text:
                             højesterets dom
                            afsagt torsdag den 2. juni 2016
sag 236/2014
boet efter a (tidligere a)
(advokat hans sønderby christensen)
mod
transportministeriet
(kammeradvokaten ved advokat sune fugleholm)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 14. afdeling den 31. oktober 2014.
i pådømmelsen har deltaget tre dommere: jens peter christensen, hanne schmidt og oliver
talevski.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, boet efter a, har nedlagt påstand om, at sagen fortsættes ved højesteret, og har
for højesteret nedlagt påstand om, at indstævnte, transportministeriet, i forhold til a skal
anerkende, at kravet om påførsel af ”a” på postkasse ud mod x-vej er ulovligt.
transportministeriet har påstået afvisning, subsidiært stadfæstelse.
sagsfremstilling
østre landsret afsagde dom i sagen den 31. oktober 2014. landsretten gav ikke a medhold,
men afviste to påstande og frifandt transportministeriet for de to øvrige påstande.
landsrettens begrundelse var sålydende:
                                          - 2 -
”as principale og mere subsidiære påstande er – i modsætning til den subsidiære og
mest subsidiære påstand – formuleret helt generelt og uden relation til eller sammen-
hæng med as situation og forhold. landsretten finder på den baggrund, at a ikke har
fornøden retlig interesse i at få disse påstande påkendt. landsretten afviser derfor as
principale og mere subsidiære påstande.
efter ordlyden af bilag 1 til bekendtgørelse nr. 727 af 24. juni 2011 om postbefordring
og postvirksomheder finder landsretten, at det alene er et krav, at den enkelte brevkasse
skal være forsynet med navneskilt eller lignende med oplysning om postmodtagerens
efternavn.
det følger af artikel 51, stk. 1, i eu’s charter om grundlæggende rettigheder, at chartrets
bestemmelser udelukkende er rettet til medlemsstaterne, når de gennemfører eu-retten.
det følger af eu-domstolens praksis, herunder navnlig dom af 26. februar 2013 i
fransson-sagen (c-617/10), at de grundlæggende rettigheder i chartret kan anvendes i
alle situationer, der reguleres af eu-retten, men ikke uden for sådanne situationer
(præmis 19). eu-domstolen har i sin dom af 6. marts 2014 i siragusa-sagen (sag c-
206/13) endvidere udtalt, at begrebet ”gennemførelse af eu-retten” kræver, at der fore-
ligger en vis grad af tilstrækkelig tilknytning, som går ud over den beslægtethed, der
måtte findes mellem de omhandlede områder, eller den indirekte virkning, som et om-
råde kan have på et andet (præmis 24). i samme sag har eu-domstolen udtalt (præmis
25), at for at afgøre, om en national lovgivning henhører under gennemførelsen af eu-
retten som omhandlet i chartrets artikel 51, skal der bl.a. foretages en efterprøvelse af,
om de pågældende nationale bestemmelser har til formål at gennemføre en eu-retlig
bestemmelse, disse bestemmelsers karakter, og om de forfølger andre formål end dem,
der er omfattet af eu-retten, selv om de indirekte vil kunne påvirke disse formål, samt
om der foreligger specifikke eu-retlige bestemmelser på området, eller som kan på-
virke den.
kravet om, at brevkasser skal forsynes med navneskilt, var også gældende forud for
vedtagelsen af lov nr. 1536 af 21. december 2010 (postloven), hvorved der skete im-
plementering af direktiv 2008/6/ef af 20. februar 2008 (3. postdirektiv). dette krav
fremgik således af bilag 1 til bekendtgørelse nr. 1313 af 14. december 2004, der fortsat
var gældende på tidspunktet for vedtagelsen af postloven og som der henvises til i for-
arbejderne til postloven.
postdirektiverne, der har karakter af liberaliseringsdirektiver og navnlig har til formål at
regulere postbefordringspligten, indeholder ikke bestemmelser om navneskilt på brev-
kasser eller om brevkassers placering på den enkelte postmodtagers adresse.
formålet med kravet om, at brevkasser skal forsynes med navneskilt kan herefter ikke
antages at have været at gennemføre en eu-retlig bestemmelse, men må i overens-
stemmelse med per fuglsangs forklaring og trafikstyrelsens brev af 19. januar 2012
antages at have til formål at skabe størst mulighed sikkerhed for, at breve bliver afleve-
ret til rette adressat. dette formål er et andet end dem, der er omfattet af eu-retten, her-
under postdirektiverne og direktiv 95/46/ef af 24. oktober 1995 (persondatadirektivet).
                                               - 3 -
      på denne baggrund finder landsretten, at det i bilag 1 (punkt 1) til bekendtgørelse nr.
      727 af 24. juni 2011 om postbefordring og postvirksomheder indeholdte krav om nav-
      neskilt på brevkasser, ikke er fastsat som led i gennemførelse af eu-retten, hvorfor
      chartret om grundlæggende rettigheder ikke finder anvendelse. landsretten bemærker,
      at det forhold, at det med vedtagelsen af postloven blev et krav, at alle postmodtagere
      uanset boligens opførelsestidspunkt, skal have brevkassen med navneskilt placeret i
      skel, ikke kan føre til andet resultat.
      det af a anførte om eu-rettens proportionalitetsprincip kan heller ikke føre til, at han
      gives medhold.
      spørgsmålet er herefter alene, om kravet om navneskilt på brevkassen udgør en kræn-
      kelse af artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention om retten til respekt
      for privatliv og familieliv.
      en persons navn tjener til personlig identifikation og som sammenkædning med en be-
      stemt familie og vedrører derfor en persons ret til privatliv og familieliv, som er be-
      skyttet af artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
      a har gjort gældende, at kravet om, at han anfører sit efternavn på sin brevkasse, giver
      andre mulighed for at finde frem til ham, selvom han har adresse- og navnebeskyttelse
      og ikke står i den lokale vejviser. der er imidlertid ikke oplyst noget nærmere om den
      mulige betydning for a af denne mulighed.
      landsretten finder på denne baggrund, at pligten til at oplyse efternavn på brevkassen
      ikke har en sådan intensitet og konkretisering i forhold til a, at der er tale om et indgreb
      i as beskyttede ret til privatliv og familieliv efter artikel 8 i den europæiske menneske-
      rettighedskonvention.
      herefter frifinder landsretten transportministeriet for as subsidiære og mest subsidiære
      påstande.
      a skal betale sagsomkostninger for landsretten til transportministeriet med 40.000 kr.
      beløbet omfatter udgift til advokatbistand inkl. moms. ved fastsættelsen heraf er der ud
      over sagens værdi taget hensyn til sagens omfang og varighed, herunder at der har været
      gennemført mundtlig forhandling af spørgsmålet om præjudiciel forelæggelse for eu-
      domstolen.”
a ankede landsrettens dom til højesteret, hvor sagen blev udtaget til skriftlig behandling.
a nedlagde for højesteret påstand om, at transportministeriet skal anerkende i forhold til
appellanten, at kravet om påførsel af ”a” på postkasse ud mod x-vej er ulovlig.
transportministeriet nedlagde påstand om stadfæstelse af landsrettens dom.
                                               - 4 -
efter at højesteret den 2. februar 2016 havde meddelt parterne, at sagen var optaget til dom,
konstaterede højesteret forud for højesterets videre behandling af sagen, at a var afgået ved
døden den 8. januar 2016.
højesteret anmodede herefter advokaterne i sagen om bemærkninger til sagens videre be-
handling.
boet efter a ved advokat hans sønderby christensen meddelte ved mail af 7. marts 2016, at
boet havde valgt at indtræde i sagen, mens transportministeriet protesterede mod boets ind-
træden.
anbringender
boet efter a har til støtte for sin påstand om, at sagen fortsættes ved højesteret, gjort gæl-
dende, at bestemmelsen i bekendtgørelse nr. 727 af 24. juni 2011, jf. bilag 1, gælder enhver,
fysiske som juridiske personer, og således også boer. boet har derfor samme retlige interesse
som afdøde, hvorfor sagen ikke bør afvises.
til støtte for anerkendelsespåstanden har boet efter a gjort gældende bl.a., at den omtvistede
betingelse for postomdeling – skiltning med as navn på en postkasse ud til offentlig vej – på
uproportional måde gør indgreb i hans eu-beskyttede krav på effektiv postomdeling og ret til
beskyttelse af personoplysninger.
den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder finder anvendelse. chartret
skal efterleves, når en national lovgivning falder ind under eu-rettens anvendelsesområde.
det er et formål ifølge postdirektivet at sikre a kvalificeret postomdeling mindst fem dage om
ugen.
parterne er enige om, at en persons navn, herunder dennes efternavn, er en personhenførbar
oplysning (personoplysning) som defineret i persondatalovens § 3. offentlig skiltning med en
persons navn ud for dennes parcel er således egnet til at knytte adresse til person. ifølge de
gældende regler skal a, der havde navne- og adressebeskyttelse, som minimum påføre nav-
nene aa og aa på sin postkasse ud til vejen. der findes kun én person i danmark med disse
navne. skiltningen medfører dermed, at personhenførbare oplysninger blotlægges. loven til-
                                                - 5 -
sidesætter således as krav på navne- og adressebeskyttelse og udgør derfor utvivlsomt et ind-
greb i hans beskyttede rettigheder.
ifølge eu-domstolens faste praksis kan indgreb i en persons personoplysninger alene ske
inden for rammerne af det strengt nødvendige. transportministeriet har ikke løftet sin bevis-
byrde for, at indgrebet er strengt nødvendigt.
ideelle rettigheder omfatter bl.a. retten til eget navn samt retten til respekt for privatlivets fred
og skal ikke begrundes af den enkelte. indgrebet begrundes med en mere rentabel drift hos
postvirksomheden. imidlertid kan økonomiske hensyn ikke begrunde indgreb i ideelle rettig-
heder, og udgiften ville, såfremt den blev væltet over på a, bevirke et gebyr af så beskeden
størrelse, at det ikke kunne betale sig at opkræve det på grund af den dermed forbundne ad-
ministration.
det ville være muligt uden ekstraomkostninger eller uden nye procedurer at indføre en ligeså
velegnet metode til at sikre omdelingskvaliteten med væsentligt mindre indgribende foran-
staltninger.
transportministeriet har gjort gældende bl.a., at sagen ikke angår spørgsmål, der berører boet,
og at boet derfor ikke har fornøden retlig interesse i sagens udfald. sagen bør derfor afvises.
boet efter a har ikke retlig interesse i en sag, der drejer sig om et krav om påførsel af nu af-
døde as navn ”a” på postkassen. en afgørelse af denne påstand vil således ikke have betyd-
ning for behandlingen af boet eller boets retsstilling i øvrigt.
for så vidt angår det materielle spørgsmål har transportministeriet gjort gældende bl.a., at as
krav ikke er beskyttet efter den europæiske menneskerettighedskonvention artikel 8. det
følger af den europæiske menneskerettigheds domstols praksis, at der er en nedre bagatel-
grænse for, hvad der må anses for rettighedsindgreb, således at rettighederne ikke udvandes.
dette gælder navnlig i forhold til den generelle regulering, som er nødvendig for at samfundet
kan fungere, og som kun har en beskeden berøring med individets privatliv.
måtte retten finde, at reguleringen af brevkasser udgør et indgreb i en rettighed, der nyder
beskyttelse efter emrk artikel 8, gøres det gældende, at reguleringen er lovlig efter emrk
                                                - 6 -
artikel 8, idet indgrebet har hjemmel, forfølger lovlige hensyn og er nødvendigt i et demokra-
tisk samfund. kravet om at skulle forsyne brevkassen med efternavn og flytte den ud til skel
har klar hjemmel i postloven. endvidere er reguleringen nødvendig og proportional.
reglerne om opstilling af brevkasse påført efternavn ved skel er rene nationale regler. de
gennemfører ikke eu-retlig regulering og har heller ikke i øvrigt tilknytning til forhold, som
eu-retten tilsigter at regulere. den europæiske unions charter om grundlæggende rettighe-
der finder kun anvendelse på regler udstedt af danske myndigheder, som falder inden for eu-
rettens anvendelsesområde. handler myndighederne derimod på grundlag af nationale regler,
som ikke har nogen tilknytning til eu-retten, har de ikke pligt til at overholde charteret.
landsretten har ved kendelse af 4. september 2013 fastslået, at charteret ikke finder anven-
delse i denne sag. under alle omstændigheder er der ikke sket en krænkelse af grundrettighe-
derne i charteret, eftersom der ikke er sket en krænkelse af emrk artikel 8.
selv hvis retten måtte finde, at postdirektivet indeholder regler af betydning for nærværende
sag, er direktivets regler utvivlsomt overholdt. det bærende hensyn bag kravet om at flytte
brevkasserne ud i skel er, at danmark også fremover skal kunne opfylde befordringspligten.
kravet om navn på brevkasser er endvidere nødvendigt for at sikre posthemmeligheden, idet
det minimerer risikoen for, at forsendelser bliver omdelt til den forkerte person eller virksom-
hed, og hensynet til brevhemmeligheden er netop et af de saglige hensyn, som medlemssta-
terne skal sikre bliver varetaget i forbindelse med befordringspligten.
der er kun pligt til at påføre efternavn på brevkassen, ikke mellemnavn. derfor har a alene
pligt til at påføre navnet ”aa”.
retsgrundlag
dødsboskiftelovens § 107, der findes i dødsboskiftelovens kapitel 30 om retssager ved de
almindelige domstole, har følgende ordlyd:
       ”§ 107. havde afdøde anlagt retssag om krav, som nu tilkommer boet, kan boet ved en
       erklæring til retten indtræde i afdødes sted.
          stk. 2. oplyses det under sagen, at sagsøgeren er død, og har boet ikke givet møde,
       udsættes sagen, og boet underrettes. er der ikke truffet beslutning om boets behand-
       lingsmåde, underrettes skifteretten.”
                                                - 7 -
højesterets begrundelse og resultat
den foreliggende sag angår nu afdøde as anke af en dom afsagt af østre landsret den 31.
oktober 2014 i en sag anlagt af a mod transportministeriet vedrørende spørgsmålet, om det
er i strid med den europæiske unions charter om grundlæggende rettigheder eller med den
europæiske menneskerettighedskonvention at stille krav om, at en brevkasse, der skal være
opstillet i skel, skal være forsynet med oplysning om postmodtagerens navn. ved dommen
afviste landsretten to af as påstande og frifandt i øvrigt transportministeriet.
for højesteret nedlagde nu afdøde a påstand om, at transportministeriet skal anerkende i for-
hold til a, at kravet om påførsel af "a" på postkasse ud mod x-vej er ulovligt.
a afgik den 8. januar 2016 ved døden, og boet efter ham har den 7. marts 2016 afgivet erklæ-
ring til højesteret om, at boet er indtrådt i ankesagen, jf. dødsboskiftelovens § 107, stk. 1.
ifølge denne bestemmelse kan boet ved en erklæring til retten indtræde i afdødes sted, hvis
afdøde havde anlagt retssag om krav, som nu tilkommer boet.
sagen angår efter nu afdøde as påstand, om hans navn "a" skal være påført en postkasse ud
mod x-vej. der er ikke oplyst forhold, der indebærer, at afdødes påstand angår retskrav, som
nu tilkommer boet efter ham. boet kan herefter ikke indtræde i afdøde as sted i den forelig-
gende sag.
højesteret tager herefter transportministeriets påstand om afvisning til følge.
                                      thi kendes for ret:
ankesagen afvises.
i sagsomkostninger for højesteret skal boet efter a betale 25.000 kr. til transportministeriet.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
reglerne i lov om tidsbegrænset ansættelse ikke tilsidesat.
dom afsagt den 8. februar 2011
sag 460/2007
danmarks jurist- og økonomforbund som mandatar for a
mod
udenrigsministeriet
reglerne i lov om tidsbegrænset ansættelse ikke tilsidesat.
a var tidsbegrænset ansat som langtidsrådgiver i udenrigsministeriet, da hun i 2005 gik på
barsels- og forældreorlov. ifølge ansættelsesvilkårene havde hun ret til løn under barsels- og
forældreorlov i op til 20 uger. udenrigsministeriets fastansatte kvindelige akademikere på
ac-overenskomstvilkår (overenskomsten for akademikere i staten) havde i 2005 ret til løn
under barsels- og forældreorlov i op til 30 uger.
a havde anført, at der var sket en tilsidesættelse af reglerne i lov om tidsbegrænset ansættelse,
hvorefter ansættelsesvilkårene for en tidsbegrænset ansat som udgangspunkt ikke må være
mindre gunstige end dem, der gælder for en sammenlignelig fastansat. hun havde i den
forbindelse navnlig anført, at hendes stilling som langtidsrådgiver var sammenlignelig med en
stilling som fastansat akademiker i udenrigsministeriet.
udenrigsministeriet havde anført, at stillingen som langtidsrådgiver ikke var sammenlignelig
med en stilling som fastansat akademiker i udenrigsministeriet.
højesteret fandt, at der ikke var sket en krænkelse af a´s rettigheder i henhold til lov om
tidsbegrænset ansættelse, allerede fordi der ikke fandtes sammenlignelige fastansatte i
udenrigsministeriet eller i øvrigt kollektive overenskomster, der sædvanligvis er gældende
inden for vedkommende eller tilsvarende faglige område..
højesteret stadfæstede dermed landsrettens afgørelse.


text:
‐ jf
                                        udskrift
                                            af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                           dom
afsagt den 17. juni 2009
s‐24‐07                           1) if skadeforsikring, filial af if skadeförsäkring ab
                                  2) vestas wind systems a/s
                                  (advokat louise lundsby wessel for begge)
                                  mod
                                  1) blue water shipping a/s
                                  (advokat henrik thal jantzen)
                                  2) tvc stevedoring company s.a.
                                  (advokat henrik nissen)
indledning og påstande
sagen vedrører ansvar for skade på en vindmøllevinge til en fakturaværdi på 117.400 € som
blue water shipping a/s for vestas wind systems a/s transporterede fra esbjerg til
valencia sammen med 32 andre vinger. vingerne ankom til valencia den 28. august 2006 og
blev den 20. september 2006 af tvc stevedoring company s.a., valencia, læsset på lastbiler
ved anvendelse af en containerkran og en gaffeltruck. under arbejdet faldt en af
                                                   ‐2‐
gaffeltruckens arme af, og det førte til at en vinge faldt ned på en underliggende vinge. if
skadesforsikring, filial af if skadesförsäk‐ring ab, som var vareforsikrer for vestas, har
krævet erstatning med 71.638 sdr i henhold til ansvarsbegrænsningsreglerne i nsab (8,33
sdr pr. kg) for skaden på vingen, og vestas har krævet selskabets selvrisiko erstattet. blue
water har benægtet at være ansvarlig og har videre gjort gældende at et eventuelt ansvar
skal bedømmes efter sølovens regler (2 sdr pr. kg), subsidiært efter nsab. tvc over for
hvem blue water har nedlagt en friholdelsespåstand, har ligeledes benægtet ansvar og gjort
gældende at et eventuelt ansvar skal bedømmes efter sølovens regler, subsidiært efter
reglerne i nsab.
if og vestas har nedlagt påstand om at blue water og tvc til vestas skal betale 20.000 dkk
og til if modværdien af 71.638 sdr efter fradrag af 20.000 dkk med procesrente fra den 22.
oktober 2007.
blue water har påstået frifindelse, subsidiært betaling af modværdien i dkk på
betalingsdagen af 17.000 sdr, mere subsidiært modværdien af 71.638 sdr, og har i forhold
til tvc nedlagt påstand om at tvc skal friholde blue water for ethvert beløb, herunder
renter og sagsomkostninger, som blue water måtte blive pålagt at betale til if og vestas.
tvc har påstået frifindelse.
der er ikke tvist om den beløbsmæssige opgørelse af kravene.
sagsfremstilling
i aftalen af 11. juli 2006 der fastlægger betingelserne for transporten, hedder det:
       “please find below offer and transport solution covering your project of 22 x v90/2,0
       without nacelles and towers ex esbjerg to spain. project name is monera and this offer is
       based on the use of valencia port.
       …
       cargo description pr. shipment: lxwxh in meters/weight in tons
                                                   ‐3‐
      11 x hubs each/3,94 x 3,44 x 3,29 meter/19,50 tons
      33 x blades in h+j frames each/44,89 x 2,44 x 3,20 meter/9,0tons
      …
      for above shipments is incl.:
    ‐   …
    ‐   discharging cost in valencia (stevedoring/cranes).
    ‐   customs clearance (t2l) in valencia.
    ‐   free storage for 10 days in valencia (counting from the day of arrival).
      for above shipments is excl.:
  ‐   …
  ‐   storage cost longer than 10 days in valencia.
  ‐   reloading cost in valencia.
  ‐   transfer of the blades and hubs in valencia from discharging berth to 2nd storage area (if
      required)
      …
      terms for the above transport: nsab2000
      remarks:
      please note that cargo stored in esbjerg or valencia is for the risk and cost of vestas
      …”
for transporten af bl.a. 33 vinger esbjerg – valencia foreligger konnossement af 18. august
2006 med angivelse af vestas som shipper. consignee er vestas’ datterselskab i barcelona, og
tvc er angivet som notify address.
      vingerne ankom til valencia den 28. august 2006, og tvc foretog udlosning samme
dag. vingerne henlå til den 20. september 2006 på havnen i valencia, da tvc blev anmodet
om at læsse vingerne på lastvogne.
      tvc optog rapport om uheldet. af rapporten dateret den 2. oktober fremgår bl.a. i
oversættelse:
      ”vingen ankommer fastsurret til to metalstrukturer: vingens rod er fastgjort til en ramme
      udstyret med twistlocks for at lette håndteringen heraf med containertruck såvel som
      fastsurring om bord på skibe (billede 03).
                                                    ‐4‐
      …
      den anden ende af vingen er fastgjort til et metalstativ (billede 04)
      …
      håndtering af vingen kræver to maskiners samarbejde: dels skal en containertruck løfte
      vingens rod, og dels skal en kran eller en gaffeltruck løfte i den anden ende, som støttes
      på metalstativet.
      maskinerne, containertruck og gaffeltruck, gøres klar til at foretage flytningen på denne
      måde. gaffeltrucken stikker den ene af sine gafler ind i metalstativet.
      idet containertrucken begynder at løfte vingens rod, og gaffeltrucken begynder at
      afbalancere vingen ved at løfte i den anden ende, brister en af truckens gafler pga.
      mekanisk svigt (billede 05 og 05)
      …
      idet gaflen svigter, kommer vingen ud af balance og falder ned, hvorved den slås imod
      den underliggende vinge
      …
esbjerg besigtigelseskontor aps har på ifs anmodning foretaget et survey den 29. juni 2007
med gennemgang af skaderne.
forklaringer
mogens storgaard,vestas, har forklaret at han så vingen på pladsen i valencia. vingen var
totalskadet. løft af en vinge sker normalt ved krantræk eller ved krantræk og løft med
gaffeltruck de steder hvor der er anbragt transportstativer, dvs. i rodenden og tipenden.
vingen er 44 m lang, og transportstativet i tipenden er anbragt måske 27 m fra rodenden.
      det er i danmark ikke tilladt at løfte med gaffeltruck i et tilfælde som det foreliggende,
og efter vidnets opfattelse bør der bruges kran begge steder hvor der skal løftes. hvis vidnet
så en flytning af en vestas‐vinge foretaget med en kombination af kran og gaffeltruck, ville
han have skredet ind. han ved ikke hvor meget belastningen er de steder hvor vingen er
blevet løftet. vingens samlede vægt er 8,6 t med beslag.
                                                ‐5‐
       han kan bekræfte at der kan komme sideværts påvirkninger ved at løfte sådan som det
er sket i det foreliggende tilfælde.
       han er ikke bekendt med om vestas har fastsat bestemmelser eller udsendt
vejledninger om løft, men det giver sig selv at der skal løftes i transportstativerne.
adrian marques, tvc, har forklaret at han er ansvarlig for selskabets landoperationer. et
vingeløft foregår som beskrevet i tvc’s rapport. gaffeltrucken anvender én gaffel til løftet;
det er nok muligt at anvende to gafler.
       containertrucken har en kapacitet på 35 t mens gaffeltrucken kan løfte 5 t. det er
tilstrækkeligt til at løfte en møllevinde som den foreliggende. de har gjort det mange gange
og har kun haft dette ene uheld.
       trucken har løftekapacitet på 5 t uanset at der anvendes én gaffel. denne kapacitet er
den vertikale kapacitet. forespurgt om betydningen af horisontale påvirkninger fx som følge
af at der anvendes såvel containerkran som gaffeltruck svarede vidnet at han mener at den
omtalte split afværger sidepåvirkninger eller horisontale påvirkninger.
       den anvendte truck af mærket linde er af god kvalitet og velegnet til opgaven.
       vidnet var på stedet en time efter uheldet og konstaterede at truckens gaffel var røget
af som man kan se på et af billederne hvor man også kan se den pal der skal fastholde gaflen,
ligge på jorden. den pal man kan se, mangler sikringssplitten som skal holde den på plads.
sikringssplitten har en tykkelse som en kuglepen. han ved ikke hvilken belastning splitten
kan klare. splitten er sat i fra fabrikantens side og må være stærk nok til at klare den
belastning som er angivet på trucken.
       gaffeltruckens gaffel er ikke forsynet med en låseanordning der sikrer at emnet på
gaflen ikke falder af; gaflen er ikke vandret, men peger skråt opad.
       den truckfører der udførte arbejdet, er uddannet af det statslige stevedoreselskab. han
blev instrueret om udførelsen af arbejdet af den der stod for den pågældende operation,
herunder også om anvendelsen af gaffeltrucken. vidnet ved ikke om han i det foreliggende
tilfælde er blevet instrueret om at benytte én gaffel.
       tvc tjekker materiellet regelmæssigt. det fremgår af nogle manualer (på spansk) som
tvc har fremlagt. eftersynene foretages af tvc’s vedligeholdelsesafdeling. hertil kommer
                                                ‐6‐
at der er ekstern kontrol af virksomhedens materiel i form af klassegodkendelse (veritas). de
fremlagte manualer viser at der ikke er fundet fejl.
       vingen havde ligget i tvc’s terminal fra ankomsten til den dag skaden skete.
       den person der har lavet tvc’s rapport, er selskabets miljøansvarlige. det er ham der
har taget billederne.
       man har fulgt de anbefalinger der er sidst i tvc’s rapport, dvs. kontrolleret materiellet.
det var allerede sket før uheldet. man har vurderet muligheden af at gå alternativt frem,
men fandt ikke bedre metoder. tvc har ikke instrueret personalet om særlige forholdsregler
i anledning af uheldet. tvc’s personale uddannes generelt om sikkerhedsproblemer, ikke
specielt ud fra det foreliggende uheld. man har ugentlige møder med det statslige
stevedoreselskab om bl.a. uddannelse af personale.
       vidnet er først for nylig blevet bekendt med at der i sagen er fremlagt forskellige, mere
eller mindre fuldstændige, oversættelser af tvcʹs skadesrapport.
argumenter
if og vestas har gjort gældende at de sagsøgte er ansvarlige for skaden som indtraf mens
vingen var i de sagsøgtes varetægt. ansvarsperioden må være fra modtagelsen til
søtransport indtil oplastningen på køretøj. vestas og blue water har aftalt at nsab skal være
gældende for transporten. heraf følger at blue water og dette selskabs underleverandør,
tvc, skal godtgøre at skaden ikke kunne være undgået, jf. nsab § 16, stk. 1, litra g. det er
ikke klart hvad skadesårsagen er, men uanset om skaden skyldes en mekanisk fejl ved
materiellet eller fejl i forbindelse med anvendelsen af det, er de sagsøgte ansvarlige.
       det må komme tvc til skade at selskabet ikke har sørget for at oplyse sagen
tilstrækkeligt, herunder ved først at fremlægge fuldstændig oversættelse af skadesrapporten
på et meget sent tidspunkt. tvc har ikke været været i stand til at fremkomme med
oplysninger om årsagen til at splitten der skulle holde gaflen på plads, har svigtet, og har i
øvrigt heller ikke kunnet oplyse hvilke forholdsregler man har truffet for at sikre sig med
lignende uheld i fremtiden.
       hvis det antages at årsagen til skaden er materielsvigt, gøres i øvrigt gældende at tvc,
og dermed også blue water, er objektivt ansvarlig for følgerne heraf, eller at der i hvert fald
for materiellet er et meget strengt ansvar.
                                                ‐7‐
       da nsab er vedtaget mellem vestas og blue water, er der alene adgang til at
begrænse ansvaret efter disse regler. ansvarsbegrænsning efter søloven kan ikke komme på
tale. parterne har aftalt at ”storage cost longer than 10 days in valencia” ikke er omfattet af
transportaftalen, og der gik væsentlig mere end 10 dage fra godsets ankomst til valencia
og påbegyndelsen af videretransporten. det vil også være ganske unaturligt at antage at en
stevedores arbejde med godset ca. tre uger efter dets ankomst til destinationshavnen med
følgende udlosning og oplagring, skulle anses som en fortsat søtransport.
       der er ingen præceptive regler der fastsætter at søloven skal finde anvendelse i det
foreliggende tilfælde frem for nsab. netværksregler i nsab § 23 finder kun anvendelse
hvis tvc påviser at der for lastearbejdet i havnen gælder særlige bestemmelser der
regulerer ansvaret, og det har tvc ikke gjort.
       da ansvarsbegrænsningsmulighederne i sagen efter de påstande der er nedlagt, og
de anbringender der er gjort gældende, er nsab eller søloven, må svaret være at ansvaret
skal begrænses efter nsab.
blue water henholder sig til tvcʹs procedure for så vidt angår ansvarsspørgsmålet.
       med hensyn til ansvarsbegrænsning er der ikke tvivl om at nsab er vedtaget. det
spørgsmål der muligt kan rejses tvivl om, er om søloven måtte gælde hvis det antages at den
del af søtransporten, hvor nsab gælder, er afsluttet, og at der for den videre håndtering skal
anvendes sølovens regler fordi lastningen ses som en fortsat søtransport. det erkendes at
synspunktet, at der foreligger en fortsat søtransport der er undergivet haag‐visby‐reglerne,
nok kan forekomme noget anstrengt.
       i forhold til tvc gøres gældende at opgaven med oplastning af vingerne var
videregivet til dette selskab der derfor må bære det endelige ansvar for følgerne af uheldet
og derfor må friholde blue water for ethvert beløb, herunder sagsomkostninger, som blue
water måtte blive pålagt at betale til if og vestas.
tvc har anført at uheldet må anses for hændeligt. der er anvendt godkendt materiel som
blev vedligeholdt. mandskabet, der er uddannet af en statslig virksomhed, har været
behørigt instrueret om anvendelsen af materiellet. som det fremgår af rapporten og vidnet
                                                 ‐8‐
adrian marquesʹ forklaring, har man forholdt sig til uheldet, men ikke fundet anledning til
yderligere forholdsregler.
       det bestrides at der er objektivt ansvar for materiellet.
       hvis der er ansvar for tvc, skal det begrænses efter de præceptive haag‐visby‐regler
som også gælder i spanien, dvs. ansvaret er begrænset til 2 sdr per kg. stevedoreopgaven
må, selv om det erkendes at der er gået nogen tid fra losning af skibet til lastningen med
henblik på landevejstransport, anses for en fortsættelse af søtransporten. godset er fortsat
inden for terminalens lukkede område og kan ikke anses for afleveret før det er overgivet til
landevejstransport.
sø‐ og handelsrettens afgørelse
uanset om skaden skyldes materielsvigt, eller, hvad der er mere sandsynligt, sideværts
påvirkninger i forbindelse med den kombinerede anvendelse af containerkran og
gaffeltruck, må det fastslås at blue water og tvc ikke har godtgjort at skaden ikke kunne
undgås eller ikke kunne være afværget af blue water eller tvc som blue water svarer for.
       ansvaret for skaden må begrænses efter nsab. der er ikke grundlag for at anse
lastningen som blev foretaget efter ca. 3 ugers oplagring i terminalen, for en fortsættelse af
søtransporten med den følge at ansvaret skulle begrænses efter sølovens bestemmelser.
       der skal derfor i det hele gives if og vestas medhold i påstandene over for blue water
og tvc som hæfter solidarisk i forhold til if og vestas.
       i sagsomkostninger skal blue water og tvc in solidum i forhold til de tilkendte beløb
betale 10.000 kr. til vestas og 50.000 kr. (moms inkluderet) til if samt 24.300 kr. til dækning af
retsafgift og 13.335 kr. til øvrige faktiske udgifter.
       tvc må i forholdet til blue water bære det fulde ansvar for uheldet og dets følger og
skal derfor friholde blue water for ethvert beløb, herunder rente og sagsomkostninger som
blue water skal betale til if og vestas, og skal herudover betale 40.000 kr. i sagsomkostninger
til blue water shipping a/s.
                                                    ‐9‐
                                          thi kendes for ret:
inden 14 dage efter denne doms afsigelse skal blue water shipping a/s og tvc stevedoring
company s.a. til vestas wind systems a/s betale 20.000 dkk og til if skadeforsikring, filial
af if skadeförsäkring ab modværdien af 71.638 sdr efter fradrag af 20.000 dkk med
procesrente fra den 22. oktober 2007.
i sagsomkostninger skal blue water shipping a/s og tvc stevedoring company s.a. in
solidum til vestas a/s betale 10.000 dkk og til if skadeforsikring, filial af if skadeförsäkring
ab, 87.635 kr.
tvc stevedoring company s.a. skal friholde blue water shipping a/s for ethvert beløb,
herunder rente og sagsomkostninger, som blue water shipping a/s er blevet pålagt at betale
til if skadeforsikring, filial af if skadeförsäkring ab, og vestas wind systems a/s og skal
herudover betale 40.000 kr. i sagsomkostninger til blue water shipping a/s.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.
        ejgil kromann                  jens feilberg            tim ove krarup sørensen
                                                 (sign.)
                                             ___ ___ ___
                                  udskriftens rigtighed bekræftes
                                  p.j.v. sø- og handelsretten, den