text:
- maj
                                         udskrift
                                             af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                           dom
afsagt den 24. august 2017
v-79-11
                                    foreningen af fodbold divisionsklubber i
                                    danmark (divisionsforeningen)
                                    (advokat lasse arffmann søndergaard christensen)
                                    mod
                                    danske spil a/s
                                    (advokat frank bøggild)
sagens baggrund og parternes påstande
ved dom af 19. april 2013, der var en delafgørelse, jf. retsplejelovens § 253, fik divisionsfor-
eningen bl.a. medhold i, at divisionsforeningen har en gyldig varemærkeret til ordmærket
”superliga”, og at danske spil har krænket dette ved at udbyde managerspil, hvor ”superli-
ga” indgik i titlen.
                                                      -2-
i nærværende dom behandles det udskudte spørgsmål om, hvorvidt – og i givet fald med
hvilket beløb – divisionsforeningen er berettiget til vederlag og erstatning for danske spils
varemærkekrænkelse.
divisionsforeningen har nedlagt følgende påstande:
principalt: danske spil a/s tilpligtes at betale divisionsforeningen 2,3 millioner kr. med til-
læg af sædvanlig procesrente.
subsidiært: danske spil a/s tilpligtes at betale divisionsforeningen et af sø- og handelsret-
ten fastsat mindre beløb med tillæg af sædvanlig procesrente.
danske spil a/s har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysningerne i sagen
krænkelsesspørgsmålet
spørgsmålet om gyldigheden og i givet fald krænkelsen af divisionsforeningens varemærke-
ret til ”superliga” blev ved kendelse af 14. maj 2012 udskilt til særskilt behandling i medfør
af retsplejelovens § 253. sø- og handelsretten afsagde dom om spørgsmålet den 19. april
2013, og følgende fremgår bl.a. heraf:
        ”divisionsforeningen har nedlagt følgende påstande:
        1. danske spil tilpligtes at anerkende, at divisionsforeningens varemærkeregistrering vr
        2001 00163 superliga <w> er gyldig.
        2. danske spil a/s tilpligtes at anerkende at være uberettiget til at anvende ”superliga”
        som kendetegn for det af danske spil udbudte managerspil, blandt andet som vist i
        bilag 11, 13 og 16.
        3. frifindelse over for danske spils selvstændige påstand.
        danske spil har nedlagt følgende påstande:
        1. frifindelse.
        2. varemærkeregistrering vr 2001 00163 superliga <w> ophæves.
        …
        sø- og handelsrettens afgørelse
                                               -3-
registrering af ordmærket superliga
divisionsforeningen fik den 9. januar 2001 registreret ordmærket superliga på bag-
grund af indarbejdelse i klasse 41: etablering og organisering af sportsaktiviteter, herun-
der sportsarrangementer, alt i relation til fodbold.
på baggrund af de i sagen fremlagte ordbogsopslag finder retten, at ordet superliga i
udgangspunktet er et navneord og et almindeligt kendt ord for den bedste række inden
for en sportsgren.
retten finder, at der foreligger beskeden dokumentation for den brug, som divisionsfor-
eningen havde gjort af betegnelsen superliga, da varemærket blev registreret den 9.
januar 2001, idet der udelukkende er fremlagt dokumentation i form debatoplæg til
brug for divisionsforeningens regionsmøder og fra dbus strukturoplæg, pressemedde-
lelse omkring forslag til danmarksturneringens struktur samt spilletider i danmarkstur-
neringen. endvidere kan det på baggrund af oplysningerne i sagen, herunder de af claus
thomsen og jens aaløse afgivne forklaringer, lægges til grund, at divisionsforeningen i
perioden 1995-2010 ikke i offentligheden markedsførte den bedste række i danmarksseri-
en under betegnelsen superliga, idet der i denne periode var tale om navnesponsora-
ter, dog anvendte divisionsforeningen i den periode, hvor der var navnesponsorater,
fortsat betegnelsen superliga som varemærke.
ved vurderingen af, om superliga har det fornødne særpræg til, at det kan være
registreret i overensstemmelse med bestemmelserne herom, skal der tillige tages hensyn
til den brug, der er sket efter registreringen, jf. varemærkelovens § 28, jf. § 13, stk. 3.
efter de afgivne forklaringer finder retten, at divisionsforeningens anvendelse af
ordmærket superliga i perioden 2001-2009 har været begrænset.
det fremgår af pressemeddelelsen af 6. juli 2010 med overskriften ”ny superliga –
nye ligapartnere” fra divisionsforeningens brandingudvalg, at der i stedet for at
sælge liganavnet til en enkelt sponsor var blevet skabt et ligabrand, et superliga-brand,
hvortil der var tilknyttet en hjemmeside www.superliga.dk. herefter er den bedste række
i dansk fodbold af divisionsforeningen blevet markedsført som superligaen. det er i
sagen oplyst, at betegnelsen superliga blandt andet bliver anvendt på stadions, store
som små, som baggrund i forbindelse med interviews af blandt andet spillere, på spiller-
dragter, billetter, bolde og podier. claus thomsen har forklaret, at betegnelsens super-
liga skal anvendes alle steder, hvor den bedste række i dansk fodbold nævnes, og su-
perliga skal anvendes på alle produkter, der relaterer sig til den bedste række i dansk
fodbold.
den brug af betegnelsen superliga, som divisionsforeningen har gjort af
betegnelsen superliga i hvert fald siden 2010, findes at indebære en sådan indarbej-
delse, at divisionsforeningen herved med rette har fået eneret til at anvende betegnelsen
superliga.
degenerering
det er en forudsætning for, at der skal ske ophævelse af registreringen som følge af
degeneration, at superliga som følge af divisionsforeningens eget brug eller ved
                                              -4-
passivitet over for andres brug er blevet en almindelig betegnelse inden for etablering og
organisering af sportsaktiviteter, herunder sportsarrangementer, alt i relation til fodbold,
jf. varemærkelovens § 28, stk. 2, nr. 2.
divisionsforeningen har fra 2010 meget konsekvent i alle led af sin markedsføring
anvendt superliga som et varemærke, herunder blandt andet ved brug af et logo, og
det kan ikke tillægges betydning, at divisionsforeningen samtidig har gjort brug af be-
tegnelsen superligaen eller naturlige sammensætninger med ordet superliga. divisi-
onsforeningen har således ikke anvendt ordmærket som en generisk betegnelse.
danske spils brug af superliga
danske spil har siden sommeren 2009 til og med efteråret 2011 udbudt et fodboldmana-
gerspil med navnet oddset superliga manager.
ved vurderingen af, om danske spil hermed krænker divisionsforeningens
varemærkerettigheder, jf. varemærkelovens § 4, stk.1, har retten lagt vægt på, at der er en
snæver forbindelse mellem at arrangere en fysisk fodboldturnering og udbyde et
fodboldmanagerspil, hvor man skal sætte sit eget fodboldhold med udgangspunkt i de
spillere, som netop spiller i superligaen, og at spillet er i det hele taget bygget op om-
kring fodboldturneringen superliga og er fundamentalt afhængig af denne. der findes
således at være et sammenfald mellem de to tjenesteydelser på en sådan måde, at retten
finder, at der er tale om varer af lignende art.
der findes endvidere ikke at være grundlag for at fastslå, at danske spil anvendte
betegnelsen superliga som loyal henvisning for at kunne fortælle brugerne om spillets
indhold, idet danske spil i dag udbyder et fodboldmanagerspil, som ligeledes er baseret
på superligaen under betegnelsen supermanager, og jesper aaløse har forklaret, at der
ikke er indikationer på, at navneændringen har medført nogen form for forringelse. ret-
ten finder således ikke, at det forhold, at danske spil har ladet superliga udelukkende
indgå som en del af den samlede betegnelse for fodboldmanagerspillet kan bevirke, at
der ikke er en risiko for forveksling.
danske spil findes på denne baggrund, at have krænket divisionsforeningens
varemærkeret, jf. varemærkelovens § 4, stk. 1.
passivitet
divisionsforeningen har siden foråret 2008, hvor danske spil første gang informerede
divisionsforeningen om, at de ville udbyde et managerspil, konsekvent, indtil der blev
indgivet stævning i august 2011, hver gang danske spil har udbudt et fodboldmanager-
spil, hvori ordet superliga har indgået, reageret i umiddelbar forlængelse heraf, når de
har fået vished herom og fremsat indsigelser mod udbydelsen af spillet.
divisionsforeningen findes på denne baggrund ikke at have udvist passivitet, jf.
varemærkelovens § 9.
herefter tages divisionsforeningens påstande til følge.
sagsomkostninger fastsættes ved sagens afslutning.
                                                    -5-
       thi kendes for ret
       danske spil tilpligtes at anerkende, at divisionsforeningens varemærkeregistrering vr
       2001 00163 superliga <w> er gyldig.
       danske spil a/s tilpligtes at anerkende at være uberettiget til at anvende ”superliga”
       som kendetegn for det af danske spil udbudte managerspil.
       foreningen af fodbold divisionsklubber i danmark (divisionsforeningen) frifindes for
       den af danske spil a/s nedlagte selvstændige påstand.”
danske spil anmodede om tilladelse til særskilt anke af sø- og handelsrettens delafgørelse af
19. april 2013, og højesteret traf den 20. september 2013 beslutning om ikke at tillade dette.
korrespondance efter sø- og handelsrettens afgørelse
i mailkorrespondance 11.-15. juli 2014 mellem niels erik folmann, danske spil, og claus
thomsen, divisionsforeningen, gav niels erik folmann udtryk for, at han håbede på et sam-
arbejde på et eller flere områder, der kunne afslutte den verserende sag, inden næste dom-
stolsrunde startede. parterne aftalte samtidig at afholde et møde efter sommerferien.
ved mail af 19. september 2014 skrev niels erik folmann således til claus thomsen:
       ”tak fordi du kiggede forbi i sidste uge.
       når du ser på mulighederne for sponsorat og aktivering af enten 1. div eller 2. div, kan
       du så ikke overveje, om en samlet pakke kunne indeholde retten til at bruge ”superliga-
       en” i vores managerspil – som vidst var kernen til hele tvisten?”
claus thomsen fremsendte den 30. september 2014 et oplæg for henholdsvis 1. og 2. divisi-
on, og niels erik folmann forespurgte, om prisen var inklusive forlig i den verserende sag.
claus thomsen bekræftede den 1. oktober 2014, at prisen i det fremsendte var inklusive for-
liget over en periode på tre år.
informationspålæg
                                                    -6-
divisionsforeningen indsendte den 9. november 2015 anmodning om informationspålæg i
medfør af retsplejelovens § 306. sø- og handelsretten traf den 26. maj 2016 kendelse herom,
hvoraf bl.a. følgende fremgår:
      ”divisionsforeningen har anmodet om, at det pålægges danske spil:
  1.  at oplyse og fremlægge en oversigt over antallet af tilmeldte brugere på danske spils
      managerspil, oddset superliga manager og superligamanager, for årene 2009-2011, op-
      delt pr. halvår,
  2.  at oplyse og fremlægge en oversigt over antallet af brugere på danske spils managerspil,
      oddset superliga manager og superligamanager, der har været tilmeldt ”basis”-pakken
      samt antallet af brugere, der har tilkøbt ”guld”-pakken, ”guld+”-pakken eller andre tid-
      ligere tilkøbsmuligheder, for årene 2009-2011, opdelt pr. halvår,
  3.  at oplyse de indtægter, som danske spil har haft på baggrund af tilkøb fra brugerne på
      danske spils managerspil, oddset superliga manager og superligamanager, opdelt på de
      forskellige tilkøbsmuligheder for årene 2009-2011 opdelt pr. halvår,
  4.  at fremlægge en oversigt over antallet af ”hits” på de hjemmesider, hvor danske spils
      managerspil, oddset superliga manager og superligamanager, har befundet sig/findes,
  5.  at oplyse oplaget af ”bettingavis nr. 33, marts 2011”, jf. bilag 14, og
  6.  at oplyse i øvrigt om den økonomiske gevinst, som danske spil har haft på baggrund af
      de tilmeldte brugere til danske spils managerspil, oddset superliga manager og superli-
      gamanager, herunder oplyse og fremlægge en oversigt over stigningen i den omsætning,
      som man har haft på oddset for årene 2008-2011 opdelt pr. halvår.
      danske spil har nedlagt påstand afvisning.
      …
      sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
      ved sø- og handelsrettens afgørelse af 19. april 2013 blev der truffet afgørelse om samtlige de
      påstande, som parterne havde nedlagt i sagen, og som omhandlede gyldighed og krænkelse af
      varemærket ”superliga”. der er imidlertid ingen tvivl om, at afgørelsen, som det angives deri,
      var en delafgørelse efter retsplejelovens § 253, stk. 1 og 2, som højesteret ved sin afgørelse af 20.
      september 2013 nægtede at tillade særskilt anke af, efter at danske spil havde anmodet om til-
      ladelse dertil.
      det fremgår ligeledes klart af de forudgående processkrifter og kendelsen af 14. maj 2012, at
      det, der udestod, var spørgsmålet om erstatning og vederlag, som divisionsforeningen endnu
      ikke har nedlagt en påstand om, men hvorom det i stævningen var angivet, at en formel på-
      stand ville blive nedlagt, når de oplysninger, man udbad sig – og som informationspålægget
      vedrører – blev afgivet. endvidere fremgår det udtrykkeligt af kendelsen af 14. maj 2012, af
      baggrunden for udskillelse af påstandene om gyldighed og krænkelse var, at man derved i gi-
      vet fald kunne anmode retten om at meddele informationspålæg til danske spil.
                                                    -7-
   ved rettens afgørelse af 19. april 2013 blev der statueret en krænkelse af divisionsforeningens
   varemærkeret.
   divisionsforeningen har ikke overskredet nogen frist givet af retten i nærværende sag, som
   fortsat verserer.
   under de anførte omstændigheder, herunder hvor retten under en fortsat verserende sag har
   konstateret en krænkelse, finder retten, at oplysningen af et eventuelt krav ved hjælp af det
   omhandlede informationspålæg, ligesom forberedende oplysning af sagen i øvrigt, må gå forud
   for afklaring af danske spils anbringender til støtte for frifindelse, herunder spørgsmål om for-
   ældelse og passivitet, som retten, hvis det fortsat er aktuelt, som vanligt vil tage stilling til efter
   nødvendig bevisførelse og mundtlig procedure herom under hovedforhandlingen.
   der er efter det anførte forløb ikke grundlag for at antage, at selve adgangen til at anmode om
   informationspålæg efter retsplejelovens § 306 er bortfaldet ved passivitet.
   divisionsforeningens anmodning om informationspålæg kan hefter imødekommes, i det om-
   fang divisionsforeningen har fremsat en tilstrækkelig velbegrundet og afpasset anmodning, der
   opfylder betingelserne i § 307, stk. 1, jf. § 306, og som er i overensstemmelse med § 306, stk. 2,
   nr. 2.
   det fremgår af retsplejelovens § 306, stk. 2, nr. 2, at oplysningspligten omfatter oplysninger om
   de producerede, fremstillede, leverede, modtagne eller bestilte mængder og den pris, der er op-
   nået for de pågældende varer eller tjenesteydelser.
   retten finder, at divisionsforeningens anmodning 1-5 vedrører mængder og pris for de pågæl-
   dende krænkende varer eller tjenesteydelser.
   det første led af anmodning nr. 6 (om økonomisk gevinst som følge af krænkelsen) er for bredt
   til at kunne pålægges efter retsplejelovens § 306, og det andet led (om omsætningen på oddset
   som sådan) omfatter andre varer eller tjenesteydelser end de krænkende, og kan derfor ikke på-
   lægges efter retsplejelovens § 306.
   retten imødekommer herefter divisionsforeningens anmodning 1-5 om informationspålæg
   over for danske spil som bestemt nedenfor, jf. retsplejelovens § 306, jf. § 653, stk. 2, nr. 7.
   retten har noteret sig, at danske spil allerede har afgivet bemærkninger om anmodning nr. 3,
   hvilke bemærkninger i givet fald kan gentages som svar på rettens informationspålæg på dette
   punkt.
                                                thi bestemmes:
   det pålægges danske spil a/s inden den 23. juni 2016:
1. at oplyse og fremlægge en oversigt over antallet af tilmeldte brugere på danske spils manager-
   spil, oddset superliga manager og superligamanager, for årene 2009-2011, opdelt pr. halvår,
2. at oplyse og fremlægge en oversigt over antallet af brugere på danske spils managerspil, odd-
   set superliga manager og superligamanager, der har været tilmeldt ”basis”-pakken, samt antal-
   let af brugere, der har tilkøbt ”guld”-pakken, ”guld+”-pakken eller andre tidligere tilkøbsmu-
   ligheder, for årene 2009-2011, opdelt pr. halvår,
                                                     -8-
 3.  at oplyse de indtægter, som danske spil har haft på baggrund af tilkøb fra brugerne på danske
     spils managerspil, oddset superliga manager og superligamanager, opdelt på de forskellige
     tilkøbsmuligheder for årene 2009-2011 opdelt pr. halvår,
 4.  at fremlægge en oversigt over antallet af ”hits” på de hjemmesider, hvor danske spils manager-
     spil, oddset superliga manager og superligamanager, har befundet sig/findes,
 5.  at oplyse oplaget af ”bettingavis nr. 33, marts 2011”, jf. bilag 14.
     anmodning nr. 6 fra divisionsforeningen imødekommes ikke.”
danske spil besvarede herefter informationspålægget således:
     ”v-79-11: danske spils opfyldelse af sø- og handelsrettens kendel-
     se af 26. maj 2016
     1. at oplyse og fremlægge en oversigt over antallet af tilmeldte brugere på danske spils
     managerspil, oddset superliga manager og superligamanager, for årene 2009-2011, op-
     delt pr. halvår,
     danske spil er ikke i besiddelse af 2009-tal, og følgende tal for 2010 og 2011 inkluderer
     også managerbrugere fra tv2.dk, ikke kun fra danskespil.dk.
     forår 2010 9.521
     efterår 2010 22.251
     forår 2011 9.494
     efterår 2011 28.177
     2. at oplyse og fremlægge en oversigt over antallet af brugere på danske spils manager-
     spil, oddset superliga manager og superligamanager, der har været tilmeldt ”basis”-
     pakken, samt antallet af brugere, der har tilkøbt ”guld”-pakken, ”guld+”-pakken eller
     andre tidligere tilkøbsmuligheder, for årene 2009-2011, opdelt pr. halvår,
     3. at oplyse de indtægter, som danske spil har haft på baggrund af tilkøb fra brugerne på
     danske spils managerspil, oddset superliga manger og superligamanager, opdelt på de
     forskellige tilkøbsmuligheder for årene 2009-2011 opdelt pr. halvår,
     i 2009-2011 skete der ikke tilmelding til eller tilkøb af betalingspakker. alle hold var med
     andre ord gratis-spil, hvorfor danske spil ikke havde indtægter på managerspil i perio-
     den.
     4. at fremlægge en oversigt over antallet af ”hits” på de hjemmesider, hvor danske spils
     managerspil, oddset superliga manager og superligamanager, har befundet sig/findes,
     danske spil har ikke i dag brugbar webstatistik herom. for perioden 5. oktober til 31.
     december 2011 (den periode hvor der var flest brugere, jf. pkt. 1 ovenfor) har danske spil
     dog statistik, der viser, at ca. 21.000 unikke brugere besøgte danske-
     spil.dk/oddset/manager.
                                                     -9-
      5. at oplyse oplaget af ”bettingavis nr. 33, marts 2011”, jf. bilag 14
      det præcise oplagstal kendes ikke i dag men estimeres at have været ca. 10.000.
      anmodning nr. 6 fra divisionsforeningen imødekommes ikke”
divisionsforeningens aftale med swush om managerspil
swush.com aps og spillerforeningen, superligaen a/s og divisionsforeningen indgik i 2001
en aftale om managerspil, hvoraf bl.a. følgende fremgik:
      ”aftale om managerspil
      om swush.com’s brug af navne på fodboldklubber og spillere i superligaen, i forbindelse med
      swush.com’s drift af et internetbaseret managerspil for superligaen. denne aftale omfatter kun
      dette ene spil, som markedsføres af tv3 som onsideligaen.dk
      §1
      swush.com er indtil nærværende aftale udløber, jfr. § 3, berettiget til på noneksklusivt basis, at
      benytte alle navne på fodboldklubber og spillere i superligaen, i forbindelse med et af
      swush.com drevet fodbold-managerspil med superligaspillere.
      …
      §3
      som samlet vederlag til foreningerne for rettigheden til at benytte de omtalte navne, jfr. § 1, be-
      taler swush.com pr. halvsæson i royalty kr. 10,00 pr. deltager i managerspillet dog minimum:
      kr. 125.000 for efterårssæsonen 2001,
      kr. 125.000 for forårssæsonen 2002,
      kr. 125.000 for efterårssæsonen 2002
      alle beløb er excl. moms.”
data brugt i divisionsforeningens beregningsmodeller
det fremgår af danske spils årsrapport for 2009, at koncernen i regnskabsåret havde udbetalt
præmier for i alt 6.192 mio. kr., svarende til en gennemsnitlig tilbagebetalingsprocent på 60,8.
i 2008 var der udbetalt præmier for 6.637 mio. kr., og tilbagebetalingsprocenten var på 60,6.
det fremgår af spillemyndighedens ”data for spilmarkedet – 4. kvartal 2012”, at den samle-
de bruttospilleindtægt (bsi) for hele spillemarkedet i 2012 blev skønnet til ca. 7,6 mia. kr.,
                                                 - 10 -
svarende til ca. 1.700 kr. for hver dansker over 18 år. det er videre forklaret, at bsi også kan
udtrykkes som det tab, som spillerne har lidt på deres spil.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af claus thomsen, niels erik folmann og ole chri-
stensen.
claus thomsen har forklaret bl.a., at han er direktør i divisionsforeningen, hvilket han har
været siden 2007. divisionsforeningens langt væsentligste indtægtskilde er de bidrag, der
kommer fra klubbernes og divisionsforeningens salg af rettigheder. divisionsforeningen
omsætter årligt for ca. 15 mio. kr., og der er et samlet rettighedssalg på ca. 500 mio. kr. årligt,
der er videredistribueret til klubberne.
divisionsforeningen er indehaver af varemærket ”superliga” og tillader det ikke anvendt
uden betaling. der er en eksklusivitet forbundet med anvendelsen af navnet, hvilket udgør
kernen i rettigheden, og værdien forringes betydeligt, hvis eksklusiviteten ikke forsvares.
prisen for anvendelsen af ”superliga” er afhængig af, hvilken type sponsorat der er tale om,
samt hvor direkte en sammenhæng der er mellem sponsoren og produktet. spillebranchen
har en meget direkte forbindelse, da superliga-kampe er en del af branchens produkt, hvor-
for det typisk er 30-50 % dyrere for en spillevirksomhed at erhverve rettighederne til super-
liga-navnet end for andre sponsorer.
divisionsforeningen lancerede i 2009 selv et gratis superliga-managerspil med mindre suc-
ces. der var ca. 3.000 brugere i første halvsæson og ca. 5.000 brugere i den næste. det er hans
opfattelse, at grunden til den manglende succes for spillet var konkurrenterne i markedet,
der brugte flere penge på markedsføring og havde en helt anden etableret markedsposition.
danske spils superliga-managerspil i samarbejde med tv2.dk fyldte meget på markedet i
2009 og var en direkte konkurrent til divisionsforeningens spil.
                                                  - 11 -
der var i 2009-11 flere forskellige managerspil, der anvendte superliga-navnet. brugen heraf
forringede eksklusiviteten af varemærket, ligesom det betød, at der kom færre brugere til
divisionsforeningens eget superliga-managerspil. divisionsforeningen rettede henvendelse
til 3-4 udbydere af managerspil, og det var kun danske spil, der herefter fortsatte med at
bruge superliga-navnet til deres spil.
han kan ikke huske, hvilke udbydere af managerspil, der blev rettet henvendelse til. både
bt, dr og politiken havde lignende spil, men han er ikke sikker på, hvem der anvendte su-
perliga-navnet i titlen. det er ansatte hos divisionsforeningen, der følger med i, om andre
managerspil krænker divisionsforeningens rettigheder, og så vidt han er blevet orienteret,
har der ikke efterfølgende været andre, der har brugt ”superliga” i titlen.
det er rigtigt, at superligaen i 2009 hed sas-ligaen på grund af navnesponsorat med sas. et
salg af liganavnet til managerspil skulle på det tidspunkt derfor være som sas-ligaen. han
er ikke klar over, om divisionsforeningen i givet fald kunne have lavet det navnesalg, da det
afhang af aftalen med sas. i andet halvår 2010 skiftede navnet tilbage til superligaen.
divisionsforeningen udbyder også i dag et gratis superliga-managerspil, nu sammen med
betfair. spillet har gradvist fået større tilslutning og nåede i 2014/15 op på at have ca. 11.000
brugere. der er en høj grad af loyalitet i markedet, og det er hans opfattelse, at divisionsfor-
eningens managerspil ville have haft meget mere plads i markedet, hvis ikke danske spil
havde lavet deres.
divisionsforeningen mener, at det udgør en krænkelse af deres varemærkerettigheder, at
danske spil kaldte deres manager spil for ”oddset superliga manager” fra 2009-2011. efter
2011 har danske spil kaldt deres managerspil for super manager, ligesom det af undertek-
sten fremgår, at spillet er baseret på den danske superliga. han er også utilfreds hermed,
men mener ikke, at der juridisk kan gøres noget ved det, når varemærket ikke bruges til sel-
ve titlen på spillet.
                                                - 12 -
divisionsforeningens aftale med swush i 2001 angik ikke retten til superliga-navnet. ligaen
hed på det tidspunkt onside-ligaen. swush-aftalen er en meget typisk aftale, hvor der bedes
om et basisbeløb og herefter forbrugsbetaling alt efter hvor meget, det bliver brugt. der skal
være en rimelig indtjening for at kunne begrunde en aftale over for klubberne. dette gælder
navnlig, når aftalen er med en spilleudbyder, hvor flere af klubberne har egne aftaler med
konkurrenter.
der blev i 2001 transmitteret 1-2 livekampe ugentligt, mens alle kampe fra 2006/07 blev sendt
live. der er en sammenhæng mellem stigningen i priserne på tv-rettighederne og andre ret-
tigheder, og i takt med den øgede eksponering af superligaen er prisen for anvendelsen af
superliga-navnet også steget.
ham bekendt har divisionsforeningen ikke fået betaling for anvendelse af den officielle liga-
betegnelse for et managerspil. der var omkring årtusindskiftet en aftale med bt vedrørende
drømmeholdet. der har derudover været samarbejde om liganavnet vedrørende samlekort,
hvor der også blev givet ret til anvendelse af spillerbilleder. ea sports betaler dernæst om-
kring 500.000 euro årligt vedrørende bl.a. rettighederne til brug af den officielle ligabetegnel-
se til fifa-spilserien.
divisionsforeningen gik i nærværende sag langt for at finde en mindelig løsning med dan-
ske spil, der er sponsor for adskillige superliga-klubber. der har derfor været en længereva-
rende dialog om kravet, som divisionsforeningen dog aldrig har opgivet over for danske
spil.
mailkorrespondancen fremlagt i sagen fra 2014 vedrører, udover forlig i nærværende sag, et
eventuelt samarbejde med danske spil enten som officiel bettingpartner for superligaen eller
som sponsor for 1. og/eller 2. division. divisionsforeningen bad i den sammenhæng om at få
dækket omkostningerne fra sagen, sådan at prisen for sponsoratet årligt blev tillagt 500.000
kr. i tre år. det lykkedes ikke at indgå en sponsoraftale med danske spil.
                                                 - 13 -
divisionsforeningen har haft dialog om samarbejde med danske spil igennem en årrække,
da danske spil udgør en naturlig samarbejdspartner for divisionsforeningen. i sverige og
norge er der et egentligt partnerskab mellem de tilsvarende parter i et niveau på omkring
100 mio. kr. om året.
niels erik folmann har forklaret bl.a., at han er administrerende direktør i danske licens
spil og medlem af direktionen i danske spil. han har været ansat siden 2013 og har tidligere
arbejdet som bl.a. konsulent for danske spil.
da han tiltrådte i 2013, hørte han om sagen på et bestyrelsesmøde under punktet om verse-
rende sager. der skete ikke rigtigt noget i sagen. han fik fra den juridiske direktør at vide, at
danske spil skulle forholde sig i ro, indtil der kom et udspil fra divisionsforeningen.
i 2014 sagde koncernchefen, at sagen med divisionsforeningen kunne lukkes, men at det
skulle ske på kommercielle vilkår. han holdt møde med claus thomsen herom, ligesom der
var mailkorrespondance, hvor dette blev drøftet i forbindelse med et muligt samarbejde om
enten superligaen, 1. eller 2. division. han sagde til claus thomsen, at danske spil som led i
en sådan aftale kunne dække de omkostninger, som divisionsforeningen havde haft ved sa-
gen. der har ikke været afholdt møder alene vedrørende forlig i nærværende sag.
der blev ikke indgået aftale, da divisionsforeningens pris lå flere mio. kr. over, hvad danske
spil havde fået vurderet værdien af rettighederne til. vedrørende omkostningerne for nær-
værende sag forlangte divisionsforeningen dernæst over en mio. kr.
danske spil støtter generelt divisionsforeningen gennem ejerforholdene, da divisionsfor-
eningen ligger under dif, ligesom danske spil yder støtte til dansk fodbold. han er ikke klar
over alle betalingsstrømmene, så han ved ikke i hvilket omfang de professionelle klubber får
udbetalt penge fra danske spil.
hvis han skulle have betalt for retten til at bruge ”superliga” til oddsets managerspil i 2009,
ville han have givet 50.000 kr., hvis han også kunne få logoet med, samt retten til at kalde det
                                               - 14 -
superligaens officielle spil. superligaen havde haft mange forskellige navne optil da og hed i
2009 sas-ligaen. dernæst er der også en række andre ligaer, der hedder superligaen, for ek-
sempel inden for basketball og speedway, og ordet bruges generelt som en fællesbetegnelse
for ligaen med de bedste udøvere.
han ville ikke betale noget bare for navnet ”oddset superliga manager”, da det er oddset,
der er brandet. det har samme værdi for danske spil, at kalde spillet super manager baseret
på superligaen som at skrive ”superliga” i titlen. henvisningen til superliga er alene en bru-
geroplysning om, hvilken liga spillet baserer sig på. i selve spillet er man dernæst under alle
omstændigheder nødt til at skrive, hvilke klubber der spiller mod hinanden i hver runde.
der er stor forskel på, om et managerspil udbydes som et gratisspil eller som et betalingsspil.
det var en forretningsmæssig beslutning, at managerspillet i 2009-11 skulle være et gratis-
spil.
danske spil har ikke betalt andre rettighedshavere for at bruge deres betegnelser i manager-
spil, og han er heller ikke bekendt med, at andre udbydere af managerspil betaler herfor.
danske spil har i 2011 lavet navneændringer vedrørende deres managerspil, så de gik fra at
hedde for eksempel superliga manager og tour de france manager til super manager og
tour manager. han ved ikke hvorfor, denne navneændring blev lavet, da det ligger før hans
tid som fastansat i koncernen. danske spil erhvervede i 2016 60 % af swush, og managerspil-
lene udbydes nu igennem swush i stedet.
foreholdt divisionsforeningens beregningsmodel 2 er det inklusiv lotto, skrabespil og klas-
selotteri, at spillemyndigheden vurderer et bsi på 1.700. tilbagebetalingsprocenten på odd-
set ligger dernæst på omkring 90 % og er således langt højere end den samlede tilbagebeta-
lingsprocent generelt, hvor lotto- og skrabespil med tilbagebetalingsprocenter på 45-65 % li-
geledes indgår. der er efter hans opfattelse derfor ingen sammenhæng i det regnestykke,
som divisionsforeningen har lavet.
                                                 - 15 -
ole christensen har forklaret bl.a., at han er partner i swush, som han også har været med til
at stifte i 2000. swush udbyder og udvikler managerspil på forskellige store events som ek-
sempelvis premier league, superligaen og tour de france. der udbydes 10-20 forskellige
spil årligt i 10-14 lande.
foreholdt aftalen fra 2001 med divisionsforeningen kan han ikke huske, at anvendelsen af
”superliga” blev drøftet i forhandlingerne. han mener, at selve spillet anvendte ”onside li-
gaen” i titlen. swush betalte for at anvende spiller- og klubnavne, hvilket de ved en senere
retsafgørelse fandt ud af ikke var nødvendigt, og selskabet har aldrig betalt for anvendelsen
af superliga-navnet. swush har heller ikke betalt for anvendelse af betegnelser for nogle af
de andre events, som de udbyder spil på.
efter 2002 lavede swush ikke længere lignende aftaler, da de her gik over til et partnerskab
med bt, hvor bt udbød spillet mens swush leverede motoren hertil. bt indgik en aftale med
divisionsforeningen med et basisbeløb på 250.000 kr. årligt. bts aftale indeholdt lidt flere
elementer end swushs aftale fra 2001. selve anvendelsen af superliga-betegnelsen var ikke
en del af aftalen mellem divisionsforeningen og bt. efter 2005 ophørte bts aftale med divi-
sionsforeningen, da de her krævede 1,8 mio. kr. årligt.
swush udbød fra 2009 igen selv sine spil via hjemmesiden holdet.dk. han kan ikke huske,
om swush i 2009 brugte ”superliga” i titlen på managerspillet. der har altid været henvis-
ninger til, at spillet er baseret på kampe fra superligaen, ligesom kampene i de enkelte run-
der har fremgået.
brugerne af managerspillene er imellem hver runde inde og redigere sine hold, ligesom
swush typisk sender brugerne en mail mellem hver runde og en afslutningsmail. det er for-
skelligt, hvor mange runder et managerspil løber over, men der er typisk tale om 15-20 run-
der for hvert superliga-managerspil.
swush havde i 2009 ikke noget samarbejde med danske spil, og det var ikke swushs motor,
som danske spils managerspil var baseret på. swush indledte i foråret 2012 et samarbejde
                                                   - 16 -
med danske spil, og der skete i den forbindelse en strømlining af titlerne på managerspille-
ne, der hurtigt fik for lange navne. danske spil købte i 2015 majoriteten i swush.
det gør ikke nogen forskel for populariteten af swushs managerspil, om de bruger de offici-
elle ligabetegnelser i titlen, og han kan ikke se, at dette tilføjer nogen værdi til spillene.
swushs managerspil er de absolut mest populære i danmark, og swushs spil baseret på su-
perligaen har langt flere brugere end det officielle superliga-managerspil.
parternes synspunkter
for divisionsforeningen er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med på-
standsdokumentet af 31. maj 2017, hvoraf fremgår bl.a.:
”2.     anbringender
til støtte for den nedlagte påstand 3 gøres det gældende:
2.1        danske spil a/s har handlet ansvarspådragende
ved deldom af 19. april 2013 fastslog sø- og handelsretten, at danske spil a/s havde været uberetti-
get til at bruge ”superliga” som kendetegn for sit managerspil fra 2009 til og med 2011. sø- og han-
delsretten vurderede således, at der forelå en krænkelse af divisionsforeningens varemærkerettighe-
der efter varemærkelovens § 4, stk. 1.
divisionsforeningen gør gældende, at denne varemærkekrænkelse som minimum kan henføres til
uagtsomhed ved danske spil a/s.
det følger herefter af varemærkelovens § 43, stk. 1, at divisionsforeningen er berettiget til erstatning
og vederlag for den skete krænkelse af dets varemærkerettigheder.
divisionsforeningen gør desuden gældende, at danske spil a/s’ krænkelse af varemærkerettigheder-
ne til ”superliga” også har påført divisionsforeningen og varemærket ”superliga” skade af ideel ka-
rakter, og at divisionsforeningen derfor har krav på godtgørelse efter varemærkelovens § 43, stk. 3.
2.2        divisionsforeningens samlede krav efter varemærkelovens § 43 kan opgøres til i alt dkk 2,3
           millioner.
idet danske spil a/s ikke ved opfyldelse af det pålagte informationspålæg, jf. bilag 36, har oplyst om
antallet af brugere af danske spil a/s’ managerspil, oddset superliga manager og superligamanager,
for 2009, gør divisionsforeningen gældende, at det må være rimeligt at foretage et skøn ud fra det
gennemsnitlige antal brugere af spillet for årene 2010 og 2011. til brug for beregning af divisionsfor-
eningens krav kan det på den baggrund lægges til grund, at der i perioden 2009-2011 sammenlagt har
været rundt regnet 100.000 brugere på danske spil a/s managerspil, oddset superliga manager og
superligamanager.
                                                       - 17 -
divisionsforeningen gør gældende, at et rimeligt vederlag efter varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 1 kan
opgøres til dkk 20,00 per tilmeldt bruger på danske spil a/s’ managerspil, oddset superliga mana-
ger og superligamanager i perioden 2009-2011, hvilket givet divisionsforeningen et samlet vederlags-
krav på dkk 2 millioner.
divisionsforeningen har efter varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 2, jf. varemærkelovens § 43, stk. 2, her-
udover ret til erstatning for den markedsforstyrrelse, som danske spil a/s’ krænkelse af varemærke-
rettighederne til ”superliga” har givet anledning til.
endelig har divisionsforeningen efter varemærkelovens § 43, stk. 3 et krav på godtgørelse for ikke-
økonomisk skade for den ideelle skadevirkning, som danske spil a/s’ krænkelse af varemærkeret-
tighederne til ”superliga” har påført divisionsforeningen og varemærket.
divisionsforeningen gør gældende, at divisionsforeningens krav på erstatning for markedsforstyrrel-
se efter varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 2 samt på godtgørelse efter varemærkelovens § 43, stk. 3
skønsmæssigt samlet kan fastsættes til dkk 300.000.
der skal ved udmålingen af divisionsforeningens samlede krav, som redegjort for ovenfor, tages hen-
syn til, at det er en skærpende omstændighed i sagen, at danske spil a/s er et statsejet selskab, der
havde retligt monopol på udbud af betting i danmark i den periode, hvor krænkelsen fandt sted.
herudover skal der tages hensyn til, at divisionsforeningen generelt kræver, at udbydere af spil skal
betale mere for at få lov at anvende divisionsforeningens rettigheder end andre virksomheder og får
en mere restriktiv adgang til at brug rettighederne.
på baggrund af dette gør divisionsforeningen gældende, at divisionsforeningens krav på vederlag og
erstatning efter varemærkelovens § 43 for den i sagen omhandlede krænkelse af divisionsforeningens
rettigheder samlet kan opgøres til dkk 2,3 millioner.”
for danske spil er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdoku-
mentet af 31. maj 2017, hvoraf fremgår bl.a.:
            ”1.       divisionsforeningen har ikke lidt eller dokumenteret at have lidt et økonomisk tab,
            hverken i form af mistet afsætning eller markedsforstyrrelse, som følge af brugen af ordet
            superliga i oddset managerspillet. allerede som følge heraf kan erstatning ikke komme på
            tale, og da der heller intet grundlag er for en godtgørelse for ikke-økonomisk skadevirkning
            af udokumenteret "ideel karakter", kunne et betalingskrav i bedste fald bestå i et vederlags-
            krav.
            2.        et vederlagskrav skal imidlertid baseres på en omsætningsbaseret licens- eller roy-
            altybetragtning, og da der var tale om et gratisspil, vil et licenskrav være kr. 0. i 2009 - 2011
            havde danske spil således ingen omsætning/indtægt på managerspillet, der alene havde til
            formål at markedsføre danske spil-koncernens oddset-spil; livebetting og væddemål. den-
            ne markedsføring skete under varemærket oddset, hvor ordet superliga i lighed med øvrige
            ligabetegnelser blev brugt til at identificere, at det pågældende managerspil relaterede sig til
            hold og kampe i en bestemt liga. omtalen på superligamanager.tv2.dk…, blev desuden pri-
            mært foretaget af tv2 sport.
                                                      - 18 -
         3.         det kunne indgå i et vederlagskrav, at rettighedshaveren havde opnået eller kun-
         net have opnået en indtægt på det relevante marked, men da realiteten er, at ingen frem til
         2011 betalte for brug af superliga betegnelsen som led i managerspil, kan heller ikke dette
         give grundlag for et vederlagskrav. i (dele af) perioden udbød danske spil forskellige ma-
         nagerspil relateret til kampe og hold i den danske superliga, den engelske premier league,
         den amerikanske nfl national football league, vm i håndbold og senere også den spanske
         la liga... i ingen af disse tilfælde betalte danske spil for brugen af liga-betegnelserne, og det
         var ikke praksis på markedet, at managerspiludbydere betalte for brugen af sådanne beteg-
         nelser - heller ikke superliga-betegnelsen.
         4.         særligt pga. de uopfyldte opfordringer kan det lægges til grund, at divisionsfor-
         eningen ikke har modtaget betaling fra andre for brugen af superliga-betegnelsen i mana-
         gerspil frem til 2011. swush-aftalen fra 2001 angik betaling for en ret til "at benytte alle navne
         på fodboldklubber og spillere i superligaen, i forbindelse med et af swush.com drevet fodbold-
         managerspil med superligaspillere" … elektronisk, interaktivt og via telefon. aftalen viser der-
         for, at divisionsforeningen netop ikke opkrævede betaling for brugen af superliga-
         betegnelsen, og herudover at det ikke var divisionsforeningen alene men også spillerfor-
         eningen, der var rettighedshaver/aftaleparter.
         5.         divisionsforeningens betragtninger og opgørelse af et betalingskrav bestrides føl-
         gelig som uhjemlede, udokumenterede og uden relevans: hele metodikken og tankegangen
         afviger fra gældende ret og må afvises.
         6.         et muligt betalingskrav ville desuden være helt eller delvis forældet og bortfaldet
         ved passivitet. jf. argumentationen i [svarskriftet, bemærkninger til anmodning om informa-
         tionspålæg og processkrift – informationspålæg] og tidslinjen... danske spil orienterede alle-
         rede i februar 2008 … divisionsforeningen om, at danske spil ville lancere et superliga ma-
         nagerspil, og i den efterfølgende dialog afviste danske spil konsekvent en suspensionsaftale.
         til trods herfor blev retssagen først anlagt 16. august 2011 og betalingspåstanden først ned-
         lagt 9. september 2016...”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
ved deldom af 19. april 2013 fastslog sø- og handelsretten bl.a., at divisionsforeningen har
varemærkeret til ordmærket ”superliga”, og af præmisserne fremgår, at danske spil har
krænket dette varemærke ved i sommeren 2009 – efteråret 2011 at have udbudt managerspil,
hvor ”superliga” indgik i titlen.
den anførte krænkelse må anses for i hvert fald uagtsom, og divisionsforeningen har derfor
som udgangspunkt krav på rimeligt vederlag og erstatning for den skete krænkelse, hvis be-
tingelserne herfor i varemærkelovens § 43 i øvrigt er opfyldt.
                                                  - 19 -
sagen blev anlagt den 16. august 2011, og sø- og handelsretten fastslog i dommen den 19.
april 2013, at der ikke var indtrådt passivitet i relation til varemærkelovens § 9. herefter, og
idet divisionsforeningen i det efterfølgende forløb ikke har oversiddet nogen frist i sagen el-
ler i øvrigt undladt at forfølge sagen inden for rimelig tid, finder retten ikke grundlag for at
fastslå, at divisionsforeningen har fortabt et eventuelt krav på grundlag af forældelse eller
passivitet.
det rimelige vederlag til divisionsforeningen for danske spils brug af varemærket ”superli-
ga” i 2009-2011 skal svare til, hvad divisionsforeningen kan godtgøre at ville have fået i li-
censindtægter, hvis parterne havde indgået en aftale om brugen. der må i den forbindelse
lægges vægt på varemærkets karakter, karakteren og omfanget af den skete brug samt mar-
kedsforholdene i øvrigt. det er divisionsforeningen, som skal godtgøre, at disse forhold be-
rettiger til vederlag som påberåbt, men retten har indrømmet divisionsforeningen en vis be-
vislettelse i så henseende som følge af, at rettens informationspålæg ikke findes at være op-
fyldt i det omfang, som kunne være tilfældet, hvis danske spil fra sagens begyndelse havde
gemt de relevante oplysninger om brugen af varemærket hos danske spil.
det forhold, at danske spil udbød oddset superliga manager som et gratis spil, betyder ik-
ke, at vederlaget skal sættes til 0 kr. retten finder det således fuldt ud godtgjort, at spillet
havde en værdi for danske spil, og at en aftale om licens ikke ville have været vederlagsfri.
for så vidt angår spørgsmålet om, hvad divisionsforeningen i 2009 som udgangspunkt kun-
ne have forlangt for brugen af ordet superliga som del af en spilbetegnelse, må retten konsta-
tere, at der ikke er eksempler på isoleret salg af rettighederne til ordet superliga, heller ikke
uden for spilbetegnelser. det foreliggende eksempel på aftale med swush omfatter således
heller ikke ordet ”superliga”, men andre rettigheder. der er herefter og efter sagens beviser i
øvrigt ikke grundlag for at tage divisionsforeningens påstand om et vederlag på 20 kr. pr.
bruger af oddset superliga manager til følge. der er heller ikke påvist en sammenhæng mel-
lem den påståede forventelige halvårlige omsætning pr. bruger af managerspillet og værdien
af den konkrete brug af varemærket superliga i en spilbetegnelse, som gør, at man kan base-
re et vederlag på denne udregning.
                                                - 20 -
det rimelige vederlag må herefter fastsættes skønsmæssigt ud fra karakteren og omfanget af
den skete brug samt de foreliggende oplysninger om markedsvilkårene. retten har i den for-
bindelse navnlig lagt vægt på, at ”superliga” uberettiget er indgået som en del af kendeteg-
net for spillet ”oddset superliga manager”, som imidlertid har en lovlig tilknytning til su-
perligaen, som ubestridt ligeledes lovligt kan beskrives ved at henvise til superligaen i be-
skrivelsen af spillet som dokumenteret under sagen. retten har endvidere lagt vægt på den
kontinuerlige brug gennem 3 år, som har resulteret i et antal brugere, som retten finder det
godtgjort samlet har været på omkring 100.000. retten har også lagt vægt på den store re-
klamemæssige værdi, som ligger i at knytte an til superligaen, men som illustreret gennem
bevisførelsen ikke kan oplyses for så vidt angår ordet ”superliga” alene, og slet ikke som
kendetegn for et spil, som i øvrigt på lovlig vis kan basere sig på fodboldkampe i superliga-
en og henvise beskrivende til disse som vist under sagen. retten fastsætter på denne bag-
grund det skønsmæssige vederlag til 100.000 kr. med renter som påstået, herunder således at
procesrenten fastsættes fra påstandens nedlæggelse den 9. september 2016.
retten finder det ikke godtgjort, at divisionsforeningen har lidt noget tab i form af markeds-
forstyrrelse, som rækker ud over det tilkendte vederlag, ligesom det heller ikke findes godt-
gjort, at divisionsforeningen har lidt nogen ikke-økonomisk skade som følge af danske spils
anvendelse af varemærket som en del af kendetegnet for deres managerspil baseret på su-
perligaen.
sagens resultat bliver derfor, at danske spil skal betale 100.000 kr. i rimeligt vederlag til di-
visionsforeningen, jf. varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 1.
sagen har verseret siden 2011, og divisionsforeningen fik efter hovedforhandlingen i 2013
medhold i deres påstande om gyldig varemærkeret til ”superliga” og forbud over for dan-
ske spils brug af varemærket som kendetegn for deres spil. undervejs fik divisionsforenin-
gen også medhold i kendelser om udskillelse (før delforhandlingen) og informationspålæg
(efter). endelig skal det bemærkes, at divisionsforeningens principale påstand om betaling af
2,3 mio. kr. har resulteret i nogen, men formentlig ikke megen forøgelse af sagens omfang
                                               - 21 -
ved den seneste forhandling af sagen. samlet set tilkendes divisionsforeningen derfor delvi-
se sagsomkostninger med 80.400 kr., som udgøres af 5.400 kr. til delvis godtgørelse af retsaf-
gift og 75.000 kr. som et passende beløb til advokatudgifter ekskl. moms.
                                     thi kendes for ret:
danske spil a/s skal inden 14 dage betale 100.000 kr. til foreningen af fodbold divisions-
klubber i danmark (divisionsforeningen) med tillæg af procesrente fra den 9. september
2016.
danske spil a/s skal inden 14 dage endvidere betale 80.400 kr. i sagsomkostninger til for-
eningen af fodbold divisionsklubber i danmark (divisionsforeningen).
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
flemming bent lindeløv              mads bundgaard larsen           lars almblom jørgensen
                                             (sign.)
                                        ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                                  sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                          afsagt fredag den 30. august 2013
sag 108/2011
(2. afdeling)
bettina anderson houlberg lauritzen og
anders houlberg lauritzen
(advokat palle møller jørgensen for begge, beskikket)
mod
annette mortensen og
thomas green madsen
(advokat gert storkborg jensen for begge, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i hjørring den 5. juli 2010 og af vestre landsrets
1. afdeling den 3. februar 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jon stokholm, michael
rekling, hanne schmidt og jens kruse mikkelsen.
påstande mv.
appellanterne, bettina anderson houlberg lauritzen og anders houlberg lauritzen, har på-
stået frifindelse.
de indstævnte, annette mortensen og thomas green madsen, har påstået stadfæstelse.
annette mortensen og thomas green madsen har for højesteret frafaldet deres anbringende
om, at bettina anderson houlberg lauritzen og anders houlberg lauritzen har ydet en ga-
ranti for boligarealets størrelse. der er således ikke et krav om erstatning, men alene et krav
om afslag i købesummen.
                                               - 2 -
retsgrundlag mv.
§ 2, stk. 1, i lov om forbrugerbeskyttelse ved overdragelse af fast ejendom mv. havde på
overdragelsestidspunktet følgende ordlyd:
       ”§ 2. har køberen fra sælgeren modtaget en rapport om bygningernes fysiske tilstand
       (en tilstandsrapport) og oplysning om ejerskifteforsikring, jf. §§ 4 og 5, kan køberen
       ikke over for sælgeren påberåbe sig, at en bygnings fysiske tilstand er mangelfuld, jf.
       dog stk. 2-6. køberen kan heller ikke over for sælgeren påberåbe sig, at en fejl burde
       have været nævnt i tilstandsrapporten.”
af forslaget til loven fremgår bl.a. (jf. folketingstidende 1994-95, l 218, tillæg a, s. 2992 og
2996):
                          ”bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
                                                    …
                                                  til § 2
       …
       begrænsningen af sælgers hæftelse angår alene de mangler, som den bygningssagkyn-
       diges undersøgelse retter sig mod, dvs. fysiske mangler ved bygningerne, bortset fra
       ulovlige bygningsindretninger m.v. sælgeren hæfter uændret for vanhjemmel og andre
       retlige mangler samt for mangler, der alene vedrører grunden.
       …
                                                  til § 4
       …
       formålet med tilstandsrapporten vil være at oplyse, i hvilket omfang den undersøgte
       bygnings fysiske tilstand afviger negativt fra tilstanden i tilsvarende intakte huse af
       samme alder. i rapporten skal omtales skader, tegn på mulige skader samt forhold ved
       bygningen, der giver nærliggende risiko for skader, hvis der ikke sættes ind med særligt
       omfattende vedligeholdelsesarbejder eller andre forebyggende foranstaltninger. ved
       skade forstås brud, lækage, deformering, svækkelse, revnedannelser eller ødelæggelse i
       bygningen eller andre fysiske forhold, når disse forhold nedsætter bygningens værdi el-
       ler brugbarhed efter dens formål.
       rapporten skal således oplyse om bygningernes fysiske tilstand med henblik på, at disse
       oplysninger kan indgå i køberens vurdering af, på hvilke vilkår han vil købe ejendom-
       men, samt i parternes vurdering af, hvad ejendommen bør koste. rapporten skal endvi-
       dere kunne danne grundlag for et forsikringsselskabs vurdering af, på hvilke vilkår der
       kan tegnes ejerskifteforsikring mod skjulte fejl i den pågældende ejendom. dette bety-
       der, at der i rapporten som udgangspunkt skal oplyses om forhold, som en køber nor-
       malt vil tillægge betydning, uanset om forholdet retligt ville kunne karakteriseres som
       en mangel i forholdet mellem køber og sælger.
       …”
                                              - 3 -
erhvervs- og byggestyrelsen har som ansvarlig for huseftersynsordningen udarbejdet en
”håndbog for beskikkede bygningssagkyndige”. af 2004-udgaven af denne håndbog fremgår
bl.a.:
                                 ”vejledning til de bygningssagkyndige
       4. planlægning af et huseftersyn
       …
       4.05 inddeling af ejendom i bygninger og prioritering af bygningsdele
       …
       det er ikke et krav, men det kan dog anbefales, at den beskikkede bygningssagkyndige i
       tilstandsrapporten oplyser om eventuelle åbenlyse afvigelser i forhold til bbr. dette
       gælder både antallet af bygninger, deres arealer samt også oplysninger om de enkelte
       bygninger, så tilstandsrapporten bliver så retvisende som muligt.
       …
       6. tilstandsrapport
       …
       6.03 tilstandsrapport for ejendommen
       …
       det er ikke den bygningssagkyndiges pligt at verificere korrektheden af bbr-ejermed-
       delelsen eller de øvrige dokumenter.”
højesterets begrundelse og resultat
mangelsbegrebet
der foreligger bl.a. en mangel ved en salgsgenstand, hvis sælgeren har givet urigtige oplys-
ninger, som har haft betydning for køberens bedømmelse af genstanden.
det blev ved salget af ejendommen oplyst, at boligarealet udgjorde 113 m2, men en efter-
følgende opmåling har vist, at arealet kun udgør 95,7 m2.
der er tale om en ikke uvæsentlig arealafvigelse, og boligarealets størrelse har normalt stor
betydning ved prisfastsættelsen af en familiebolig. der er ikke grundlag for at antage, at det
forholder sig anderledes i den foreliggende sag, og højesteret tiltræder derfor, at den urigtige
oplysning om ejendommens boligareal udgør en mangel.
lov om forbrugerbeskyttelse ved overdragelse af fast ejendom mv.
                                                - 4 -
efter lovens § 2, stk. 1, kan en køber af en fast ejendom som udgangspunkt ikke over for sæl-
geren påberåbe sig, at en bygnings fysiske tilstand er mangelfuld, hvis køberen fra sælgeren
har modtaget en tilstandsrapport og oplysning om ejerskifteforsikring.
det følger af bestemmelsens formål, at sælgerne som udgangspunkt ikke bør fritages for
hæftelse med hensyn til forhold, som i almindelighed ikke belyses i en tilstandsrapport, og
som køberne ikke kan forsikre sig imod. det er ikke forudsat, at den bygningssagkyndiges
undersøgelse skal omfatte en kontrol af ejendommens boligareal.
en urigtig oplysning om en ejendoms boligareal kan ikke anses for at være en mangel, der har
en sådan relation til bygningens fysiske tilstand, at den er omfattet af lovens § 2, stk. 1. der
må herved lægges vægt på, at ejendommens fysiske tilstand som sådan er som forudsat.
højesteret tiltræder herefter, at annette mortensen og thomas green madsen som købere af
ejendommen ikke som følge af den pågældende bestemmelse er afskåret fra at gøre et krav
gældende over for bettina anderson houlberg lauritzen og anders houlberg lauritzen som
sælgere.
afslag i købesummen
ejendommen er solgt for 950.000 kr. efter et prisafslag på 25.000 kr. på grund af en vand-
skade. skønsmanden har vurderet, at ejendommen ville være udbudt til en pris på 925.000 kr.
med den korrekte arealangivelse, og med et aftalt afslag på 25.000 kr. har han vurderet han-
delsværdien til 900.000 kr.
ved afgørelsen af, om en køber i en mangelsituation har krav på afslag i købesummen, skal
der tages udgangspunkt i, om kendskab til forholdet ville have ført til, at købesummen var
blevet lavere. vurderingen heraf må ske under hensyn til størrelsen af værdiforringelsen på
handelstidspunktet – absolut og i forhold til købesummen – samt det påberåbte forholds be-
skaffenhed.
i lyset af manglens karakter og skønsmandens vurdering tiltræder højesteret, at værdiforrin-
gelsen kan fastsættes til 50.000 kr., at dette beløb hverken absolut eller henset til købesum-
                                             - 5 -
men for ejendommen er et uvæsentligt beløb, og at annette mortensen og thomas green
madsen derfor har krav på et afslag i købesummen på 50.000 kr.
herefter stadfæster højesteret landsrettens dom.
                                    thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal bettina anderson houlberg lauritzen og anders
houlberg lauritzen solidarisk, subsidiært statskassen, betale 30.000 kr., der indbetales til
højesteret.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 16. august 2011
sag 8/2009
(2. afdeling)
peter frederiksen og
kristine bendtsen
(advokat preben kønig for begge)
mod
annie hansen
(advokat hans boserup, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten på frederiksberg den 31. august 2007 og af østre
landsrets 5. afdeling den 10. oktober 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, lene pagter kristensen, niels grubbe,
michael rekling og lars hjortnæs.
procesbevillingsnævnet har den 9. december 2008 meddelt tilladelse til særskilt anke til høje-
steret af landsrettens afgørelse om sagsomkostninger, jf. retsplejelovens § 368, stk. 5, jf. §
371, stk. 1, 2. pkt.
annie hansen har fri proces for højesteret, jf. retsplejelovens § 331, stk. 4.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanterne, peter frederiksen og kristine bendtsen, har nedlagt påstand om, at annie
hansen skal betale et skønsmæssigt fastsat beløb i sagsomkostninger for landsretten.
annie hansen har påstået stadfæstelse.
                                              - 2 -
anbringender
peter frederiksen og kristine bendtsen har anført, at de bør tilkendes sagsomkostninger under
hensyn til, at de i landsretten fik medhold med hensyn til sagens hovedspørgsmål om, hvor-
vidt de havde krav på at få skøde på den faste ejendom. det var også det mest bevistunge
spørgsmål i sagen, og annie hansen havde fremsat en lang række juridiske indvendinger
herimod, således at dette spørgsmål var det mest arbejdskrævende. de fik desuden medhold i,
at de havde krav på erstatning for forøgede byggeudgifter som følge af den forsinkede gen-
nemførelse af handlen samt i opgørelsen af dette erstatningsbeløb. kun for så vidt angår den
del af deres påstande for landsretten, som vedrørte erstatning for renteudgifter eller afsavn, fik
de ikke medhold. der bør ses helt bort fra, at annie hansen hævede sin anke til frifindelse,
idet det først skete ved hovedforhandlingens begyndelse, hvor hele sagen var blevet forberedt.
på den anførte baggrund bør peter frederiksen og kristine bendtsen omkostningsmæssigt
mindst stilles, som om de var blevet tilkendt et bestridt beløb på 510.875 kr., men værdien af
den faste ejendom bør desuden tillægges en vis betydning ved omkostningsfastsættelsen, jf.
højesterets dom i ufr 2008.1848.
annie hansen har anført, at peter frederiksen og kristine bendtsen under ankesagen i lands-
retten kun fik medhold i en mindre del af sagen. der er uenighed mellem parterne om sags-
genstandens størrelse. peter frederiksen førte selv sagen som advokat i byretten, og det var
ikke nødvendigt, at han og kristine bendtsen lod sig repræsentere af en advokat i landsretten.
annie hansen kunne ikke møde op til hovedforhandlingen i landsretten på grund af sygdom,
men var repræsenteret af sin advokat. peter frederiksen og kristine bendtsen bør bære egne
omkostninger for landsretten i overensstemmelse med landsrettens afgørelse om sagsomkost-
ninger.
højesterets begrundelse og resultat
for landsretten påstod annie hansen indtil hovedforhandlingens begyndelse i det hele frifin-
delse, herunder for påstanden om tilskødning af ejendommen. dette må tages i betragtning
ved fastsættelsen af sagsomkostninger for landsretten.
højesteret finder på denne baggrund, at annie hansen, der alene havde fri proces til en på-
stand om stadfæstelse, i sagsomkostninger for landsretten skal betale et skønsmæssigt fastsat
                                               - 3 -
beløb på 40.000 kr., således at peter frederiksen og kristine bendtsen modtager dette beløb
ud over det beløb på 7.800 kr., som efter landsrettens dom skal betales af statskassen.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen til peter frederiksen og kristine bendtsen
betale 11.500 kr., hvoraf 1.500 kr. er til dækning af retsafgift og 10.000 kr. er til dækning af
udgifter til advokatbistand.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens omkostningsafgørelse ændres således, at annie hansen i sagsomkostninger for
landsretten skal betale 40.000 kr. til peter frederiksen og kristine bendtsen. bestemmelsen
om, at statskassen i sagsomkostninger for landsretten skal betale 7.800 kr. til peter frederik-
sen og kristine bendtsen, stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 11.500 kr. til peter frederiksen og
kristine bendtsen.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                                             dom
afsagt den 10. november 2016 af østre landsrets 2. afdeling
(landsdommerne frosell, kaspar linkis og annette dam ryt-hansen med domsmænd).
2. afd. nr. s-2126-16:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat kenneth tygesen, besk.)
roskilde rets dom af 15. juli 2016 (1a-2262/2016) er anket af anklagemyndigheden med
påstand om skærpelse, således at straffen gøres ubetinget.
t har påstået stadfæstelse.
landsrettens begrundelse og resultat
ved lov nr. 152 af 18. februar 2015 om ændring af straffeloven og lov om fuldbyrdelse af
straf m.v. (samfundstjeneste m.v.) er reglerne om samfundstjeneste ændret med virkning for
sager, der afgøres – herunder i anken – efter 1. maj 2015. det fremgår af bemærkningerne til
lovændringen, at der lægges op til en udvidet anvendelse af samfundstjeneste blandt andet i
sager om simpel vold efter straffelovens § 244. anvendelse af samfundstjeneste i voldssager
er nærmere omtalt i pkt.4.2.5.1 i lovforslagets almindelige bemærkninger, hvor straffelov-
rådets overvejelser herom er gengivet, og pkt. 4.2.6, hvor justitsministeriet tilslutter sig straf-
felovrådets overvejelser. det fremgår heraf nærmere, at der med lovforslaget lægges op til:
      ”at samfundstjeneste fremover bør kunne anvendes i sager om simpel vold (straf-
      felovens § 244) ligesom i andre sager, dvs. at de almindelige krav med hensyn til
      egnethed og omfanget og alvoren af eventuel tidligere kriminalitet skal være op-
      fyldt, men at det ikke herudover kræves, at særlige grunde taler for anvendelse af
      samfundstjeneste. dette vil efter straffelovrådets opfattelse i vidt omfang ligge i
      forlængelse af den praksis, som allerede har udviklet sig, hvorefter samfundstje-
      neste hyppigt anvendes i sager om simpel vold, hvis der forud for volden har væ-
      ret uoverensstemmelser mellem gerningsmanden og forurettede, eller hvis ger-
      ningsmanden er ung. denne udvikling har som nævnt ikke haft negative konse-
      kvenser, og i sager om simpel vold, hvor de generelle forhold, som kan tale imod
      en anvendelse af samfundstjeneste, ikke foreligger, ser straffelovrådet ingen
                                                - 2 -
        betænkeligheder i en fortsat udvikling i retspraksis i retning af øget anvendelse af
        samfundstjeneste også i tilfælde, hvor der ikke har været forudgående uoverens-
        stemmelser og gerningsmanden ikke er ung. derimod bør der – ligesom i dag –
        også i sager om simpel vold fortsat udvises tilbageholdenhed med at anvende
        samfundstjeneste i tilfælde, hvor der er tale om mere organiseret kriminalitet, eller
        hvor forurettede er påført betydelige fysiske eller psykiske skader. det samme
        gælder som udgangspunkt, hvis volden er udøvet over for et særligt værgeløst
        offer eller en tilfældig forbipasserende.”
i justitsministerens besvarelse af 1. december 2014 af spørgsmål nr. 8 fra folketingets
retsudvalg (fremsat under lovforslagets behandling) er anført blandt andet følgende:
        ”samlet set lægges der med lovforslaget alene op til en mindre udvidelse af an-
        vendelsen af samfundstjeneste i sager om simpel vold. som simpel vold anses
        f.eks. i almindelighed i praksis knytnæveslag eller spark.
        derimod vil eksempelvis knivstik eller slag med et tungt redskab i almindelighed i
        praksis blive henført under straffelovens § 245 om grov vold. den foreslåede min-
        dre udvidelse af anvendelsen af samfundstjeneste gælder alene i sager om simpel
        vold.”
tiltalte er i denne sag fundet skyldig i vold efter straffelovens § 245 ved at have hop-
pet/sparket op til flere gange på forurettedes hoved, mens forurettede lå på jorden og havde
meget vanskeligt ved at forsvare sig.
4 voterende stemmer for at stadfæste byrettens dom. disse voterende finder, at straffen und-
tagelsesvist kan gøres betinget med vilkår om samfundstjeneste som bestemt af byretten hen-
set til de forholdsvis begrænsede følger af volden og til tiltaltes særdeles gode personlige for-
hold.
2 voterende stemmer for, at fængselsstraffen skal fuldbyrdes. disse voterende lægger vægt på
voldens karakter, herunder at der er tale om vold omfattet af straffelovens § 245 i form af
hop/spark på forurettedes hoved, mens forurettede lå ned og havde meget vanskeligt ved at
forsvare sig. tiltaltes personlige forhold må betegnes som gode, men kan efter disse dom-
meres opfattelse ikke begrunde, at straffen gøres betinget med vilkår om samfundstjeneste.
efter stemmeflertallet stadfæstes byrettens dom.
                                           - 3 -
                                 thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t stadfæstes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.