text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt mandag den 18. juni 2018
sag 232/2017
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat jakob iuel lunøe)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byret den 23. august 2017 og af østre
landsrets 15. afdeling den 13. september 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: marianne højgaard pedersen, lars hjortnæs og lars
apostoli.
påstande
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om, at østre landsrets kendelse af 13. september
2017 ændres, således at t ikke anses for at have haft lovligt forfald under retsmødet den 23.
august 2017.
t har påstået afvisning, subsidiært stadfæstelse af landsrettens kendelse.
anbringender
anklagemyndigheden har anført bl.a., at anklagemyndigheden har retlig interesse i at få prø-
vet, om t havde lovligt forfald den 23. august 2017, selv om straffesagen nu er blevet udskilt
fra de øvrige sager, som den var forenet med.
straffesagen mod t blev påbegyndt den 8. januar 2015, og i perioden frem til den 23. august
2017 har sagen været udsat på grund af ts forhold. retslægerådet har i perioden fra den 1.
                                                - 2 -
juni 2015 til den 4. juli 2017 fire gange forholdt sig til de psykiske og somatiske sygdomme,
som er omtalt i de lægeerklæringer, t har fremlagt, og hver gang har retslægerådet udtalt, at
t var i stand til at deltage i retsmøder af en dags varighed. det er derfor væsentligt at få afkla-
ret spørgsmålet om lovligt forfald.
spørgsmålet er også aktuelt ud over, at ts sag nu er blevet udskilt fra de fire medtiltaltes
sager. under den fremtidige behandling af ts sag vil det være væsentligt at få fastslået, at t
ikke havde lovligt forfald den 23. august 2017, således at det under den senere del af sagen
kan afvises, at der foreligger lovligt forfald, hvis der fremlægges lægeerklæringer med et til-
svarende indhold.
t har anført bl.a., at anklagemyndigheden ikke har en retlig interesse i at få afgørelsen om
lovligt forfald ændret.
ts sag er blevet udskilt fra sagerne mod de øvrige tiltalte, og på nuværende tidspunkt har der
været afholdt ca. 50 retsmøder uden ts deltagelse. der skal berammes en ny sag mod t, og
der vil derfor ikke kunne udstedes en anholdelsesbeslutning som følge af højesterets afgørel-
se i denne sag.
retsvirkningen vil heller ikke kunne være, at sagen skal fortsætte uden tiltaltes tilstedeværelse
efter reglen i retsplejelovens § 855. anklagemyndigheden har således ikke på noget tidspunkt
under sagen i byretten eller i landsretten begæret hovedforhandlingen fortsat uden ts tilstede-
værelse. det spørgsmål, der er kæret, er spørgsmålet om lovligt forfald, ikke om sagen kan
fortsætte uden ts tilstedeværelse.
det er ikke en kæremålsgrund, at anklagemyndigheden ønsker at anvende en afgørelse i nær-
værende sag til fremtidige hypotetiske situationer, hvor der måtte blive fremlagt lægeerklæ-
ringer med lignende indhold som i det foreliggende tilfælde, jf. herved afgørelserne i ufr
2005.1385/1 v og ufr 2005.3310 ø.
højesterets begrundelse og resultat
københavns byret har ved kendelse af 23. august 2017 truffet afgørelse om, at anklagemyn-
dighedens anmodning om anholdelse og fremstilling i retten af tiltalte t, jf. retsplejelovens §
                                               - 3 -
757, ikke tages til følge, idet t havde lovligt forfald på grund af sygdom. østre landsret stad-
fæstede byrettens kendelse ved påkærede kendelse af 13. september 2017.
straffesagen mod t blev ved københavns byrets kendelse af 31. august 2017 adskilt fra de
øvrige straffesager, som den tidligere var blevet forenet med, jf. retsplejelovens § 706, jf. §
705. østre landsret stadfæstede byrettens kendelse ved kendelse af 13. september 2017, og
landsrettens kendelse er ikke kæret til højesteret.
spørgsmålet om, hvorvidt t havde lovligt forfald ved retsmødet den 23. august 2017, angår
således ikke behandlingen af den verserende straffesag mod t. højesteret finder, at anklage-
myndigheden under de foreliggende omstændigheder ikke har retlig interesse i, at kæremålet
behandles, idet afgørelsen af, om t havde lovligt forfald den 23. august 2017, heller ikke har
videregående betydning eller konkret betydning for mulighederne for at få behandlet den ver-
serende straffesag mod t, når den er blevet berammet.
højesteret afviser herefter kæremålet.
                                       thi bestemmes:
kæremålet afvises.
statskassen skal betale kæresagens omkostninger.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                         afsagt fredag den 3. december 2010
sag 300/2009
(2. afdeling)
a
(advokat thomas stigaard hansen, beskikket)
mod
if skadeforsikring
(advokat michael s. wiisbye)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 6. afdeling den 6. oktober 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: asbjørn jensen, poul søgaard, vibeke rønne,
jens peter christensen og hanne schmidt.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, if skadeforsikring, har påstået stadfæstelse.
anbringender
a har yderligere vedrørende erstatningsansvar efter færdselslovens § 101 anført, at forsik-
ringsselskabet ikke bør frifindes med den begrundelse, at bussen ikke har foretaget en unor-
mal kørsel, der gik ud over, hvad en passager i en bus må påregne. herved sker der reelt fri-
findelse med henvisning til passagerens egen skyld eller accept af risiko, hvilket ikke er i
overensstemmelse med færdselslovens § 101, stk. 2, hvorefter nedsættelse eller bortfald af
                                                - 2 -
erstatning for personskade forudsætter skadelidtes forsætlige eller groft uagtsomme medvir-
ken til skaden.
det må i øvrigt efter vidnet annelise hansens forklaring lægges til grund, at bussen startede
med et usædvanligt kraftigt ryk, og at dette var årsagen til as fald. da chaufføren vidste, at
hun endnu ikke havde sat sig, må hendes fald tilregnes ham som uagtsomt, således at der er
erstatningsansvar efter den almindelige culparegel.
if skadeforsikring har hertil anført, at det efter forklaringen fra chaufføren må lægges til
grund, at bussen på grund af den svage gasmotor ikke kunne sætte i gang med et ryk. eventu-
elle ryk er endvidere helt sædvanlige ved kørsel i en bybus og kan ikke anses for omfattet af
det objektive erstatningsansvar efter færdselslovens § 101, stk. 1. det er derfor heller ikke en
forudsætning for frifindelse, at der foreligger forsæt eller grov uagtsomhed hos passageren.
det kan i øvrigt ikke anses for en fejl, at chaufføren satte bussen i gang, mens a stadig stod
op, idet busserne netop er indrettet også til stående passagerer. et erstatningsansvar baseret på
culpa foreligger derfor heller ikke.
retsgrundlaget
færdselslovens § 101, stk. 1, er affattet således:
       ”den, der er ansvarlig for et motordrevet køretøj, skal erstatte skader, som køretøjet
       volder ved færdselsuheld eller ved eksplosion eller brand, der hidrører fra brændstof-
       anlæg i køretøjet.”
bestemmelsen fik den gældende udformning ved lov nr. 495 af 27. november 1985 om æn-
dring af færdselsloven, der bygger på betænkning nr. 1036/1985 om erstatning og forsikring
for skader opstået ved benyttelse af motordrevne køretøjer.
af den nævnte betænkning side 38 fremgår om gældende ret forud for lovændringen bl.a.:
       ”3.2.3. trafikskade
       efter færdselslovens § 101, nr. 1, gælder præsumptionsansvaret for skader forvoldt ved
       påkørsel, sammenstød, væltning eller andre lignende kørselsuheld. skaden skal således
                                                - 3 -
       kunne karakteriseres som en trafikskade. bestemmelsen er imidlertid i praksis fortolket
       ret vidt og omfatter således også tab af genstande fra køretøjet eller dets lad …
       …
       stenslag, der efter ældre praksis og teori ikke ansås for omfattet af præsumptionsansva-
       ret, må nu efter omstændighederne anses for omfattet af færdselslovens § 101, nr. 1…”
om den foreslåede ændring fremgår af bemærkningerne til § 101 i lovudkastet i betænknin-
gen side 159-160 bl.a.:
       ”den foreslåede ændring af § 101, stk. 1 og 2, indebærer, at der gennemføres et objek-
       tivt erstatningsansvar såvel for personskade, herunder tab af forsørger, som for tings-
       skade, når skaden forvoldes på tredjemand – dvs. fodgængere, cyklister, passagerer og
       andre, der ikke er ejer, bruger eller fører af køretøjet – eller på gods tilhørende tredje-
       mand…
       …
       det er en forudsætning for anvendelsen af det særlige ansvarsgrundlag, at der er tale om
       et færdselsuheld eller en eksplosions- eller brandskade som skyldes brændstofanlæg i
       køretøjet. der er ikke med den foreslåede ændring af bestemmelsens sproglige formule-
       ring tilsigtet nogen ændring med hensyn til afgrænsningen af de skadestilfælde der –
       som kørselsuheld – omfattes af bestemmelsen. hidtidig retspraksis med hensyn til an-
       vendelsesområdet for præsumptionsansvaret vil således fortsat være af betydning med
       hensyn til skader, der er forvoldt ved påkørsel, sammenstød, væltning og andre kørsels-
       uheld. der henvises til betænkningens kapitel 3.2.3.”
det fremgår af de almindelige bemærkninger pkt. 3.1. i forslaget til ændringsloven (folke-
tingstidende 1985/86, tillæg a, sp. 315), at justitsministeriet kunne tilslutte sig forslaget i
betænkningen om et objektivt ansvar for trafikskader forvoldt af motorkøretøjer. i de specielle
bemærkninger til § 101 henvises til bl.a. betænkningens side 158-160, og det hedder endvi-
dere (anf.st. sp. 330):
       ”ændringen af ordet ”kørselsuheld” i den nugældende bestemmelse i § 101 til ”færd-
       selsuheld” er alene af redaktionel karakter.”
højesterets begrundelse og resultat
efter ordlyden af færdselslovens § 101, stk. 1, omfatter det objektive ansvar skader forvoldt
ved ”færdselsuheld”, og det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen, at man herved har
videreført den hidtidige afgrænsning ”skader forvoldt ved påkørsel, sammenstød, væltning
eller andre lignende kørselsuheld”.
                                               - 4 -
det følger heraf, at der skal foreligge et forhold, der må karakteriseres som kørselsmæssigt
usædvanligt, for at der kan være tale om ”færdselsuheld”.
a har ikke godtgjort, at der forelå et kørselsmæssigt usædvanligt forhold, og højesteret til-
træder derfor, at hendes fald i bussen ikke kan anses for at være forvoldt ved et færdselsuheld
omfattet af færdselslovens § 101, stk. 1.
herefter – og idet højesteret kan tiltræde, at a heller ikke har godtgjort, at buschaufføren har
handlet ansvarspådragende – stadfæster højesteret dommen.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 40.000 kr. til if skadeforsikring.
sagsomkostningsbeløbene skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
københavns byret
dom
afsagt den 17. december 2012 i sag nr. bs 26b-5312/2011:
ligebehandlingsnævnets sekretariat som mandatar for
a, b, c og d
mod
scandinavian airlines system- denmark- norway- sweden (sas-konsortiet) v/ sas dan-
mark a/s, sas norge
as og sas sverige
ab199587 stockholm
sverige
og
sas danmark a/s
og
sas norge as
og
sas sverige ab
sagens baggrund og parternes påstande.
denne sag, der er anlagt den 27. september 2011, vedrører spørgsmålet om, hvorvidt a, b, c
og d har været udsat for forskelsbehandling som følge af deres alder, i forbindelse med deres
afskedigelse fra de sagsøgte, og om de som følge heraf har krav på økonomisk kompensation.
for såvidt angår b, c og d, der alle er genansat i de sagsøgte, drejer sagen sig endvidere om,
hvorvidt deres anciennitet i de sagsøgte skal opgøres uden fradrag af tiden fra afskedigelsen
til genansættelsen.
sagsøger har nedlagt følgende påstande:
sagsøgte tilpligtes til a at betale kr. 525.000,- med procesrente fra den 16. februar 2010 til
betaling sker.
sagsøgte tilpligtes til b at betale kr. 525.000,- med procesrente fra den 16. februar 2010 til
betaling sker.
sagsøgte tilpligtes at opgøre bs sas-anciennitet uden fradrag af tiden fra afskedigelsen den
30. november 2010 til genansættelsen den 01. april 2011.
sagsøgte tilpligtes til c at betale kr. 525.000,- med procesrente fra den 16. februar 2010 til
betaling sker.
sagsøgte tilpligtes at opgøre cs sas-anciennitet uden fradrag af tiden fra afskedigelsen den
30. november 2010 til genansættelsen den 1. februar 2011
                                               - 2 -
sagsøgte tilpligtes til d at betale kr. 525.000,- med procesrente fra den 16. februar 2010 til
betaling sker.
sagsøgte tilpligtes at opgøre ds sas-anciennitet uden fradrag af tiden fra afskedigelsen den
30. november 2010 til genansættelsen den 1. maj 2011
de sagsøgte har nedlagt følgende påstande:
1.1.1 principalt over for samtlige sagsøgernes påstande:
       frifindelse.
1.1.2 subsidiært over for samtlige sagsøgernes betalingspåstande:
       frifindelse mod betaling af et mindre beløb end påstået af sagsøgerne.
1.2    derudover nedlægger sagsøgte følgende selvstændige påstand:
1.2.1 sagsøgerne tilpligtes at anerkende, at sagsøgte er berettiget til at indplacere sagsøgerne
       på senioritetslisten primært efter ansættelsesdato og sekundært efter fødselsdato.
dommen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a.
oplysningerne i sagen.
sagsøger, ligebehandlingsnævnet, har den 22. september 2010 truffet afgørelse i as, bs, cs
og ds sager. ligebehandlingsnævnet har i afgørelser, der vedrørende det i nærværende sag
omhandlede, er enslydende, anført blandt andet følgende:
"...det er ligebehandlingsnævnets vurdering, at klager herved er blevet udsat for direkte for-
skelsbehandling på grund af alder.
ligebehandlingsnævnet finder ikke, at forskelsbehandlingslovens bestemmelse om oprethol-
delsen af gældende aldersgrænser i kollektive aftaler til trods for forbuddet mod forskelsbe-
handling, finder anvendelse i sagen, da den ikke omhandler “gældende aldersgrænser fastsat i
overenskomst”, i den i forskelsbehandlingslovens 5a, stk. 3, nævnte betydning.
på denne baggrund finder nævnet, at indklagede arbejdsgiver ved indgåelsen af denne aftale
har handlet i strid med forskelsbehandlingsloven...
...godtgørelse
klager tilkendes en godtgørelse, der henset til længden af hans ansættelse og det i øvrigt oply-
ste i sagen, passende skønsmæssigt kan fastsættes til 525.000 kr..."
forklaringer.
der er afgivet forklaring af d, a, tine moe, mogens holgaard og ove alstrup.
d har forklaret, at han blev ansat i sas den 30. september 1998. han kom fra gymnasiet og
gik derefter på sas flyveskole i roskilde, hvorefter han blev ansat i september 1998.
                                                - 3 -
han husker tiden omkring afskedigelsen ret godt. i januar 2009 blev det meddelt, at der var en
overtallig situation, og at sas ville afskedige i overensstemmelse med senioritetslisten. han
gjorde allerede på dette tidspunkt direktøren for sas danmark opmærksom på, at afskedi-
gelse efter senioritetslisten ville indebære aldersdiskrimination. hvis han havde været 9 år
ældre, ville han således ikke være blevet afskediget. han og medsagsøger a blev af direktøren
inviteret til møde med denne. på dette møde sagde direktøren, at hvis d kunne bevise sin
påstand om aldersdiskrimination, ville man tage hensyn til dette. han ved, at advokat ulrik
jørgensen lavede et notat, der i hovedtræk sagde, at man ikke kunne opsige på tværs af
"rekrutteringsomgange" uden at komme i karambolage med forbudet mod aldersdiskrimina-
tion. til at starte med opsagde sas hele den bageste "rekrutteringsomgang", dvs. rekrutte-
ringsomgangen før sagsøgers. det viste sig ikke at være nok. på dette tidspunkt gjorde han
igen ledelsen opmærksom på, at hvis man klippede rekrutteringsomgange over, kom man i
karambolage med aldersdiskriminationsforbudet.
der var intet arbejde at få i danmark. derfor var han nødt til at søge job i qatar airways, der
var det eneste flyselskab, der søgte piloter, og som accepterede sagsøger og medsagsøgte a
med det erfaringsgrundlag, de havde. han var til interviews og simulatorprøvning. inden han
startede omskoling i qatar, skrev han under på, at han skulle betale for omskolingen, hvis han
forlod selskabet inden en vis frist. han skulle betale en såkaldt bond på 50.000 dollars. hans 2
små piger måtte tages ud af børnehave og skole. der var også rejse- og flytteomkostninger
ved den nye ansættelse.
da han blev kontaktet af sas den 3. december 2011 med henblik på genansættelse, tænkte
han, at behovet for at afskedige piloter ikke havde været til stede, men at det snarere havde
været noget regnskabsmæssigt, der havde været baggrunden for afskedigelserne. han syntes,
at det var ærgerligt. det havde kostet ham 50.000 dollars, og han havde måttet flytte til qatar.
han tog mod tilbudet om genansættelse hos sas, da han hele sit voksne liv havde været ansat
i sas. endvidere var pensionen ret lukrativ. han havde alle sine kolleger i sas. familiemæs-
sigt var det også attraktivt. børnene kunne komme hjem til bedsteforældrene.
senioritetslisten var fortsat gældende ved hans genansættelse. alderen var derfor direkte afgø-
rende for, hvilken stilling han blev tilbudt. hans anciennitet blev forkortet med 5 måneder og
28 dage. det har betydning for blandt andet hans id rettigheder. senioritetslisten har endvi-
dere betydning for blandt andet prioriteringen af hans ferie
hans sidste flyvning var 31. august 2010. han fløj første tur for qatar airways den 4. sep-
tember 2010. han var således fritstillet.
han er medlem af bestyrelsen i dansk pilotforening, der er de danske piloters fagforening.
pilotforeningens holdning til senioritetslisten er, at det er den, der er gældende. de sidste 3 år
har han stillet op til valg på at få ændret senioritetslisten. fagforeningens holdning var, at man
ikke kunne lave om på senioritetsprincippet, da det var overenskomstfastsat. det skyldtes, at
de piloter, som havde særlige rettigheder, som udsprang af senioritetslisten, ikke på længere
sigt kunne bevare disse. pilotforeningens bestyrelse bestod overvejende af ældre kaptajner.
det er hans opfattelse, at arbejdsgiveren er ansvarlig for, at loven overholdes. han viste advo-
kat ulrik jørgensens notat til pilotforeningen, men det ændrede ikke ved deres holdning.
i sas commuter, hvor han startede, arbejdede man ikke med rekrutteringsår. man blev ikke
indplaceret efter rekrutteringsår. der var en anciennitetsliste. den havde han ikke noget pro-
blem med, men han mistede 100 pladser på grund af sin alder, da han blev ansat i sas, hvil-
                                               - 4 -
ket han dengang gjorde opmærksom på. ved overflytning fra sas commuter til main fulgtes
senioritetslisten.
han har ikke gjort sig overvejelser over, hvor hans situation ville have set ud, hvis der havde
været anvendt et anciennitetsprincip i stedet for et senioritetsprincip. han ved ikke, om pilot-
foreningen har undersøgt dette. han har været med i bestyrelsen i 2 måneder.
han betalte en training bond på 50.000 dollars til qatar airways, fordi han fik en omskoling
til en airbus. han ved ikke, om omskolingen koster 50.000 dollars eller mindre. bonden bli-
ver først aktiveret, når man starter omskolingen. når man har sit final linecheck, aktiveres
bonden. hvis man bliver 24 måneder efter final linecheck, er bonden betalt ud. på det tids-
punkt, hvor han forlod qatar airways, var det for ham fuld takst.
han ville have haft mulighed for at optjene fuld pension, sådan som det ser ud i dag. han
blev ansat som 22-årig. fuld pension optjenes efter 30 år. på klagetidspunktet vidste han ikke,
hvor længe han ville være ude. pensionsspørgsmålet er nu irrelevant for ham.
a har forklaret, at han startede den 29. juli 1998 i sas commuter efter uddannelsen på sas'
flyveskole, hvor alle 4 sagsøgere startet. han havde været i sas i 11 ½ år, da han blev opsagt.
opsigelsen var den sværeste tid i hans liv. han troede ikke rigtig på, at han ville blive afske-
diget. han blev stort set på alle fridage ringet op af trafikvagten og bedt om at møde, fordi der
manglede piloter. da han blev ringet op af sin chef, var han i chok. hvis anciennitetsprincip-
pet var blevet anvendt, var han ikke blevet fyret. han blev alene fyret på grund af sin alder.
han fik ansættelse i qatar airways. hans hustru var gravid på daværende tidspunkt. de kunne
ikke blive i deres lejlighed, hvis han ikke tog jobbet i qatar airways. han startede 2 uger efter
d den 18. september 2010. han bestod optagelsesprøven til qatar airways. han underskrev
også et training bond på 50.000 dollars. han flyttede hele sin familie til qatar.
da han fik tilbud om genansættelse i sas, havde han svært ved at forstå, at man kunne til-
byde ham et job så kort tid efter hans opsigelse,. han blev meget glad, men han havde ikke
økonomi til at betale de 50.000 dollars til qatar airways. han ville gerne have været genansat
i sas.
forevist ekstrakten, side 221, mailkorrespondance, bekræftede han, at han har bedt sas om
genansættelse. han ønskede at komme tilbage i slutningen af maj 2010, hvor han havde fået
et jobtilbud. dette tilbud blev imidlertid trukket tilbage. han er derfor fortsat ansat i qatar
airways. han savner sine kolleger hver dag. hans børn savner deres bedsteforældre hver ene-
ste dag. hans hustru måtte opsige sit job og får stadig sværere ved at få job, når de vender
tilbage til danmark. da daginstitutionerne lukker tidligt i qatar, kan hans hustru ikke arbejde.
han har også tabt mange penge på sin pension på grund af den måde, som pensionen er op-
bygget på.
tine moe har forklaret, at hun er uddannet jurist og advokat. hun har været ansat i sagsøgte
siden 2001. hun var ude i 6-7 måneder hos coloplast. siden 1. august 2009 har hun været
forhandlingschef i sagsøgte.
sas er et skandinavisk flyselskab, som har medarbejdere i norge, danmark og sverige. pi-
loterne har en fælles overenskomst på tværs af landene. den er udfærdiget på svensk, men
gælder alle piloter. de øvrige medarbejdergrupper har nationale overenskomster. udgangs-
                                                - 5 -
punktet er, at det er svensk ret, der gælder ved fortolkning. men den nationale lovgivning
gælder i de enkelte lande.
forevist ekstrakten, side 282, om krisen i sas, forklarede hun, at man forsøgte at forhandle
nogle besparelser ind i overenskomsterne i december 2008. der blev aftalt et tjenestegørings-
bilag, der indebar, at hver pilot kunne flyve mere. der blev også sat nogle fly på jorden. det
skulle ske hen over 2009. det ville blive fra sommerprogrammets start. det ville på grund af
forskellige planlægningsmæssige forhold tage nogen tid, inden det aftalte kunne træde i kraft.
der var også afskedigelser i sommeren 2008. her afskedigede man de piloter, der var pensi-
onsberettigede.
grunden til at man kunne genansætte piloter i december 2010 var, at der var sket ændringer i
markedet, som gjorde, at man kunne sætte flere fly ind. der var fortsat underskud. det er
ikke hende, der vurderer, om der kan ske genansættelse. der var også andre flyselskaber, der
satte fly på jorden i denne perioden.
forevist ekstrakten, side 107, materiale om core sas 12. februar 2009, forklarede hun at hun
ikke var ansat på dette tidspunkt. hele planen hed core sas.
pilotforeningen har ikke haft indvendinger mod senioritetslisten. i de tilfælde, hvor dette prin-
cip ikke er fulgt, er der indgået særskilte aftaler herom. der har været en retssag i sverige.
den handlede om håndtering af en situation, hvor der var arbejdsmangel, herunder om der
skulle gives mere orlov. dommen sagde, at opsigelse på grundlag af senioritetslisten var i
orden.
det er hendes vurdering, at senioritetslisten for piloternes og deres fagforeninger er noget af
det helligste, der findes i sas. samme principper anvendes i en lang række flyselskaber ver-
den over. alle er lige. det giver ansættelsestryghed at følge listen. hun mener, at det er i pi-
lotforeningernes interesse at have senioritetslisten. fra et arbejdsgiversynspunkt ville det være
mere attraktivt at kunne vælge den bedste mand .
forevist ekstrakten, side 80, kvalifikations- og senioritetsbestemmelser i overenskomsten,
forklarede hun, at hun ikke var involveret i forhandlingerne vedrørende dette. hun ved derfor
ikke, hvorfor der gælder forskellige regler før og efter 2005.
forevist ekstrakten, side 82, forklarede hun, at hvis man skulle ændre på senioritetslisten,
ville man skulle ændre på alle de punkter, som er nævnt. de sagsøgte har cirka 1500 ansatte
piloter. de har alle indrettet deres karriere på listen.
kombilisten er en kombination af det gamle sas og sas commuter.
piloter i danmark har 11 måneders opsigelse. i norge og sverige har de kun 6 måneder. i
danmark er funktionærlovens regler forhandlet ind. sas ville gerne have 6 måneders opsi-
gelse.
da opsigelserne blev gennemført, overvejede de, om de var nødt til at følge den kollektive
overenskomst. de mente ikke, at den var direkte aldersdiskriminerende. hvis det var indirekte
diskriminerende, vurderede de, at det i hvert fald var sagligt begrundet.
                                               - 6 -
man kunne ikke have givet mere loa (leave of absence). det var ikke muligt, da det kunne
have omskolingsmæssige og dermed økonomiske konsekvenser for sas. det var derfor deres
vurdering, at opsigelser derfor ikke kunne undgås. der skete også opsigelser i norge og sve-
rige.
de havde forhandlet for at undgå afskedigelser. de havde lavet et bilag, der handlede om,
hvordan man skulle håndtere overtallighed frem til slutningen af 2012. først skulle man gå ud
med orlov. herefter skulle man begrænse muligheden for førtidspension. da dette ikke var
tilstrækkeligt, var det de pensionsberettigede. dernæst måtte man følge overenskomsten.
den konkrete baggrund for at sas kunne genansætte, husker hun ikke. hun fik besked om, at
der kunne ske genansættelse. det var forholdsvis kompliceret. genansættelse skulle ske i en
bestemt rækkefølge, herunder i samme segment. det var et puslespil. de fly, der havde stået
på jorden, fløj igen. nogle piloter blev ansat i cimber.
transportordningen gik ud på, at danske og norske piloter selv skulle transportere sig til
stockholm på nogle særlige vilkår.
cimber havde base ud af københavn.
rc er de mindre fly. main er de lidt større fly. det er bedst at være i main på grund af bedre
løn og pension.
sas anciennitet bruges til at tildele id-billetter og jubilæumsanciennitet. en pilot får 10.000
kr. i jubilæumsgratiale efter ansættelse i 25 år. jubilæumsgratialet udbetales senere, hvis anci-
enniteten ændres i nedadgående retning.
id-rettigheder er en policy, der ensidigt kan tages væk igen. den pilot med den højeste anci-
ennitet kommer med flyet i tilfælde af knaphed på sæder.
ved afskedigelserne tænkte de over, at der kunne være tale om indirekte aldersdiskrimination,
men de mente, at det var sagligt og dermed lovligt at opsige. hun mener faktisk ikke, at de
indhentede et juridisk responsum om sagen. der lå en overenskomst, som de var forpligtet til
at følge. de skal følge loven, og det vurderede de, at de gjorde.
en omskoling koster sas 350.000 kr., dvs. mere end 50.000 dollars. hun ved ikke, hvordan
qatar airways beregner deres bonds.
mogens holgaard har forklaret, at han er tidligere formand for dansk pilotforening. han har
været pilot hele sit liv. han har været jagerpilot og startede i sas i 1986. han var formand for
pilotforeningen fra 2002 til 2011. han var næstformand fra 1999 til 2002.
senioritetsliste i sas og i alle andre klassiske, ældre flyselskaber er fundamentet i piloternes
ansættelse. man får et nummer, når man starter ansættelsen. det får nogle konsekvenser, som
pilotforeningen anser for en fordel. det er din plads på listen, der afgør, hvornår du bliver
kaptajn. den regulerer din karrierevej og din anciennitet i tilfælde af opsigelse. det er meget
væsentligt at bygge tryghed op via en sådan liste. jo ældre du bliver, jo sværere bliver det at
få ansættelse i andre selskaber, hvor du så også skal begynde fra bunden. det er hjerteblod og
det sidste, fagforeningen vil ændre.
                                                 - 7 -
forevist ekstrakten, side 80, kvalifikations- og senioritetsbestemmelser i overenskomsten,
forklarede han, at det er rekrutteringsåret, der er afgørende. han ved ikke, hvornår dette blev
indført. det var der i 1985. han oplevede det som hensigtsmæssigt. det var ikke noget, han
stillede spørgsmål ved. de fleste piloter kom med en baggrund i flyvevåbnet. da han star-
tede, fik han at vide, at hvis du starter i perioden 1. juli til 30. juni, bliver du indplaceret i et
bestemt rekrutteringsår. det var i hans egen interesse, da han så kunne time sin afgang fra
flyvevåbnet på en fair måde. han udskød således afgangen fra sommeren 85 til foråret 86. da
han blev ansat, var der mange af hans ældre kolleger fra flyvevåbnet, der også startede. de
fik på grund af deres alder højere senioritet end ham. han fandt dette helt naturligt, da det var
dem, han havde lært flyvning af. man skal være ansat i 30 år i sas for at optjene fuld pen-
sion. de fleste blev ansat i 29 års alderen. en mand, der blev ansat i 40 års alderen, kunne
ikke nå at optjene fuld pension. en sådan person ville overhale ham på senioritetslisten, men
det ville ikke betyde noget, da vidnet alligevel ville ende med at overhale ham set i forhold til
livslønnen. dengang arbejdede man til 60 år. nu er det 65 år.
i januar 2005 gik man over til at bruge ansættelsesdato. det skyldtes, at der kom en ny lige-
behandlingslovgivning. pilotforeningen overvejede ikke at ændre senioritetslisten, da det var
hjerteblod. hvis han havde sagt, at princippet skulle ændres bagud, ville det næppe have væ-
ret muligt. man lavede en ny fremadrettet ordning, der var tilpasset lovgivningen. man vurde-
rede, at der ikke var noget forkert i at opretholde det gamle system bagudrettet.
sas voksede meget hurtigt på et tidspunkt, og der blev startet 3 statslige flyverskoler for at få
nok civilt uddannede piloter. rekrutteringsbasen blev ændret. ræsonnementet blev et andet.
antallet af piloter er blevet reduceret. i 2008 vurderede sas, at der var en overtallighed, der
skulle reguleres. pilotforeningen var enig i reguleringsmetoden, der gik ud på, at piloter, der
kunne, skulle gå på pension.
hele efteråret 2008 forhandlede pilotforeningen med sas om effektiviseringer , således at
sas i begyndelsen af 2009 kunne levere et tilfredsstillende regnskab. pilotforeningen skrev
under på resultatet i december 2008.
der skulle håndteres 400 piloter. det sværeste var at komme overens om en overtalligheds-
ordning, som de var trygge ved.
cirka 160 piloter fik en stimuleret førtidspensionsordning. de fik 2 ekstra månedslønninger i
3 år oven i førtidspensionen.
en trinvis raket om loa (leave of absence) var også stimuleret. man mistede ikke pensi-
onsindbetalinger. man ønskede at stimulere folk til at arbejde på deltid.
der var også noget med omskoling, hvis folk ville søge væk.
restovertallighed skulle håndteres efter de gældende regler, dvs. opsigelse.
i juni 2009 kom pilotforeningen i strid med sas om disse opsigelser, som pilotforeningen
havde håbet at kunne undgå. pilotforeningen var uenig med sas om metoderne. pilotforenin-
gen syntes, at der skulle have været bevilget mere deltid. sas vandt sagen.
sas kunne kun opsige i overensstemmelse med senioritetslisten. det var fortsat hjerteblod.
                                               - 8 -
forevist ekstrakten, side 82, kvalifikations- og senioritetsbestemmelser i overenskomsten,
forklarede han, at det er det, der gælder.
i 2008 aftalte pilotforeningen med sas helt ekstraordinært, at dem, der havde optjent fuld
pension, skulle gå på pension. det var for at undgå, at unge piloter måtte tage til udlandet. de
ældre havde vidst fra starten af ansættelsen, at de skulle gå som 60 årige med fuld pension.
i 2009 skete der opsigelser i henhold til overenskomsten.
han har ingen erindring om, at det har været drøftet, at det var aldersdiskriminerende at følge
senioritetslisten.
ove alstrup har forklaret, at han startede i 1988 og fra 1992 og frem til 2000 var involveret i
pilotforeningen i forskellige roller. han sad i bestyrelsen. det sidste år var han formand. i
2001 til 2006 var han i sas' hr-afdeling. på baggrund af 9/11 blev han bedt om at påtage sig
dette job. han var og er fortsat aktiv pilot. han arbejdede fra 2006 til 2008 uden for sas, men
fløj stadig deltids. han kom tilbage og kom til at beskæftige sig med allokering af fly i perio-
den 2008 til 2010. i foråret 2011 blev han ansat til at dimensionere personalet i ressourceop-
timeringsafdelingen.
en omskoling af en pilot koster fra 500.000 kr. til 800.000 kr. incl. produktionstab i form af
løn. halvdelen er nok løntab til elev og instruktør. resten er direkte omkostninger såsom leje
af simulator.
han har forhandlet på begge sider af bordet.
han kom fra flyvevåbnet, hvor han havde været i 10 år. han kendte reglerne, da han blev
ansat. de gjaldt for hver rekrutteringsomgang. han blev ansat tidligt, men havnede som nr.
62, da 50 piloter, som blev ansat efter ham, kom foran ham på listen. sådan var det bare. pi-
lotforeningen holdt fast i dette princip. der blev lavet nogle små justeringer, i relation til da-
toer, men ikke i relation til selve princippet. mens han var i bestyrelsen, overvejede man ikke
ændring, men man anså princippet for fair. de ældste kunne nå at få en karriere og en pen-
sion. det oplevedes som en højere retfærdighed.
han var væk fra sas fra 2006 til 2008, hvor man begyndte at forhandle core sas. i 2009 var
han med til at sætte fly på jorden og lave et mindre trafikprogram. man kunne ikke forudse, at
der ville blive behov for nyansættelser. omkostningerne skulle hele tiden tilpasses. sommer-
programmet gøres typisk færdigt i september det foregående år. der er typisk 12-18 måneders
planlægningstid. der er en 18-måneders cyklus for omskoling.
man begyndte at ansætte i 2011, selv om ekspansionen først ville komme senere.
der blev lavet en ny ordning for dimensionering af personalet. ordningen giver mulighed for
at købe fridage hos piloterne på frivillig basis, hvilket reducerede antallet af tilkaldevagter.
forevist bilag g forklarede han, at det er en kombiliste fra 23. marts 1997 vedrørende sas
commuter og sas danmark fra ansættelsesåret 1997 til 1998. hvis der var en kaptajnstilling,
fik den, der stod øverst på kombilisten, stillingen. i mærsk havde man en tilsvarende liste. de
blev inspireret af denne liste, da kombilisten blev lavet. pilotforeningen organiserede pilo-
terne i begge selskaber. listen blev lavet for at koordinere mellem de to selskaber. det ældre
                                                 - 9 -
system var ikke i orden. sas commuter kunne blive tømt, hvis der ikke blev lavet en sådan
ordning på grund af "for-tur". medarbejderne kom på en fælles liste, således at, hvis der kom
en kaptajnstilling, blev den ikke tildelt efter selskab, men efter anciennitet på listen. alle sas
commuter-piloter ansat i 1997 blev indplaceret i rekrutteringsorden 1997 til 1998, som blev
en kæmpeårgang. de med gult markerede ville være blevet opsagt, selv om man havde an-
vendt ansættelsesdatoen.
parternes synspunkter.
sagsøger har i påstandsdokument af 13. november 2012 anført følgende:
"... betalingspåstanden
til støtte for de nedlagte betalingspåstande gøres det overordnet gældende, at der ikke er
grundlag for at tilsidesætte ligebehandlingsnævnets afgørelser af 22. september 2010, hvor-
efter sagsøgerne hver er berettiget til en godtgørelse på kr. 525.000 (bilag 1 - bilag 4).
til støtte herfor gøres i første række gældende, at ligebehandlingsnævnet med rette har fun-
det, at sagsøgerne i forbindelse med deres opsigelse som piloter hos sas blev udsat for di-
rekte forskelsbehandling på grund af alder, jf. forskelsbehandlingslovens § 1, stk. 2 og be-
skæftigelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra a).
ved opsigelserne af sagsøgerne i december 2009 (bilag 5 -8) var der alene behov for at afske-
dige en del af rekrutteringsåret 1998/1999. sas lagde i den forbindelse senioritetslisten til
grund, jf. overenskomstens § 4.2.6.a (bilag 9), og opsagde piloter - heriblandt sagsøgerne -
der alene som følge af deres relativt yngre alder på ansættelsestidspunktet, var placeret ne-
derst på senioritetslisten. anvendelsen af senioritetslisten indebar med andre ord, at sagsø-
gerne blev afskediget grundet deres alder, idet de alene på grund af deres relativt yngre alder
på ansættelsestidspunktet var placeret lavere på senioritetslisten end ældre kolleger ansat efter
sagsøgerne i samme rekrutteringsår.
det gøres gældende, at sas' anvendelse af senioritetslisten som grundlag for opsigelsen af
sagsøgerne ikke er et neutralt kriterium, jf. definitionen på indirekte forskelsbehandling i lo-
vens § 1, stk. 3, men tværtimod er "uadskilleligt forbundet med arbejdstagernes alder”, jf.
præmis 23 i eu-domstolens afgørelse i sag c-499/08 ole andersen, og følgelig udgør direkte
forskelsbehandling på grund af alder.
ovenstående er i overensstemmelse med ligebehandlingsnævnets afgørelser af sagsøgernes
sager. af de fire afgørelser fremgår bl.a.: (bilag 1 - 4, s. 7f):
       "indklagede har i forbindelse med afskedigelsen kun afskediget en del af de piloter, der
       en del af klagers rekrutteringsår. det betyder, atalderskriteriet er indgået i vurderin-
       gen, da indklagede har afskediget de medarbejdere, der stod nederst på listen, idet de
       var de yngste medarbejdere indenfor det pågældende rekrutteringsår.
        (…)
       det er ligebehandlingsnævnets vurdering, at klager herved er blevet udsat for direkte
       forskelsbehandling på grund af alder."
                                              - 10 -
direkte forskelsbehandling er ulovligt efter forskelsbehandlingslovens § 2, stk. 1, og kan -
modsat indirekte diskrimination - ikke begrundes under hensyn til et sagligt formål, jf. således
forskelsbehandlingslovens § 1, stk. 2 og stk. 3.
undtagelsen til forbuddet for så vidt angår aldersdiskrimination efter forskelsbehandlingslo-
vens § 5a, stk. 3 finder ikke anvendelse i denne sag, allerede fordi der i sagen ikke er tale om,
at overenskomsten anvender en sagligt fastsat aldersgrænse.
af bestemmelsens forarbejder, jf. ft 2004-05 (1. samling), tillæg a s. 2708, fremgår bl.a., at
adgangen til at tillade ulige behandling på grund af alder kun kan tillades, "hvis denne ulige
behandling er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål indenfor rammerne af den
nationale ret, bl.a. legitime beskæftigelses- arbejdsmarkeds- og erhvervsuddannelsespolitiske
mål, og hvis midlerne til at opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og nødvendige
[…] det er dermed overenskomstparternes ansvar at sikre, at en evt. ulige behandling be-
grundet i alderskriteriet kan begrundes objektivt og rimeligt. […] er en aftalebestemmelse
ikke objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål vil den være ugyldig, jf. § 5a, stk. 1".
senioritetslistens alderskriterium, der ifølge svarskriftets pkt. 50.10 er begrundet i "et simpelt
ønske om at foretage en selektering af medarbejderne", opfylder helt åbenbart ikke kriterierne
i forskelsbehandlingslovens § 5a, stk. 3.
sas har derfor handlet i strid med forskelsbehandlingslovens § 2 ved at opsige sagsøgerne på
baggrund af senioritetslistens alderskriterium.
det påhviler derfor sas at betale en godtgørelse, jf. forskelsbehandlingslovens § 7.
hertil bemærkes, at det er uden betydning, at sas' anvendelse af senioritetslisten i forbin-
delse med opsigelsen af sagsøgerne skete i overensstemmelse med den overenskomst, som
sas havde indgået med sagsøgernes interesseorganisation. det skyldes, at sagsøgernes inte-
resseorganisation ikke har råderet over sagsøgernes grundlæggende rettigheder efter eu-ret-
ten, og ikke på sagsøgernes vegne kan give afkald på disse rettigheder.
for så vidt angår det sagsøgte anførte om artikel 28 i eus charter om grundlæggende rettig-
heder, anser sagsøger det som et selvfølgeligt og almindeligt anerkendt forhold, at arbejdsgi-
vere og de forhandlingsberettigede organisationer kan indgå aftaler på medlemmers vegne.
det er imidlertid helt afgørende, at sådanne aftaler, jf. artikel 28, indgås ”i overensstemmelse
med fællesskabslovgivningen og national lovgivning og praksis”.
der er derfor lige så selvfølgeligt, at de pågældende organisationer og arbejdsgivere ikke kan
indgå aftaler i strid med den enkelte lønmodtageres grundlæggende og individuelle rettighe-
der efter fællesskabsretten og national lovgivning.
endvidere gør sagsøgerne gældende, at nærværende sag i ikke angår, hvorvidt selve afskedi-
gelsesrunden var sagligt begrundet. årsagen er, at udvælgelsen af medarbejderne under af-
skedigelsesrunden konkret blev gennemført på et ulovligt grundlag, hvorfor det gøres gæl-
dende, at sagsøgtes økonomi mv. i perioden op til afskedigelserne af sagsøgerne er uden be-
tydning for afgørelsen af denne sag. det som skal prøves i denne sag er med andre ord, den
valgte fremgangsmåde ved afskedigelserne af sagsøgerne, og ikke den bagvedliggende årsag.
                                               - 11 -
det er derfor også uden betydning for sagen, hvorvidt en eller flere af sagsøgerne - rent hy-
potetisk - alligevel var blevet afskediget, såfremt sagsøgte havde valgt at foretage afskedigel-
serne på baggrund af eksempelvis piloternes ansættelsesdato.
det afgørende er, at de konkrete afskedigelser af sagsøgerne reelt og alene var begrundet i de
fire piloters relativt yngre alder inden for deres rekrutteringsår.
for det tilfælde, at retten måtte finde, at opsigelsen af sagsøgerne ikke udgjorde direkte dis-
krimination, gøres det i anden række gældende, at sagsøgerne i forbindelse med deres opsi-
gelse som piloter hos sas blev udsat for indirekte forskelsbehandling på grund af alder, jf.
forskelsbehandlingslovens § 1, stk. 3 og beskæftigelsesdirektivets artikel 2, stk. 2, litra b).
anvendelse af senioritetslisten i forbindelse med afskedigelse af en del af et rekrutteringsår
vil utvivlsomt stille yngre personer ringere end andre, jf. lovens § 1, stk. 3, idet yngre perso-
ner er placeret nederst på listen og derfor afskediges før en ældre kollega i samme rekrutte-
ringsår, uanset at den yngre kollega rent faktisk har været ansat længst.
sas har således ved opsigelsen af sagsøgerne, handlet i strid med forskelsbehandlingslovens
§ 2, medmindre anvendelsen af senioritetslisten og den ugunstige listeplacering af yngre med-
arbejdere kan anses for objektivt begrundet i et sagligt formål, og midlerne til at opfylde dette
formål er hensigtsmæssige og nødvendige, jf. forskelsbehandlingslovens § 1, stk. 3, sidste led.
efter forskelsbehandlingslovens § 7a påhviler det sas at dokumentere, at den forskelsbe-
handling af sagsøgerne, der uomtvisteligt har fundet sted, var objektivt begrundet i et sagligt
forhold, og at kravet om proportionalitet var opfyldt.
det gøres gældende, at sas ikke har løftet denne bevisbyrde. for det første har sas ikke
påvist, at opsigelsen af sagsøgerne var objektivt begrundet i et sagligt formål. for det andet
har sas ikke påvist, at opsigelsen af sagsøgerne var egnet og nødvendig (proportional) til
varetagelse af et eventuelt sagligt formål.
selv hvis retten måtte bedømme opsigelsen af sagsøgerne som et tilfælde af indirekte diskri-
mination, vil konsekvensen således under alle omstændigheder være, at sas handlede i strid
med forskelsbehandlingslovens § 2 ved at opsige sagsøgerne, der herefter har krav på en
godtgørelse, jf. ovenfor.
udmålingen af godtgørelserne
det gøres overordnet gældende, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte ligebehandlings-
nævnets skøn over, at godtgørelsen for hver af sagsøgerne bør udgøre et beløb på kr. 525.000.
der må herved navnlig lægges vægt på, at der er tale om en grov overtrædelse i form af di-
rekte forskelsbehandling på grund af alder, der efter forskelsbehandlingsloven ikke kan be-
grundes under henvisning til et sagligt formål.
det kan i den forbindelse ikke tillægges nogen betydning, at sagsøgerne efterfølgende har fået
tilbud om genansættelse hos sas, og at tre af sagsøgerne er blevet genansat. det skyldes, at
opsigelserne uanset dette har haft fuld effekt, derved at sagsøgerne som følge af opsigelserne
blev nødt til at antage nye stillinger - tre af dem i qatar - og i den forbindelse måtte forpligte
sig overfor nye arbejdsgivere ved indgåelse af aftale om bond (bilag 20 - 25).
                                              - 12 -
de tre genansatte piloter, d, c og b måtte i forbindelse med genansættelsen afholde udgifter
til henholdsvis qatar airways og dat (danish air transport) i form af betaling af bonds på
henholdsvis usd 50.000 for bs og ds vedkommende, og kr. 160.000 for cs vedkommende.
betalingen af bonds skulle kompensere deres arbejdsgivere for udgifter afholdt til omskoling
til nye flytyper. omskolingen er uden betydning for de genansatte piloters nuværende flyv-
ninger.
hertil kommer, at samtlige fire sagsøgere har afholdt udgifter til flytning, har lidt et pen-
sionstab og udover de økonomiske udfordringer ved et jobskifte har måttet håndtere de bety-
delige familiemæssige og psykiske udfordringer, som en fyring medfører.
vedrørende sagsøgerne d, a og b, bemærkes særskilt, at flytningerne til qatar i sagens natur
har medført ikke-ubetydelige udgifter.
sagsøgeren a er desuden fortsat bosiddende i qatar, uanset at han ønsker at vende tilbage til
sas.
i oktober 2011 takkede a således også ja til muligheden for at vende tilbage til sas med
virkning fra den 1. maj 2012, idet hans bond på dette tidspunkt var nedskrevet til lidt under
halvdelen af det oprindelige beløb på 50.000 usd. der blev imidlertid ikke oprettet nogen
stillinger på baggrund af tilbuddet (bilag 27).
i forhold til sagsøgernes pensionstab skal det fremhæves, at sagsøgtes pensionsordning (bilag
18), er indrettet på en sådan måde, at den enkelte pilot først optjener ret til fuld pension efter
30 års ansættelse i sas hvorfor opsigelsen fra sas for de genansatte piloter har medført en
øget risiko for, at de ikke kan nå at optjene retten til fuld pension. på tilsvarende måde er
tidspunktet for muligheden for fratræden med fuld pension også blevet udskudt.
sagsøgerne d, a og b blev ikke tilbudt en pensionsordning i forbindelse med deres ansæt-
telse i qatar airways.
c var i den periode han var ansat hos dat (danish air transport), omfattet af en arbejdsgi-
verbetalt pensionsordning svarende til 8 % af den årlige løn. han var alene omfattet af denne
ordning i fire måneder.
det gøres derfor gældende, at ingen af sagsøgerne i forbindelse med deres ansættelse uden for
sas er blevet kompenseret for det anciennitetstab, der er styrende for deres ret til pension hos
sagsøgte.
i tillæg til ovenstående gøres det endvidere gældende, at der ikke er noget retligt grundlag for
at nedsætte godtgørelserne med henvisning til, at anvendelsen af senioritetslisten er sket i
overensstemmelse med en overenskomst indgået med sagsøgernes fagforbund.
til støtte herfor gøres navnlig gældende, at sagsøgerne selvsagt ikke har kunnet indrette sig
på, at deres relative alder inden for deres rekrutteringsår mere end 10 år efter deres ansættelse
ville danne grundlag for en ulovlig afskedigelse. ligeledes har ingen har ingen af sagsøgerne
haft nogen individuel mulighed for at øve indflydelse på indrettelsen af senioritetslisten.
                                               - 13 -
videre gøres det gældende, at sagsøgte, uanset ligebehandlingsnævnets klare afgørelser i
sagsøgernes og en række lignende sager, ikke har bragt anvendelsen af senioritetslisten til
ophør.
de tre genansatte sagsøgere, d, c og b er derfor i dag indplaceret på senioritetslisten efter
helt samme principper som var gældende forud for afskedigelsen. der er blandt sagens parter
enighed om, at indplaceringen på senioritetslisten fortsat er styrende for en lang række an-
sættelsesmæssige dispositioner, herunder spørgsmål om forfremmelse, tjenestested og afske-
digelse.
såfremt en ansøgning om at komme i betragtning til eksempelvis en kaptajnstilling (bilag 26)
eller en ændring af tjenesteordning, fremsættes i konkurrence med ældre piloter inden for
samme rekrutteringsår, vil senioritetslisten automatisk medføre, at stillingen tildeles en ældre
kollega.
de tre genansatte sagsøgere er efter genansættelsen alle tjenestegørende på den såkaldte
transportordning ud af stockholm, hvilket indebærer mindre gunstige arbejdsbetingelser end
før afskedigelsen.
de genansatte sagsøgere har således hjembase i københavn, men foretager flyvninger med
start og landing i stockholm, hvorfra deres tjeneste også planlægges og afvikles. de pågæl-
dende piloter skal selv afholde omkostningerne forbundet med overnatning i stockholm, samt
foretage rejsen til/fra stockholm i fritiden. transportordningen er nærmere beskrevet i bilag 9
som tillæg til overenskomstens pkt. 4.2.
til sammenligning er eksempelvis sagsøgernes pilotkollega, henrik sten-knudsen, der er født
i 1962 men ansat i samme rekrutteringsår som sagsøgerne, i dag tjenestegørende i main-seg-
mentet med base i københavn, hvorfra hans tjeneste også planlægges og afvikles. årsagen
hertil er, at tilbud om ansættelse i main-segmentet tilbydes piloterne efter deres placering på
senioritetslisten.
henrik sten-knudsens højere alder, og dermed gunstigere placering på senioritetslisten, er
også årsagen til, at han i modsætning til sagsøgerne aldrig har været sagt op.
således medfører den fortsatte anvendelse af senioritetslisten også, at de genansatte sagsøgere
står dårligere ved en eventuel fremtidig afskedigelsesrunde indenfor deres rekrutteringsår.
til støtte for at godtgørelserne må udmåles på et højt niveau, gøres det på ovenstående bag-
grund afslutningsvist gældende, at det eu-retlige effektivitetsprincip såvel som det eu-retlige
proportionalitetsprincip tilsiger, at retten håndhæver de godtgørelseskrav, som et enigt lige-
behandlingsnævn anså for passende.
anciennitetspåstanden
til støtte for de af b, c og d nedlagte påstande vedrørende opgørelsen af deres sas-ancien-
nitet, gøres det gældende, at de foretagne fradrag i sas-ancienniteten i perioden fra den 30.
november til genansættelse fandt sted, i sig selv udgør en forskelsbehandling i strid med for-
skelsbehandlingsloven, idet de genansatte piloter som en konsekvens af deres afskedigelse på
grund af alder, ikke nyder samme fordele, som de gjorde forud for deres uretmæssige afskedi-
gelse, og som deres ældre kollegaer ansat i samme rekrutteringsår fortsat nyder.
                                              - 14 -
de tre genansatte sagsøgere er således i dag stillet dårligere i forhold til visse personalegoder
(jubilæumsanciennitet og id-billetrettigheder) end før afskedigelsen, idet der efter genansæt-
telsen er sket en reduktion af deres sas-anciennitet, der nu er opgjort med et tillæg af den tid,
de pågældende har været beskæftiget uden for sas.
således er der for bs vedkommende sket en fremskrivning af sas-ancienniteten fra den 30.
september 1998 (bilag 11) til den 29. januar 1999 (bilag 16)
for cs vedkommende er der sket en fremskrivning fra den 22. april 1998 (bilag 12) til den 30.
august 1998 (bilag 15)
for ds vedkommende er fremskrivningen sket fra den 30. september 1998 (bilag 13) til den
28. februar 1999 (bilag 17).
det gøres gældende, at ingen af de afskedigede piloter havde forladt sas, såfremt de ikke var
blevet uretmæssigt afskediget. den efterfølgende reduktion af sas-ancienniteten i forbindelse
med genansættelsen, er således alene en konsekvens af den af sagsøgeren udøvede forskels-
behandling på grund af alder.
efter forskelsbehandlingslovens § 5a kan bestemmelser i individuelle eller kollektive aftaler
og overenskomster og i virksomheders interne reglementer m.v., der strider mod princippet
om ligebehandling erklæres ugyldige eller ændres.
det gøres derfor gældende, at de fradrag i sas-ancienniteten, som blev foretaget i forbindelse
med genansættelsen af b, c og d, skal ændres, således at deres oprindelige ansættelsesdato
lægges til grund for opgørelsen af sas-ancienniteten, jf. forskelsbehandlingslovens § 5a.
den af sagsøgte selvstændigt nedlagte anerkendelsespåstand
i forhold til den af sagsøgte nedlagte anerkendelsespåstand påstås frifindelse
anerkendelsespåstanden som formuleret i processkrift a er reelt en påstand gående på, at sag-
søgerne skal anerkende, at de inden for deres rekrutteringsår behandles ringere end deres æl-
dre kollegaer alene på grund af deres relativt yngre alder.
til støtte for frifindelsespåstanden gøres det derfor gældende, at sagsøgerne ikke kan tilpligtes
at anerkende en ulovlig direkte forskelsbehandling på grund af alder..."
de sagsøgte har i påstandsdokument af 14. november 2012 anført følgende:
"...2.1      til støtte for den nedlagte påstand om frifindelse gøres det gældende,
       at    afskedigelserne af sagsøgerne ikke var udtryk for direkte forskelsbehandling, men
             derimod for indirekte forskelsbehandling,
       at    der er tale om lovlig indirekte forskelsbehandling, idet det anvendte kriterium om
             opsigelse i henhold til den overenskomstfastsatte senioritetsliste blev indført i
             overenskomsten, før aldersdiskrimination var forbudt,
                                              - 15 -
      at    senioritetslisten i øvrigt har reguleret en lang række forhold under hele ansættel-
            sen, herunder karriereforhold, tildeling af ferie, flyveønsker, genansættelse mv.,
            og således etablerer en legitim rangorden for tildeling af forskellige goder,
      at    senioritetslisten må opretholdes også i forbindelse med opsigelse begrundet i virk-
            somhedens forhold, og
            det er muligt at opretholde denne overenskomstfastsatte aldersgrænse i medfør af
            forskelsbehandlingslovens § 5 a, stk. 3, idet det af hensyn til et indrettelsessyns-
            punkt er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål inden for rammerne af
            dansk ret, og midlerne til at opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og
            nødvendige.
2.2   til støtte for den nedlagte subsidiære påstand for så vidt angår betalingspåstandene gø-
      res det gældende,
      at    der som følge af overtallighed forelå en driftsmæssig begrundelse for de foretagne
            afskedigelser og således et sagligt afskedigelsesgrundlag,
      at    overtallighedssituationen – som det er sædvanligt på det danske arbejdsmarked –
            blev håndteret efter overenskomsten indgået med sagsøgernes faglige organisation
            og i henhold til aftale med denne,
      at    en eventuel godtgørelse må udmåles på baggrund af det eu-retlige
            effektivitetsprincip, der dog ikke tilsiger en godtgørelse så stor som udmålt i li-
            gebehandlingsnævnet,
      at    den ved ligebehandlingsnævnet tilkendte godtgørelse under alle omstændigheder
            ikke er proportional med sagsøgtes forseelse i lyset af baggrund, og
      at    der, såfremt der tilkendes nogen form for godtgørelse, må tilkendes godtgørelse af
            principalt symbolsk størrelse og subsidiært i hvert fald væsentlig lavere størrelse
            end påstået, idet det er åbenbart, at den procedure, som sagsøgte har fulgt, og som
            er sket efter aftale med dansk pilotforening, ikke har været udtryk for chikane el-
            ler anden form for forsøg på at skade indstævnte.
2.3   det gøres yderligere gældende,
      at    der særligt for så vidt angår sagsøgerne d og b principalt ikke er grundlag for at
            tilkende de pågældende sagsøgere en godtgørelse, idet de også var blevet sagt op,
            hvis opsigelserne var blevet gennemført baseret på ansættelsesdato, subsidiært
      at    der under alle omstændigheder ikke er grundlag for at tilkende en godtgørelse sva-
            rende til de øvrige sagsøgere.
2.4   til støtte for den af sagsøgte nedlagte selvstændige påstand vedrørende senioritetslisten
      gøres de i punkt 2.1 anførte anbringender gældende.
parterne har i det væsentligste procederet i overensstemmelse hermed.
                                               - 16 -
rettens begrundelse og afgørelse.
retten finder, at afskedigelsen af a, b, c og d i henhold til den omhandlede senioritets-
bestemmelse i er udtryk for direkte forskelsbehandling af sagsøgerne i strid med forbudet i
lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v. § 1, stk. 2.
retten har herved lagt vægt på, at det alene var de pågældendes alder, der var afgørende for,
at det var dem, der blev afskediget og ikke deres ældre kolleger, som var ansat i samme "re-
krutteringsomgang". a, b, c og d er således alene på grund af deres alder blevet behandlet
ringere end deres ældre kolleger i samme "rekrutteringsomgang".
det er uden betydning herfor, at senioritetsbestemmelsen er en del af det overenskomst-
grundlag, som de pågældendes egen fagforening havde forhandlet på plads med de sagsøgte,
jf. herved ligebehandlingsdirektivets artikel 16 og den europæiske unions charter om
grundlæggende rettigheder artikel 21 og 28.
da nærværende sag ikke vedrører fastsatte eller aftalte aldersgrænser, men aldersbetinget
rangordning, finder § 5, stk. 3, i lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet
m.v., ikke anvendelse.
afskedigelserne af a, b, c og d er derfor sket i strid med lov om forbud mod forskelsbe-
handling på arbejdsmarkedet m.v. § 1, stk. 2, og har som følge heraf været uretmæssige.
henset til grovheden af overtrædelsen, herunder at der var tale om uretmæssige afskedigelser
med de særdeles vidtgående økonomiske, familiemæssige og øvrige personlige konsekvenser,
som afskedigelserne har haft for dem, findes a, b, c og d i medfør af lov om forbud mod
forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v. § 7, stk. 1, at burde tillægges en økonomisk
kompensation, der skønsmæssigt passende kan fastsættes i overensstemmelse med det af li-
gebehandlingsnævnet fastsatte beløb på 525.000 kr.
genansættelsen af d, c og b og den forventede genansættelse af a findes, henset til de oven-
nævnte konsekvenser, ikke at kunne ændre herved.
de sagsøgte har vedrørende d og b gjort gældende, at disse også var blevet sagt op, hvis op-
sigelsen var blevet gennemført baseret på ansættelsesdato. da afskedigelserne er sket med
henvisning til senioritetsbestemmelsen og ikke med henvisning til ansættelsesdato, finder
retten ikke grundlag for som påstået af de sagsøgte at undlade at tilkende de pågældende en
godtgørelse eller at reducere denne.
da afskedigelserne er sket i strid med lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmar-
kedet m.v. § 1, stk. 2, findes ancienniteten for d, c og b at burde opgøres uden fradrag af
tiden fra afskedigelsen den 30. november 2010 til genansættelsen den 1. februar 2011.
den af de sagsøgte nedlagte anerkendelsespåstand tages på baggrund af det ovenfor anførte
ikke til følge.
vedrørende sagens omkostninger forholdes som nedenfor bestemt, idet retten kan oplyse, at
der er tilkendt retsafgift 4.000 kr., et passende beløb til dækning af udgift til advokatbistand
146.000 kr. retten har ved fastsættelsen taget hensyn til sagens værdi, forløb og udfald samt
på, at sagen har kunnet behandles samlet for a, b, c og d.
                                              - 17 -
thi kendes for ret:
de sagsøgte skal inden 14 dage betale 525.000 kr. til a med tillæg af procesrente fra den 16.
februar 2010 til betaling sker.
de sagsøgte skal inden 14 dage betale 525.000 kr. til b med tillæg af procesrente fra den 16.
februar 2010 til betaling sker.
de sagsøgte skal opgøre bs sas-anciennitet uden fradrag af tiden fra afskedigelsen den 30.
november 2010 til genansættelsen den 01. april 2011.
de sagsøgte skal inden 14 dage betale 525.000 kr. til c med tillæg af procesrente fra den 16.
februar 2010 til betaling sker.
de sagsøgte skal opgøre cs sas-anciennitet uden fradrag af tiden fra afskedigelsen den 30.
november 2010 til genansættelsen den 1. februar 2011
de sagsøgte skal inden 14 dage betale 525.000 kr. til d med tillæg af procesrente fra den 16.
februar 2010 til betaling sker.
de sagsøgte skal opgøre ds sas-anciennitet uden fradrag af tiden fra afskedigelsen den 30.
november 2010 til genansættelsen den 1. maj 2011
a, b, c og d frifindes for de sagsøgtes påstand om, at de tilpligtes at anerkende, at sagsøgte
er berettiget til at indplacere dem på senioritetslisten primært efter ansættelsesdato og sekun-
dært efter fødselsdato.
de sagsøgte skal endvidere betale sagens omkostninger til sagsøger, ligebehandlingsnævnets
sekretariat som mandatar for a, b, c og d, med 150.000 kr.
de idømte sagsomkostninger forrentes efter rentelovens § 8a.


text:
- pba
                                         udskrift
                                              af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 31. januar 2013
n-2-10
                                    forbrugerombudsmanden
                                    (procedurefuldmægtig diane svanholm kvist)
                                    mod
                                    europark a/s
                                    (advokat keld norup)
indledning
sagen vedrører rækkevidden af højesterets dom af 4. marts 2010 med hensyn til spørgsmålet
om, hvorvidt europark a/s er berettiget til at pålægge rykkergebyr i det 1. rykkerbrev, jf.
rentelovens § 9 b, efter at europark a/s har pålagt en bilist en parkeringsafgift i forbindelse
med en uberettiget parkering ved at placere en gul slip, tidligere et girokort (i dommen om-
talt som ”girokort”), bag den ene vinduesvisker på den parkerede bil.
                                                 -2-
påstande
forbrugerombudsmanden har nedlagt følgende påstande:
påstand 1
principalt:
europark a/s skal anerkende, at det er i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsfø-
ringslovens § 1, at opkræve rykkergebyr efter rentelovens regler herom allerede ved frem-
sendelse af det første brev til bilens ejer om betaling af parkeringsafgift, når der forinden ale-
ne er fremsat påkrav om betaling ved anbringelse af et girokort under vinduesviskeren på en
parkeret bil.
subisidiært:
europark a/s skal anerkende, at europark a/s samtidig med opkrævning af det første ryk-
kergebyr skal oplyse modtageren om, at denne kun er forpligtet til at betale rykkergebyret,
såfremt modtageren forinden har modtaget det på bilen placerede girokort.
påstand 2:
europark a/s skal anerkende at tilbagebetale alle rykkergebyrer opkrævet over for personer
på baggrund af girokort placeret på bilen efter højesterets dom af 4. marts 2010 i sag
140/2008, 1. afdeling, medmindre disse personer anerkender at have modtaget girokortet
placeret på deres bil.
europark a/s har påstået frifindelse.
sagen er anlagt den 13. oktober 2010.
oplysningerne i sagen
europark a/s, der er danmarks største parkeringsselskab, administrerer parkeringsanlæg,
men ejer kun i meget få tilfælde parkeringsanlæg. driften af parkeringsanlæg består i kontrol
                                                      -3-
og opsyn, herunder blandt andet pålæggelse af kontrolgebyrer i forbindelse med uberettige-
de parkeringer samt opsyn med parkeringsanlæg i øvrigt. såfremt kontrolgebyret ikke beta-
les, sender europark a/s et rykkerbrev, hvori der som tillæg til kontrolgebyret pålægges et
rykkergebyr på 100 kr.
       det fremgår af girokortet, der er placeret bag vinduesviskeren, at der vil blive pålagt et
rykkergebyr, hvis kontrolgebyret ikke betales inden 10 dage.
       på girokortet er der henholdsvis et løbenummer og en fik-kode, som kan identificere
det enkelte kontrolgebyr.
       1. rykkerbrev, der først udsendes 14 dage efter, at kontrolafgiften er pålagt, indeholder
et girokort, som ligeledes er påført et løbenummer samt en fik-kode, således at betalingen
kan identificeres. det fremgår blandt andet af rykkerbrevet:
       ”…
       da vi ikke har registreret indbetaling på ovennævnte løbenummer, beder vi dem betale det
       skyldige beløb ved brug af dette girokort, hvorpå vi har tillagt yderligere rykkergebyr på 100,-
       til dækning af vores omkostninger, jf. renteloven § 9 b, stk. 2. …”
højesterets dom af 4. marts 2010
der har ved domstolene verseret en række sager, hvor bilisten er blevet pålagt at betale ryk-
kergebyr. en af disse sager var anlagt ved retten i herning i 2006 og blev indbragt for vestre
landsret og senere for højesteret, der afsagde dom den 4. marts 2010. forbrugeren gjorde
under sagen gældende, at han ikke havde modtaget girokortet med kontrolafgiften.
       vestre landsret frifandt bilisten ved dom af 9. november 2007 (u2008.583 v). af dom-
mens præmisser fremgår bl.a.:
       ”…
       allerede fordi driften sker efter privatretlige regler, er der ikke grundlag for den påberåbte ana-
       loge anvendelse af bestemmelsen i færdselslovens § 121, stk. 3, der angår afgifter af offentligret-
       lig karakter.
              det findes endvidere bedst stemmende med almindelige privatretlige regler, at kravet på
       et kontrolgebyr forfalder ved påkrav, der i mangel af holdepunkter for andet må afgives ved
       brev eller på anden lignende betryggende måde.
              der er derfor ikke grundlag for at anse girokortet, der blev placeret bag vinduesviskeren,
       for et påkrav, der – mod indstævntes forklaring – er kommet frem til indstævnte. der er herved
       lagt vægt på, at placeringen af girokortet ikke kan antages at rumme samme sikkerhed for, at
       meddelelsen når frem til adressaten som fremsendelse af et brev til den pågældende adresse.
                                                    -4-
              det kan herefter ikke lægges til grund, at kravet på kontrolgebyr i forhold til indstævnte
      var forfaldet ved afsendelse af den første rykker, og appellanten har derfor ikke krav på ryk-
      kergebyr efter rentelovens § 9 b med hensyn til dette brev.
      …”
højesteret stadfæstede ved dom af 4. marts 2010 (u2010.1534 h) landsrettens dom med føl-
gende begrundelse:
      ”…
      af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder højesteret, at der ikke er grundlag for ana-
      log anvendelse af færdselslovens § 121, stk. 3.
      højesteret tiltræder endvidere, at anbringelsen af girokortet under vinduesviskeren på bilen ik-
      ke i sig selv indebærer, at påkravet i girokortet kan anses for at være kommet frem til a.
      der er enighed om, at girokortet ikke længere sad på bilen, da a vendte tilbage.
      højesteret tiltræder herefter, at europark a/s ikke har været berettiget til at fastholde det ryk-
      kergebyr, der blev opkrævet ved brevet af 24. januar 2006.
      …”
parterne korrespondance før og efter højesterets dom
efter vestre landsrets afgørelse var der en del korrespondance mellem forbrugerombuds-
manden og europark a/s’ advokat, ligesom der blev afholdt møder.
      forbrugerombudsmanden meddelte efter et møde den 5. februar 2008 i brev af 8. fe-
bruar 2008 til europark a/s’ advokat, ”at private parkeringsfirmaer ikke kan opkræve ryk-
kergebyr, uden at der er sikkerhed for, at adressaten har modtaget girokortet (betalingspå-
kravet)”. i brevet henviste forbrugerombudsmanden til justitsministerens besvarelse af 5.
februar 2008 til folketinget af bl.a. spørgsmål nr. s 552, hvoraf det blandt andet fremgår:
      ”…
      efter justitsministeriets opfattelse forudsætter pålæggelse af et rykkergebyr i forbindelse med
      forsinket betaling, at det kan lægges til grund, at debitor forud for rykkerskrivelsen har modta-
      get underretning om fordringen og om betalingsfristen.
      …”
efter yderligere korrespondance, hvori europark a/s fastholdt sit standpunkt, opfordrede
forbrugerombudsmanden i brev af 3. juli 2008 europark a/s til, indtil sagen blev afklaret i
                                                    -5-
højesteret, at følge vestre landsrets afgørelse og således ophøre med at pålægge rykkerge-
byr i forbindelse med 1. rykkerbrev.
       ved brev af 7. juli 2008 til forbrugerombudsmanden oplyste europark a/s’ advokat, at
der efter hans opfattelse var tale om en konkret afgørelse i forhold til de faktiske forhold i
den foreliggende sag, og europark a/s ville følge dommen og frafalde 1. rykkergebyr i de si-
tuationer, hvor bilisten bestred at have modtaget kontrolgebyret.
       ved breve af 10. juli 2008 og 29. august 2008 til europark a/s’ advokat forbeholdt for-
brugerombudsmanden sig at udtage stævning mod europark a/s.
       efter højesterets dom af 4. marts 2010 rettede forbrugerombudsmanden ved brev
samme dag henvendelse til europark a/s’ advokat med henblik på at få klarlagt, hvordan
europark a/s fremover ville administrere opkrævningen af rykkergebyr ved udsendelse af
betalingsrykkere.
       europark a/s’ advokat svarede ved brev af 8. marts 2010, at afgørelsen ville blive drøf-
tet i brancheforeningen og de respektive private parkeringsselskaber med henblik på at få
fastlagt rækkevidden af den afsagte dom samt at få klarlagt i, hvilket omfang denne ville
medføre procedureændringer.
       i brev af 16. marts 2010 til forbrugerombudsmanden, som bl.a. indeholdt en gengivelse
af en pressemeddelelse om europark a/s’ forståelse af højesterets dom af 4. marts 2010, op-
lyste europark a/s’ advokat afslutningsvis i brevet:
       ”i de tilfælde, hvor der fremkommer indsigelse herimod, vil min klient, som man i øvrigt har
       gjort det siden den afsagte landsretsdom, frafalde det første rykkergebyr. denne praksis er og
       bliver gennemført, både såfremt indsigelsen kommer umiddelbart efter modtagelsen af første
       rykkergebyr, men også såfremt indsigelsen kommer senere i inkassationsforløbet, herunder og-
       så under en eventuel efterfølgende verserende retssag.”
på grundlag af europark a/s’ anmodning om aktindsigt oplyste forbrugerombudsmanden i
brev af 13. oktober 2010, at der var modtaget i alt 11 klager med samme problemstilling som
i nærværende sag.
forklaringer
                                                 -6-
michael christensen har forklaret, at han blev ansat som økonomisk chef i europark a/s i
september 2007 og blev administrerende direktør den 1. juli 2012. han havde indtil den 13.
november 2012 ansvaret for økonomifunktionen i selskabet.
       europark a/s er danmarks største parkeringsselskab med en markedsandel på ca. 60
%. selskabet har eksisteret siden midten af 90’erne og har en række forretningsområder ud-
over parkeringskontrollen, f.eks. vejservice og snerydning, men også rådgivning ved anlæg
af parkeringsarealer. ca. 64 % af omsætningen på 290 mio. kr. i 2011 i europark a/s stammer
fra betaling for parkering på time-, evt. månedsbasis mv., mens indtægterne fra kontrolgeby-
rer og rykkergebyrer udgør ca. 36 % af den samlede omsætning. selskabets årlige indtægter
fra rykkergebyrer svinger en del, men er sædvanligvis 5-6 mio. kr., hvilket omfatter både 1.,
2. og 3. rykkergebyr. opkrævning af rykkergebyr foregår automatisk via et it-system, der på
grundlag af data fra girokortet automatisk tæller 10 dage frem, svarende til betalingsfristen.
før der sendes rykkerskrivelser, foretages en betalingskontrol for at undgå krydsindbetalin-
ger.
       europark a/s opbevarer regnskabsmateriale i 5 år. girokortene gemmes som bogfø-
ringsmateriale. det vil derfor være muligt at finde de sager, hvori der er opkrævet 1. rykker-
gebyr, men det vil skulle ske ved manuel sagsbehandling. i 2011 blev der udstedt ca. 250.000
kontrolgebyrer. der blev udsendt ca. 50.000 1. rykkerbrev, og i mange af disse tilfælde tillige
2. og 3. rykkerbrev. i nogle af disse sager har bilisterne fremsat indsigelser, som efterfølgen-
de er efterkommet. dette drejer sig formentlig om ca. 5.000 sager pr. år. hvis europark a/s
skal tilbagebetale rykkergebyr for første rykkerbrev fra tidspunktet forhøjesterets dom, vil
europark a/s manuelt skulle gennemgå ca. 125.000 sager.
       der er endvidere det problem, at det ofte er en anden end bilens ejer, der har betalt
kontrolafgiften. europark a/s kan ikke selv kontrollere, hvem der har betalt kontrolafgiften,
men vil skulle kontakte bankerne, som opkræver 50 kr. pr. oplysning, hvis de altså overho-
vedet vil medvirke. selskabet henter i øvrigt adresseoplysninger fra det centrale register for
motorkøretøjer (crm) og kender derfor bilejerens registrerede adresse. men adressen kan
have ændret sig, og bilen kan være blevet solgt, siden rykkergebyret blev pålagt.
       det er muligt ved hjælp af det løbenummer, som er påført girokortene, at identificere,
hvilke bilister der har betalt kontrolafgiften på grundlag af det girokort, der oprindeligt blev
placeret i bilens forrude, og hvilke der har betalt efter at have modtaget et rykkerbrev.
                                                   -7-
      da forbrugerombudsmanden varslede, at der eventuelt ville blive indgivet stævning,
ændrede europark a/s ikke procedure for så vidt angik registrering af indbetalinger eller
opkrævning af 1. rykkergebyr, og gebyrerne opkræves stadig.
thomas jørgensen har forklaret, at han er in-house advokat, og at han i august måned ind-
trådte i selskabets bestyrelse. han har siden ultimo sept./okt. 2010 været ansat i et dattersel-
skab til europark a/s, euroincasso aps. han har ansvaret for den indenretlige inkassopro-
cedure med udsendelse af betalingspåkrav, udarbejdelse af stævninger og møde i retten.
han modtager typisk sagerne 14 dage til 3 uger efter selskabets 3.rykker. indsigelsessager
modtager han ca. 14 dage efter selskabets sidste fastholdelse af gebyret. han bistår også kon-
cernen i øvrige juridiske problemstillinger.
      det er parkeringsvagterne, der placerer girokortene på bilerne. vagterne runderer på
deres tildelte ruter og medbringer en håndholdt computer, en pda, samt et fotografiapparat.
på computeren indtastes før runderingen pladsens nummer. udover parkeringskontrollen
har vagten også andre opsynsopgaver og tjekker bl.a. for indbrud på pladsen og glat føre
mv. hvis en bil holder ulovligt parkeret, indtastes på pda’en bilens mærke, farve samt regi-
streringsnummer. det noteres, hvorfor kontrolgebyret gives. efter indtastning følger en ob-
servationstid på mellem 3-15 min. afhængigt af den aftale, som ejeren af pladsen har indgået
med europark a/s. efter endt observationstid sættes girokortet i bilens forrude under vin-
duesviskeren. herefter tager parkeringsvagten 4-5 billeder af bilen, herunder 1-2 billeder af
girokortet fra forskellige vinkler som dokumentation for, at det er forsvarligt placeret.
      i tilfælde af, at der f.eks. ligger girokort på pladsen, samles disse op og medbringes til
det driftskontor, hvor parkeringsvagten har sin daglige gang. disse kontrolafgifter behandles
efterfølgende særskilt. dette udgør ikke et stort problem.
      på driftskontorets afkodes oplysningerne på pda’en, herunder de billeder, som parke-
ringsvagten har taget, og parkeringsvagtens eventuelle bemærkninger om, at han har været i
kontakt med bilisten. oplysningerne sendes til en server. herefter fremnoteres sagen i 10
plus 4 dage, og hvis der hverken er sket betaling eller rejst indsigelse, indledes rykkerproce-
duren, der udgøres af i alt 3 rykkere.
                                                 -8-
       europark a/s benytter samme rykkerskrivelse som før højesterets dom, dog med en
tilføjelse om, at hvis det ikke er den registrerede bruger, der har parkeret bilen, bedes der ret-
tet henvendelse til europark a/s herom.
       han har ikke tal på, hvor mange der betaler efter henholdsvis den første, anden og
tredje rykker. efter en gennemgang af ca. 5.000 sager kunne europark a/s’ brugerafdeling
konstatere, at der var indsigelser - telefoniske eller skriftlige - i ca. 25 % af sagerne. når eu-
ropark a/s modtager en indsigelse, standses rykkerproceduren, og indsigelsen besvares. af
de 5.000 sager udgjorde indsigelsen om ikke at have modtaget den oprindelige opkrævning
maksimum 30-40 sager, svarende til 0,8 %. af de tvister, der er i retten, udgør denne pro-
blemstilling 10-20 %. som hovedregel frafaldes per kulance rykkergebyret, der opkræves i
forbindelse med 1. rykkerbrev, når der rejses indsigelse.
       efter en konkret bevismæssig vurdering kan rykkergebyret dog blive fastholdt. den
ene situation er, hvor bilisten oplyser ikke at have modtaget kontrolafgiften, men hvor det
kan konstateres, at der er sket en indbetaling på det oprindelige løbenummer, der fremgik af
det girokort, som blev placeret på den parkerede bil. dette løbenummer er forskelligt fra det
løbenummer, der står på det girokort, der er en del af rykkerbrevet. det kan herefter konsta-
teres, at det oprindelige girokort er modtaget. den anden situation er, hvor han som advokat
foretager en bevismæssig vurdering af modpartens indsigelser sammenholdt med parke-
ringsvagtens observationer, fotos og andre data, og hvor der på det grundlag ikke er holde-
punkter for indsigelsen. den tredje situation er, at der reageres kort tid efter girokortets afle-
vering på bilen, og hvor bilisten siden gør gældende, at vedkommende ikke har modtaget gi-
rokortet.
       rykkerbrevene sendes med post danmark. af de 5.000 gennemgåede sager er der
modtaget returpost i størrelsesorden 170-180 stk., svarende til ca. 3 %. den typiske årsag er,
at adressaten er ubekendt på adressen. udsendelse af rykkerskrivelser sker på baggrund af
oplysninger fra crm, hvor bilens ejer og primære bruger er registreret.
       han har af brugerafdelingen fået oplyst, at de har modtaget omkring 5 henvendelser
på baggrund af den offentlige opmærksomhed, der har været omkring problemstillingen.
       han har ikke personligt set noget krav om tilbagebetaling af 100 kr.
parternes argumenter
                                                  -9-
forbrugerombudsmanden:
ad den principale påstand 1:
det gøres gældende, at europark a/s ikke har haft rimelig grund til at opkræve rykkergebyr
i forbindelse med det 1. rykkerbrev til bilisten, jf. rentelovens § 9b, stk. 1. det er en forudsæt-
ning for opkrævning af et rykkergebyr, at det beløb, der rykkes for, er forfaldent til betaling.
bilisten skal derfor forud for modtagelsen af rykkerbrevet have modtaget et betalingspåkrav.
er betalingspåkravet ikke kommet frem, er der ikke indtrådt en betalingsforpligtelse for bili-
sten, og der kan ikke opkræves rykkergebyr. det er en almindelig retsgrundsætning i dansk
ret, at afsenderen bærer risikoen for, at en meddelelse er kommet frem. det er således ikke
bilisten, der bærer risikoen for, om girokortet er kommet frem.
       det afgørende for, om europark a/s er berettiget til at opkræve rykkergebyr i forbin-
delse med 1. rykkerbrev, er derfor, om girokortet er kommet frem til bilisten. det forhold, at
girokortet anbringes under vinduesviskeren på bilen, er ikke tilstrækkeligt til at anse påkra-
vet for at være kommet frem. dette er fastslået ved højesterets dom af 4. marts 2010. høje-
sterets præmisser er formuleret generelt og afklarer retsstillingen på området. det er således
uden betydning, at parterne i den konkrete sag var enige om, at girokortet ikke sad på bilen,
da bilisten vendte tilbage, eller at der var tale om en fuldbyrdelsesdom.
       det forhold, at europark a/s tager et billede af anbringelsen af girokortet, beviser ikke,
at det er kommet frem til bilisten. girokortet kan efterfølgende være fjernet f.eks. som led i
en drengestreg, det kan være blæst væk, eller en anden bilist kan have placeret det på sin
egen bil.
       europark a/s anerkender selv denne problemstilling, eftersom europark a/s per au-
tomatik frafalder 1. rykkergebyr, når bilisten kommer med en indsigelse om ikke at have
modtaget girokortet. dette gør europark a/s, fordi selskabet ikke kan bevise, at bilisten har
modtaget girokortet.
       da europark a/s ikke kan være sikker på, at et girokort placeret under vinduesviske-
ren på bilen er kommet frem til bilisten, handler europark a/s i strid med markedsførings-
lovens § 1 ved uden retligt grundlag at pålægge bilisten et rykkergebyr allerede ved frem-
sendelse af det 1. rykkerbrev.
                                                    - 10 -
       det forhold, at der i europark a/s er praksis for at eftergive 1. rykkergebyr, når der
modtages indsigelser, er ikke tilstrækkeligt til, at det er i overensstemmelse med god mar-
kedsføringsskik at opkræve rykkergebyret ved fremsendelse af 1. rykkerbrev.
ad den subsidiære påstand 1:
det gøres gældende, at europark a/s handler i strid med markedsføringslovens §§ 1 og 3 og
artikel 7 om vildledende udeladelser i direktivet om urimelig handelspraksis, når europark
a/s i sit 1. rykkerbrev undlader at oplyse om, at bilisten kun er forpligtet til at betale rykker-
gebyret, hvis girokortet med parkeringsafgiften er modtaget. europark a/s udelader derved
vigtige informationer, jf. u 2005.2250 s.
       det er ikke tilstrækkeligt til imødekommelse af markedsføringslovens § 3, at europark
a/s per kulance frafalder rykkergebyret, når der fremkommer indsigelser, idet denne praksis
forudsætter en reaktion fra forbrugerens side.
ad påstand 2:
det gøres gældende, at europark a/s har handlet i strid med markedsføringslovens § 3 ved
rutinemæssigt i tiden efter højesterets dom at have opkrævet rykkergebyr i forbindelse med
1. rykkerbrev. europark a/s skal derfor tilbagebetale alle rykkergebyrer opkrævet over for
bilister alene på grundlag af et girokort placeret på bilistens bil, medmindre bilisten aner-
kender at have modtaget dette.
       der er i markedsføringslovens § 20 hjemmel til at give påbud for at sikre genoprettelse
af den forud for den ulovlige handling eksisterende tilstand. det fremgår af bemærkningerne
til lovforslaget til den tidligere § 13 (nu § 20) i markedsføringsloven, at bestemmelsen giver
mulighed for i det tilfælde, hvor det må anses for nødvendigt for at sikre genoprettelse af
status quo, at give de i så henseende nødvendige påbud. hvis en erhvervsdrivende hos kun-
der opkræver beløb, som ikke baserer sig på civilretlige krav – enten fordi de pågældende af-
taler ikke indeholder hjemmel til at opkræve beløbene, eller fordi vilkår om betaling af de
pågældende beløb er ugyldige efter aftalelovens regler – vil der således i klare tilfælde i med-
før af den tidligere lovs § 13, 2. pkt., litra 2, (nu § 20, stk. 1, nr. 2) kunne gives påbud om til-
bagebetaling af allerede modtagne beløb. et sådant påbud om tilbagebetaling til kunder kan
gives, hvis retten anser alle civilretlige betingelser for opfyldt. det fremgår tillige af be-
                                                 - 11 -
mærkningerne til lovforslaget til den tidligere § 13 (nu § 20) i markedsføringsloven, at be-
stemmelsen kan anvendes ved flere forbrugere.
       europark a/s har som tidligere nævnt ikke ved udsendelse af 1. rykkerbrev sikkerhed
for, at betalingspåkravet er kommet frem til bilisten. europark a/s har derfor ikke med sik-
kerhed et civilretligt krav mod bilisten.
       det fremgår af retspraksis, at betaling på grund af en vildfarelse med hensyn til en klar
retsregel normalt kan danne grundlag for tilbagesøgning, jf. u 1972.1025 h og u 2005.2960 s.
       det er ikke urimeligt, hvis europark a/s skal tilbagebetale de uretmæssigt opkrævede
rykkergebyrer. et påbud om tilbagebetaling vil ikke stå i misforhold til europark a/s’ forse-
else, selvom tilbagebetalingen vil kræve et omfattende manuelt arbejde fra europark a/s’
side. der har løbende været dialog mellem forbrugerombudsmanden og europark a/s ved-
rørende problemstillingen, og forbrugerombudsmanden varslede, at der eventuelt ville blive
indgivet stævning mod europark a/s. europark a/s kunne i denne forbindelse have truffet
de nødvendige foranstaltninger, så det i dag ville have været lettere at finde de sager frem,
hvor der er betalt 1. rykkergebyr på grundlag af 1. rykkerbrev.
       der foreligger ikke passivitet i den foreliggende situation, hvor europark a/s har op-
krævet et beløb uden retligt grundlag.
europark a/s:
europark a/s har overordnet gjort gældende at være berettiget til at opkræve rykkergebyr i
forbindelse med fremsendelse af 1. rykkerbrev, idet girokortet må antages at være kommet
frem til bilisten, når det er anbragt på pågældendes bil. af justitsministerens besvarelse af
spørgsmål nr. s 552 fremgår det, at debitor skal have modtaget underretning om betalings-
påkravet, men intet om, hvordan underretning skal være foretaget. det er intet krav om, at
bilisten fysisk skal have modtaget girokortet, at betalingspåkravet skal være kommet til bili-
stens kundskab, eller at bilisten skal være orienteret om selve indholdet af påkravet. påkra-
vet er i nærværende situation fremsat under sådanne omstændigheder, at det normalt vil
være kommet frem til bilisten. rykkerbrevet fremsendes derfor med rimelig grund, jf. rente-
lovens § 9 b, idet der i bestemmelsen ”med rimelig grund” henvises til, at kravet skal være
forfaldent. dette er tilfældet, når der er gået 10 dage, siden girokortet blev placeret på bilen.
                                                   - 12 -
ad den principale påstand 1:
forbrugerombudsmandens konklusion på baggrund af højesterets dom af 4. marts 2010 er
alt for vidtrækkende og uden belæg i dommen. der var tale om en konkret afgørelse, hvor
højesteret alene tog stilling til den situation, hvor der var enighed om, at girokortet ikke sad
på bilen, da bilisten returnerede til bilen. denne enighed var afgørende for højesteret. høje-
steret har derimod ikke taget stilling til, hvordan det ville have forholdt sig, hvis europark
a/s havde fastholdt, at girokortet var til stede, da bilisten vendte tilbage til bilen. højesteret
anfører alene, at ”.. anbringelsen af girokortet under vinduesviskeren på bilen ikke i sig selv inde-
bærer, at påkravet kan anses for at være kommet frem til a.”
        det må derfor lægges til grund, at europark a/s vil have mulighed for på anden måde
at føre bevis for, at et girokort placeret på en parkeret bil er kommet frem til bilisten. højeste-
ret tiltræder således ikke landsrettens præmisser om, at betalingspåkravet skal afgives ved
brev.
        det må afgøres efter sædvanlige bevisbyrderegler, om et påkrav er kommet frem.
        når parkeringsvagten har taget billeder af, at girokortet er placeret på bilen, er disse et
tungtvejende bevis for, at girokortet er kommet frem, og der er dermed grundlag for at op-
kræve et rykkergebyr i forbindelse med fremsendelse af 1. rykkerbrev. i disse tilfælde er det
bilisten, der skal løfte bevisbyrden for, at girokortet ikke var til stede, da han returnerede til
bilen. europark a/s har erkendt, at bevisbyrden kan være svær at løfte for bilisten, hvorfor
rykkergebyret frafaldes per kulance, hvis bilisten straks i forbindelse med modtagelse af 1.
rykkerbrev fremsætter indsigelse over for europark a/s om, at girokortet ikke er modtaget.
dette sker på baggrund af bevismæssige og forretningsmæssige vurderinger. der ligger heri
ikke en anerkendelse af, at europark a/s er uberettiget til at opkræve rykkergebyret. der er
således også situationer, hvor rykkergebyret fastholdes. dette er for eksempel tilfældet, hvis
indsigelsen først fremsættes under en efterfølgende retssag, og bilisten oprindeligt klagede,
inden rykkerskrivelsen blev udsendt, eller hvis det kan konstateres, at der er sket indbetaling
på det girokort, som blev placeret på bilen. dommen af 10. august 2010 fra retten i glostrup
er et eksempel herpå.
        rykkerbrevet sendes med post danmark. i rykkerbrevet får bilisten den forbruger-
mæssige information, som er nødvendig. forbrugeren bør straks reagere, hvis forbrugeren
ikke er enig i, at der skal betales rykkergebyr.
                                                 - 13 -
       det afgørende i denne sag er, hvad der ligger i begrebet ”kommet frem”. det er euro-
park a/s’ opfattelse, at det er tilstrækkeligt, at girokortet er kommet inden for skyldnerens
rådighedssfære, jf. u 2003.1421 ø og u 2005.3046 ø, hvilket er sket, når det er placeret på bi-
lens forrude. det forhold, at tredjemand kan fjerne girokortet, må komme bilisten til skade.
europark a/s anvender den fremgangsmåde, som er den almindelige ved pålæggelse af kon-
trolgebyrer i hele verden. det er ganske udokumenteret, at risikoen for, at girokortet forsvin-
der, når det placeres i forruden på bilistens bil, er større, end hvis det blev sendt med post
danmark.
       færdselslovens § 121, stk. 3, kan ikke anvendes analogt, men det afskærer ikke retten
fra at anvende de samme principper, som færdselslovens § 121, stk. 3 er udtryk for. det må
betragtes som en sædvane, at girokortet ved pålæg af kontrolgebyr bliver placeret på bilen
og ikke eftersendt med postvæsenet. ved anbringelse på bilen er det den, der har parkeret bi-
len, som får underretning om kontrolgebyret og om baggrunden herfor, og som dermed har
mulighed for med det samme at kontrollere, om kontrolafgiften er pålagt med rette.
       det bestrides derfor, at europark a/s handler i strid med god markedsføringsskik, jf.
markedsføringslovens § 1.
ad den subsidiære påstand 1:
det bestrides, at europark a/s handler i strid med markedsføringslovens § 3 ved fremsen-
delsen af rykkerbrevet. den foreliggende situation er heller ikke omfattet af artikel 7 i direk-
tivet om virksomheders urimelige handelspraksis.
       der er ikke tale om vildledende markedsføring. europark a/s undlader ikke i rykker-
brevet at give bilisten væsentlige oplysninger. der er ikke holdepunkter for at pålægge eu-
ropark a/s i videre omfang, end hvad der er gældende for andre kreditorer, at skulle rede-
gøre for, hvornår der kan pålægges et rykkergebyr. der foreligger ikke en sådan generel vej-
ledningsforpligtelse for kreditorer. der vil derfor være tale om forskelsbehandling, hvis det
pålægges europark a/s i 1. rykkerbrev at oplyse, at der er mulighed for, at europark a/s fra-
falder 1. rykkergebyr, hvis bilisten ikke har modtaget girokortet.
ad påstand 2:
                                                  - 14 -
markedsføringslovens § 20 indeholder efter sin ordlyd ikke hjemmel til, at forbrugerom-
budsmanden kan rejse et tilbagebetalingskrav. det bestrides, at der med henvisning til be-
mærkningerne til den tidligere § 13 kan stilles krav om en så omfattende tilbagebetaling, som
tilfældet er i denne sag.
       det er ifølge bemærkningerne en betingelse for, at der kan kræves tilbagesøgning, at
tilbagebetalingen vil være uproblematisk. hvis europark a/s pålægges at tilbagebetale ryk-
kergebyrerne, vil europark a/s skulle gennemgå mange tusinde sager manuelt, idet euro-
park a/s ikke har registreret elektronisk, hvem der har betalt rykkergebyr. et krav om tilba-
gebetaling vil derfor være urimeligt og uproportionalt. desuden er påstanden alt for vidtgå-
ende, idet der kan være tilfælde, hvor rykkergebyret efter en bevismæssig bedømmelse er
opkrævet med rette.
       når bilisten har betalt rykkergebyret uden indsigelser, må det tages som udtryk for, at
girokortet er modtaget. hvis retten kommer frem til, at europark a/s er forpligtet til at tilba-
gebetale rykkergebyr, må det kræves, at bilisterne selv henvender sig til europark a/s og
beviser, at girokortet ikke er modtaget. der er tale om et forsvindende lille antal sager, hvor
bilisten reelt er berettiget til tilbagesøgning. det bør tillige tages i betragtning, at ingen har
fremsat krav om tilbagebetaling på trods af den offentlige opmærksom, der har været om-
kring sagen. forbrugerombudsmanden har også alene modtaget 11 henvendelser.
       markedsføringslovens § 20 indeholder ikke hjemmel for tilbagesøgning. det bestrides,
at § 20 kan finde anvendelse i den foreliggende situation, idet der i så fald er tale om lovgiv-
ning i bemærkningerne.
       betingelserne for tilbagesøgning er desuden ikke opfyldt, da der ikke har været tale om
overtrædelse af en klar retsregel. spørgsmålet om, hvorvidt opkrævning af rykkergebyr i
den foreliggende situation er berettiget efter renteloven, har således været genstand for for-
tolkning i såvel landsretten som højesteret.
       tilbagesøgning er endvidere udelukket, idet bilisterne ikke har reklameret inden for en
rimelig frist. forbrugerombudsmanden kan ikke afbryde fristen på vegne af en lang række
unavngivne bilister. de enkelte bilister må rette henvendelse på egen hånd.
sø- og handelsrettens afgørelse
                                                 - 15 -
indledningsvis bemærkes, at retten ikke finder grundlag for at anvende principperne i færd-
selslovens § 121, stk. 3, jf. højesterets dom af 4. marts 2010.
påstand 1
parkeringsselskabet europark a/s pålægger bilister en parkeringsafgift i tilfælde, hvor eu-
ropark a/s konstaterer, at bilen er parkeret på parkeringsarealet, uden at reglerne for parke-
ring på det omhandlede areal er iagttaget. parkeringsafgiften pålægges ved, at europark
a/s’ parkeringsvagt på stedet placerer et girokort (nu en gul slip) på den parkerede bils for-
rude under vinduesviskeren.
      som fastslået i højesterets dom af 4. marts 2010 (1. afdeling, sag 140/2008) indebærer
anbringelse af girokortet på denne måde ikke i sig selv, at påkravet i girokortet kan anses at
være kommet frem til den, som påkravet vedrører. europark a/s’ bevisbyrde for, at påkravet
er kommet frem, løftes ikke ved, at der nu optages fotos af girokortets placering på bilen.
      under disse omstændigheder finder retten, at det vil være uberettiget og i strid med
markedsføringslovens § 1, såfremt europark a/s i henhold til rentelovens regler opkræver et
rykkergebyr allerede ved fremsendelse af det første rykkerbrev efter betalingspåkravet, med
mindre det ved øvrige omstændigheder godtgøres, at påkravet er kommet frem. der kan så-
ledes foreligge tilfælde, hvor bilisten har anerkendt eller på anden direkte eller indirekte
måde ved sine handlinger har tilkendegivet at have modtaget girokortet, eller der foreligger
anden dokumentation herfor.
      med disse bemærkninger tages forbrugerombudsmandens påstand 1 til følge.
påstand 2
det er ubestridt, at europark a/s i en årrække forud for anlæggelsen af nærværende sag har
opkrævet rykkergebyrer på grundlag af påkrav i de under bilernes vinduesviskere placerede
girokort. det følger af det ovenfor anførte, at disse opkrævninger har været uberettigede,
hvor der ikke har foreligget øvrige omstændigheder, hvorefter det må anses for godtgjort, at
påkravet er kommet frem. de personer, hos hvem europark a/s uberettiget har opkrævet de
nævnte rykkergebyrer, vil derfor have et tilbagesøgningskrav mod europark a/s.
                                                  - 16 -
forbrugerombudsmandens påstand 2 må anses for et påbud, som er nødvendigt for at sikre
genoprettelse af den forud for den ulovlige handling eksisterende tilstand, jf. markedsfø-
ringslovens § 20, stk. 1, nr. 2.
      i bemærkningerne til lovforslag nr. 211 til lov om markedsføring § 13 (nu § 20) - ft
1994 s. 7271 fremgår, at bestemmelsen kan anvendes, hvor mange forbrugere har været udsat
for samme lovstridige adfærd, og hvor det vil være uproblematisk for vedkommende er-
hvervsdrivende på eget initiativ via kundekartotek at rette for sig.
      da retstilstanden efter højesterets dom af 4. marts 2010 har haft den fornødne klarhed,
og da europark a/s fortsatte opkrævningerne uden at ændre registreringsforholdene, findes
et påbud om tilbagebetaling at stå i rimeligt forhold til forseelsen.
      påstand 2, der er begrænset til tiden efter højesterets dom af 4. marts 2010, indeholder
som en undtagelse til tilbagebetalingspligten de tilfælde, hvor personer, til hvem tilbagebeta-
ling ellers skulle ske, anerkender at have modtaget girokortet placeret på deres bil. retten
finder, at undtagelsen bør udstrækkes til tilfælde, hvor bilisten i øvrigt på en direkte eller in-
direkte har tilkendegivet at have modtaget det på bilen placerede girokortet.
    som følge af det anførte samt idet der ikke, som anført af europark a/s, findes at være
indtrådt passivitet, tager retten påstand 2 til følge med ovennævnte tilføjelse.
                                        thi kendes for ret:
europark a/s skal anerkende, at det er i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsfø-
ringslovens § 1, at opkræve et rykkergebyr efter rentelovens regler herom allerede ved frem-
sendelse af det første brev til bilens ejer om betaling af parkeringsafgift, når der forinden ale-
ne er fremsat påkrav om betaling ved anbringelse af et girokort/en gul slip under vinduesvi-
skeren på en parkeret bil.
europark a/s skal anerkende at have pligt til i tiden efter højesterets dom af 4. marts 2010 at
tilbagebetale alle rykkergebyrer, der er opkrævet over for personer på baggrund af girokort
placeret på bilen, medmindre disse personer anerkender at have modtaget girokortet place-
ret på deres bil, eller direkte eller indirekte har tilkendegivet at have modtaget det på bilen
placerede girokortet.
                                              - 17 -
europark a/s skal inden 14 betale 25.000 kr. i sagsomkostninger til forbrugerombudsman-
den. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
claus forum petersen              mette christensen                    mette skov larsen
              gitte forsberg                         torben steenberg
                                           (sign.)
                                       ___ ___ ___
                             udskriftens rigtighed bekræftes
                                sø- og handelsretten, den