at transportfirmaet ikke havde udstyret chaufføren med nærmere
instruktioner om, hvordan han skulle forholde sig i moskva. dette var ikke s.p.radio's opgave.
det bestrides, at der er indtrådt forældelse. det kan efter flemming bruhns forklaring lægges
til grund, at der mellem s.p.radio og samson ikke var aftalt nogen bestemt leveringsfrist.
sagens dokumenter modsiger ikke dette. allerede volgotankersnabs adresse i samara ca. 1000
km øst for moskva skaber en formodning imod, at der var aftalt en frist. at der på ordren fra
transas marine til s.p.radio var anført levering i uge 33, er uden betydning for spørgsmålet.
forældelsesfristen skal således ifølge cmr-lovens § 41, stk. 2, litra b, regnes fra 60 dage efter,
at fragtføreren overtog godset, hvilket var den 29. september 1995. da der er enighed om, at
forældelsesfristen skal suspenderes i 19 dage, er sagen anlagt rettidigt den 6/12 1996.
samson har gjort gældende, at tryg-baltica ikke har søgsmålskompetence. transporten af
godset fandt sted på cif vilkår, således at det var køber, transas marine, der bar risikoen for
godsets hændelige bortkomst under befordringen. tryg-baltica havde derfor ikke pligt til at
udbetale erstatning til s.p.radio. det er uoplyst, om s.p.radio's erstatningsleverance fandt
sted efter aftale med transas marine, ligesom det er usikkert, om erstatningsleverancen
svarede til den oprindelige leverance. antallet af colli oplyst i cmr-fragtbrevene er ikke
identiske. der er usikkerhed om priser og varenumre. det er ikke godtgjort, at
erstatningsbeløbet reelt er tilgået s.p.radio.
tryg-balticas eventuelle krav er forældet, jf. cmr-lovens § 41. der var aftalt en leveringsfrist,
hvilket kan udledes af transas marine's ordre til s.p.radio, hvorefter levering skulle ske i uge
33. af instruksen til dina international fremgik, at traileren skulle være i moskva den 5/10. det
var herefter meningen, at der skulle ske omladning med henblik på videretransport i rusland
umiddelbart efter. da traileren ankom til moskva den 9/10 1995, ville godset kunne have været
i samara den 12/10 1995. efter cmr-lovens § 41, stk. 2, litra b, skal forældelsesfristen på 1 år
regnes fra 30 dage efter den aftalte leveringsfrist, eller fra den 12/11 1995. ved indregning af
den ubestridte suspensionsperiode på 19 dage er forældelse herefter indtrådt den 1. december
1996 og dermed før sagens anlæg den 6. december. såfremt retten finder, at der ikke var
aftalt en leveringstermin, gøres det gældende, at det krav, der blev indtalt ved tryg- balticas
processkrift af 23/9 1998, er forældet i det omfang, kravet overstiger den oprindelige påstand i
stævningen.
samson har hverken handlet uagtsomt eller groft uagtsomt. godset bortkom som følge af
                                              - 11 -
forhold, som chaufføren ikke kunne undgå, og hvis følger han ikke kunne afværge, jf. cmr-
lovens § 24, stk. 2.
ved vurderingen af uagtsomhedsspørgsmålet må chaufførens forklaring lægges til grund.
chaufføren må i enhver henseende anses at have handlet korrekt. nok var han ung, men han
handlede fornuftigt. efter ankomsten til moskva parkerede han således bilen på en bevogtet
parkeringsplads om natten. den mand, han mødte næste morgen, kunne legitimere sig med et
stempel med navnet på det firma, som var chaufførens afleveringsadresse. det er ikke u-
sædvanligt, at lageret ligger et andet sted end kontoret.
chaufføren havde ikke mulighed for at gardere sig mod væbnet kriminalitet. at det i det hele
taget var nødvendigt at skyde, tyder på, at man havde gennemskuet, at det ville blive
vanskeligt at franarre chaufføren godset.
sammenfattende er der intet at bebrejde chaufføren, og samson har i det hele opfyldt de krav,
der må stilles til en omhyggelig fragtfører. der blev anvendt en konfektionstrailer med faste
sider for at forhindre opskæring. chaufføren fik instruks om, hvor han skulle køre hen, og der
var ikke behov for yderligere instruktioner. s.p.radio meddelte ikke selv særlige instruktioner.
der er intet grundlag for at statuere grov uagtsomhed efter cmr-lovens § 37.
uagtsomhedsnormen i bestemmelsen må efter reglens forhistorie og i tråd med traktatteksten
forstås som værende på linie med den danske forsætsnorm dolus eventualis.
såfremt samson desuagtet pålægges ansvar efter cmr-lovens § 24, stk. 1, skal erstatningen
begrænses i overensstemmelse med lovens § 29, stk. 2, det vil sige til 8,33 sdr pr. à 2.060
kg, eller 17.159,80 sdr.
mere subsidiært gøres det gældende, at erstatningen skal fastsættes til det beløb, der fremgik
af den faktura (nr. 2650), som fulgte med fragtbrevet, xeu 120.541, idet dette beløb må anses
som udtryk for godsets værdi, som den blev oplyst overfor samson ved transportens start. -
tryg-baltica må bære risikoen for, at der er dobbeltfaktureret. det må lægges til grund, at der
ikke fulgte andre fakturaer end nr. 2650 med fragtbrevet.
rettens bemærkninger:
                                                - 12 -
efter flemming bruhns forklaring og sagens øvrige oplysninger finder retten, at s.p.radio ved
erstatningsleverancen inddækkede det tab, der, da transporten var sket cif, ved varepartiets
bortkomst var påført transas marine. s.p.radio indtrådte herved i transas marine's ret til at
gøre tabet gældende mod en erstatningspligtig part. da tryg-baltica inden sagsanlægget ydede
s.p.radio erstatning for det som en følge af inddækningen opståede tab, indtrådte tryg-baltica
i s.p.radio's ret. tryg-baltica har følgelig søgsmålskompetence.
efter chaufføren, vesvaldas sumskus' forklaring sammenholdt med det i øvrigt oplyste finder
retten ikke, at bortkomsten af godset kan henføres til forhold, der efter cmr-lovens § 24, stk.
2, kan føre til ansvarsfrihed for fragtføreren. retten finder således, at det må betegnes som
uforsigtigt, at chaufføren indvilligede i at køre fra det angivne bestemmelsessted kort før dettes
kontors oplyste åbningstidspunkt med en ham ubekendt person, der alene legitimerede sig ved
at forevise et firmastempel. chaufføren forsømte således ved personlig henvendelse på
kontoret at søge at sikre sig, at han fik kontakt med (de) rette vedkommende. samson vil
derfor være at anse for ansvarlig for godsets bortkomst, jf. cmr-lovens § 24, stk. 1, jf. § 4.
uanset godsets karakter og risikoen ved godstransport i moskva, som chaufføren var klar over,
finder retten ikke, at den beskrevne uagtsomhed kan anses for omfattet af cmr-lovens § 37
om forsæt og grov uagtsomhed. ved denne vurdering er det tillige taget i betragtning, at
chaufførens besiddelse af varerne gik tabt som følge af et røverisk overfald, som chaufføren
isoleret set ikke havde mulighed for at afværge, og som han for så vidt ville kunne udsættes
for et hvilket som helst andet sted. samson har derfor ikke fortabt muligheden for at påberåbe
sig begrænsningsreglen i cmr-lovens § 29, stk. 2. det findes ikke i sig selv at kunne føre til en
anden vurdering, at chaufføren ikke var udstyret med en konkret instruktion.
under de anførte omstændigheder er forældelsesfristen 1 år, jf. cmr-lovens § 41, stk. 1. da
det mod vidnet flemming bruhns forklaring ikke findes godtgjort, at der var aftalt en
leveringsfrist, regnes forældelsesfristen fra 60 dage efter samsons overtagelse af godset den
29. september 1995 med fradrag af de 19 dage, hvor forældelsesfristen ubestridt har været
suspenderet, jf. § 41, stk. 2, litra b. ved sagens anlæg den 6. december 1996 var kravet derfor
ikke forældet.
som følge af det anførte er samson pligtig at betale erstatning til tryg-baltica efter cmr-lovens
§ 29, stk. 2. erstatningen fastsættes som ubestridt til 17.159,80 sdr, der skal omregnes til
                                             - 13 -
dansk mønt som gengivet nedenfor.
      thi kendes for ret:
sagsøgte, samson transport co. a/s, skal inden 14 dage til sagsøger, tryg baltica forsikring
a/s, betale 17.159,80 sdr med tillæg af rente 5% p.a. fra den 18. september 1996 til betaling
sker. omregning til dansk mønt foretages efter kursen på den dag, der afsiges dom.
inden samme frist betaler sagsøgte til sagsøger 15.000 kr. i sagsomkostninger.
            claus forum petersen
henrik dam                          benny jepsen
                                     (sign.)
                        udskriftens rigtighed bekræftes
                       p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
                      højesterets kendelse
                            afsagt onsdag den 27. juli 2016
sag 64/2016
a
og
b
(advokat michael e. hansen for begge)
mod
boet efter c
ved d og e
(advokat mogens vinther)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af skifteretten i sønderborg den 9. december 2015 og
af vestre landsrets 14. afdeling den 11. januar 2016.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: marianne højgaard pedersen, jens peter christensen
og henrik waaben.
påstande
kærende, a og b, har nedlagt påstand om, at skifterettens kendelse af 9. december 2015 kan
kæres direkte til landsretten uden tilladelse fra procesbevillingsnævnet, og at kæremålet skal
hjemvises til fornyet behandling ved vestre landsret.
indkærede, boet efter c ved d og e, har påstået stadfæstelse af landsrettens kendelse.
sagsfremstilling
c, der ejede bl.a. tre ejendomme i x-by, som var bortforpagtet til a og b, afgik ved døden i
2015. boet blev udleveret til cs brødre, d og e, til privat skifte.
                                               - 2 -
c havde i 2014 oprettet et testamente, hvoraf fremgik bl.a.:
      ”2.1 det er mit ønske, at give a og b, …vej 28, …, x-by, forkøbsret til mit føde-
      hjem …gården, matr.nr. 3 m.fl. …, beliggende …vej 23, …l, x-by samt matr.nr.
      137 m.fl. …, beliggende …vej 9, x-by og matr.nr. 168 …, beliggende …vej 2a,
      x-by. prisen fastsættes til ejendomsvurderingen fratrukket 15 %, der skønnes at
      være prisen i handel og vandel. ønsker a og b ikke at gøre brug af forkøbsretten,
      skal ejendommene sælges til 3. mand og bs igangværende forpagtningsaftale skal
      fortsætte uændret til udløb.
      2.2 det er her efter mit ønske, at mine brødre arver mig ligeligt og at de selv fordeler
      boet efter mig efter fradrag af evt. gældsbreve.”
der er nu tvist mellem a og b på den ene side og boet efter c på den anden side om, hvorvidt
a og b med henvisning til testamentet har krav på at købe de tre ejendomme til en pris sva-
rende til den seneste offentlige ejendomsvurdering fratrukket 15 %. boet har afvist at sælge
de tre ejendomme til denne pris.
som følge heraf stævnede a og b boet den 3. november 2015 med påstand om, at boet skal
overdrage ejendommene til a og b til en pris svarende til den seneste offentlige ejendoms-
vurdering fratrukket 15 %.
a og b begærede stævningen tinglyst på ejendommene, hvilket boet protesterede imod.
skifteretten i sønderborg afsagde den 9. december 2015 kendelse om, at den fremsatte begæ-
ring om tinglysning afvistes for tiden. skifteretten begrundede afgørelsen med bl.a., at der
med en proceserklæring afgivet af boets advokat, i alt fald for tiden, kun antoges at være en
risiko for, at a og b led et obligationsretligt tab.
a og b kærede denne afgørelse til vestre landsret med påstand om tinglysning af stævningen
på de tre ejendomme, mens boet nedlagde påstand om afvisning i medfør af retsplejelovens §
389 a, subsidiært stadfæstelse.
landsretten afviste kæremålet ved kendelse af 11. januar 2016 med følgende begrundelse:
                                                - 3 -
       ”a og b har i medfør af dødsboskiftelovens § 89 anlagt sag ved skifteretten mod boet
       efter c med påstand om, at boet tilpligtes at overdrage 3 ejendomme til a og b til en
       pris 15 % under den seneste offentlige ejendomsvurdering.
       under sagen har a og b anmodet om, at stævningen tinglyses på ejendommene i med-
       før af tinglysningslovens § 12, stk. 3, hvilket skifteretten ved den påkærede kendelse har
       afslået.
       det følger af dødsboskiftelovens § 101, at afgørelser efter § 89, stk. 1, nr. 1-5 træffes
       ved dom, og efter §§ 98 og 105 finder retsplejelovens regler om borgerlige sager samt
       om kære og anke anvendelse. landsretten finder herefter, at retsplejelovens § 389 a fin-
       der anvendelse.
       det følger af tinglysningslovens § 36, at afgørelser, der er truffet efter denne lov, kan
       indbringes ved kære. uanset at der ikke i tinglysningslovens § 36 er udtrykkeligt hen-
       vist til retsplejelovens kapitel 37, må bestemmelserne i dette kapitel finde anvendelse på
       kæremål efter tinglysningslovens § 36.
       skifterettens afgørelse er truffet under forberedelsen af hovedforhandlingen. afgørelsen
       kan derfor kun kæres med tilladelse fra procesbevillingsnævnet, jf. retsplejelovens §
       389 a. da en sådan tilladelse ikke foreligger, afviser landsretten kæremålet.
       da der er tale om et principielt spørgsmål om afgrænsningen af anvendelsesområdet for
       retsplejelovens § 389 a, finder landsretten, at kæremålets omkostninger skal ophæves,
       jf. retsplejelovens § 312, stk. 3.”
anbringender
a og b har anført, at en byretskendelse om at afvise tinglysning af en stævning kan kæres
direkte til landsretten, jf. tinglysningslovens § 36 og ufr 2014.3497 ø.
kærebegrænsningen i retsplejelovens § 389 a finder ikke anvendelse, da der ikke er tale om
retsplejemæssige spørgsmål, og da kærespørgsmålet i øvrigt er særskilt reguleret i tinglys-
ningslovens § 36.
boet efter c ved d og e har anført, at højesteret i en tilsvarende sag gengivet i ufr
2015.2540 h stadfæstede landsrettens afvisning af kæremålet. der henvises særligt til høje-
sterets udtalelse i sagen, hvorefter § 389 a som udgangspunkt afskærer fri kære af kendelser
og beslutninger, der træffes under hovedforhandlingen eller under dennes forberedelse, også
selv om afgørelsen ikke kan siges at vedrøre sagsforberedelsen eller hovedforhandlingen som
sådan.
                                                - 4 -
retsgrundlag
tinglysningslovens § 12, stk. 3, 1. pkt., og § 36 lyder således:
       ”§ 12 …
       stk. 3. hvis sagsøgeren fremsætter anmodning derom, kan domstolen i retssager om fast
       ejendom, når stævningen er forkyndt, træffe beslutning om, at meddelelse om retssagen
       kan tinglyses.
       …
       § 36. over rettens afgørelser i henhold til denne lov kan der rejses kære inden 2 uger.
       kærefristen regnes fra den dag, da afgørelsen er meddelt vedkommende. rejses kære,
       indføres straks bemærkning herom i tingbogen.”
dødsboskiftelovens § 98 og § 105 har følgende ordlyd:
       ”§ 98. retsplejelovens regler om borgerlige sager finder anvendelse med de ændringer,
       som angives i denne lov, eller som følger af forholdets natur.
       …
       § 105. reglerne i retsplejeloven om anke og kære finder tilsvarende anvendelse på
       skifterettens afgørelser.
       …”
ved lov nr. 737 af 25. juni 2014 blev der indført en kærebegrænsningsregel i retsplejelovens §
389 a. bestemmelsen, der trådte i kraft den 1. juli 2014 og finder anvendelse på afgørelser
truffet efter denne dato, har følgende ordlyd:
       ”§ 389 a. kendelser og andre beslutninger, der afsiges af byretten under hovedforhand-
       lingen eller under dennes forberedelse, kan ikke kæres. procesbevillingsnævnet kan dog
       meddele tilladelse til kære, hvis kendelsen eller beslutningen angår spørgsmål af væ-
       sentlig betydning for sagens forløb eller af afgørende betydning for parten og der i øv-
       rigt er anledning til at lade afgørelsen prøve af landsretten som 2. instans.
       stk. 2. ansøgning om kæretilladelse efter stk. 1 skal indgives til procesbevillingsnæv-
       net, inden 2 uger efter at afgørelsen er truffet.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår forståelsen af bestemmelsen i retsplejelovens § 389 a, stk. 1, hvorefter kendelser
og andre beslutninger, der afsiges af byretten under hovedforhandlingen eller under dennes
forberedelse, ikke kan kæres uden procesbevillingsnævnets tilladelse. nævnet kan efter be-
                                               - 5 -
stemmelsen tillade kære, hvis kendelsen eller beslutningen angår spørgsmål af væsentlig be-
tydning for sagens forløb eller af afgørende betydning for parten, og der i øvrigt er anledning
til at lade afgørelsen prøve af landsretten som 2. instans.
det afviste kæremål vedrører en skifterets afgørelse om ikke for tiden at tillade tinglysning af
en stævning på tre faste ejendomme tilhørende et dødsbo.
tinglysningslovens § 36 angiver, at rettens afgørelser efter tinglysningsloven kan kæres.
tinglysningsloven blev ikke ændret ved lov nr. 737 af 25. juni 2014, og ændringslovens for-
arbejder indeholder ikke særskilte bemærkninger vedrørende spørgsmålet om kære i medfør
af tinglysningsloven.
som anført af landsretten fremgår det af dødsboskiftelovens § 98 og § 105, at retsplejelovens
regler om borgerlige sager samt om anke og kære, herunder retsplejelovens § 389 a, finder
anvendelse på skifterettens afgørelser.
som fastslået i højesterets kendelse af 23. april 2015 (ufr 2015.2540) skal bestemmelsen i
retsplejelovens § 389 a som udgangspunkt afgrænses ud fra et tidsmæssigt kriterium, således
at den som udgangspunkt afskærer fri kære af kendelser og beslutninger, der træffes under
hovedforhandlingen eller under dennes forberedelse, også selv om afgørelsen ikke kan siges
at vedrøre sagsforberedelsen eller hovedforhandlingen som sådan. det afviste kæremål vedrø-
rer en afgørelse truffet under forberedelsen af en skifteretlig sag og kan således som udgangs-
punkt ikke kæres frit. der foreligger ikke holdepunkter for at fravige dette udgangspunkt.
på denne baggrund, og da der ikke foreligger tilladelse til kære fra procesbevillingsnævnet,
tiltræder højesteret, at landsretten har afvist kæremålet.
højesteret stadfæster derfor kendelsen.
da der er tale om et principielt spørgsmål om afgrænsning af anvendelsesområdet for en for-
holdsvis ny lovbestemmelse, finder højesteret, at kæremålets omkostninger skal ophæves, jf.
retsplejelovens § 312, stk. 3.
                                            - 6 -
                                     thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger vedrørende kæresagen til den anden part.