text:
                       højesterets kendelse
                        afsagt torsdag den 11. februar 2010
sag 344/2009
(1. afdeling)
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat sune fugleholm)
mod
lady & kid a/s,
direct nyt aps,
a/s harald nyborg isenkram- og sportsforretning og
kid-holding a/s
(advokat henrik peytz for alle)
i tidligere instans er afsagt kendelse af østre landsrets 18. afdeling den 12. oktober 2009.
i påkendelsen har deltaget syv dommere: torben melchior, peter blok, lene pagter
kristensen, niels grubbe, marianne højgaard pedersen, vibeke rønne og hanne schmidt.
sagsfremstilling
denne kendelse drejer sig om, hvorvidt østre landsrets kendelse af 12. oktober 2009, hvor-
efter der skal ske forelæggelse af præjudicielle spørgsmål for eu-domstolen, kan kæres.
de indkærede, lady & kid a/s, direct nyt aps, a/s harald nyborg isenkram- og sportsfor-
retning og kid-holding a/s (virksomhederne), har i sager, der blev anlagt ved københavns
byret i 1997-98, bl.a. påstået, at kærende, skatteministeriet, skal anerkende, at skatteministe-
riets afslag på tilbagebetaling til virksomhederne af arbejdsmarkedsbidrag (ambi) betalt til
staten i årene 1988-1992 er ugyldige. ved københavns byrets dom af 16. december 2002
blev skatteministeriet frifundet. ved en samtidig afsagt kendelse afviste byretten virksomhe-
dernes anmodning om præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen.
                                              - 2 -
virksomhederne ankede byrettens dom til østre landsret og fremsatte på ny anmodning om
forelæggelse af præjudicielle spørgsmål for eu-domstolen. ved kendelse af 27. september
2007 blev anmodningen ikke taget til følge.
virksomhederne fremsatte igen anmodning om forelæggelse af spørgsmål for eu-domstolen.
landsretten besluttede herefter under hovedforhandlingen i juni 2009, at der skulle ske fore-
læggelse for eu-domstolen, og afsagde den 12. oktober 2009 den påkærede kendelse herom.
ved kendelsen bestemte landsretten i henhold til ef-traktatens artikel 234, stk. 3 (nu euf-
traktatens artikel 267, stk. 3), at anmode eu-domstolen om at besvare fire præjudicielle
spørgsmål om fællesskabsrettens krav til national lovgivning om tilbagebetaling af afgifter,
som er opkrævet i strid med fællesskabsretten.
den 18. december 2009 gav procesbevillingsnævnet skatteministeriet tilladelse til at kære
landsrettens kendelse til højesteret, idet nævnet bemærkede, at der ikke herved var taget stil-
ling til, om kendelsen kan kæres.
ved kæreskrift af 22. december 2009 nedlagde skatteministeriet påstand om, at landsrettens
kendelse ophæves. til støtte for påstanden henviste skatteministeriet bl.a. til, at der ikke er
tvivl om de eu-retlige krav til behandlingen af tilbagebetalingsspørgsmål i ambi-sagerne, og
at der derfor ikke er grundlag for at forelægge eu-domstolen spørgsmål herom. hertil kom-
mer, at flere af spørgsmålene er uforståelige, ligesom de ikke reflekterer faktum i sagerne og
er rent hypotetiske. endvidere burde bevisførelsen have været ført til ende, før landsretten tog
stilling til spørgsmålet om forelæggelse.
virksomhederne – der endnu ikke havde afgivet svarskrift i kæremålet – meddelte ved brev af
5. januar 2010, at de principalt påstod kæremålet afvist.
højesteret besluttede den 12. januar 2010, at spørgsmålet om kæreadgang udskilles til særskilt
afgørelse.
påstande
                                                - 3 -
skatteministeriet har påstået kæremålet antaget til realitetsbehandling og kæren tillagt opsæt-
tende virkning.
virksomhederne har påstået afvisning af kæremålet, subsidiært stadfæstelse af landsrettens
kendelse og mere subsidiært, at der stilles spørgsmål til eu-domstolen vedrørende adgangen
til at kære en kendelse om forelæggelse.
anbringender
skatteministeriet har til støtte for sin påstand om realitetsbehandling af kæremålet gjort gæl-
dende, at eu-retten accepterer, at afgørelser om præjudiciel forelæggelse er underlagt den
nationale lovgivnings normale appelordninger. appelretten kan dog ikke fratage den forelæg-
gende ret adgangen efter traktatens artikel 267 til at forelægge sådanne spørgsmål for dom-
stolen om fortolkningen og gyldigheden af eu-retten, som den forelæggende ret finder behov
for at få besvaret. domstolen har således gentagne gange accepteret, at den forelæggende ret
har tilbagekaldt en begæring om præjudiciel forelæggelse, efter at beslutningen herom er
blevet underkendt af en national appelinstans, ligesom domstolen har accepteret ændringer i
forelæggelsen foretaget af en national appelinstans.
det er et andet spørgsmål, om nationale domstole er bundet af appelinstansers fortolkning af
eu-retten. her er det i eu-domstolens praksis fastslået, at det tilkommer de nationale dom-
stole at anvende eu-retten ubundet af retsopfattelser tilkendegivet af nationale appelinstanser
og at forelægge de spørgsmål om fortolkningen af eu-retten, som de bedømmer at have be-
hov for at få svar på. denne faste praksis er ikke ændret ved eu-domstolens dom i cartesio-
sagen (dom af 16. december 2008 i sag c-210/06). der er derfor heller ikke behov for at stille
eu-domstolen spørgsmål om dette tema.
det er ikke i strid med eu-retten, at højesteret ophæver landsrettens kendelse om forelæg-
gelse, idet landsretten i medfør af retsplejelovens § 222 vil kunne træffe en ny afgørelse om,
at der skal ske præjudiciel forelæggelse, herunder om, at en allerede foretagen forelæggelse
skal opretholdes. dette gælder i princippet, selv om der ikke foreligger nye oplysninger.
til støtte for anmodningen om, at kæren af kendelsen tillægges opsættende virkning, har
skatteministeriet anført, at kæren kan føre til ændring eller ophævelse af landsrettens ken-
                                                - 4 -
delse, og at den præjudicielle sag på den baggrund og af procesøkonomiske grunde bør stilles
i bero, indtil det er afgjort, om der skal ske ændringer i forelæggelsen.
virksomhederne har til støtte for deres principale påstand om afvisning af kæremålet navnlig
gjort gældende, at landsretten havde ret og pligt til at forelægge spørgsmål om fortolkningen
af eu-retten for eu-domstolen, da landsretten var i tvivl om fællesskabsrettens fortolkning.
denne ret og pligt kan ikke begrænses ved et nationalt kæremål, og det er alene den forelæg-
gende ret, der bedømmer, om en forelæggelse for eu-domstolen er relevant og nødvendig.
der henvises til besvarelsen af spørgsmål 3 i eu-domstolens dom i cartesio-sagen, hvorefter
beføjelsen for enhver national ret til at træffe afgørelse om præjudiciel forelæggelse for dom-
stolen ikke kan anfægtes gennem anvendelsen af retsforskrifter, som tillader appelretten at
ændre afgørelsen om præjudiciel forelæggelse for domstolen, ophæve denne forelæggelse og
pålægge den ret, der har afsagt forelæggelsesafgørelsen, at genoptage retsforhandlingen i den
nationale sag, som var blevet udsat.
kæremålet kan ikke fremmes til realitetsbehandling i højesteret, uden at en afgørelse, der
omgør landsrettens afgørelse om forelæggelse, har bindende virkning for landsretten. en ord-
ning, hvorefter man af hensyn til eu-retten ikke anser afgørelsen for bindende for landsretten,
har ikke hjemmel i retsplejeloven og er endvidere uforenelig med dansk rets almindelige pro-
cessuelle regler.
cartesio-dommen sammenholdt med dansk rets processuelle regler må derfor føre til afvis-
ning af skatteministeriets kæremål.
hvis højesteret finder, at der er tvivl om den ovenfor beskrevne forståelse af cartesio-dom-
men, må højesteret forelægge spørgsmål herom for eu-domstolen.
for så vidt angår skatteministeriets påstand om at tillægge kæremålet opsættende virkning,
gør virksomhederne gældende, at også dette vil være et indgreb i landsrettens ret og pligt til
forelæggelse. en beslutning om opsættende virkning kan i hvert fald ikke træffes af højesteret
uden forudgående forelæggelse for eu-domstolen om rækkeviden af cartesio-dommen.
det retlige grundlag
                                               - 5 -
i cartesio-sagen, hvor eu-domstolen afsagde dom den 16. december 2008 (sag c-210/06),
havde en ungarsk domstol stillet bl.a. følgende spørgsmål til eu-domstolen:
      ”3) for så vidt som forelægggelseskendelser i medfør af en national retsforskrift kan
      kæres i overensstemmelse med bestemmelser i national ret, begrænser eller kan en så-
      dan retsforskrift da begrænse de ungarske retters beføjelse til at forelægge præjudicielle
      spørgsmål – som umiddelbart følger af atrikel 234 ef – når den overordnede ret, så-
      fremt et kæremål rejses, kan ændre [denne kendelse], kende anmodningen om en præju-
      diciel afgørelse ugyldig og pålægge den ret, som har afsagt [nævnte kendelse], at gen-
      optage retsforhandlingerne i den nationale sag, som er blevet udsat?”
i dommens præmis 88-98 hedder det vedrørende dette spørgsmål:
      ”88 artikel 234 ef giver de nationale retter adgang og i givet fald pligt til at foretage
      en præjudiciel forelæggelse, når de enten af egen drift eller efter anmodning fra parterne
      konstaterer, at realiteten i sagen rummer et af de i denne artikels stk. 1 nævnte spørgs-
      mål. det følger heraf, at de nationale retter har en meget vid adgang til at indbringe
      spørgsmål for domstolen, hvis de skønner, at en for dem verserende sag frembyder pro-
      blemer vedrørende fortolkningen eller gyldigheden af fællesskabsretlige bestemmelser,
      som de nødvendigvis må træffe afgørelse om (dom af 16.1.1974, sag 166/73, rhein-
      mühlen-düsseldorf, sml. s. 33, præmis 9 og 10).
      89     det fremgår ligeledes af domstolens praksis, at artikel 234 ef, når der er tale om
      en ret, hvis afgørelser ifølge national ret kan appelleres, ikke er til hinder for, at en så-
      dan rets afgørelser om at forelægge domstolen præjudicielle spørgsmål fortsat er un-
      derlagt den nationale lovgivnings normale retsmidler. imidlertid må domstolen af hen-
      syn til klarhed og retssikkerhed være bundet af forelæggelsesafgørelsen, som har virk-
      ning, så længe den ikke er blevet ophævet (dom af 12.2.1974, sag 146/73, rheinmüh-
      len-düsseldorf, sml. s. 139, præmis 3).
      90     domstolen har desuden allerede fastslået, at den ordning, som er indført ved arti-
      kel 234 ef, med henblik på at sikre en ensartet fortolkning af fællesskabsretten i med-
      lemsstaterne indfører et direkte samarbejde mellem domstolen og de nationale retter in-
      den for rammerne af en procedure, hvor parterne ikke kan gribe ind i sagsbehandlingen
      (dom af 12.2.2008, sag c-2/06, kempter, endnu ikke trykt i samling af afgørelser,
      præmis 41).
      91     den præjudicielle forelæggelse er således baseret på en dialog domstolene imel-
      lem, hvis iværksættelse udelukkende beror på den nationale domstols bedømmelse af
      relevansen og nødvendigheden af forelæggelsen (kempter-dommen, præmis 42).
      92     i den foreliggende sag fremgår det af forelæggelsesafgørelsen, at der ifølge un-
      garsk ret kan iværksættes særskilt appel af en afgørelse om at foretage præjudiciel fo-
      relæggelse for domstolen, således at hovedsagen i sin helhed fortsat verserer for den
      ret, hvorfra nævnte afgørelse hidrører, og sagen er udsat på afsigelsen af domstolens
      dom. den appelinstans, som sagen er indbragt for, har efter ungarsk ret beføjelse til at
      ændre denne afgørelse, ophæve anmodningen om præjudiciel afgørelse og pålægge før-
      steinstansretten at genoptage retsforhandlingerne i den nationale sag, som er blevet ud-
      sat.
                                          - 6 -
93      som det fremgår af den retspraksis, der er henvist til i denne doms præmis 88 og
89, er artikel 234 ef ikke til hinder for, at en sådan rets afgørelser om at forelægge
domstolen præjudicielle spørgsmål fortsat er underlagt den nationale lovgivnings nor-
male retsmidler, når der er tale om en ret, hvis afgørelser ifølge national ret kan appelle-
res. udfaldet af iværksættelsen af et sådant retsmiddel kan imidlertid ikke begrænse den
beføjelse, som artikel 234 ef tildeler den forelæggende ret til at indbringe et spørgsmål
for domstolen, hvis den skønner, at en for den verserende sag frembyder problemer
vedrørende fortolkningen af fællesskabsretlige bestemmelser, som den nødvendigvis må
træffe afgørelse om.
94      der skal desuden henvises til, at domstolen allerede har fastslået, at en ret i første
instans frit kan indbringe et spørgsmål for domstolen i medfør af artikel 234 ef i en
situation, hvor denne ret i første instans har sagen til pådømmelse for anden gang, efter
at en dom afsagt af denne ret er blevet ophævet af en appelinstans, uanset at der eksiste-
rer en intern retsregel, hvorefter retterne er bundet af en overordnet instans' retlige be-
dømmelse (dommen af 12.2.1974 i sagen rheinmühlen-düsseldorf).
95      ved anvendelsen af nationale retsforskrifter vedrørende retten til at appellere en
afgørelse om præjudiciel forelæggelse, som er kendetegnet ved, at hovedsagen i sin hel-
hed fortsat verserer for den forelæggende ret, idet det kun er forelæggelsesafgørelsen,
der er genstand for en begrænset appel, ville førsteinstansrettens selvstændige beføjelse
til at indbringe spørgsmål for domstolen i henhold til artikel 234 ef blive anfægtet,
hvis appelretten ved at ændre afgørelsen om præjudiciel forelæggelse, ophæve denne
afgørelse og pålægge den ret, som har truffet afgørelsen, at genoptage retsforhandlin-
gerne, som er blevet udsat, kunne forhindre den forelæggende ret i at udnytte den mu-
lighed for at indbringe spørgsmål for domstolen, som den er tildelt ved ef-traktaten.
96      i overensstemmelse med artikel 234 ef tilkommer ansvaret for at bedømme, om
det præjudicielle spørgsmål er relevant og nødvendigt, således principielt alene den ret,
der beslutter at foretage en præjudiciel forelæggelse, med forbehold af den begrænsede
kontrol, som i overensstemmelse med den retspraksis, der er henvist til i denne doms
præmis 67, udøves af domstolen. det påhviler således den forelæggende ret at drage
konsekvenserne af en afgørelse truffet efter appel af afgørelsen om at foretage præjudi-
ciel forelæggelse og særligt at fastslå, at den præjudicielle forelæggelse skal oprethol-
des, eller at den skal ændres eller trækkes tilbage.
97      heraf følger, at domstolen i en situation som den, der foreligger i hovedsagen, af
hensyn til klarhed og retssikkerhed må være bundet af forelæggelsesafgørelsen, som har
virkning, så længe den ikke er blevet tilbagekaldt eller ændret af den ret, som har afsagt
den, idet det udelukkende er denne ret, der kan træffe beslutning om en sådan tilbage-
kaldelse eller en sådan ændring.
98      på ovenstående baggrund skal det tredje spørgsmål besvares med, at artikel 234,
stk. 2, ef, når der foreligger nationale retsforskrifter vedrørende retten til at appellere en
afgørelse om præjudiciel forelæggelse, som er kendetegnet ved, at hovedsagen i sin hel-
hed fortsat verserer for den forelæggende ret, idet det kun er forelæggelsesafgørelsen,
der er genstand for en begrænset appel, skal fortolkes således, at den beføjelse for en-
hver national ret til at træffe afgørelse om en præjudiciel forelæggelse for domstolen,
som følger af denne traktatbestemmelse, ikke kan anfægtes gennem anvendelsen af så-
danne retsforskrifter, som tillader appelretten at ændre afgørelsen om præjudiciel fore-
læggelse for domstolen, ophæve denne forelæggelse og pålægge den ret, som har afsagt
forelæggelsesafgørelsen, at genoptage retsforhandlingerne i den nationale sag, som var
blevet udsat.”
                                                - 7 -
højesterets begrundelse og resultat
det følger af euf-traktatens artikel 267 (tidligere ef-traktatens artikel 234), at spørgsmål
om fortolkningen af traktaterne eller om gyldigheden eller fortolkningen af retsakter udstedt
af unionens institutioner kan forelægges for eu-domstolen af enhver ret i en medlemsstat, jf.
stk. 2. såfremt et sådant spørgsmål rejses under en retssag ved en national ret, hvis afgørelser
ikke kan appelleres, har retten pligt til at forelægge spørgsmålet for eu-domstolen, jf. stk. 3.
af eu-domstolens dom af 16. december 2008 i sag c-210/06 (cartesio), præmis 93-98,
fremgår, at artikel 267, stk. 2 (artikel 234, stk. 2), ikke er til hinder for, at en afgørelse om at
forelægge spørgsmål for eu-domstolen, som er truffet af en ret, hvis afgørelser kan appelle-
res, fortsat er underlagt den nationale lovgivnings normale retsmidler, men at appelinstansen
ikke kan omgøre forelæggelsesbeslutningen med den konsekvens, at den underordnede ret er
forpligtet til at ændre, undlade eller tilbagekalde forelæggelsen. det må antages, at disse prin-
cipper også gælder i tilfælde, hvor forelæggelsesbeslutningen er omfattet af artikel 267, stk. 3
(artikel 234, stk. 3).
efter reglerne i den danske retsplejelov kan en afgørelse om at forelægge spørgsmål for eu-
domstolen kæres i samme omfang som andre afgørelser, og en afgørelse fra appelinstansen,
som ændrer eller ophæver forelæggelsesbeslutningen, må anses for bindende for underinstan-
sen, således at denne er forpligtet til at ændre, undlade eller tilbagekalde forelæggelsen. un-
derinstansen kan således kun træffe en ny afgørelse, hvis der efterfølgende er fremkommet
nye oplysninger af betydning for forelæggelsesspørgsmålet. det forhold, at en afgørelse ved-
rørende forelæggelse af spørgsmål for eu-domstolen er en afgørelse af procesledende ka-
rakter, der frit kan omgøres af den ret, som har truffet afgørelsen, jf. retsplejelovens § 222,
kan ikke føre til, at underinstansen ikke er bundet af appelinstansens afgørelse.
seks dommere - torben melchior, peter blok, lene pagter kristensen, niels grubbe, vibeke
rønne og hanne schmidt – udtaler herefter:
en ordning, hvorefter kære af en afgørelse om at forelægge spørgsmål for eu-domstolen ikke
kan føre til, at appelinstansen omgør afgørelsen med bindende virkning for underinstansen,
ville efter vores opfattelse være vanskeligt forenelig med den danske proces- og instansord-
                                              - 8 -
ning. hertil kommer, at vi finder, at der ikke er noget væsentligt behov for en sådan særord-
ning, bl.a. fordi appelinstansen under alle omstændigheder måtte være tilbageholdende ved
prøvelsen af det skøn, underinstansen har udøvet.
vi finder herefter, at konsekvensen af eu-domstolens dom i cartesio-sagen sammenholdt
med den danske proces- og instansordning må være, at det foreliggende kæremål ikke kan
realitetsbehandles, og vi stemmer derfor for at afvise kæremålet.
det bemærkes, at en afgørelse, der afviser at forelægge spørgsmål for eu-domstolen, fortsat
kan kæres efter almindelige regler.
dommer marianne højgaard pedersen udtaler:
indtil cartesio-dommen blev forelæggelseskendelser i et vist begrænset omfang kæret til både
landsret og højesteret, og landsretterne omgjorde i enkelte tilfælde byrettens kendelse om
forelæggelse. det har i den forbindelse ikke været nødvendigt at tage stilling til, om byrets-
dommeren med henvisning til de domme, der er nævnt i cartesio-dommens præmisser 88-91
trods omgørelsen kunne fastholde forelæggelsen. det har efter min opfattelse været et væ-
sentligt gode, at klart ubegrundede forelæggelser har kunnet tilbagekaldes.
cartesio-dommen fastslår, at det ”påhviler … den forelæggende ret at drage konsekvenserne
af en afgørelse truffet efter appel … og særligt at fastslå, om den præjudicielle forelæggelse
skal opretholdes, eller den skal ændres eller trækkes tilbage.” spørgsmålet er herefter, i hvil-
ket omfang denne klare understregning af den forelæggende rets beføjelser medfører ændrin-
ger i den danske kæreordning.
en mulighed kunne være, at den kæreadgang, som består efter retsplejeloven, helt afskæres.
en anden mulighed kunne være at opretholde kæreadgangen med de nødvendige begrænsnin-
ger, som følger af cartesio-dommen. en sådan ordning ville kræve, at den overordnede in-
stans i forbindelse med afgørelsen i kæremålet i tilfælde af omgørelse ville skulle tilkendegive
den underordnede instans, at denne som forelæggende ret har beføjelsen til at beslutte, om
forelæggelsen skal opretholdes, ændres eller trækkes tilbage.
                                                - 9 -
ved valget mellem disse to ordninger finder jeg, at der er væsentlige fordele forbundet med
toinstansprincippet både for sagens parter og de involverede retter. kun i de relativt sjældne
tilfælde af omgørelse vil appelrettens afgørelse ikke i sædvanlig forstand have bindende virk-
ning for underinstansen. i så tilfælde vil et kæremål imidlertid kunne give den forelæggende
instans mulighed for – i kraft af den overordnede instans’ begrundelse for en eventuel omgø-
relse – at revurdere forelæggelsens nødvendighed. hertil kommer, at en prøvelse i sig selv vil
kunne have værdi, da den giver mulighed for at få bekræftet, at den underordnede instans’
bedømmelse af nødvendigheden af en forelæggelse er korrekt, eller i øvrigt at få taget stilling
til spørgsmålenes udformning mv.
skatteministeriet har primært støttet kæremålet på, at det ikke er nødvendigt at stille spørgs-
mål til eu-domstolen, men har også gjort gældende, at flere af de stillede spørgsmål er ufor-
ståelige, er af hypotetisk karakter og i hvert fald ikke bør stilles inden bevisførelsens afslut-
ning. cartesio-dommen har fastslået, at den overordnede instans ikke med bindende virkning
for den forelæggende instans kan afskære denne fra at fastholde en forelæggelse. det er
imidlertid efter min opfattelse ikke klart, om dommen også – for så vidt angår de øvrige indsi-
gelser – afskærer muligheden for, at den overordnede instans med sædvanlig bindende virk-
ning kan prøve den underordnede instans’ afgørelse. en afskæring heraf ville efter min opfat-
telse kræve, at der blev stillet spørgsmål til eu-domstolen om rækkevidden af artikel 267.
jeg finder på denne baggrund, at det vil være i overensstemmelse med cartesio-dommen ikke
at afskære kære. det vil efter min opfattelse endvidere ikke være i strid med den danske pro-
ces- eller instansordning at opretholde denne mulighed for behandling gennem to instanser,
selv om den normale bindende virkning af en overinstans’ afgørelse i de sjældne tilfælde af
omgørelse må fortolkes i lyset af de pligter og rettigheder, der følger af artikel 267.
jeg voterer derfor for ikke at afvise kæremålet.
efter udfaldet af stemmeafgivningen afvises kæremålet.
                                        thi bestemmes:
kæremålet afvises.
                                           - 10 -
i sagsomkostninger for højesteret skal skatteministeriet betale i alt 100.000 kr. til lady &
kid a/s, direct nyt aps, a/s harald nyborg isenkram- og sportsforretning og kid-holding
a/s.
sagsomkostningsbeløbet skal betales inden 14 dage efter afsigelsen af denne kendelse og for-
rentes efter rentelovens § 8 a.


text:
h007100u - kj
                                    udskrift
                                        af
                       sø- & handelsrettens dombog
                                   ____________
den 2. maj blev af retten i sagen
h-71-03
telia finans danmark
filial af telia finans ab, sverige
(advokat michael thyrring)
   mod
ellebæk kirke
(advokat pernille bloch)
adciteret:
ge capital equipment finance
filial af ge capital equipment ab, sverige
(advokat gorm beck)
afsagt sålydende
                                      d o m:
indledning og påstande
sagens ene hovedspørgsmål er om telia finans danmark (telia finans) som ejer
og udlejer af en kopimaskine af mærket sharp ar-405 kan gøre et krav gælden-
de mod leasingtager ellebæk kirke på grundlag af en lejeaftale dk 110504, og i
givet fald med hvilket beløb. det andet hovedspørgsmål er om ge capital
equipment finance (ge capital) kan gøre et krav gældende mod ellebæk kirke
                                        - 2 -
på grundlag af en leasingkontrakt nr. 210002061 vedrørende samme kopimaski-
ne, og i givet fald med hvilket beløb.
telia finans har nedlagt påstand om at ellebæk kirke tilpligtes at betale
497.083,35 kr. inkl. moms med procesrente fra den 30. juni 2003.
ellebæk kirke har overfor telia finans nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært
at lejeaftalen dk 110504 ændres efter rettens nærmere bestemmelse med deraf
følgende betalingspligt.
ellebæk kirke har overfor ge capital nedlagt påstand om at ge capital tilpligtes
at anerkende intet krav at have mod ellebæk kirke i anledning af leasingkontrakt
nr. 210002061, og at ge capital tilpligtes at betale 159.920 kr. med procesrente
fra den 21. februar 2002.
ge capital har overfor ellebæk kirke nedlagt påstand om frifindelse.
ge capital har overfor ellebæk kirke nedlagt selvstændig påstand om at ellebæk
kirke tilpligtes at betale 705.546,30 kr. med procesrente fra den 22. marts
2002.
ellebæk kirke har overfor ge capitals selvstændige påstand nedlagt påstand om
frifindelse.
sagens omstændigheder
lejeaftale mellem telia finans og ellebæk kirke
ellebæk kirke har siden april 1997 leaset en kopimaskine. dengang skete leasin-
gen gennem leasing fyn hvortil winkelhorn og co. a/s var leverandør. aftalen
blev afløst af en ny lejeaftale nr. dk 110059 med virkning fra april 2000 med
telia finans. winkelhorn it–partner i/s var angivet som leverandør. aftalen blev
senere erstattet af lejeaftale nr. dk 110246, da ellebæk kirke havde brug for en
større maskine. da det viste sig at aftalen vedrørte en brugt kopimaskine, indgik
ellebæk kirke en ny aftale nr. dk 110504, underskrevet henholdsvis den 14.
april 2000 og 5. juni 2000.
lejeperiodens start er angivet til den 1. april 2001. betalingsperioden er fastsat
til 96 måneder med en månedlig lejeafgift på 5.455 kr. der skal betales helårligt.
skrapværdien er anført til 45.000 kr.
af de almindelige betingelser for leje fremgår:
                                         - 3 -
”…
   2.   brugsret og ejendomsret
   2.1     det lejede er telia finans’ ejendom, og der tilkommer alene lejer en
           brugsret til det lejede på de betingelser, der er anført i aftalen (her-
           under nærværende almindelige betingelser).
   …
   2.3     lejer er uberettiget til
           a) at sælge, overdrage, pantsætte, fremleje, udlåne eller på anden
               måde disponere retligt over det lejede;
   …
   10.     ophævelse, ophør m.v.
   10.1    lejer har ret til at hæve aftalen, såfremt faktisk leveringsdag ikke ind-
           træffer inden 90 dage efter aftalt leveringsdag, og dette beror på le-
           verandørens forhold eller forhold som nævnt i pkt. 12 nedenfor.
   10.2    telia finans har ret til at hæve aftalen, såfremt
           …
           b) lejer ikke betaler forfalden lejeafgift eller andet forfaldent vederlag
               senest 14 dage efter forfaldsdagen;
   …
   10.4   såfremt aftalen hæves, har telia finans krav på at få udstyret tilbage-
          leveret, jf. pkt. 13. …
   10.5   ved lejeaftalens ophævelse, er telia finans berettiget til omgående
          betaling af de i henhold til aftalen forfaldne lejeafgifter og andre for-
          faldne betalinger, herunder f.eks. transportforsikring, emballage,
          fragt, omkostninger ved tilbagelevering af det lejede, omkostninger
          ved telia finans’ kreditvurdering af lejer, udgifter afholdt af telia fi-
          nans overfor leverandøren, til det offentlige eller tredjemand m.v.
          herudover skal lejer til telia finans betale et beløb svarende til sum-
          men af samtlige lejeafgifter og eventuelle andre aftalte vederlag for
          den resterende lejeperiode samt et beløb svarende til den værdi, det
          lejede ville have haft ved lejeperiodens udløb – alt diskonteret til vær-
          dien på dagen for ophævelsen med den af danmarks nationalbank på
          ophævelsestidspunktet fastsatte officielle diskonto. der skal dog i for-
          bindelse med denne opgørelse godskrives lejer det beløb, som telia
          finans’ salg af det lejede til tredjemand kan indbringe, med fradrag af
                                           - 4 -
             efter telia finans’ skøn fastsatte rimelige salgsomkostninger og om-
             kostninger til evt. reparation af det lejede.
    …”
ellebæk kirke ved kordegn gert tranholm kvitterede den 18. maj 2000 på en
leverancegodkendelse for modtagelse af kopimaskinen.
det fremgår af velkomstbrev dateret den 9. juni 2000 fra telia finans til ellebæk
kirke at lejeaftalen dk 110504 erstattede den tidligere indgåede lejeaftale dk
110246.
sharp it-partner aps ved direktør tonni mikkelsen formidlede aftalen. sharp
it-partner aps der var forhandler for sharp nordic, leverede kopimaskinen og
sendte en faktura dateret den 22. maj 2000 til telia finans vedrørende levering
af kopimaskinen på 552.020 kr. inklusive moms.
sharp it-partner aps sendte endvidere en kreditnota dateret den 31. maj 2000
til telia finans vedrørende indfrielse af den eksisterende kontrakt på -157.537
kr., opgjort til -196.921 kr. med moms.
ellebæk kirke betalte leasingydelserne til telia finans indtil 2003. da ellebæk
kirke ophørte med at betale lejeafgiften, ophævede telia finans lejeaftalen som
følge af betalingsmisligholdelse ved brev dateret den 11. juni 2003.
leasingkontrakten mellem ge capital og ellebæk kirke
i marts 2002 henvendte tonni mikkelsen sig til ellebæk kirke vedrørende tilbud
om refinansiering af kopimaskinen gennem ge capital.
der blev herefter indgået en leasingkontrakt nr. 210002061 mellem ellebæk kir-
ke og ge capital. kontrakten er underskrevet henholdsvis den 14. marts 2002
og den 22. marts 2002. som forhandler var angivet sharp-partner (uden sel-
skabsbetegnelse).
det fremgår af leasingkontrakten at aftalen vedrørte en fabriksny kopimaskine af
mærket ar-405 med sortering, underskab med 500 arks kassette samt yderlige-
re underskab med 500 ark. parterne er enige om at der er tale om den samme
kopimaskine som ellebæk kirke allerede lejede af telia finans.
i forbindelse med indgåelsen af leasingkontrakten sendte sharp-partner ved
tonni mikkelsen et ”teknologibevis” af 14. marts 2002 hvoraf fremgår:
                                        - 5 -
”…
ved indgåelse af ny kontrakt vil deres kontrakt nu se således ud.:
deres leasing/leje betaling vil fremover være på ydelse kr. 20.000,00 dog vil
kontraktens beløb ikke være de ovenstående kr. 20.000,00, denne forskel vil
blive udbetalt i 111.400 kroner. alle priser er nævnt inkl. moms.
[der er med håndskrift tilføjet ekskl. moms foran beløbet på 111.400 kr. og un-
der beløbet tilføjet 144.355,00]
det er dog en forudsætning at kontrakten forhandles således, at ellebæk kirke
og sharp partner i samarbejde skal genforhandle kontrakten efter 2 år, for at
opnå dette.
ved start af denne kontrakt vil ellebæk kirke modtage en faktura til betaling i
2002, denne faktura vil sharp partner betale, således at ellebæk kirke ikke
vil have en udgift i 2002.
ved udskiftningen/genforhandlingen tages der hensyn til den oprindelige lejeaf-
tale, og vi vil bestræbe os på ikke at forøge deres kopiomkostninger efter ud-
skiftningen – forudsat, at deres kopibehov ikke har ændret sig væsentligt.
…”
gert tranholm har for ellebæk kirke den 21. marts 2002 underskrevet bilag til
leasingkontrakten, hvoraf det fremgår at
”…
leasingtager/lejeren erklærer ved sin underskrift, at være indforstået med ne-
denstående specielle betingelser.
i ovennævnte leasing-/lejekontrakt er medregnet indfrielsesbeløb fra tidligere
aftaler og ydelser i kontrakten er derfor ikke alene udtryk for udstyrets reelle
værdi.
…”
sharp-partner sendte en faktura dateret den 14. marts 2002 til ge capital på
877.963,75 kr. ge capital betalte beløbet den 22. marts 2002.
                                         - 6 -
ge capital sendte en faktura dateret den 23. april 2002 til ellebæk kirke vedrø-
rende leasingydelsen for det første år som blev betalt af ellebæk kirke med
159.920 kr.
i overensstemmelse med indholdet af teknologibeviset modtog ellebæk kirke
144.000 kr. fra tonni mikkelsen/sharp-partner.
der er udarbejdet en syns- og skønserklæring dateret den 26. maj 2004 af bent
iversen. det fremgår af erklæringen, at kopimaskinens listepris den 14. april
2000 anslået var 130.000 kr., at værdien den 24. maj 2004 var 20.000 kr., og
at værdien den 14. april 2008 ville være 0 kr. den månedlige leje ved en liste-
pris på 130.000 kr. ville være ca. 1.863 kr. inklusive forsikring og eksklusive
moms ved en rente på 8,8 %.
forklaringer
gert tranholm forklarede at han er kordegn ved måbjerg sogn. da han begyndte
ved embedet i 1998, havde ellebjerg kirke en kopimaskine af mærket sharp le-
veret af winkelhorn. kopimaskinen var leaset, og de betalte 17.000 kr. om året i
leasingafgift.
i 1999 var der en repræsentant fra sharp der gerne ville udskifte kopimaskinen,
med en ny. den nye lejeaftale blev godkendt af menighedsrådsformanden hvor-
efter vidnet underskrev aftalen på ellebæk kirkes vegne. de personer der leve-
rede den nye kopimaskine, mente at den var for lille. tonni mikkelsen blev kon-
taktet, og han tilbød en anden lejeaftale med en større maskine der passede til
deres behov. ellebjerg kirke indgik herefter en ny lejeaftale som også blev god-
kendt af menighedsrådsformanden. den nye aftale var kun lidt dyrere end den
anden. da maskinen blev leveret, undrede vidnet sig over at maskinen ikke så
ny ud. det viste sig at der i lejeaftalen stod at maskinen var diplom, det vil sige
brugt. det var imidlertid aftalt at ellebjerg kirke skulle have en ny maskine hvil-
ket tonni mikkelsen bekræftede. levering af en ny maskine forudsatte at elle-
bæk kirke indgik en ny lejeaftale med en højere pris. tonni mikkelsen tilbød at
betale differencen mellem de to aftaler, og der blev herefter indgået en ny aftale
om levering af en ny sharp maskine af typen ar-5132. maskinen blev leveret.
kirken modtog en check fra tonni mikkelsen der blev sat ind på kontoen vedrø-
rende leasingaftalen. beløbet blev brugt til betaling til telia finans.
tonni mikkelsen kontaktede vidnet i marts 2002 vedrørende refinansiering af
kopimaskinen. tonni mikkelsen havde indledt et samarbejde med et nyt finansie-
ringsselskab. ellebæk kirke indgik herefter en aftale om refinansiering af kopi-
                                        - 7 -
maskinen med ge capital. tonni mikkelsen havde lovet at ydelsen ville være
denne samme, fordi sharp-partner ville betale forskellen mellem den tidligere
ydelse og den nye ydelse hos ge capital. det fremgår også af brevet dateret den
14. marts 2002 fra sharp-partner ved tonni mikkelsen.
aftalen med ge capital vedrørte den kopimaskine som ellebæk kirke allerede
havde stående. ellebæk kirke har ikke modtaget en ny maskine. at det i kon-
trakten fremgår at maskinen var ny, betød at kirken oprindelig havde modtaget
maskinen som ny.
inden ellebæk kirke betalte første ydelse til ge capital på omkring 159.000 kr.,
modtog vidnet 144.000 kr. fra tonni mikkelsen. beløbet blev sendt på en bank-
check til ellebæk kirke. vidnet bemærkede ikke, hvor pengene kom fra. sharp-
partner havde vist på daværende tidspunkt skiftet navn.
vidnet undrede sig ikke over at ydelsen var så høj. ydelserne havde tidligere
været høje, og tonni mikkelsen havde forklaret at der efter to år skulle laves en
ny aftale hvor ydelsen skulle nedtrappes således at den skulle ende på 0 kr.
det var først året efter det gik op for vidnet at der var noget galt. da ellebæk
kirke modtog den næste opkrævning fra ge capital, var tonni mikkelsen gået
under jorden. uden tilskuddet fra tonni mikkelsen havde kirken ikke penge nok
til at betale ydelsen. herudover dukkede en faktura fra telia finans op, selvom
tonni mikkelsen havde lovet at telia finans i forbindelse med refinansieringen
ville blive indfriet.
torben mikkelsen forklarede at han er ansat hos sharp it finans, en afdeling i
telia finans. han blev ansat som kreditchef i sommeren 2000. telia finans har
omkring 6000 kontrakter vedrørende leasing og har 20 personer ansat til salgs-
support og kreditvurdering. finansieringen vedrører primært edb-udstyr.
telia finans havde et samarbejde med sharp vedrørende de nordiske lande om
finansiering gennem leasing. det er sædvanligt at man vælger en fast finansie-
ringspartner. samarbejdet gav telia finans kunder, og sharp fik en markedsfø-
ring (ved afdelingsbetegnelsen sharp it finans) gennem finansieringsselskabet.
den lavere rente gav også sharp en fordel når de var i konkurrence med andre
leverandører. sharps produkter var gode, og de blev solgt på kvaliteten.
da hovedområdet er edb-udstyr hvor værdien nedskrives temmelig kraftigt, er
kreditvurderingen særlig vigtig.
                                        - 8 -
telia finans har ikke tilgængelige prislister, men kunden kan få en liste på for-
langende. for så vidt angår kopimaskiner, har telia finans ikke ressourcer til at
lave prislister. kunden må selv vurdere markedet og indhente de tilbud der er
nødvendige for at foretage en vurdering. prislister havde og har ikke den store
betydning. det afgørende er identifikation af udstyret, og hvad kunden i øvrigt
skal have af udstyr.
leverandørerne fik ikke provision af telia finans. telia finans lavede promoti-
onsture til blandt andet tenerife og usa hvor man præsenterede nye produkter.
der blev ikke diskuteret priser.
typisk indhenter forhandleren en kreditgodkendelse inden et kundebesøg. kre-
ditgodkendelsen gælder indenfor nogle rammer opstillet af telia finans. først
når den endelige kreditvurdering er i orden, kan der indgås en lejeaftale om det
pågældende udstyr. når der er sket levering og godkendelse, sender leverandø-
ren en faktura til telia finans vedrørende udstyret, og telia finans sender en
faktura til kunden på den første ydelse. ydelsen beregnes ud fra prisen på pro-
duktet, et eventuelt indfrielsesbeløb og løbetiden.
det var sædvanligt at der i forbindelse med finansiering af en ny kopimaskine
skete indfrielse vedrørende en tidligere aftale, således at den nye aftale også
indeholdt en refinansiering af den tidligere aftale hvorved belåningen blev højere
end det lejedes værdi. var der tale om refinansiering, ville det fremgå af vel-
komstbrevet til kunden.
ellebæk kirke havde fået nyt udstyr flere gange over en kort periode. ændrin-
gerne var sket efter forhandling mellem kunden og leverandøren. den seneste
aftale med ellebæk kirke havde virkning fra den 1. april 2001, men der opstod
først problemer i 2003 da det viste sig at ellebæk kirke havde indgået to aftaler
om leasing af kopimaskinen, én med telia finans og én med ge capital.
sharp it-partner aps og tonni mikkelsen formidlede aftaler på lige fod med
andre sharpforhandlere. tonni mikkelsen der er gået konkurs, havde indgået
sideaftaler med kunderne. det blev telia finans først opmærksom på i forbindel-
se med tonni mikkelsens økonomiske problemer, umiddelbart før han gik kon-
kurs.
telia finans havde heller ikke mistanke om at der var sket et gensalg af kopima-
skinen. de havde intet hørt fra ellebæk kirke, tonni mikkelsen/sharp it-partner
                                        - 9 -
aps eller ge capital. telia finans har ikke udstedt en faktura til ge capital hvor-
efter ejendomsretten ville være overgået til ge capital, og telia finans har ikke
bemyndiget tonni mikkelsen eller andre til at modtage et beløb på vegne af telia
finans.
når der indgås en ny leasingaftale hvor der sker indfrielse af et tidligere leasing-
forhold med et andet finansieringsselskab, sker indfrielsen direkte til leasingsel-
skabet. det oprindelige finansieringsselskab vil udstede en faktura til det nye
selskab, således at betalingen af fakturaen er dokumentation for ejendomsret-
tens overgang. indfrielse vil også kunne ske gennem leverandøren.
telia finans havde ikke mistanke om at tonni mikkelsen havde lavet en sideafta-
le med ellebæk kirke. problemet med sideaftaler blev først kendt i løbet af
2000–2002 og har ført til en stramning hos telia blandt andet vedrørende løbeti-
derne.
tonni mikkelsen forklarede at han var direktør i sharp it-partner aps i herning.
sharp nordic havde en samarbejdsaftale med telia finans. vidnet havde betalt
500.000 kr. for at være sharpforhandler. det fulgte af aftalen at sharp it-
partner aps skulle benytte telia finans. dengang var peter rick og torben mik-
kelsen konsulenter hos telia finans. forhandlerne modtog både bonus og provi-
sion fra telia finans. han husker ikke størrelsen af provisionen.
samarbejdet med telia finans var godt. forhandlerne deltog i møder og på mes-
ser sammen med telia finans. vidnet har været med torben mikkelsen på tene-
rife hvor man modtog 25.000 kr. hvis man havde opnået sine salgsmål. der
havde været meget ballade om priserne hvorfor indkøbspriser og prislister blev
drøftet.
der kunne være problemer med kreditvurderingen af en kunde. blev en kunde
ikke godkendt af telia finans, fordi risikoen var for stor, har vidnet i nogle tilfæl-
de selv kautioneret for kunden. det var en af grundene til at vidnet og hans sel-
skaber gik konkurs.
når vidnet havde en kunde, ringede han til telia finans med oplysninger om
cvr- eller cpr-nummer, egenkapital og regnskaber. telia finans forhåndsgod-
kendte kunderne. når telia finans modtog papirerne, lavede selskabet den en-
delige godkendelse og udarbejdede en kontrakt.
                                        - 10 -
vidnet havde en samtale med ellebæk kirke om deres behov, særligt i forbindel-
se med digitaliseringen. den første kopimaskine kirken havde fået leveret, var
for lille. leverandøren ville ikke tage maskinen tilbage, og telia finans kunne
ikke bruge maskinen, så restgælden blev medregnet i den nye leasingaftale. da
den større kopimaskine var leveret, viste det sig at kopimaskinen skulle have
været ny. igen blev restgælden lagt over i en ny aftale, så gælden nu var meget
stor. vidnet betalte derfor et beløb til ellebæk kirke som betød at aftalen senere
skulle lave om.
da sharp fik ny direktør, blev det muligt for forhandlerne at bruge en anden fi-
nansieringspartner end telia finans. vidnet indledte herefter et samarbejde med
ge capital hvorfra han modtog provision.
i forbindelse med en opgradering af kopimaskinen tilbød vidnet ellebæk kirke
finansiering gennem ge capital. vidnet aftalte med ellebæk kirke at de skulle
friholdes for en prisstigning, og de modtog derfor et beløb på 144.000 kr. elle-
bæk kirke skulle selv forespørge telia finans om indfrielse af den bestående af-
tale og udstede en faktura til vidnet. ifølge vidnets revisor blev der sendt en
check til ellebæk kirke vedrørende indfrielsen.
det er rigtigt at det fremgår af aftalen med ge capital at aftalen vedrørte en ny
kopimaskine. denne maskine var maskinen der stod der i forvejen, men den var
også ny.
vidnet kan ikke huske faktura dateret den 14. marts 2002 på 877.963, kr. fra
sharp-partner til ge capital. han kan heller ikke huske om han har modtaget
beløbet. hvis beløbet er modtaget, er det blevet bogført.
gert tranholm vidste at han skubbede gælden foran sig ved at strække beløbene
gennem refinansiering. gert tranholm var klar over hvad han gjorde, og han
regnede hele tiden efter.
bent iversen vedstod oplysningerne i brev dateret den 26. maj 2004 og forkla-
rede at prisen for kopimaskinen købt i år 2000 i marts måned 2002 anslået ville
være 65.000 kr.
når der var tale om refinansiering, skal restgælden lægges til prisen på den nye
maskine inden ydelsen kan beregnes.
                                         - 11 -
stina wennberg forklarede at hun er inkassochef hos ge capital. kontrakten der
blev indgået mellem ellebæk kirke og ge capital, adskiller sig ikke fra andre
kontrakter. det er heller ikke usædvanligt at beløbet også indeholder midler til
en indfrielse af en tidligere finansiering.
normalt sender leverandøren en telefax til brug for kreditvurderingen med angi-
velse af finansieringsbeløb og produkttype. herefter udarbejdes en aftale. først
når leverancegodkendelsen er på plads, udbetaler ge capital fakturabeløbet. i
den konkrete sag havde ge capital ikke kendskab til den kontrakt der skulle ind-
fris, og udbetalingen skete derfor til leverandøren.
ellebæk kirke betalte den første ydelse til ge capital efter at have fået en min-
dre udsættelse med betalingen.
parternes procedure
telia finans har anført at ellebæk kirke har anerkendt at telia finans har ejen-
domsretten til den omhandlede kopimaskine, og at parternes retsforhold hermed
er reguleret af lejeaftalen dk 110504 underskrevet af ellebæk kirke den 14. april
2000. lejeaftalen er blevet opsagt af telia finans som følge af ellebæk kirkes
betalingsmisligholdelse, og aftalen er opgjort i overensstemmelse med de almin-
delige betingelsers punkt 10.5. ellebæk kirke har ikke gjort indsigelser imod op-
gørelsen af beløbet hvorfor retten alene skal tage stilling til om lejeaftalen skal
tilsidesættes efter aftalelovens § 36.
telia finans bestrider at aftalelovens § 36 kan finde anvendelse. efter lejeafta-
lens indgåelse betalte ellebæk kirke uden indsigelser lejeafgiften i knapt tre år,
indtil foråret 2003, hvor der opstod usikkerhed om ejendomsretten til kopima-
skinen som følge af den mellem ge capital og ellebæk kirke indgåede leasing-
kontrakt.
telia finans betalte 552.020 kr. for kopimaskinen. i dette beløb indgik blandt
andet indfrielse af den tidligere aftale dk 110246 der også indeholdt refinansie-
ring af to tidligere leasingaftaler.
hverken syn og skønserklæringen eller det af ellebæk kirke fremførte tager hen-
syn til refinansiering af gammel gæld.
der er henvist til sø- og handelsrettens dom af 6. juli 2001, københavns byrets
dom af 25. april 2003 og østre landsrets dom af 26. januar 2004 samt højeste-
rets dom trykt i u 2004.1751/2 h.
                                         - 12 -
ellebæk kirke har i forhold til telia finans anført at der foreligger en ugyldig lea-
singaftale idet aftalen er i strid med aftalelovens § 36. leasingydelserne overti-
ger langt kopimaskinens værdi med tillæg af en normal forrentning af telia fi-
nans’ krav. telia finans har misbrugt sin overlegne stilling til at opnå urimelige
fordele. telia finans vidste eller burde have vidst at der var et betydeligt misfor-
hold mellem maskinens værdi og leasingydelserne.
kirken er ikke professionel inden for finansiering. i denne sag var det leverandø-
ren der henvendte sig til ellebæk kirke, og stillede dem en bedre kopimaskine til
samme pris i udsigt. det var leverandøren der leverede en brugt maskine, og
ved udbedring af fejlen foretog endnu en refinansiering.
telia finans har ikke fremlagt kontrakten mellem telia finans og sharp it-
partner aps. derimod er det blevet oplyst at telia finans betalte provision og
arrangerede rejser for forhandlerne. der foreligger derfor ganske særlige om-
stændigheder der betyder at aftalens § 36 finder anvendelse.
det må bebrejdes telia at de ikke anede uråd til trods for at ellebæk kirke fik tre
kopimaskiner finansieret inden for ét år med en finansieringsværdi på 700.000
kr. som følge heraf må telia finans bære risikoen for at kopimaskinen ikke har
den belånte værdi.
såfremt retten måtte finde at aftalen ikke er ugyldig, kan retten ændre aftalens
indhold. med udgangspunkt i skønsmandens erklæring kan betalingen for kopi-
maskinen fastsættes til 200.000 kr. svarende til nyværdien med tillæg af en ri-
melig forrentning.
ellebæk kirke har anført i forhold til ge capital at den indgåede leasingkontrakt
vedrørte en kopimaskine som ge capital ikke havde ejendomsretten til hvorfor
der foreligger vanhjemmel. ge capital kan ikke støtte ret på aftalen og er derfor
heller ikke berettiget til betaling i henhold til aftalen.
ge capital er objektivt ansvarlig for retlige mangler, jf. købelovens § 59. ellebæk
kirke kan derfor hæve aftalen og kræve det fulde beløb tilbagebetalt. det er ikke
uforholdsmæssigt byrdefuldt for en aftalepart som ge capital.
det er i denne relation uvedkommende at ellebæk kirke modtog et beløb fra
tonni mikkelsen.
                                         - 13 -
det er endvidere uden betydning at gert tranholm underskrev aftalen vidende
om at kopimaskinen ikke var ny da han ikke havde den fornødne indsigt til at
kunne gennemskue finansieringsmetoderne. gert tranholm havde en berettiget
forventning om at der var tale om refinansiering, og om at der ville ske indfrielse
af telia finans. ge capital må være nærmest til at bære risikoen for at dette
ikke skete.
ge capital har i forhold til ellebæk kirke anført at der er indgået en bindende
aftale mellem ellebæk kirke og ge capital om finansiering af en kopimaskine.
ellebæk kirke ved gert tranholm har mod bedre viden skrevet under på at ko-
pimaskinen var fabriksny, og at kopimaskinen var leveret. risikoen for van-
hjemmel må derfor pålægges ellebæk kirke. hertil kommer at ellebæk kirke har
beriget sig ved at modtage ge capitals indfrielse af ellebæk kirkes gæld, mens
ge capital har betalt faktura fra sharp-partner på 877.904 kr.
ellebæk kirke ved gert tranholm har bekræftet at der i leasingkontrakten var
medregnet indfrielsesbeløb fra tidligere aftale hvorfor ydelsen i kontrakten ikke
var udtryk for udstyrets reelle værdi. ellebæk kirke har tidligere foretaget refi-
nansiering hvorfor gert tranholm burde have undersøgt forholdene nærmere,
hvis han mente at ydelserne var for høje. herudover har ellebæk kirke medvir-
ket til indgåelse af en sideaftale uden ge capitals viden. ellebæk kirke har såle-
des fortabt alle indsigelser hvorfor leasingkontrakten ikke kan tilsidesættes efter
aftalelovens § 36.
ge capital har overholdt sin del af leasingkontrakten mens ellebæk kirke ikke
har overholdt sin forpligtelse til at betale leasingydelsen. ge capital har derfor
hævet kontrakten.
rettens bemærkninger og afgørelse
aftalen mellem ellebæk kirke og telia finans
ellebæk kirke og telia finans indgik ved lejeaftale dk 110504 en bindende aftale
om leje af en ny kopimaskine af typen ar-405. aftalen erstattede en tidligere
aftale med telia finans.
det fremgår af lejeaftalen at begyndelsesdatoen var den 1. april 2001. lejeud-
giften der skulle betales helårligt forud, udgjorde 5.455 kr. pr. måned. lejeperi-
oden var aftalt til 96 måneder.
det er ubestridt at telia finans betalte 552.020 kr. til sharp it-partner aps for
kopimaskinen i overensstemmelse med fakturaen dateret den 22. maj 2000, og
                                        - 14 -
at telia finans modtog en kreditnota dateret den 31. maj 2000 på 157.537 kr.
vedrørende indfrielse af en eksisterende kontrakt med ellebæk kirke.
mod vidnet torben mikkelsens forklaring findes det er ikke godtgjort at telia fi-
nans var bekendt med kopimaskinens listepris eller havde fået prislister udleve-
ret.
det fremgår af skønserklæring udarbejdet af bent iversen at kopimaskinen pr.
den 14. april 2000 havde en listepris på anslået 130.000 kr., at maskinens værdi
pr. den 24. maj 2004 var 20.000 kr., at værdien den 14. april 2008 ville være 0
kr., samt at lejeudgiften ved en listepris på 130.000 kr. med en rente på 8,8 %
ville være ca. 1.863 kr. pr. måned.
der er ikke fremlagt oplysninger om størrelsen af eventuelle medregnede indfri-
elsesbeløb fra tidligere lejeaftaler, hvorfor retten på det foreliggende grundlag
ikke kan fastslå at kopimaskinens reelle værdi stod i et helt urimeligt forhold til
den kapitaliserede værdi af leasingydelserne.
efter gert tranholms forklaring må retten lægge til grund at ellebæk kirke ikke
nærmere undersøgte lejebetalingens rimelighed, og at kirken betalte lejeudgiften
uden indsigelser. ellebæk kirke accepterede endvidere en sideaftale med tonni
mikkelsen for sharp it-partner aps, hvorefter sharp it-partner aps betalte
differencen mellem den tidligere lejeudgift og den nye højere lejeudgift. det må
lægges til grund at telia finans først fik kendskab til sideaftalen kort før sharp
it-partner aps’ konkurs.
under disse omstændigheder finder retten ikke at leasingaftalen mellem telia
finans og ellebæk kirke kan tilsidesættes eller ændres i medfør af aftalelovens §
36, hvorfor telia finans skal have medhold i sin påstand.
ved fastsættelse af sagsomkostninger er der taget hensyn til at advokat michael
thyrring er ansat hos telia finans.
aftalen mellem ellebæk kirke og ge capital
ved leasingkontrakt underskrevet henholdsvis den 14. marts 2002 og den 22.
marts 2002 indgik ellebæk kirke og ge capital en aftale om leasing af en kopi-
maskine af type ar-405. parterne har under domsforhandlingen tilkendegivet at
de er enige om at der er identitet mellem maskinen anført i denne kontrakt og
maskinen anført i kontrakten mellem ellebæk kirke og telia finans.
                                         - 15 -
det fremgår af leasingkontrakten at den månedlige leasingydelse der skulle be-
tales helårligt forud, udgjorde 10.957 kr. leasingperioden var aftalt til 72 måne-
der.
aftalen kom i stand på tonni mikkelsens initiativ som led i en refinansiering af
kopimaskinen. det fremgår af tonni mikkelsens brev til ellebæk kirke, dateret
den 14. marts 2002, at den fremtidige ydelse ville være 20.000 kr. når forskellen
blev udbetalt med 144.355 kr. inklusiv moms forudsat at kontrakten blev gen-
forhandlet efter 2 år.
ge capital betalte 877.964 kr. for den i aftalen angivne kopimaskine til sharp-
partner, der betalte 144.355 kr. til ellebæk kirke. ellebæk kirke betalte 159.920
kr. til ge capital i henhold til faktura dateret den 23. april 2002.
sharp-partner betalte ikke som forudsat et beløb til telia finans til indfrielse af
dette selskabs ret til maskinen.
telia finans og ge capital har under domsforhandlingen erklæret at være enige
om at ejendomsretten til kopimaskinen fortsat tilkommer telia finans.
ge capital var på kontraheringstidspunktet ikke og er fortsat ikke berettiget til at
råde over maskinen, herunder udleje den. ellebæk kirke er derfor berettiget til
at hæve aftalen vedrørende maskinen og kræve erlagte ydelser tilbagebetalt.
det kan i denne forbindelse ikke få betydning at gert tranholm skrev under på
aftalen der indeholdt en angivelse af at kopimaskinen var ny. kontrakten blev
indgået på tonni mikkelsens initiativ og ud fra en forudsætning om at der var
tale om refinansiering af den kopimaskine ellebæk kirke oprindeligt havde mod-
taget som ny. retten finder at ge capital som professionel långiver er nærmest
til at bære risikoen for at kontrakten som er affattet af ge capitals samarbejds-
partner, indeholder urigtige oplysninger, ligesom ge capital må bære risikoen for
ikke at have sikret sig at de betalte til sharp-partner med frigørende virkning.
ellebæk kirke skal derfor have medhold i sine påstande og frifindes for den af ge
capital nedlagte påstand.
ved fastsættelse af sagsomkostninger er der taget hensyn til at udgifterne til syn
og skøn er afholdt af ellebæk kirke.
                                        - 16 -
                                 thi kendes for ret:
inden 14 dage skal ellebæk kirke til telia finans danmark, filial af telia finans
ab, sverige, betale 497.083,35 kr. med procesrente fra den 30. juni 2003.
ge capital equipment finance, filial af ge capital equipment finance ab, sveri-
ge, skal anerkende intet krav at have mod ellebæk kirke.
inden 14 dage skal ge capital equipment finance, filial af ge capital equipment
finance ab, sverige, til ellebæk kirke betale 159.920 kr. med procesrente fra
den 21. februar 2002.
ellebæk kirke frifindes for den af ge capital equipment finance, filial af ge capi-
tal equipment finance ab, sverige, nedlagte påstand.
ellebæk kirke skal inden 14 dage i sagsomkostninger betale 10.000 kr. til telia
finans danmark, filial af telia finans ab, sverige.
inden samme frist skal ge capital equipment finance, filial af ge capital equip-
ment finance ab, sverige, i sagsomkostninger betale 60.000 kr. til ellebæk kir-
ke.
  ole lundsgaard andersen                   jens feilberg           claus jepsen
                                        (sign.)
                                     ___ ___ ___
                          udskriftens rigtighed bekræftes
                          p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt onsdag den 20. marts 2013
sag 277/2012
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat kåre pihlmann, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i aalborg den 12. januar 2012 og af vestre lands-
rets 1. afdeling den 14. juni 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, niels grubbe, thomas
rørdam, michael rekling og lars hjortnæs.
påstande
dommen er anket af anklagemyndigheden med påstand om frifindelse.
t har påstået stadfæstelse, dog at erstatningskravet forrentes fra den 27. juli 2011, subsidiært
betaling af et mindre beløb.
anbringender
anklagemyndigheden har navnlig anført, at t forud for strafforfølgningen har handlet culpøst
ved at udvise uforsigtig adfærd i relation til det forhold, der har begrundet det strafferetlige
indgreb, idet 1) hun delte bopæl med a, der senere er idømt fængselsstraf for bl.a.
overtrædelse af straffelovens § 191 vedrørende besiddelse på bopælen af amfetamin med
henblik på videresalg, 2) hun flyttede ind hos a 1-2 måneder forud for anholdelsen, 3) hun
fandt kort tid efter indflytningen en netto-pose i fryseren i køkkenet på parrets fælles bopæl
                                               - 2 -
indeholdende salgsposer med amfetamin, som hun mente havde en samlet vægt på ca. et kilo,
4) hun forbrugte selv jævnligt amfetamin, som hun fik af a, og 5) hun reagerede ikke på
noget tidspunkt på sit fund af amfetamin i fryseren, herunder konfronterede a hermed.
under disse omstændigheder måtte t påregne en risiko for at blive sigtet og anholdt, hvis
politiet fik kendskab til den omhandlede narkotika, idet det så ville være naturligt, at politiet
efterforskede hendes rolle i sagen.
anklagemyndigheden er enig i den ændrede rentepåstand, idet erstatningskravet blev fremsat
ved e-mail af 27. juli 2011, der blev modtaget hos anklagemyndigheden samme dag.
t har navnlig anført, at hun ikke selv har givet anledning til anholdelsen og va-
retægtsfængslingen blot ved ikke at foretage sig noget, selv om hun vidste, at hendes kæreste
opbevarede amfetamin på deres fælles bopæl. hun har ikke udvist nogen mistankepådragende
adfærd. at hun lejlighedsvis selv forbrugte amfetamin er heller ikke egen skyld i forhold til
frihedsberøvelsen.
det var ikke påregneligt for hende at blive varetægtsfængslet som følge af, at hun delte bopæl
med sin kæreste, selv om hun havde kendskab til, at han opbevarede amfetamin på bopælen.
hendes viden om kærestens opbevaring af amfetamin var ikke afgørende for, at hun blev va-
retægtsfængslet.
til støtte for den subsidiære påstand har hun anført, at en eventuel egen skyld alene bør med-
føre en nedsættelse af erstatningsbeløbet.
højesterets begrundelse og resultat
højesteret tiltræder, at t ikke har udvist culpøs adfærd og dermed egen skyld alene som følge
af, at hun var vidende om, at hendes kæreste på deres fælles bopæl opbevarede en større
mængde amfetamin, og at hun trods denne viden undlod at foretage sig noget.
højesteret tiltræder endvidere, at der ikke i øvrigt er forhold ved ts adfærd inden anholdelsen
eller under efterforskningen, der kan anses for mistankepådragende.
                                              - 3 -
højesteret tager herefter ts principale påstand til følge.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at erstatningsbeløbet forrentes fra den 27. juli
2011.
statskassen skal betale sagens omkostninger for højesteret.