text:
                              højesterets dom
                             afsagt fredag den 20. juni 2014
 sag 147/2012
 (2. afdeling)
 montana møbler a/s
 (advokat hans henrik skjødt)
 mod
 tivoli a/s
 (advokat jens jakob bugge)
 i tidligere instans er afsagt dom af sø- og handelsretten den 8. maj 2012.
 i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, vibeke rønne,
 michael rekling, oliver talevski og jens kruse mikkelsen.
 påstande
 montana møbler a/s har nedlagt følgende påstande:
1. i forhold til sø- og handelsrettens dom pkt. 1 og 4 samt bestemmelsen om bødestraf påstås
     frifindelse.
2. i forhold til sø- og handelsrettens dom pkt. 3 påstås frifindelse for så vidt angår kende-
     tegnet tivoli barstol.
3. i forhold til tivoli a/s’ påstand 3 om tilintetgørelse mv. af markedsføringsmateriale påstås
     frifindelse.
4. i forhold til tivolis påstand 4 om offentliggørelse af en fældende dom påstås principalt
     frifindelse, subsidiært stadfæstelse af sø- og handelsrettens dom pkt. 7, dog med den til-
     føjelse, at offentliggørelse på montana møblers hjemmeside skal ske i 14 dage.
5. i forhold til tivolis påstand 5 og sø- og handelsrettens dom pkt. 8 påstås principalt
     frifindelse, subsidiært betaling af et mindre beløb.
6. i forhold til tivolis påstand 6 påstås frifindelse.
                                                - 2 -
 tivoli a/s har nedlagt følgende påstande:
1. sø- og handelsrettens dom pkt. 1, 3, 4 og 7 stadfæstes.
2. sø- og handelsrettens dom vedrørende bødestraf stadfæstes.
3. montana møbler påbydes at tilintetgøre, fjerne eller på anden vis utilgængeliggøre
    markedsføringsmateriale, som indebærer en anvendelse af de kendetegn, som er omtalt i
    sø- og handelsrettens dom pkt. 1.
4. montana møbler pålægges for egen regning at offentliggøre en fældende dom i denne sag
    ved indrykning af en annonce i børsen, politiken og berlingske tidende med en gengivel-
    se af domskonklusionen.
5. montana møbler skal betale til tivoli 2.666.642 kr. med tillæg af en årlig rente svarende til
    referencesatsen plus 7 % af 500.000 kr. fra den 13. december 2010, af 500.000 kr. fra den
    15. april 2011, af 837.988 kr. fra den 5. januar 2012, af 763.914 kr. fra den 20. maj 2014
    og af 64.743 kr. fra den 3. juni 2014.
6. montana møbler skal anerkende, at selskabet skal betale til tivoli 5 % af selskabets, andre
    selskaber i koncernens samt djob’s bruttoomsætning (nettoomsætning med tillæg af
    moms) på produkter markedsført under betegnelsen tivoli. (denne påstand svarer til på-
    stand 8a for sø- og handelsretten, som ikke er gengivet i dommen).
 påstand 5 er forhøjet i forhold til påstand 8 for sø- og handelsretten, idet montana møbler
 fortsat markedsfører stole under varemærket tivoli. tivoli har endvidere anført, at de til-
 kendte sagsomkostninger for sø- og handelsretten bør forhøjes.
 anbringender
 montana møbler har for højesteret frafaldet anbringendet om, at man ved anvendelse af nav-
 net tivoli stolen fra 1955 ved ibrugtagning har opnået en bedre kendetegnsretlig prioriteret
 end tivoli i forhold til møbler.
 supplerende sagsfremstilling
 for højesteret er der fremlagt en række udskrifter af 23. maj 2012 fra montana møblers
 hjemmeside (www.montana.dk), hvoraf fremgår, at tivoli stolen på daværende tidspunkt fort-
 sat blev markedsført under den pågældende betegnelse i en række forskellige farver.
                                                - 3 -
tivoli har endvidere oplyst, at den markedsføring af jørn utzons lampe under betegnelsen
”tivoli lamp”, der er omtalt i sø- og handelsrettens dom, er ophørt efter henvendelse fra
tivoli.
montana møbler har fremlagt to revisorerklæringer af 7. maj og 3. juni 2014 vedrørende sel-
skabets omsætning af tivoli stolen i perioden fra den 1. januar 2012 til den 31. maj 2014. det
fremgår heraf, at der i den pågældende periode er solgt 11.238 stole, hvilket har medført en
nettoomsætning på 16.921.532 kr. dette giver en samlet omsætning ekskl. moms på ca. 42,7
mio. kr. i perioden fra sommeren 2007 og til den 31. maj 2014.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet ny forklaring af erik rimmer og supplerende forklarin-
ger af joakim lassen og michael steffensen.
erik rimmer har forklaret bl.a., at han har været chefredaktør på bo bedre siden 1999 og
fortsat er det. bo bedre har siden 1961 været det største danske boligmagasin og har leveret
inspiration vedrørende indretning og designhistorier til hovedsageligt danske kunder, men bo
bedre leverer også artikler til et enslydende magasin i norge og et i finland.
bo bedre udkommer én gang om måneden og dertil kommer særmagasiner. på landsplan er
bo bedre dobbelt så stort som nummer 2 på markedet. i 2007 havde bo bedre i første halvår
et oplagstal på 84.000 og i andet halvår et oplagstal på 89.000. læsertallet var i første halvår
af 2007 629.000 og i andet halvår af 2007 628.000. i 2008 var oplagstallet i første halvår
83.659 og i andet halvår 84.751. læsertallet var i første halvår 2008 596.000 og i andet halvår
601.000. oplagstallet i første halvår 2009 var på 80.360 og i andet halvår 78.383. læsertallet i
første halvår af 2009 var på 492.000 og i andet halvår på 490.000. i den forbindelse er det
vigtigt at pointere, at der i 2009 blev indført en ny målemetode for opgørelse af oplags- og
læsertal. i 2010 var oplagstallet i første halvår 78.072 og i andet halvår 75.002. læsertallet
var i første halvår af 2010 407.000 og i andet halvår 381.000. både læsertallet og oplagstallet
opgøres af dansk oplagskontrol.
                                              - 4 -
det er hans tale på møbelmessen i bella center i 2004, der er fremlagt som bilag i sagen. kir-
sten bjerregaard var med i dommerkomitéen og var den i branchen, der havde en rigtig god
hukommelse og vidste rigtig meget om de store danske designere. kirsten bjerregaard og
hendes datter havde et firma, der hed worldpictures, og de indsamlede designhistorier og la-
vede publikationer og udstillinger i både danmark og udlandet. kirsten bjerregaard var i
2004 i slutningen af 70’erne. de øvrige i dommerkomitéen var thomas lykke, der på det
tidspunkt var ansat i wallpaper, jens barslund, der var fast tilknyttet (men ekstern leverandør)
til bo bedre, og mette jakobsen, der var redaktionschef på bo bedre. på bella centers mø-
belmesse fik tivoli stolen klassikerprisen. det foregik på den måde, at dommerkomitéen gik
rundt på møbelmessen, og som han husker det, var der ikke tvivl i dommerkomitéen om, at
det var relanceringen af tivoli stolen, der skulle have klassikerprisen. stolen var blevet relan-
ceret i en tidssvarende udgave, og i den forbindelse var det særligt farverne, der gjorde udfal-
det. kirsten bjerregaard kunne huske stolen fra tivoli, og det var vigtigt i den forbindelse, at
stolen tidligere havde været i produktion. han husker tydeligt, at de i dommerkomitéen havde
fremtaget en kunstpublikation, ”hul-bogen”, og i den publikation blev stolen kaldt ”the ti-
voli chair”, så selve navnet til stolen havde de taget derfra.
joakim lassen har supplerende forklaret bl.a., at de både i montana og i djob var vant til at
beskytte deres varemærkerettigheder, og at han derfor kender til varemærkeloven, men ikke
indgående. tivoli stolen har heddet tivoli stolen siden 1955. da den efterfølgende blev pro-
duceret af fritz hansen, blev den også kaldt tivoli stolen. tivoli stolen er også blevet annon-
ceret under dette navn både i annoncer og avisartikler i perioden fra 1955 til 2004. han havde
derfor opfattet det, som om tivoli har givet stiltiende accept til brugen af navnet. han opfat-
tede tivoli stolen dengang – som nu – som et selvstændigt kunstnerisk værk, der skal nyde
beskyttelse. han har ikke på noget som helst tidspunkt bedt tivoli om tilladelse til at bruge
navnet tivoli stolen, da han hele tiden har ment, at han har haft ret til at benytte navnet.
forhandlingsløbet med tivoli startede ved, at han i maj 2004 rettede henvendelse til tivoli
vedrørende brugen af navnet tivoli stolen. tivoli svarede ganske kort, at de mente at have
eneretten til brugen af navnet tivoli stolen. derefter var der et møde i august 2004 med del-
tagelse af lars liebst, michael steffensen og ham selv, hvor der blev udvekslet synspunkter
og uenigheder med tivoli.
                                               - 5 -
tivoli henviste på mødet til den såkaldte ”småkagesag”, som tivoli dog efterfølgende tabte i
højesteret. han gav på mødet udtryk for, at stolen altid har heddet tivoli stolen, og at der
derfor er tale om et selvstændigt kunstnerisk værk, og at tivoli har givet stiltiende accept til
brugen af navnet.
næste møde foregik i efteråret 2004 med deltagelse af lars liebst, michael steffensen og en
kvinde, som han ikke huskede navnet på. på dette møde bragte han en kommerciel aftale på
bordet, på den måde forstået, at montana, som modstykke til en betaling for brugen af navnet
tivoli stolen, skulle møblere en restaurant eller et andet område i tivoli og have adgangskort
til tivoli, som kunne bruges i markedsføringsøjemed.
der var som nævnt to møder med lars liebst, men det kan godt være, at michael steffensen
ikke var med til begge møder.
han afleverede efterfølgende en tivoli stol til lars liebst. lars liebst var ikke selv til stede,
så den blev afleveret til hans sekretær. han og lars liebst havde herefter en samtale, hvor der
blev snakket om eventuelle procentsatser.
i april eller maj 2005 rykkede han for en endelig aftale, idet han var interesseret i at kunne
gøre brug af den på den forestående møbelmesse. tivoli fremsendte herefter en licensaftale,
hvor der var fastsat en procentsats, men hvor den tidligere diskuterede gensidige aftale ikke
var omtalt. muligheden for montana til at få placeret stole i tivoli eller få adgangskort var
heller ikke omtalt. han ringede efterfølgende til tivoli og forklarede, at han ikke kunne vedgå
den fremsendte aftale. først og fremmest fordi der nu var tale om en licensaftale, og fordi
aftalen på andre områder afveg fra det, der tidligere havde været snakket om. han havde over
for tivoli foreslået en procentsats på 1,5 %, men i den fremsendte licensaftale havde tivoli
fastsat procentsatsen til 2 %.
det har aldrig været drøftet, at en evt. leverance af møbler skulle indgå som et gratis element i
den kommercielle aftale. hvis man ville have tilbudt en rabat, ville man evt. kunne være
kommet frem til en rabat på 42 % svarende til den rabat, som man ville give til en evt. for-
handler.
                                                - 6 -
han er ikke på nogen måde enig i, at der under parternes forhandlinger i 2004/2005 var en
fælles forståelse om, at djob ikke uden en aftale med tivoli ville gøre brug af betegnelsen
tivoli stolen. han har ikke på noget tidspunkt bundet sig til en sådan aftale.
af artiklen i børsen den 2. december 2011, der er baseret på et interview med ham, fremgår,
at der produceres 10.000 stk. tivoli stole om året. han kan ikke på stående fod hverken be-
eller afkræfte om antallet omfatter alle stole eller blot den oprindelige tivoli stol. han er dog
sikker på, at det ikke kun er tivoli stolen, men det er ikke noget, han har undersøgt nærmere.
michael steffensen har supplerende forklaret bl.a., at der kun var ét møde mellem tivoli og
joakim lassen med deltagelse af ham selv og lars liebst. han har gennemgået sine kalen-
dere og i den forbindelse fundet ud af, at der har været fastsat to møder. det første møde var
fastsat til fredag den 20. august 2004 fra kl. 10.00 til kl. 11.00 på lars liebsts kontor, og det
andet møde var fastsat til den 7. september 2005 fra kl. 09.00 til kl. 10.00 med deltagelse af
ham, joakim lassen og arkitekt bo boje, der er ekstern arkitekt fra arkitektfirmaet 3xn. det
pågældende møde den 7. september 2005 havde to formål. dels skulle parterne tale om et ud-
kast til en kontrakt, og dels skulle de tale om evt. leverance af møbler til den kommende kon-
certsal. mødet blev dog aldrig til noget, idet michael steffensen fremsendte en licensaftale til
joakim lassen, og det pågældende møde den 7. september 2005 blev aflyst.
baggrunden for den lave procentsats som fastsat i licensaftalen var, at tivoli var indstillet på,
i stedet for at forhøje procentsatsen, at modtage varer for et betydeligt beløb, og han skøn-
nede, at dette beløb ville være et 6-7 cifret. for så vidt angår licensniveauet forhandlede han i
2006 en aftale i hus med trip trap, hvor procentsatsen blev sat til 9 %. i 2009 indgik han af-
tale med lisbeth dahl, hvor procentsatsen blev fastsat til 7 %, og den sidste aftale han for-
handlede, inden han stoppede, var en aftale om en tivoli one stol, hvor procentsatsen blev
sat til 5 %. hvis montana havde spurgt i 2006/2007, ville han formentlig have foreslået en
procentsats på 5-7 %, og han kunne bestemt ikke forestille sig, at han ville have sagt ja til en
procentsats på 2 %. året 2005 var en særlig situation, fordi de var i gang med at renovere
koncertsalen og i den forbindelse havde brug for rigtig mange møbler. i 2007 var der ikke et
tilsvarende projekt.
retsgrundlag
                                                - 7 -
varemærkelovens § 44 a bestemmer:
”§ 44 a. i en dom, hvorved nogen dømmes efter §§ 43 eller 44, kan retten på begæring be-
stemme, at dommen skal offentliggøres i sin helhed eller i uddrag.
stk. 2. pligten til offentliggørelsen påhviler krænkeren. offentliggørelsen skal ske for
krænkerens regning og på en så fremtrædende måde, som det med rimelighed kan forlanges.”
bestemmelsen blev indsat i varemærkeloven ved lov nr. 1430 af 21. december 2005. af lov-
forslaget fremgår bl.a. (jf. folketingstidende 2005-06, tillæg a, l 48, s. 1385 og 1391-1392):
”almindelige bemærkninger
…
4.5. offentliggørelse af domme
[direktiv 2004/48/ef af 29. april 2004 om håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder]
art. 15 nødvendiggør, at der indføres en ny regel i dansk ret om offentliggørelse af domme på
det immaterialretlige område.
forslaget gælder for både erhvervsmæssige og ikke erhvervsmæssige krænkelser.
det foreslås således at indføre regler i patentloven, varemærkeloven, designloven, chipsloven,
fødevareloven og lov om plantenyheder, hvorefter retten, i en dom, hvorved nogen dømmes
efter reglerne om erstatning, tilintetgørelse m.v. i de pågældende love, på begæring, kan
bestemme, at dommen skal offentliggøres i sin helhed eller i uddrag.
…
forslaget omfatter alene pligt til offentliggørelse af domme i civilretlige retssager.
forslagets bestemmelser gælder også i de civilretlige sager, hvor der udover en påstand om
erstatning, også nedlægges påstand om straf (sager, der er undergivet privat påtale), men så-
ledes, at kun den civilretlige del af dommen omfattes af offentliggørelsen.
bestemmelsen om offentliggørelse omfatter ikke straffesager, heller ikke hvis den krænkede
part vælger at rejse et erstatningskrav under en straffesagen, (sager der undergivet betinget
offentlig påtale).
…
bemærkninger til lovforslagets almindelige bestemmelser
…
til [§ 2,] nr. 3
i forslaget til § 44 a foreslås en ny bestemmelse, hvorefter retten kan bestemme, at der i
domme, hvor nogen dømmes efter bestemmelserne om erstatning, tilintetgørelse m.v., skal
ske en offentliggørelse af dommen. forslaget har til formål at gennemføre direktivets art. 15,
der er obligatorisk for medlemsstaterne.
                                                  - 8 -
formålet med bestemmelsen er at forhindre nye krænkelser ved at afskrække en fremtidig
krænker og fremme en øget bevidsthed hos den brede offentlighed. bestemmelsen har således
et præventivt formål.
det foreslås, at pligten til offentliggørelse kun vedrører domme.
bestemmelsen er alene rettet mod domme i civile sager.
…
domme i straffesager må i henhold til retsplejelovens § 1017 d ikke offentliggøres, medmin-
dre disse er anonymiseret, således at sigtedes, tiltaltes, forrettedes eller vidners identitet ikke
fremgår.
i de civilretlige sager, hvor der ud over påstand om erstatning også er påstået straf (sager
undergivet privat påtale), forudsættes det, at reglerne i såvel persondataloven, herunder be-
handlingsreglerne i §§ 6-8, straffelovens § 264 d og retsplejelovens § 1017 d, overholdes, når
dommen offentliggøres. såfremt der efter en konkret vurdering ikke er hjemmel til at offent-
liggøre oplysninger omfattet af disse regler, skal oplysningerne anonymiseres, det vil sige at
oplysningerne ekstraheres. det kan eksempelvis være oplysninger om vidners identitet, straf-
påstanden etc.”
retsplejelovens § 1017 d bestemmer:
”§ 1017 d. domme og kendelser i straffesager må kun gengives offentligt, når de er anonymi-
seret, således at sigtedes, tiltaltes, forurettedes eller vidners identitet ikke fremgår. overtræ-
delse straffes med bøde.
stk.2. bestemmelsen i stk. 1 finder ikke anvendelse på retsinformationssystemer, der er om-
fattet af § 9 i lov om behandling af personoplysninger, eller på offentlig gengivelse, der byg-
ger på et sådant retsinformationssystem.”
bestemmelsen blev indsat i retsplejeloven ved lov nr. 215 af 31. marts 2004. af lovforslaget
fremgår bl.a. (jf. folketingstidende 2003-04, tillæg a, l 23, s. 662):
”pligten til anonymisering [efter den foreslåede § 1017 d] gælder både med hensyn til fysiske
og juridiske personer, der er eller har været sigtet, tiltalt eller forurettet i sagen. vidner kan i
sagens natur kun være fysiske personer.”
højesterets begrundelse og resultat
højesteret tiltræder af de grunde, som sø- og handelsretten har anført, at montana møbler
a/s ikke i kraft af tivoli a/s’ mulige stiltiende accept af betegnelsen ”tivoli stolen” under
den første produktionsperiode frem til omkring 1965 har opnået nogen ret til at gøre kende-
tegnsretlig brug af denne betegnelse efter genoptagelsen af produktionen i 2004, at tivoli ikke
                                              - 9 -
har udvist retsfortabende passivitet, og at montana møbler derfor har krænket tivolis vare-
mærkerettigheder ved anvendelse af betegnelsen ”tivoli stolen” og andre betegnelser for
stole, hvor mærket ”tivoli” indgik.
efter de foreliggende oplysninger har tivoli i sine licensaftaler opnået en licensafgift fra an-
dre virksomheder på mellem 5 % og 9 %, som udgangspunkt beregnet af omsætningen ekskl.
moms. i det udkast til licensaftale, som tivoli sendte til montana møbler, blev licensafgiften
også beregnet af omsætningen ekskl. moms. herefter og efter oplysningerne for højesteret
om den samlede omsætning ekskl. moms ved montana møblers salg af stole under anvendelse
af mærket ”tivoli”, findes vederlaget frem til domsafsigelsen passende at kunne fastsættes
til 2.000.000 kr., jf. varemærkelovens § 43.
højesteret finder, at offentliggørelse af dommens konklusion er en nødvendig sanktion, jf.
varemærkelovens § 44 a. dette kan passende ske på montana møblers hjemmeside samtidig
med udsendelse af en cirkulæreskrivelse indeholdende dommens konklusion til montana
møblers forhandlere. efter montana møblers påstand, som ikke tidsmæssigt er anfægtet af
tivoli, fastsættes offentliggørelsesperioden på hjemmesiden til 2 uger. i en ankesag som den
foreliggende indebærer en offentliggørelse af dommens konklusion, at både sø- og handels-
rettens og højesterets domskonklusion skal offentliggøres som anført.
efter forarbejderne til varemærkelovens § 44 a er det bl.a. forudsat, at bestemmelsen gælder i
civilretlige sager, herunder sager hvor der ud over en påstand om erstatning også nedlægges
påstand om straf, men således at kun den civilretlige del af dommen omfattes af offentlig-
gørelsen. højesteret finder på den baggrund, at pligten til offentliggørelse ikke omfatter de
dele af domskonklusionerne, som angår bødestraffen.
med disse ændringer og i øvrigt af de grunde, som sø- og handelsretten har anført, stadfæster
højesteret dommen.
sagsomkostninger er fastsat til dækning af advokatudgifter for sø- og handelsretten og høje-
steret med 300.000 kr. og af retsafgift for sø- og handelsretten og højesteret i forhold til det
vundne beløb med 76.360 kr., i alt 376.360 kr.
                                             - 10 -
                                     thi kendes for ret:
sø- og handelsrettens dom stadfæstes med følgende ændringer:
i forhold til dommens pkt. 7 foretages den ændring, at offentliggørelsen alene omfatter kon-
klusionen i både sø- og handelsrettens og højesterets dom, at offentliggørelsen på montana
møbler a/s’ hjemmeside www.montana.dk skal ske i 14 dage, og at offentliggørelsen på
hjemmesiden og i cirkulæreskrivelsen ikke behøver at omfatte de dele af domskonklusioner-
ne, som angår bødestraffen.
i forhold til dommens pkt. 8 foretages den ændring, at montana møbler a/s skal betale
2.000.000 kr. til tivoli a/s med tillæg af en årlig rente svarende til referencesatsen plus 7 %
af 500.000 kr. fra den 13. december 2010, af 500.000 kr. fra den 15. april 2011, af 837.988 kr.
fra den 5. januar 2012 og af 162.012 kr. fra den 20. maj 2014.
i sagsomkostninger for sø- og handelsretten og højesteret skal montana møbler a/s betale
376.360 kr. til tivoli a/s.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
  kj
                                     udskrift
                                         af
                     sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 16. marts 2007 blev af retten i sagen
h-72-06
lorentzen anno 2005 aps
(advokat john f. kahlke)
mod
regner grasten rettigheder a/s
(advokat katrine schlüter schierbeck)
afsagt sålydende
                                       d o m:
sagens spørgsmål er, om direktør i det sagsøgende selskab, lorentzen anno
2005 aps, filminstruktør morten lorentzen, der af sagsøgte, regner grasten
rettigheder a/s som producent af spillefilmen ”krummerne – så er det jul igen” i
henhold til en instruktøraftale af 22. november 2005 var antaget som instruktør
på filmen, leverede en mangelfuld ydelse med den konsekvens, at regner
grasten rettigheder a/s var berettiget til at reducere morten lorentzens gage
med 50.000 kr. og undlade at opfylde morten lorentzens aftalemæssige krav på
forskudsvis betaling af royalty med 100.000 kr.
påstande
                                             - 2 -
lorentzen anno 2005 aps har nedlagt påstand om, at regner grasten rettighe-
der a/s tilpligtes til sagsøgeren at betale 187.500 kr. med rente 1,25 % pr. må-
ned fra 10. juli 2006, til betaling sker, samt rykkergebyr 100 kr. og udenretlige
inkassoomkostninger 3.375 kr. med sædvanlig procesrente fra sagens anlæg,
alternativt, at disse poster indgår i rettens sagsomkostningsafgørelse.
regner grasten rettigheder a/s, der ikke har indsigelser mod rentepåstanden,
har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
aftaler
den 4. august 2005 indgik regner grasten film udlejning a/s som ”licensor” og
united international pictures aps (uip) en licensaftale (”license agreement”),
som ubestridt også omfatter retten til at distribuere og forestå visning af
”krummerne – så er det jul igen”.
af aftalen fremgår bl.a.:
                        5. the licensor´s principal responsibilities
      ...
      delivery of film materials
      5.3 the licensor will pay for and deliver to uip at the licensor’s cost the fol-
      lowing film materials in respect of each picture (the delivery materials):
      ...
           5.3.2 such number of prints as is considered necessary by the parties af-
           ter consulting on uip’s advertising and publicity proposal and the release
           plan, such prints to be supplied at least 2 weeks prior to the date of first
           theatrical release of the relevant picture in the territory. ...
      ...
      5.4 uip will inspect and examine the delivery materials and will notify the li-
      censor of any defects or omissions in them. in the case of delivery materials
      under clause 5.3.2 such notification will be within 2 days of the date of deliv-
      ery. in the case of all other delivery materials, such notification will be within
      14 days of the date of delivery. the licensor will promptly remedy any such
      notified defects and omission…
      ...
      6.3 uip will distribute each picture in the territory in accordance with the
      relevant advertising and publicity plan and the release plan, subject to sound
      business policy and practice in its absolute discretion.
      ...”
af den af parterne ved henholdsvis morten lorentzen og regner grasten den 22.
november 2005 underskrevne instruktøraftale fremgår bl.a.:
                                       - 3 -
                                        ”2.
instruktørens arbejde omfatter forarbejde/optagelse/ efterarbejde …
arbejdet er tilrettelagt således:
forarbejde: 6-7 uger
optagelse: 5 uger (2 kamera)
efter arbejde: 13-14 uger
instruktøren arbejder på filmen – indenfor den aftalte tids- og honorar-
ramme – til færdig mixed kopi foreligger [a-kopi]. prolongering kan finde
sted på de i denne aftale nævnte vilkår og efter aftalens honorarniveau i ind-
til 4 uger efter den aftalte slutdato.
instruktøren må ikke indenfor den aftalte tidsramme påtage sig andet ar-
bejde, der ikke respekterer denne films arbejdsforpligtelse som første priori-
tet, uden producentens godkendelse.
                                         3.
for de under pkt. 5 beskrevne stillingsfunktioner modtager instruktøren gage
stor kr. 350.000 incl. feriepenge.
gagen udbetales efter nærmere aftale mellem producenten og instruktøren.
gagen inkluderer betaling for al overtid, forskudt tid samt optagelser på lør-
dage, søndage og helligdage.
                                         4.
instruktøren frembringer filmen, hvilket inkluderer følgende funktioner:
1. udarbejdelse af filmens billedsprog.
2. research, rollebesætning, læse- og arrangementsprøver, godkendelse af
produktionsplan samt af billed- og lydkoncept.
3. instruktion.
4. ledelse af klipning, planlægning og godkendelse af lydside, udvælgelse og
godkendelse af musik, færdig mix og godkendelse af 1. kopi af filmen.
producent og instruktør skal løbende rådføre sig med hinanden om alle væ-
sentlige forhold vedrørende filmen, herunder rollebesætning, holdbesætning,
locations, format, længde, farve, censurkategori, budgetter, produktionsplan,
herunder planlægning af efterarbejde og final cut/lydside herunder musik.
                                         5.
instruktøren har det overordnede kunstneriske ansvar for filmen.
producenten har det overordnede økonomiske og administrative ansvar for
filmen.
instruktøren skal efter bedste evne – og i overensstemmelse med producen-
tens anvisninger – gennemføre sine arbejdsopgaver på en sådan måde, at
der opnås den mest hensigtsmæssige udnyttelse af produktionstid, personale
og materialer.
i tilfælde af tids- og eller økonomiske overskridelser skal instruktør og pro-
ducent i samarbejde foretage de nødvendige ændringer og indskrænkninger
og sammen beslutte hvor besparelser evt. kan placeres.
...
                                         7.
                                             - 4 -
      producenten overlades retten til eksemplarfremstilling af filmen samt ret til
      offentliggørelse ved såvel kommerciel som ikke-kommerciel distribution til
      film-, video/dvd og tv-udnyttelse samt andre distributionskanaler … under
      forudsætning af, at nærværende aftales bestemmelser om honorar og royalty
      overholdes.
                                               8.
      der må ikke ændres i filmen uden forudgående aftale med instruktøren. fil-
      men må ikke distribueres i andre farver, medier eller versioner (pan-scanned,
      cropped version o. lign.) eller i opdelt form (feks. for reklamer mv.) uden
      forudgående aftale med instruktøren.
      ...
                                               9.
      instruktøren er bekendt med filmens produktionsbudget på 13 mill. dkr
      ...
      instruktøren skal tilstilles ugentlige cost-rapporter under hele produktions-
      forløbet.
                                              10.
      ...
      instruktøren oppebærer i 1. prioriteten ... en royalty på 3 % af alle produ-
      centens indtægter ved udnyttelse af filmen dog således at de nævnte 3 %
      først kommer til udbetaling med tilbagevirkende kraft, når filmens indtægter
      har passeret filmens egenkapital, defineret som det endelige regnskab på
      filmen - minus fi støtte ...
      dog udbetales der en minimum garanti på 100.000 dkr på ovenstå-
      ende royalty. mg udbetales ved aflevering af a-kopi
      ...
                                              12.
      hvis en af parterne gør sig skyldig i væsentlig misligholdelse af nærværende
      aftale, er den anden part berettiget til straks at hæve den, ved anbefalet
      skrivelse med angivelse af den misligholdelse, der påberåbes.
      ...”
filmens tilblivelse
før optagelsesarbejdet startede, havde morten lorentzen og regner grasten haft
nogle drøftelser om bl.a. filmens farvesætning, tone og stil. det er ubestridt, at
det var en del af det kunstneriske idéoplæg, at filmen skulle have en mørkere
grundtone og en mere alvorlig stemning end de forudgående ”krummerne”-film.
parterne havde under drøftelserne brugt billeder fra gamle walt disney film som
inspirationsgrundlag (bilag c og d).
efter optagelserne foretoges ”colorgrading” af filmen. dette arbejde, der påbe-
gyndtes den 5. juli 2006 og fortsatte over en periode, blev teknisk udført af gra-
der dan konzior efter nærmere anvisninger fra morten lorentzen og filmens fo-
tograf henrik jongdahl.
                                            - 5 -
der er fremlagt et bilag om forløbet af gradingen, beskrevet af dorthe hude,
klippegangen aps, filmbyen, som efter det oplyste er grader dan konziors chef.
af bilaget fremgår bl.a.:
      ”...
      gradingperioden påbegyndes d. 5 juli 2006, hvor der som det første laves endnu en
      test (3. test). testens formål er, endnu engang, at checke om looket stemmer
      overens med instruktør og fotografs ønsker. allerede på det tidspunkt påpeger dan
      konzior, at den kreative retning, de ønsker – er en usædvanlig måde at grade en
      film på. de vælger bevidst at fjerne detaljer i de sorte område. dan konzior nævner
      dette flere gange, men instruktør og fotograf fastholder at det er deres kreative
      valg. præcedens i lignende situationer er, at instruktøren har bemyndigelse til at
      træffe disse kreative beslutninger, da denne almindeligvis har talt med produ-
      cer/producent om, hvilken kreativ retning filmen skal gå. den tredje test godkendes
      af instruktør og fotograf, hvorefter grading fortsætter. ved endt grading godkendes
      alle akter igen af instruktør og fotograf.
      ...
      dan konzior er en erfaren grader, som har været tilknyttet zentropa i en længere
      periode.
      ...”
den 2. august 2006 blev o-kopien - uden lydspor - af filmen forevist for regner
grasten og henrik jongdahl. morten lorentzen var ikke til stede ved denne lej-
lighed.
den 10. august 2006 blev en a-kopi af filmen forevist for bl.a. regner grasten,
henrik jongdahl og morten lorentzen. efter forevisningen af 2 af de i alt 5 ruller
forlod regner grasten stedet med bemærkning om, at filmen var for mørk.
den 13. august 2006 foretog dan konzior efter aftale med regner grasten eks-
tra colorgrading i 21 timer, faktureret til en pris af ca. 55.000 kr. inkl. moms.
distributøren united international pictures (uip) sendte ved sin direktør, michael
berg, den 15. august 2006 kl. 15:08 en e-mail med følgende indhold til regner
grasten:
      ” det var med stor forventning, at jeg samlede personalet til at se a-kopien
      af krummerne, som vi jo skal vise til filmtræffet 29. august … men noget er
      altså galt med kopien, for den er blevet mørk og dyster.
      jeg havde efter visningen af filmen digitalt en opfattelse af at vi ville modtage
      en lys og flot film, men i den kopi vi har fået er der scener som er så mørke,
      at selv jokes falder ved siden af … i den scene hvor krummefar sætter et til-
      salg skilt op i gården … kan man slet ikke læse hvad der står på skiltet ... det
      hele er i mørke…
                                             - 6 -
      nå det korte af det lange er, at uip kan ikke stå inde for at levere en film til
      de danske biografer som ser ud som a-kopien, og jeg må bede dig om at lave
      det om … det virker som om at filtersætningen er gået helt galt!
      vi har lidt travlt, så jeg håber på et positivt svar, så vi kan vise en 35 mm
      kopi som lovet på træffet.”
der er, selvom tidsangivelserne i e-mails ikke stemmer hermed, enighed om, at
regner grasten samme dag videresendte uip’s e-mail til morten lorentzen med
følgende bemærkning:
      ”man må sige at det er klar tale. næste skridt vil være at uip annullerer alle ind-
      gåede bookinger.
      giv mig et ring, jeg har et forslag”.
ligeledes samme dag havde morten lorentzen og regner grasten en telefon-
samtale om spørgsmålet om en omgrading af filmen, som regner grasten med
samtykke fra morten lorentzen agtede at forestå selv. morten lorentzen øn-
skede ikke at give det ønskede samtykke.
ved advokatskrivelse af 16. august 2006 til regner grasten afviste morten lo-
rentzen at ”efterkomme producentens ønske om at få ret til at ændre i den le-
verede a-kopi af spillefilmen, således at denne distribueres i andre farver. re-
sterende gage og garanti på royalty er forfalden til betaling”. der blev samtidig
afgivet ”rykker nr. 1” for betaling af disse ydelser, i alt 187.500 kr. inkl. moms,
med angivelse af, at der ville påløbe renter med 1,25 % pr. måned ved for sen
betaling.
uip, som den 16. august 2006 af regner grasten var blevet underrettet om, at
morten lorentzen ikke ”vil ændre i den a-kopi, som han har fået vist”, svarede i
en e-mail godt 2 timer senere følgende:
      ”… det er et problem som du må få løst.
      …. jeg ønsker ikke at udtale mig om hvad din instruktør mener men jeg ved,
      at hvis den gennemgår en ny colorgrading vil det blive en vellykket film. li-
      genu har vi en film, som biograferne vil klage over, fordi den er for mørk …
      de kan jo ikke skrue op for lyset på maskinen!
      vi taler om et væsentligt tab i indtægt og en masse problemer … pressen vil
      slagte filmen regner og biograferne vil slagte os for at levere dårlige kopier.
      det er ikke den film som du lovede mig og bvi home vil nok have den
      samme mening, når de skal forsøge at sælge filmen på dvd.
      som sagen står nu, så vil jeg blive nød til at sige nej til, at uip står bag lan-
      ceringen og distributionen af krummerne så er det jul igen.
      jeg håber, at du kommer tilbage med en løsning som kan tilfredsstille
      uip/bvi i form af en økonomisk kompensation ellers må jeg overdrage sagen
      til vores advokat.
                                            - 7 -
      … jeg kan jo også håbe på, at du løser problemet.”
i en e-mail samme dag godt 3 timer senere orienterede regner grasten morten
lorentzens advokat om uips holdning til filmen. af e-mailen fremgik bl.a.:
      ”...
      ifølge aftalen skal instruktøren holde producenten orienteret om farveholdningen.
      det har han gjort ud fra referencer fra snehvide af walt disney. billede referen-
      cerne fra filmen er hentet fra the art of walt disney samt snow white and
      the seven dwarfs, hvilket jeg har været 100 % enig i.
      problemet er, at de referencer ikke er holdt hele vejen igennem projektet. der er
      tværtimod truffet nogle valg, som må betegnes som en ufagelig proces. både foto-
      graf og instruktør er blevet advaret om, at den pågældende grading ville give pro-
      blemer i udskydningen fordi sort niveauet var for højt. denne proces har jeg som
      producent ikke været vidne om.
      jeg vil gøre alt hvad der står i min magt for at løse problemet, så det kan blive en
      film, der lever op til biografstandard og de ovennævnte referencer. men jeg må for-
      holde mig til, at det er en dyr proces, og der kan fremkomme et erstatnings krav.
      jeg ved heller ikke, om de er orienteret om, at instruktøren udeblev fra godken-
      delse af final mix uden at orientere producenten, hvilket også er et alvorligt brud på
      aftalen.
      hvis sagen ikke kan løses i mindelighed vil den blive overgivet til producentforenin-
      gen.”
e-mailen blev den 17. august 2006 besvaret af morten lorentzens advokat, der
bestred, at ”der er forskel mellem spillefilmens farveholdning – som producenten
løbende er orienteret om – og colorgrading af spillefilmen”, og at instruktøren
skulle have udøvet sit kunstneriske ansvar på en måde, der kan karakteriseres
som ”behæftet med faglige fejl, eller som giver anledning til forbeholdet om er-
statning.” advokaten bad om dokumentation for de påståede advarsler til foto-
graf og instruktør og anførte yderligere bl.a.:
      ”har producenten indrømmet en eller flere distributører ret til helt eller delvist at
      diktere indhold af spillefilmen, således som mail af 16. ds. fra michael berg synes
      at angive? i så fald er det sket uden instruktørens vidende og kan ikke ændre in-
      struktøraftalens § 5, stk. 1.
      ...”
efter aftale med regner grasten udførte dan konzior ”ekstra grading” af filmen,
som blev faktureret med henholdsvis 36.000 kr. inkl. moms (23. august 2006:
16 timer) og 41.375 kr. inkl. moms (24. august 2006: 18 timer).
spillefilmen blev vist på svendborg filmtræf den 29. august 2006.
grasten rettigheder har fremlagt fakturaer, hvorefter der i forbindelse med
fremvisningen af filmen på svendborg filmtræf er afholdt 1.034,38 kr. inkl.
moms (el-firma) og 12.442,50 kr. inkl. moms (leje af digital recorder).
                                          - 8 -
som opfølgning på sin rykkerskrivelse af 16. august 2006 fremsendte morten
lorentzens advokat inkassoskrivelse af den 1. september 2006 til grasten ret-
tigheder, hvori der var opgjort renter fra den 10. juli 2006, rykkergebyr 100 kr.
samt udenretlige inkassoomkostninger med 3.375 kr..
den 7. september 2006 foranstaltede regner grasten udskydning med nyt bil-
lednegativ af a-kopi til en faktureret pris på 52.033,10 kr.
der er yderligere fremlagt en faktura af 17. oktober 2006 på 145.000 kr. inkl.
moms vedr. ”udskydning i.h.t. vedlagte”.
regnskabet for spillefilmen er endnu ikke afsluttet. filmens budget var på
14.149.149 kr. med en budgetusikkerhed på 1.199.945 kr. realiserede omkost-
ninger i kostrapport af 30. november 2006 var 12.205.238 kr., som i en under
domsforhandlingen fremlagt kostrapport pr. 31. december 2006 var steget til
12.476.690 kr.
filmen havde biografpremiere den 17. november 2006.
forklaringer
morten lorentzen har forklaret, at han har erfaring som instruktør siden 1992.
han har instrueret reklamer, musikvideoer, tv-serier, herunder tv-julekalenderen
”jul på vesterbro”, hvor han fik en pris for nyskabende tv. han har udover
”krummerne – så er det jul igen” lavet spillefilmene ”huller i suppen”, ”krøller i
sovsen” og ”cassanova”.
han og regner grasten var enige om, at walt disney-filmbillederne, bilag c og
d, skulle være forlæg til interiør i julemandens værksted på grønland og til eks-
teriør for scener på grønland. når en films ”look” drøftes, er det vigtigt med en
god kommunikation, så det kommer frem, om man har de samme billeder inde i
hovedet. kommunikationen mellem ham selv og regner grasten var god og viste
stor enighed om look’et.
han har aldrig set kostrapporten (bilag k).
det er altid instruktøren, der vælger filmfotograf, og det var da også morten lo-
rentzen, der foreslog henrik jongdahl.
                                        - 9 -
løbende ændringer i forbindelse med de daglige optagelser skete – som det
plejer – i dialog med producenten, dvs. regner grasten. regner grasten stillede
ikke krav, og de talte sig til rette.
optagelserne blev foretaget på et elektronisk hd medie, hvor man løbende kan
se det optagne. instruktør, producent og fotograf har løbende fået dvd-kopier af
optagelserne. den endelige film bliver meget anderledes end disse kopier. der
ligger mange kreative muligheder i colorgradingen, som er en vigtig proces.
han var, som han plejer, med under colorgradingprocessen. med var – foruden
graderen, dan konzior – filmfotograf henrik jongdahl. hvis instruktør og grader
er uenige, er det instruktøren, der har det sidste ord. det er ham, der står med
ansvaret. der var ingen uoverensstemmelser med dan konzior, og denne adva-
rede på intet tidspunkt om, at filmen ville blive for mørk. han foreslog ikke på
noget tidspunkt, at regner grasten blev tilkaldt, og regner grasten er bestemt
ikke blevet holdt uden for gradingprocessen. morten lorentzen lavede ikke fejl,
og han synes ikke, at filmen blev mørk overhovedet. det var hans holdning, at
der skulle være både lyst og mørkt i billederne for at give dem det rigtige
”smæk”. regner grasten havde taget stilling til filmens sortniveau.
han var af personlige årsager, som regner grasten var bekendt med, ikke til
stede den dag, der skulle foretages afsluttende lydmix. bortset herfra havde han
fuldt ud fulgt med i lydmixet, som i øvrigt var helt ok. han var endvidere ikke til
stede under fremvisningen af o-kopien, hvilket han heller ikke nødvendigvis
skulle. det er, hvis andet ikke er aftalt, fuldt tilstrækkeligt, at filmfotografen er
til stede. han er ikke på noget tidspunkt blevet kontaktet eller kritiseret af reg-
ner grasten i anledning af udeblivelserne, som er de eneste to, der har været
tale om.
den 10. august 2006 deltog han sammen med henrik jongdahl og regner
grasten i forevisningen af a- kopien. efter rulle 2 af 5 forlod regner grasten ste-
det med en bemærkning om, at ”det var for mørkt”. morten lorentzen var selv
meget glad og tilfreds med resultatet, der fungerede godt, og som i det hele
taget var som aftalt.
han havde ingen kontakt med regner grasten i perioden mellem den 10. og 15.
august, og han var ikke klar over, at regner grasten havde foranlediget en om-
grading den 13. august. den 15. august havde han en telefonsamtale med reg-
ner grasten, der meddelte ham, at han godt kunne få sine penge ”til bryllupsrej-
sen”, hvis han gik med til, at regner grasten kunne få frie hænder til at lave om
                                         - 10 -
på farverne. i modsat fald lovede regner grasten ”bål og brand”. han afviste
under nogen omstændigheder at medvirke til regner grastens forslag. havde
han givet samtykke, havde han fået sine penge og ville ikke være blevet mødt
noget krav om at erstatte omkostningerne til en ny colorgrading. han blev gift
den 26. august 2006. regner grasten var inviteret til brylluppet, men udeblev.
da han kom under vejr med, at filmen var blevet omgradet, kontaktede han la-
boratoriet for at få resultatet at se, hvilket han fik afslag på med henvisning til,
at producenten først skulle give sit samtykke. han så først den færdige film ved
premieren i imperial bio. han kunne da konstatere, at de ændringer, der var
foretaget, alene angik nogle få, mindre scener, og at ændringerne i øvrigt var
minimale og ikke registrerbare for det almindelige publikum. filmen er en suc-
ces.
regner grasten har forklaret, at han har været filmproducent siden 1985, hvor
han var medproducent på spillefilmen ”op på fars hat”. det er bl.a. blevet til 20-
25 spillefilm og 2 julekalendere.
den oprindelige tanke i relation til filmen tog udgangspunkt i julekalenderen.
han havde set ”jul på vesterbro”, som var instrueret af morten lorentzen, og da
han mente, at denne kunne tilføre krummerne noget nyt, tog han kontakt til
ham. walt disney blev fra starten filmens referenceramme. men der skulle være
tale om disney fra før 2. verdenskrig, hvor disney havde en mere alvorlig tone. i
disneys historier skete det, at nogen døde, og det var disneys opfattelse, at
børn godt kunne tåle et sådant uhyggeligt univers. han var 100 % enig med
morten lorentzen i, at det ville være uinteressant at fortsætte i det hidtidige
”krummerne”-univers. i den nye film skulle julemanden dø, hvilken var inspire-
ret af snehvides død.
under de første møder mellem ham selv og morten lorentzen, filmfotografen og
scenografen havde morten lorentzen mange farver med, men der blev ikke talt
om at ændre ”krummerne” farvemæssigt. undervejs i forløbet ændredes imid-
lertid mange ting i ”krummernes” univers; tonerne blev mørkere, væggene blev
mørkere, farver blev fjernet. han blev kontaktet af scenografen viggo bentzon,
der gav udtryk for, at han syntes, at noget var galt – at alt ikke var på rette vej.
regner grasten tog sine to disney-bøger under armen og opsøgte morten lo-
rentzen, der gerne ville lægge sig op ad disneys pastelfarver, hvilket han var
enig i. det var en stor beslutning, og det var absolut en chance at tage, men han
troede på den. undervejs var han nogle gange lidt urolig og spurgte til, om dette
eller hint kunne lysnes lidt, hvilket han fik bekræftet, hvorefter han var beroliget.
                                       - 11 -
de sammenklippede ”daylies” blev forevist for uip, der var vildt begejstret, men
det er også en fantastisk film!
”final mix” er det absolut sidste punkt i processen, hvor det sidste lydmix læg-
ges på filmen. der blev mixet efter de gradede videoversioner, ikke efter en 35
mm udgave. det så meget mørkt ud. når en films univers bliver for sort, og hvis
personernes øjne forsvinder, mister publikum det faste fikspunkt, som er øjnene.
ved at vælge disney-look risikerede man at gå over grænsen. disney ligger lige
på grænsen, men man kan se spillet i ansigterne. hvis dette forsvinder, forsvin-
der også magien, og indtrykket bliver bare dystert.
biografudgaven er ”lige på grænsen”, og filmen er det største eksperiment, som
han endnu har lavet. risikoen for fiasko var nærliggende. filmen har kun været
set af ca. 195.000 personer, hvilket på nuværende tidspunkt gør den til den
publikumsmæssigt svageste af krummerne-filmene. den sidste blev set af
340.000 personer. filmen kan imidlertid holde mange år frem.
han fik sat filmen på 35 mm på ”kodak vision”-materiale, som ikke er så stærkt
farvemættet. en kopi blev også lavet på ”kodak premier”, et andet materiale,
der har den fordel, at man kan lette sortniveuaet uden at skade farverne. filter-
sætteren så de to udgaver, men mente ikke, at der var noget at gøre.
ved forevisning af a-kopien den 10. august 2006 var han til stede med både
instruktør og fotograf. han blev vældig vred. det gik op for ham, at hvis denne
kopi blev vist ved filmtræffet i svendborg den 29. august, så ville filmen ikke få
den fornødne ”awareness”. den var for mørk, og det var tvivlsomt, om man
kunne nå at gøre noget ved det. han sagde ved denne lejlighed, at filmen måtte
grades om.
filmen blev forevist den 11. august 2006 for michael berg, uip, der også mente,
at filmen var for mørk.
den 13. august forsøgte han for egen regning med 21 timers ekstra grading,
hvilket ikke nyttede. når man piller ved sortniveauet, påvirkes farverne, så man
skal næsten starte forfra.
han ringede til morten lorentzen den 15. august 2006, før han sendte e-mailen
(bilag 11), og fortalte om uip’s reaktion. regner grasten foranledigede michael
berg, uip, til at sende mailen den 15. august, så mogens lorentzen selv kunne
læse uip’s mening. morten lorentzen havde fået sine penge, hvis han havde
                                        - 12 -
givet regner grasten frie hænder til omgrading, men dette afslog han. han erin-
drer ikke, om han havde en eller flere samtaler med morten lorentzen, dog for-
mentlig kun en. han kan bekræfte, at han brugte vendingen ”bål og brand” som
forklaret af morten lorentzen.
den 23. og 24. august 2006 blev filmen i løbet af 34 timer gradet om af dan
konzior – en virkelig bedrift. oprindeligt blev der brugt 80 timer på grading. dan
konzior oplyste under omgradingen, at morten lorentzen under den oprindelige
grading var gået imod hans anbefalinger.
der blev reelt tale om en budgetoverskridelse på 367.000 kr. der kan godt
komme regninger helt frem til et halvt år efter premieren. de endelige tal frem-
går af det endelige regnskab og ikke af de fremlagte kostrapporter. han har al-
drig hørt om, at instruktører får tilsendt kostrapporter under produktionen.
han har ikke tidligere oplevet, at der er blevet trukket i en instruktørs honorar,
når producenten ikke var tilfreds med resultatet. han havde en god dialog med
morten lorentzen under hele processen. han var ikke til stede under optagel-
serne. dem overlader han til instruktøren. forholdet mellem instruktøren og pro-
ducenten er et tillidsforhold.
hans bevis for, at a-kopien var mangelfuld, er, at han efterfølgende brugte
300.000 kr. på at rette op på forholdene. sådan noget gør han ikke for sjov.
henrik jongdahl, har forklaret, at han er filmfotograf og uddannet på filmskolen.
han har lavet film i 25 år, herunder en del spillefilm. den sidste spillefilm, han
var med til før krummerne, var per holsts ”anna”.
han var sammen med instruktøren og scenografen med til at udvikle filmens
”look”, som der var enighed om. der blev lavet en del tekniske prøver, både
mht. interiør og eksteriør, og der blev foretaget tilretninger. vidnet lavede på
dette grundlag en plan, og det lykkedes absolut at fastholde det vedtagne look.
under denne proces forholder man sig også til filmens sortniveau.
efterbehandlingen består i colorgrading, der sker ved computerbehandling, hvor
programmet håndteres af en tekniker, graderen. instruktøren og fotografen er
sædvanligvis til stede. scenebillederne diskuteres enkeltvis, og der tages stilling
til, i hvilket omfang farverne skal reguleres. det overlades til teknikeren at gen-
nemføre beslutningerne. instruktør og fotograf kommer så tilbage dagen efter og
                                        - 13 -
ser, hvordan resultatet er faldet ud. vidnet og instruktøren var helt enige om det
endelige resultat.
vidnet var ikke tilfreds med zentropas udstyr, der nu er udskiftet, og han
spurgte på et tidligt tidspunkt, om de kunne få lov at grade ude på ”short cut”,
der har det bedste udstyr i danmark.
vidnet var heller ikke tilfreds med graderen dan konzior, der ikke var særlig god
til at lave det look, som filmen skulle have. han havde ikke den store erfaring og
var tillige utålmodig. på et tidspunkt truede han med at stoppe, men besindede
sig. vidnet og instruktøren insisterede på, at tingene skulle laves ordentligt. det
er bestemt ikke rigtigt, at dan konzior advarede om sortniveauet, men dette
emne, der er centralt i gradingprocessen, blev selvfølgelig drøftet. det er heller
ikke rigtigt, at vidnet ikke ønskede producentens tilstedeværelse. vidnet er altid
interesseret i, at producenten er med. det hele skal jo fungere, og er der et pro-
blem, skal det drøftes og løses.
det er fotografen og instruktøren, der er ansat til at bestemme, hvordan en film
skal se ud, men det er klart, at man lytter til, hvad der i øvrigt menes.
vidnet deltog sammen med regner grasten i visningen af o-kopien (35 mm) den
2. august 2006. regner grasten gav udtryk for, at der var noget, han godt
kunne tænke sig anderledes, men som vidnet ikke kunne lave om dette tids-
punkt. man så 2 forskellige kopimaterialer ”kodak vision” og ”kodak premier”.
det sidstnævnte er det bedste – og dyreste – kopimateriale, man har. der var
nogle småkorrektioner, som skulle laves fra o-kopien til a-kopien, og dette er
helt normalt. vidnet var ikke selv til stede ved visningen af a-kopien.
der var herefter en del mail- og sms-korrespondance, hvorunder vidnet med-
delte regner grasten, at han ville være med, hvis der skulle laves noget væ-
sentligt om. vidnet blev da også spurgt, om han ville være med under omgra-
ding, men det blev ikke til noget, da han stillede som betingelse, at det ikke
skulle være dan konzior, som gradede. han var meget utilfreds med dennes
arbejde og ringede også til hans chef, dorthe hude, der beklagede. han fik efter
at have rettet forespørgsel herom lov til at se den omgradede version. hvis der
havde været tale om væsentlige ændringer i den nye version, havde vidnet taget
affære. men det var der ikke. enkelte af de ændrede ting ærgrede vidnet, men
det var for sent at gøre noget ved dette. han er bestemt ikke enig i, at filmen før
omgradingen befandt sig på den forkerte side af en hårfin grænse, og han be-
tvivler, at almindelige mennesker ville være i stand til at registrere nogen forskel
                                         - 14 -
mellem de to versioner. forskellen var mindre end forskellen mellem visning af
en film i den mørkeste og lyseste biograf.
vidnet har modtaget sit honorar.
viggo bentzon har forklaret, at han er scenograf, der står for en films dekorati-
oner, baggrund, special effects mv.
det blev på sædvanlig vis aftalt, hvordan look’et skulle være. der lå walt disney
bøger fremme, men det var ikke dem, han brugte ved farvesætningen. vidnet
var lidt ked af nogle af de mørke gengivelser, men regner grasten var enig. ju-
lemandens hjem var mørkt, hvilket det skulle være, men havde vidnet været
klar over, at det skulle være så mørkt, havde han valgt en anden vægfarve. han
var i det hele godt klar over, at visse scener ville blive meget mørke.
vidnet så den færdige film i imperial bio. den var meget flot. der var ikke den
store forskel i forhold til a-kopien, som han efterfølgende har set, men noget af
lyrikken var væk i denne kopi. enkelte steder kunne man kun se den ene halvdel
af personernes ansigt, og det havde givet en bedre forståelse, hvis det havde
været lysere. vidnet havde intet med gradingen af filmen at gøre.
dan konzior har forklaret, at han har været colorgrader i 5-6 år. han har været
med til at grade en mænge projekter herunder ca. 12 biograffilm og et stort an-
tal tv-produktioner og reklamefilm.
under colorgradingsprocessen retter man op på farverne i den færdigklippede
film, og filmens stemning sættes. man kan gå i et væld af forskellige retninger.
det er ikke graderen, der bestemmer dette. graderen er blot kundens forlæn-
gede arm.
vidnet har gradet på den samme maskine, ”valhalla”, mange gange. den bruges
stadig, men er under afvikling.
det sker, at vidnet foretager grading uden anvisninger fra instruktør eller foto-
graf, men det er meget sjældent i spillefilm. morten lorentzen og henrik jong-
dahl gav på sædvanlig vis instruktioner, som vidnet gennemførte. der var ikke
fuldstændig enighed mellem vidnet og de to andre, men dette er helt normalt.
vidnet bed mærke i, at det hele skulle være ret mørkt, og som han mener, at
han har pligt til, sagde han til morten lorentzen og henrik jongdahl, at dette
ville betyde, at visse detaljer ville gå tabt. han argumenterede for sit stand-
                                         - 15 -
punkt, herunder at udtrykket ville blive specielt, lidt grafisk, men fik at vide, at
det var det, man ville. på gradingprocessens 4. dag foreslog vidnet at tilkalde
regner grasten, bare for at være sikker. der kan jo være uenighed om filmens
stil, og det er jo også vidnets opgave at spare tid. instruktøren og fotografen
kommenterede forslaget ved at henvise til, at der var fuld enighed om stilen, og
at der derfor ikke var grund til at tilkalde regner grasten.
morten lorentzen og henrik jongdahl har ikke begået faglige fejl.
han husker ikke, hvornår det blev aftalt med regner grasten, at der skulle ske
ekstra grading den 13. august 2006, men det har ikke været samme dag. filmen
– nok ikke den hele – blev gennemgået, men det var en hurtig gennemgang,
som skulle ses i lyset af et ønske om ikke at bruge for mange penge på proces-
sen. efter at regner grasten havde tænkt tingene igennem en ekstra gang, blev
den egentlige omgrading foretaget. regner grasten trådte her i instruktørens og
fotografens sted.
vidnet var ikke med ved forevisning af hverken 0-kopi eller a-kopi. han har
alene set tests. der er forskel på de versionerne, men ingen væsentlige forskelle
i farvelægningen, der blev gjort lidt lysere.
michael berg, har forklaret, at han som direktør i uip beskæftiger sig med distri-
bution af film. han driver desuden biografen i birkerød, hvilket han har gjort
siden 1992.
vidnet så en version af filmen, før han sendte sin e-mail til regner grasten den
15. august, men han tør ikke sige, om det var den 11. august eller evt. dagen
før e-mailen. versionen blev i 5 ruller bragt til uip’s adresse og fremvist på no-
get udstyr, som er det samme som i biograferne, dog lidt ældre. det, vidnet så,
var for mørkt til at blive vist i biograferne. det var så mørkt, at pointer for-
svandt. et skilt kunne ikke ses, og det hjalp ikke at skrue op for lyset. uip skulle
for første gang stå for distribution til samtlige danske biografer, og filmen skulle
være i orden. lyssætningen var forkert. den nye, omgradede version var lysere
og til at bruge, men vidnet havde gerne set, at den var blevet endnu lysere. han
havde tidligere set en version, som ikke var på 35 mm og vidste derfor, hvordan
den kunne se ud. man kan sige, at en films eksamen er, når a-kopien foreligger
på 35 mm.
på filmtræffet i svendborg blev der forevist en digital udgave af filmen.
                                          - 16 -
da regner grasten bad om hans udtalelse den 15. august 2006, fortalte han
ikke samtidig, at der var foretaget omgrading af filmen et par dage før.
parternes argumenter
lorentzen anno 2005 aps har anført, at morten lorentzen ifølge instruktøraf-
talen, jf. pkt. 2, sidste afsnit, var arbejdstager. regner grasten kan som produ-
cent ikke trække instruktøren i løn med den begrundelse, at han er utilfreds med
resultatet. filmen er blevet til i en kreativ proces, hvor alle har forslag og bidrag,
og hvor der ikke altid er enighed. men der er kun én, som sidder med ansvaret,
og det er instruktøren, jf. aftalens pkt. 5.
regner grasten var klar over, at filmens mørke tone var meget tæt på grænsen;
men da han så på et tidspunkt fik den opfattelse, at denne grænse var overskre-
det, reagerede han dels ved selv at ændre niveauet, så det efter hans egen op-
fattelse kom over på den anden side af grænsen, dels ved at undlade at betale
instruktøren en tredjedel af dennes vederlag. og hans begrundelse herfor var, at
instruktøren ikke ville give ham tilladelse efter aftalens pkt. 8. han undlod endog
at fortælle instruktøren, at han egenhændigt allerede havde foretaget ændringer
i filmen i strid med pkt. 8.
filmen er et produkt af en kunstnerisk proces, og man kan ikke undlade at be-
tale, fordi man ikke kan lide det kunstneriske resultat. så skulle aftalen have set
helt anderledes ud. det svarer til, at man ikke ønsker at betale for sit måltid på
en restaurant, fordi man ikke kan lide maden, som i øvrigt fagligt er lavet, som
den skal. forholdet var, at regner grasten traf en forretningsmæssig beslutning,
som ikke kan påvirke instruktørens ret til vederlag.
man kan - i modsætning til et forkert fagligt valg - begrebsmæssigt ikke tale om
et rigtigt/forkert kreativt valg. kreativitet kan ikke rubriceres som rigtigt eller
forkert.
der var intet anført i instruktørkontrakten om, at instruktørens honorar var af-
hængigt af, om producentens kunder ville købe filmen. der var heller ikke gjort
til en betingelse, at a-kopien skulle godkendes af producenten. det var mht.
instruktørens honorar ligegyldigt, om producenten kunne lide resultatet.
der er intet holdepunkt for at antage, at filmens budget er overskredet, og in-
struktøraftalens pkt. 5, 3. afsnit, kan derfor ikke bringes i anvendelse.
                                       - 17 -
under forberedelsen og optagelserne var der ingen uenighed om farvevalg og
stil, og morten lorentzen har ikke overtrådt nogen aftale. der blev ikke givet
advarsler under colorgradingen, og det kan lægges til grund, at der ikke i den
forbindelse blev begået fejl. der er således udelukkende tale om smag og behag.
regner grasten greb ikke ind på noget tidspunkt under processen, heller ikke,
da 0-kopien blev forevist. første gang, han rejste indvendinger, var under fore-
visningen af a-kopien, hvor han reagerede efter at have se de to første ruller.
herefter foretog han egenhændigt en omgrading, hvilket han undlod at fortælle
såvel til morten lorentzen som michael berg fra uip. det kunne se ud til, at han
forsøgte bedst muligt at samle skyts, fordi han under telefonsamtalen den 15.
august havde lovet instruktøren ”bål og brand!”.
det kan under alle omstændigheder lægges til grund, at der ikke var nogen væ-
sentlig forskel mellem den oprindelige og den omgradede version af filmen. som
forklaret af henrik jongdahl var forskellen ikke større end forskellen mellem ly-
set i den mørkeste og den lyseste biograf. det fremgik også af michael bergs
forklaring og den ørvrige bevisførelse, at der ikke var nogen væsentlig forskel.
der har ikke været noget grundlag for at reducere instruktørens honorar.
grasten rettigheder burde have forsøgt at løfte sin bevisbyrde ved hjælp af syn
og skøn, således som lorentzen anno 2005 aps havde opfordret til. bevisbyrden
kan ikke løftes ved egen partsforklaring og en forklaring fra en tekniker.
regner grasten havde ingen ret til at udøve selvtægt overfor instruktørens ar-
bejde, smh. ophavsretslovens § 56. ophavsretslovens § 58 hjemler ikke produ-
centen en ret til at omgrade - og så oven i købet for instruktørens regning.
når det ikke konkret er aftalt, at det er producenten, der har retten til ”final cut”,
ligger retten efter dansk ret hos instruktøren.
med hensyn til påstanden i relation til rykkergebyr, inkassosalær og renter hen-
vises til rykkerskrivelsen af den 16. august 2006 og inkassoskrivelsen den 1.
september 2006.
regner grasten rettigheder a/s har anført, at filmens ”look” blev drøftet
mellem regner grasten, morten lorentzen og viggo bentzon. regner grasten
havde medbragt disney-bøger, som blev gennemgået, men det blev ikke aftalt,
                                         - 18 -
at filmen skulle være så mørk, at f.eks. personernes ansigt ikke kunne ses af
publikum.
regner grasten deltog ikke i gradingprocessen, som han kun havde grund til at
tro blev gennemført i overensstemmelse med det forudsatte. da det usædvan-
lige oplæg gik op for graderen, dan konzior, påpegede denne konsekvenserne
for morten lorentzen og henrik jongdahl. blandt konsekvenserne var, at filmen
ville blive meget sort og give et hårdt og mørkt indtryk. lorentzen og jongdahl
lyttede imidlertid ikke til advarslerne. på gradingprocessens 4. dag foreslog kon-
zior at tilkalde regner grasten med henblik på at sikre, at grasten var enig i
looket. dette blev afvist af morten lorentzen og henrik jongdahl med henvisning
til, at alt var aftalt til rette med regner grasten. herefter gav dan konzior op.
det gøres gældende, at morten lorentzens film havde et alt for højt sortniveau,
og at den var blevet alt for mørk. morten lorentzen havde foretaget et forkert
kreativt valg.
efter gradingen blev filmen udskudt på 35 mm. morten lorentzen deltog ikke
ved endeligt lydmix og fremvisningen af 0-kopien, hvilket han efter instruktør-
kontrakten havde pligt til. dette kan ikke komme producenten til skade. regner
grasten konstaterede, at filmen var meget mørk. en af rullerne, akterne, blev så
udskudt på to forskellige materialer for at se, om sortniveauet kunne dæmpes.
hele 0-kopien blev udskudt på kodak premier, men ved forevisningen af a-ko-
pien den 10. august, hvor morten lorentzen var til stede, kunne det konstateres,
at filmen stadig var for mørk, og regner grasten udvandrede i vrede og frustra-
tion, da morten lorentzen gav udtryk for, at han syntes, den var, som den skulle
være. det havde ikke været muligt for regner grasten at konstatere resultatet
på noget tidligere tidspunkt, idet problemerne jo var et resultat af gradingen.
distributøren, uip, kunne ikke acceptere filmen, som den forelå. det udstyr, som
uip så filmen på, svarede til almindeligt biografudstyr. uip konstaterede, at jo-
kes og pointer faldt ud, fordi filmen var for mørk. dette meddelte uip til regner
grasten, og det var uip’s opfattelse, at filmen ikke kunne distribueres til biogra-
ferne. regner grasten tog på dette grundlag kontakt til morten lorentzen. under
en telefonsamtale fastholdt morten lorentzen imidlertid, at filmen var, som den
skulle være, og morten lorentzens advokat meddelte, at morten lorentzen ikke
kunne acceptere, at der blev foretaget ændringer mht. filmens farver. det var
imidlertid en forudsætning for, at filmen kunne give indtægter, at den kunne
distribueres til biograferne, og både producent og distributør havde ret til at af-
vise filmen, hvis den ikke kunne vises i biograferne. det gøres endvidere gæl-
                                        - 19 -
dende, at regner grasten havde ret til at foretage de ændringer, der var nød-
vendige for filmens visning.
det bestrides ikke, at instruktøren i dansk ret sædvanligvis har retten til ”final
cut”, men i det foreliggende tilfælde aftalte instruktør og producent en løbende
gensidig rådføring, jf. aftalens pkt. 4, sidste afsnit. det var også kun naturligt, at
regner grasten havde noget at skulle have sagt; det var nr. 4 i rækken af
”krummerne”-film, som er mainstream-film. det gøres gældende, at morten lo-
rentzen misligholdt instruktøraftalen ved at aflevere en udgave af filmen, der var
alt for mørk, hvilket han som fagmand burde have indset. han foretog – på trods
af dan konziors advarsler – et forkert kunstnerisk valg, og regner grasten var
nødsaget til at gøre, som han gjorde, for at overholde sine kontraktlige forplig-
telser. da filmen ikke kunne modtages, har morten lorentzen ikke været beretti-
get til fuldt honorar og ej heller royalty, idet hans kopi ikke var egnet til at ge-
nere indtægter. der er væsentlig forskel på den omgradede kopi og morten lo-
rentzens kopi.
regner grasten har afholdt ekstraomkostninger til omgrading, digitalt fremvis-
ningsudstyr under filmtræffet i svendborg mv. på i alt ca. 270.000 kr. beløbet
gøres ikke gældende til modregning eller som erstatning. det endelige regn-
skabsresultat fremgår ikke af kostrapporterne, men af det regnskab, der først
skal foreligge 3 måneder efter filmens premiere den 17. november 2006.
rettens bemærkninger
da der ikke er godtgjort grundlag for – som gjort gældende af producenten,
regner grasten rettigheder a/s - at betegne de kunstneriske og kreative valg,
som morten lorentzen foretog, og som ubestridt henhørte under ham som fil-
mens instruktør, som forkerte, og da morten lorentzens instruktørarbejde efter
sagens oplysninger ej heller efter nogen anden målestok kan antages at have
været af en standard, som kunne give grundlag for reduktion i det honorar og
den royalty, som tilkom ham efter instruktøraftalen, tages det sagsøgende sel-
skabs påstand til følge, således at rykkergebyr og inkassoomkostninger indgår i
rettens sagsomkostningsafgørelse for den del, der vedrører advokatomkostnin-
ger.
med hensyn til sagens omkostninger forholdes i øvrigt som nedenfor bestemt.
                                       - 20 -
                          t h i k e n d e s f o r r e t:
producentforeningen som mandatar for regner grasten rettigheder a/s betaler
inden 14 dage til lorentzen anno 2005 aps 187.500 kr. med rente 1,25 % pr.
måned fra den 10. juli 2006, til betaling sker, samt i sagsomkostninger
35.044,04 kr., hvoraf 4.800 kr. vedrører betalt retsafgift, 2.244,04 kr. udgifter
til ekstrakt mm. og 28.000 kr. advokatomkostninger.
                               claus forum petersen
bjarne egedal                                                       aksel gybel
                                       (sign.)
                                    ___ ___ ___
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                         p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark