text:
lca
                                     udskrift
                                         af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
                                     deldom
afsagt den 16. marts 2015
s-8-14
                               tryg forsikring a/s
                               (advokat jesper windahl)
                               mod
                               1) kuehne + nagel a/s
                               2) kuehne & nagel vinatrans ltd.
                               3) "blue anchor line"
                               transpac container system ltd.
                               (advokat jes anker mikkelsen for alle)
indledning
                                                -2-
denne dom vedrører spørgsmålet om værneting for sagsøgte 2) kuehne & nagel vinatrans
ltd. og sagsøgte 3) "blue anchor line" transpac container system ltd., som er udskilt til
særskilt forhandling efter retsplejelovens § 253, stk. 1.
påstande
tryg forsikring a/s har nedlagt påstand om, at sagen fremmes i forhold kuehne & nagel
vinatrans ltd. og "blue anchor line" transpac container system ltd.
kuehne & nagel vinatrans ltd. har nedlagt påstand om afvisning, subsidiært frifindelse.
"blue anchor line" transpac container system ltd. har nedlagt påstand om afvisning, sub-
sidiært frifindelse.
oplysninger i sagen
sagen udspringer af, at skibet mol comfort forliste i det indiske ocean den 17. juni 2013.
skibet var lastet med blandt andet tøj fremstillet af garment 10 corporation joint stock
company og solgt til selskaberne btx norge a/s og brandtex a/s med levering fob. begge
selskaber er datterselskaber til btx group a/s. tryg forsikring har den 13. november 2013
udbetalt forsikringssummen på 1.977.034,30 kr. til btx group a/s og rejst krav mod de sag-
søgte som følge af tabet af godset.
der er for transporterne fremlagt 11 konnossementer. heraf fremgår blandt andet, at contai-
nerne med tøj i alle tilfælde er afsendt af garment 10 corporation joint stock company som
”shipper”. godset skulle transporteres cy/cy (container yard til container yard) fra hai-
phong i vietnam til fredericia med transit i hong kong. kuehne + nagel a/s er i alle tilfælde
angivet som ”delivery agent”, og konnossementerne er udstedt ”for and of behalf of the
carrier blue anchor line by kuehne & nagel – vinatrans as agents for the carrier”. gar-
ment 10 corporation joint stock company har endosseret konnossementerne uden bemærk-
ninger eller forbehold. konnossementerne var vedhæftet de almindelige betingelser for blue
                                               -3-
anchor line, som i punkt 22 indeholder en lovvalgs- og værnetingsklausul, hvoraf blandt
andet fremgår, at der er eksklusivt værneting i hong kong.
der er endvidere fremlagt sea waybills for transporterne udstedt af apl som transportør
(carrier) med kuehne + nagel a/s som modtager (consignee). kuehne & nagel – vinatrans
er anført som afsender (shipper) i egenskab af ”agent for blue anchor line”. det fremgår af
klausul 8 i apl’s standardbetingelser, at der er eksklusivt værneting i singapore.
direktør for salg og marketing i kuehne + nagel a/s, michael vejle petersen, har den 27.
marts 2013 fremsendt en mail til thue u. madsen i btx group med rater dækkende søfragt
for perioden 1. april 2013 til den 30. september 2013. i mailen omtales det gode samarbejde i
2013.
der er endvidere fremlagt 11 fakturaer af 26. juni 2013 for fragt for den omhandlende trans-
port udstedt af kuehne + nagel a/s til brandtex a/s.
forklaringer
thue u. madsen har forklaret blandt andet, at han er ansat i btx group i brande. han er lo-
gistikchef og har ansvar for transport og indkøb. han har arbejdet med transportområdet i
ca. 16 år. btx group er en tekstil virksomhed, der får produceret dametøj hovedsageligt i
fjernøsten, blandt andet i kina, vietnam, bangladesh og indien. men de får også produceret
tøj i syd- og østeuropa. de har ingen produktion i danmark. btx group er et moderselskab,
med tre datterselskaber i danmark - brandtex a/s, jensen women a/s og signature a/s – og
et i norge – btx norge.
det er btx group, der forestår alle transportopgaver for datterselskaberne via shared ser-
vices, og det er btx group, der indgår aftaler med transportørerne. når en ordre hos deres
leverandører står færdig og klar, fortæller de til leverandørerne, hvordan transporten skal fo-
                                                -4-
regå. derefter melder leverandørerne selv til transportørerne, at varerne er klar. de anvender
fob vilkår i langt de fleste tilfælde.
samarbejdet med kuehne + nagel a/s startede i 2008-2009. forinden havde de brugt dsv i
fjernøsten. efter en udbudsrunde fik kuehne + nagel a/s i første omgang transporter fra ki-
na og hongkong. da kuehne + nagel gjorde det godt, fik de yderligere transporterne fra
vietnam, indien og bangladesh. det var michael vejle, der er salgsdirektør i kuehne + na-
gel, der var hans kontaktperson. vilkårene kørte efter standardbetingelser.
transportaftalen var indgået med kuehne + nagel i danmark. det var også kuehne + nagel i
danmark, der fremsendte faktureringen. det var dem, btx group havde korresponderet
med, og som de havde besøgt og fået besøg fra. kuehne + nagel i danmark fakturerede hver
måned btx group for fragt for alle transporter opdelt i søfart og luftfart.
i den omhandlede transport havde leverandøren i vietnam meddelt btx group, at leveran-
døren havde en forsendelse klar til transport. leverandøren fik besked på, at de skulle bruge
btx groups nominerede transportør, som i denne sag var kuehne + nagel. leverandøren
kontaktede derefter selv kuehne & nagels kontor derude, og sammen med dem arrangerede
de containerpakning med videre.
btx group modtager et konnossement fra enten banken eller fra leverandøren, når varerne
er afsendt, og når btx har betalt for varerne. i denne sag modtog de konnossementerne fra
garment 10 corp., og btx indleverede dem derefter til kuehne + nagel i danmark.
han blev orienteret om havariet den 17. juni 2006 fra kuehne + nagel i danmark. de fulgte
skibsforliset sammen, og de var meget i kontakt med hinanden i tiden derefter. han søgte
også oplysninger fra medierne. han sendte et brev med en reklamation over tabet af fem
containere om bord på det forliste skib til kuehne + nagel i danmark dagen efter havariet.
på det tidspunkt var det uvist, hvad der skulle ske. han sendte brevet for at være sikker på,
at btx group havde gjort kuehne + nagel ansvarlige tabet. kuehne + nagel svarede ikke på
hans brev, og han fik heller ikke besked på, at han skulle reklamere over for andre. han
                                                -5-
skrev ikke til vinatrans i vietnam, da btx ikke havde kontakt med dem. btx havde ikke
indgået transportaftale med vinatrans, men han er bekendt med, at kuehne + nagel er en
stor koncern.
han har ikke kendskab til forholdet mellem kuehne + nagel a/s og blue anchor line, og
der blev ikke talt om blue anchor line under deres møder med kuehne + nagel.
han har ikke læst blue anchor lines standardvilkår. han har ikke hørt om, at der skulle
være værneting i hong kong. han har alene forholdt sig til kuehne + nagel i danmark.
parternes synspunkter
tryg forsikring a/s har i alt væsentligt procederet i overensstemmelse med det fremlagte
påstandsdokument, hvoraf bl.a. fremgår følgende:
”sagsøgte 1 har fremsat et synspunkt om, at selskabet ikke skulle være kontraherende trans-
portør i forhold til sagsøgers forsikringstager, men at sagsøgte 1 alene skulle være ”delivery
agent”. synspunktet giver anledning til undren, idet btx group igennem en lang årrække
har samarbejdet med og booket transport af tekstiler fra leverandører i vietnam til fredericia
til sagsøgte 1.
som det fremgår af de fremlagte varefakturaer er forsendelserne indkøbt på vilkår fob-
haiphong, og sagsøgers forsikringstager har i overensstemmelse hermed været forpligtet til
at arrangere søtransport af forsendelserne, hvilket er sket iht. indgåelse af aftale med sagsøg-
te 1.
som bilag 28 er fremlagt kopi af den prisaftale, sagsøgers forsikringstager har indgået med
sagsøgte 1 om udførelse af transport. som det fremgår, har sagsøgte 1 udtrykkeligt afgivet
transporttilbud til btx group a/s,
som bilag 17 - 27 er fremlagt kopi af sagsøgte 1’s fakturaer for udførelsen af de omhandlede
transporter.
                                                 -6-
sagsøgte 1 har – som det fremgår – i eget navn faktureret søfragt til brandtex a/s’ for trans-
port af de i sagen omhandlede containere.
som det fremgår af prisaftalen og de nævnte fakturaer er bestemmelserne i nsab 2000 aftalt
og gældende i forholdet mellem sagsøgers forsikringstager og sagsøgte 1.
det er klart ikke berettiget – og ikke loyalt – at selskaber i kuehne + nagel-koncernen, sådan
som det tilsyneladende er tilfældet, forsøger at skjule/dække over, hvilket af de pågældende
selskaber, der har stilling som transportør.
***
sagsøgte 2 er også kontraherende transportør.
af det i de sagsøgtes sammenfattende processkrift anførte synes også at fremgå, at sagsøgte
2 må have stilling som kontraherende transportør.
forholdet er det, at kuehne + nagel-koncernen har samvirket om gennemførelsen af de om-
handlede transporter, sådan at sagsøgte 1 med sagsøgers forsikringstager har aftalt en pris
for transporten, sådan at konkret forsendelsesinstruks vedrørende de enkelte forsendelser
kunne gives af sagsøgers forsikringstager direkte til sagsøgte 2, der havde påtaget sig at ac-
ceptere bookingen på de vilkår, der var aftalt mellem sagsøgers forsikringstager og sagsøgte
1.
sagsøgte 2 har således haft stilling som kontraherende transportør.
****
sagsøgte 3 er kontraherende transportør, idet sagsøgte 3 i eget navn har udstedt konnosse-
menter for transporterne.
                                               -7-
****
søgsmålskompetence
vedrørende sagsøgers søgsmålskompetence – der ikke ses at være udskilt til særskilt for-
handling – er som bilag 30 fremlagt, som ønsket af de sagsøgte, kopi af de af sagsøgte 3 ud-
stedte konnossementer med endossementspåtegning in blanco fra garment 10 corporation
joint stock.
som bilag 31 er fremlagt, som ønsket af de sagsøgte, overdragelseserklæring, hvormed btx
norge a/s og brandtex a/s har overført og transporteret deres rettigheder til at fremsætte
erstatningskrav til btx group a/s.
sagsøger er ved udbetaling af erstatning til btx group a/s indtrådt i dette selskabs regres-
rettigheder og er dermed søgsmålskompetent under denne sag.
ubesvarede provokationer:
de sagsøgte har vægret sig ved at besvare fremsatte provokationer i sagen.
de sagsøgte er ved provokation nr. 2 opfordret til at redegøre for, om selskabet har fremsat
krav eller taget forbehold for at fremsætte krav om erstatning over for sine undertransportø-
rer. i givet fald er sagsøgte ved provokation nr. 3 opfordret til at fremlægge kopi af den på-
gældende korrespondance. de sagsøgte har vægret sig ved at fremlægge det efterspurgte
materiale, der ville kunne kaste lys over de sagsøgtes egen reelle vurdering de sagsøgtes
kontraktuelle stilling i forhold til btx group a/s.
de sagsøgte er ved provokation nr. 7 anmodet om at oplyse, om de sagsøgte har foretaget
anmeldelse af krav i den japanske ansvarsbegrænsningsfond. de sagsøgte har vægret sig ved
at besvare provokationen, der ville kunne kaste lys over de sagsøgtes kontraktuelle stilling i
forhold til btx group a/s.
                                                 -8-
de sagsøgte er ved provokation nr. 8 – 11 anmodet om at besvare de følgende provokationer:
”fremlægge kopi af samtlige de instruktioner, sagsøgte 2 har modtaget vedrørende udførel-
se af tjenesteydelser med forbindelse til de i sagen omhandlede transporter.
fremlægge kopi af sin korrespondance med sin ordregiver vedrørende aftaleindgåelsen om
udførelse af tjenesteydelser med forbindelse til de i sagen omhandlede transporter.
fremlægge kopi af de konnossementsinstruktioner sagsøgte 2 har modtaget vedrørende ud-
stedelse af de under sagen fremlagte konnossementer.
oplyse hvem der til sagsøgte 2 har betalt vederlag for sagsøgte 2’s udførelse af tjenesteydel-
ser, herunder vedrørende de i sagen omhandlede transporter og fremlægge sagsøgtes faktu-
raer for udførelse af de pågældende opgaver.”
de sagsøgte har vægret sig ved at besvare provokationerne, der ville kunne kaste lys over de
sagsøgtes kontraktuelle stilling i forhold til btx group a/s.
de sagsøgte er endelig anmodet om at besvare følgende provokation:
”de sagsøgte 1 og 2, opfordres (12) til at erklære sig om, hvem af disse parter der efter sel-
skabernes opfattelse har modtaget booking af de i sagen omhandlede transporter og afgivet
løfte om transport af forsendelserne til danmark.”
til besvarelse af provokationen har de sagsøgte svaret følgende:
”hertil skal bemærkes, at sagsøgte 1 og 2 ikke kan besvare denne opfordring nærmere end
det allerede anførte herom i svarskriftet. for så vidt angår sagsøgte 1’s stillingtagen er denne
ikke en del af den mundtlige hovedforhandling, da den alene vedrører sagsøgte 2 og sagsøg-
te 3.”
                                                 -9-
den nævnte besvarelse er indlysende ikke en korrekt opfyldelse af sagsøgers provokation.
det er uden for tvivl, at de sagsøgte er i stand til at erklære, hvem af disse parter, der efter
deres egen opfattelse har afgivet transportløfte vedrørende de omhandlede forsendelser. det
er ikke berettiget at de sagsøgte, der er koncernforbundne selskaber, søger at skjule dette ved
gensidigt at ”dække over hinanden”.
sagsøger gør gældende, at de sagsøgte vægring imod at medvirke til sagens oplysning må
tillægges processuel skadevirkning, jf. retsplejelovens § 344, stk. 2, sådan at det allerede som
følge heraf skal lægges til grund, at de sagsøgte alle har afgivet transportløfte vedrørende de
omhandlede forsendelser.
værneting
i forhold til de sagsøgte 2 og 3’afvisningspåstand fremhæves det, at der er værneting for det-
te søgsmål ved sø- og handelsretten, jf. den præceptive bestemmelse i sølovens § 310, stk. 1,
nr. 4, jf., stk. 4, jf. 252.
der henvises til, at det fremgår af de udstedte konnossementer, at det aftalte udleveringssted
for transporten var i danmark med den virkning, at der er værneting for dette søgsmål her i
landet.
hertil kommer, at opfyldelsestedet for den indgåede transportaftale var i danmark, sådan at
værneting for denne sag i danmark også vil følge af de almindelige bestemmelser om opfyl-
delsesværneting i retsplejeloven, jf. § 242. dette gælder også for det tilfælde, at sagsøgte 2
alene skulle være ”agent”, idet opfyldelsesstedet for den forpligtelsen også i dette tilfælde
var i danmark.”
kuehne & nagel vinatrans ltd. og blue anchor line transpac container system ltd. har i
alt væsentlig procederet i overensstemmelse med det fremlagte sammenfattende proces-
skrift, hvoraf bl.a. fremgår følgende:
                                                 - 10 -
”manglende dokumentation mv.
på trods af de sagsøgtes bemærkninger i svarskriftet om manglende dokumentation er der
fortsat en række oplysninger, som sagsøger mangler at dokumentere.
sagsøger har således fortsat ikke har fremlagt en subrogationsaftale, der dokumenterer, at
sagsøger er berettiget til at indtræde i et eventuelt krav fremsat af den/de parter, som sagsø-
ger hævder at repræsentere. ud over at der derfor fortsat er usikkerhed om, hvorvidt sagsø-
ger overhovedet er berettiget til at fremsætte kravet på vegne af selskaberne, er der ligeledes
usikkerhed om, hvorvidt de sagsøgte risikerer at blive mødt med endnu et erstatningskrav
fra de pågældende selskaber, fordi sagsøger ikke var berettiget til at modtage en eventuel er-
statning.
desuden er der usikkerhed om, hvilke firmaer det konkret er, at sagsøger forsøger at få er-
statning til. i konnossementerne (bilag 4-14) er der således anført flere forskellige firmaer,
hvor både firmaerne brandtex a/s og btx norge a/s avd. brandtex er nævnt. senest har
sagsøger i brevet af 7. januar 2015 til sø- og handelsretten fremlagt en e-mail afsendt af btx
group, og det er usikkert om sagsøger hermed også mener at repræsentere dette firma.
sagsøger har således ikke dokumenteret at have bemyndigelse til at inddrive kravet gennem
en subrogationsaftale, og sagsøger har end ikke formået at dokumentere, hvilket selskab er-
statningskravet rejses på vegne af. det gøres derfor gældende, at disse forhold i sig selv skal
føre til, at sagen afvises, idet sagsøger ikke har godtgjort at have retlig interesse i sagen.
desuden skal det bemærkes, at sagsøgers advokat på telefonmødet den 16. december 2014
oplyste, at hverken sagsøger eller nogle af de involverede firmaer, som sagsøger gennem
tryg gør gældende at repræsentere, har anmeldt krav i begrænsningsfonden ved tokyo di-
strict court, der er oprettet i henhold til 1976-begrænsningskonventionen.
samtlige af de sagsøgte er omfattet af den persongruppe, der efter begrænsningskonventio-
nen er berettigede til at begrænse ansvaret, jf. konventionens artikel 1. desuden er det i sa-
                                                 - 11 -
gen omhandlede krav ligeledes omfattet af de krav, der er undergivet begrænsning, jf. kon-
ventionens artikel 2. det gøres derfor gældende, at sagsøger skulle have rettet sit erstat-
ningskrav mod begrænsningsfonden oprettet ved tokyo district court, og ikke have indgi-
vet stævning direkte mod de sagsøgte, hvilket er direkte i strid med formålet i begræns-
ningskonventionen. det gøres på baggrund heraf gældende, at sagen også af denne grund
skal afvises. det bemærkes, at de sagsøgte herved på ingen måde har indrømmet et ansvar.
ingen af parterne er ”kontraherende transportører”
det gøres herudover gældende, at sagsøger fortsat ikke har godtgjort, at de sagsøgte var
”kontraherende transportører over for sagsøgers forsikringstager”.
som det fremgår ovenfor var sagsøgte 2 alene agent for blue anchor line (sagsøgte 3), og
har ikke afgivet noget transportløfte. sagsøgte 2 har meget klart tilkendegivet alene at handle
som agent – altså på vegne af – blue anchor line. dette fremgår direkte af konnossementer-
ne (bilag 4-14), hvor sagsøgte 2 er anført som ” agents for the carrier”. sagsøger har ikke
fremlagt nogen dokumentation, der modbeviser dette.
samme forhold gør sig gældende for sagsøgte 3, som heller ikke har afgivet noget transport-
løfte, der kan påvirkes af sagsøger, men alene udstedt konnossementer (bilag 4-14) til gar-
ment 10 corporation joint stock company, sai dong, long bien dis, hanoi, vietnam, con-
signee er angivet som “to order” med henholdsvis btx norge a/s avd. brandtex, c/o
norsk moteforum, sjoelust plass 5, 0278 oslo norway, og brandtex a/s, nordlundvej 1, dk-
7330 brande, som ”to order”.
konnossementerne er fremlagt uden side 1 og således uden endossering. hvem der var ska-
delidt under sagsøgers vareforsikring og for hvor meget, er uoplyst.
på baggrund heraf og idet sagsøger ikke har dokumenteret, at der er indgået en transportaf-
tale med sagsøgte 2 og 3, gøres det gældende, at hverken sagsøgte 2 eller sagsøgte 3 er ”kon-
traherende transportør”.
                                                   - 12 -
ikke værneting i danmark
sagsøgte 2 er en virksomhed med hovedkontor i ho chi minh city, vietnam, og sagsøgte 3
er en virksomhed med hovedkontor i hong kong, kina. begge parter er derfor processuelle
udlændinge, og sagsøger har ikke påvist, at sagsøgte 2 og 3 som processuelle udlændinge
har jurisdiktion i danmark. tværtimod fremgår det direkte af sagsøgte 3’s standardbetingel-
ser, at retssager skal anlægges i hong kong.
sagsøger har anført, at spørgsmålet om jurisdiktion skal afgøres efter sølovens § 310, stk. 1nr.
4, jf. stk. 4, jf. § 252. som det fremgår i sagsfremstilling ovenfor, var der tale om, at transpor-
ten skulle ske med lastvognskørsel fra hamborg til brande. dette er også grunden til, at der i
samtlige af de fremlagte fakturaer (bilag 17-27) udover søfragt også er beregnet fragt for con-
tainerkørsel. det gøres derfor gældende, at der ikke tale om ”søtransport” i sølovens § 252’s
forstand, men om en multimodal transport, hvilket ikke er omfattet af sølovens kapitel 13, jf.
§ 252 modsætningsvist, hvorfor sølovens jurisdiktionsbestemmelse i § 310 ikke finder an-
vendelse.
det gøres derfor gældende, at der ikke er jurisdiktion i denne sag for sagsøgte 2 og 3, da de
er processuelle udlændinge, og idet der ikke er hjemmel i søloven eller andre love til at sag-
søge dem i danmark.
subsidiær påstand om frifindelse
der nedlægges ex tuto påstand om frifindelse, hvor det gøres gældende, at sagsøgte 2 og 3
ikke har pådraget sig erstatningsansvar.
sammenfattende
sammenfattende gøres det gældende, at sagsøger ikke har påvist en retlig interesse - hverken
i forhold til jurisdiktionsspørgsmålet eller i forhold til spørgsmålet om erstatningsansvar.
                                                      - 13 -
sagsøger har således ikke godtgjort, at have bemyndigelse fra forsikringstagerne til at rejse
kravet på deres vegne og har desuden ikke godtgjort hvilke af sagsøgers forsikringstagere,
som sagsøger repræsenterer.
endvidere har sagsøger ikke godtgjort, at sagsøgte 2 eller sagsøgte 3 har haft et opdrag som
”kontraherende transportør”, og endelig er det heller ikke godtgjort, at der er tale om en sø-
transport i sølovens § 252’s forstand, hvorfor sølovens § 310 ikke finder anvendelse ved afgø-
relse af jurisdiktionsspørgsmålet. ”
sø- og handelsrettens afgørelse
kuehne & nagel vinatrans ltd. er en selvstændig juridisk person med hjemting i vietnam,
som i de fremlagte konnossementer alene optræder som ”agents for the carrier” og i de frem-
lagte søfragtssedler som mellemmænd for blue anchor line. dertil kommer, at logistikchef
thue u. madsen har forklaret, at btx group a/s ikke har haft kontakt med kuehne & nagel
vinatrans ltd. tryg forsikring a/s har herefter ikke løftet bevisbyrden for, at kuehne & na-
gel vinatrans ltd. har afgivet noget transportløfte i sagen, hvorfor dette selskab ikke er part i
en transportaftale, som kan danne grundlag for værneting efter sølovens § 310, stk. 1, nr. 4, jf.
stk. 4, jf. § 252, stk. 2, nr. 2, eller retsplejelovens § 242.
de fremlagte konnossementer er udstedt af blue anchor line som transportør (”carrier”), og
blue anchor line må i overensstemmelse med konnossementernes angivelse heraf anses for
at være transportør for en søtransport fra haiphong med aftalt udleveringssted i fredericia.
det omhandlede gods er solgt fob til btx norge a/s og brandtex a/s, og brandtex a/s,
som er blevet faktureret for fragten, har ligesom btx norge a/s overdraget erstatningskrav
til btx group a/s. der er herefter værneting i danmark for sagen mod blue anchor line, jf.
sølovens § 310, stk. 1, nr. 4, jf. stk. 4, jf. § 252, stk. 2, nr. 2. det fremgår af sølovens § 310, stk.
1, at det forhold, at blue anchor lines almindelige betingelser i punkt 21.2, indeholder en
bestemmelse om eksklusivt værneting i hongkong, ikke kan afskære sagsanlægget i dan-
mark i en situation som den foreliggende. endelig bemærkes, at det i relation til spørgsmålet
                                                - 14 -
om værneting ikke medfører en forskel for afgørelsen, at der er oprettet en begrænsnings-
fond ved tokyo district court, hvorfor sagen fremmes for så vidt angår blue anchor line.
resultatet bliver herefter, at sagen mod blue anchor line transpac container system ltd.
fremmes, og at sagen mod kuehne & nagel vinatrans ltd. afvises.
tryg forsikring a/s skal betale sagsomkostninger til kuehne & nagel vinatrans ltd. med
20.000 kr., som udgør et passende beløb til advokatbistand eksklusive moms. der er ved
fastsættelsen heraf taget hensyn til sagens værdi, forløb og udfald, herunder at sagen er af-
gjort ved delhovedforhandling af spørgsmålet om værneting, og at kuehne & nagel vi-
natrans’ advokat tillige repræsenterer de to øvrige sagsøgte.
                                      thi kendes for ret:
sagen mod ”blue anchor line” transpac container system ltd. fremmes.
sagen mod kuehne & nagel vinatrans ltd. afvises.
tryg forsikring a/s skal inden 14 dage i sagsomkostninger til kuehne & nagel vinatrans
ltd. betale 20.000 kr. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
jens boye                         mads bundgaard larsen                           ole sehested
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                  udskriftens rigtighed bekræftes
                             sø- og handelsretten, den 16. marts 2015
 - 15 -


text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt torsdag den 19. april 2012
sag 366/2011
konica minolta business solutions denmark a/s
(advokat peer b. petersen)
mod
k/s rødovre 2000 under konkurs
(advokat henrik steen jensen)
i tidligere instanser er afsagt kendelser af retten i glostrup, fogedretten, den 16. maj 2011 og
af østre landsrets 4. afdeling den 1. juli 2011.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jens peter christensen, vibeke rønne og per
walsøe.
påstande
kærende, konica minolta business solutions denmark a/s, har påstået fogedrettens kendel-
ser stadfæstet, således at selskabets krav i henhold til glostrup boligrets dom af 2. maj 2011
medtages under størstebeløbet.
indkærede, k/s rødovre 2000 under konkurs, har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
i slutningen af juni 2006 opsagde konica minolta business solutions denmark a/s lejeaftale
med k/s rødovre 2000 (nu under konkurs) vedrørende to erhvervslejemål i ejendommene
beliggende valhøjs allé 155, 2610 rødovre og valhøjs allé 160, 2610 rødovre til ophør 15.
juni 2006. ved stævning af 26. oktober 2007 anlagde konica sag mod k/s rødovre 2000 ved
                                                 - 2 -
boligretten i glostrup med påstand om betaling af 864.363,75 kr., der udgjorde tilbagebeta-
ling af depositum med fradrag af fraflytningsomkostninger og skyldig leje. efter anmodning
fra konica tillod boligretten den 20. juli 2009, at stævningen blev tinglyst på begge ejen-
domme, hvilket skete den 20. august 2009. den 5. juli 2010 blev k/s rødovre 2000 erklæret
konkurs, og konkursboet indtrådte i boligretssagen. konkursdekretet blev tinglyst på
ejendommene den 23. august 2010. den 2. maj 2011 blev k/s rødovre 2000 under konkurs
dømt til at betale konica 864.363,75 kr.
konkursboet begærede tvangsauktion over de to udlejningsejendomme, og under et aukti-
onsmøde ved fogedretten i glostrup den 16. maj 2011 nedlagde konica påstand om, at sel-
skabets krav mod k/s rødovre 2000 under konkurs i henhold til retten i glostrups dom af 2.
maj 2011, der ikke oversteg et halvt års leje, skulle medtages i størstebeløbet, jf. erhvervsle-
jelovens § 6, stk. 2, jf. stk. 1, samt justitsministeriets tvangsauktionsvilkår, pkt. 6 b, litra j.
den 16. maj 2011 afsagde fogedretten kendelser, hvorefter kravet skulle medtages under
størstebeløbet.
ved østre landsrets kendelser af 1. juli 2011 ændrede landsretten fogedrettens kendelser så-
ledes, at kravet ikke skulle medtages under størstebeløbet.
tvangsauktionerne over begge ejendomme er afholdt som nye auktioner den 9. august 2011.
under auktionerne accepterede nykredit, der var panthaver i ejendommene, at deponere et
beløb svarende til konicas krav. det fremgår af retsbogen, at beløbet ved stadfæstelse af
landsrettens kendelse tilbagebetales til nykredit, og at beløbet ved stadfæstelse af fogedret-
tens kendelse udbetales til konica, samt at konica tiltrådte denne ordning.
anbringender
konica minolta business solutions denmark a/s har navnlig anført, at erhvervslejelovens §
6, stk. 2, ikke finder anvendelse, idet bestemmelsen ifølge ordlyden og forarbejderne kun ved-
rører tilfælde af succession på udlejers side. det forhold, at konica udtog stævning mod k/s
rødovre 2000 senere end 1 år efter fraflytningen indebar således ikke en forrykkelse af rets-
stillingen efter erhvervslejelovens § 6, stk. 1, mellem konica og panthaverne. efter forarbej-
derne til erhvervslejelovens § 6, stk. 2, vinder en erhverver kun ret over for en tidligere lejer,
                                                  - 3 -
der ikke har iagttaget kravene i § 6, hvis erhververen tillige opfylder ekstinktionsbetingelserne
i tinglysningslovens § 1. da stævningen blev tinglyst på ejendommen den 20. august 2009, og
k/s rødovre 2000 blev erklæret konkurs den 5. juli 2010, hvorefter konkursdekretet blev
tinglyst på ejendommen den 23. august 2010, opfylder indkærede ikke ekstinktionsbetingel-
serne i tinglysningslovens § 1.
k/s rødovre 2000 under konkurs har navnlig anført, at lejeren skal anlægge sag efter er-
hvervslejelovens § 6, stk. 2, mod den på tidspunktet for sagsanlægget værende ejer af ejen-
dommen inden for 1 års-fristen for at bevare sin ret mod enhver. højesterets præmisser i
dommen gengivet i u 1991.736 h, der vedrørende den enslydende bestemmelse i lejelovens §
7, stk. 1, 3. pkt., illustrerer at erhvervslejelovens § 6, stk. 2, finder anvendelse i et tilfælde,
hvor der endnu ikke er sket ejerskifte. tidspunktet for tinglysning af stævningen har ikke be-
tydning for fortrinsstillingen i medfør af erhvervslejelovens § 6, stk. 1, idet sagen er anlagt
mere end 1 år efter lejemålets ophør. minolta kan derfor ikke reparere på en for sent anlagt
retssag ved at tinglyse stævningen inden afsigelse af konkursdekret. i forhold til kreditorerne
med tinglyst pant i ejendommen er det uden betydning, om stævningen er tinglyst forud for
afsigelse af konkursdekret, når fristen i § 6, stk. 2 ikke er opfyldt.
retsgrundlaget
bestemmelsen i erhvervslejelovens § 6 blev indsat ved lov nr. 934 af 20. december 1999 om
leje af erhvervslokaler mv. og har følgende ordlyd:
       ”lejerens rettigheder efter reglerne i denne lov er gyldige mod enhver uden tinglysning.
       det samme gælder aftaler om forudbetaling af leje, indskud, depositum eller lignende,
       når disse beløb tilsammen ikke overstiger et halvt års leje.
       stk. 2. ved lejeforholdets ophør skal lejerens krav efter stk. 1 dog være gjort gældende
       ved sagsanlæg inden 1 år fra ophørstidspunktet, såfremt det skal kunne gøres gældende
       mod en anden ejer end den, som ejede ejendommen, da kravet forfaldt. endvidere skal
       bekræftet genpart af stævningen tinglyses uden ugrundet ophold, jf. tinglysningslovens
       § 12, stk. 4.”
af de særlige bemærkninger til bestemmelsen i lovforslaget (ft 1999-2000, tillæg a, side
966 ff.) fremgår det bl.a.:
                                                   ”til § 6
                                              - 4 -
     det foreslåede stk. 1 svarer til den gældende lejelovs § 7, stk. 1, hvorefter lejerens ret-
     tigheder efter loven og aftaler om forudbetaling af leje, indskud, depositum eller lig-
     nende, når beløbene tilsammen ikke overstiger et halvt års leje, er beskyttet mod god-
     troende omsætningserhververe og retsforfølgende kreditorer uden tinglysning.
              derimod er aftalte rettigheder, som er videregående end de i stk. 1 nævnte ret-
     tigheder, ikke beskyttet mod disse erhververe og kreditorer uden tinglysning.
              den gældende bestemmelse i lejelovens § 7, stk. 1, 3. pkt., om, at lejerens krav
     ved lejeforholdets ophør skal være gjort gældende ved sagsanlæg inden 1 år fra ophørs-
     tidspunktet, har i praksis givet anledning til problemer for panthavere og andre rettig-
     hedshavere over ejendommen, idet det har været vanskeligt at skaffe sig overblik over,
     om der ville kunne fremkomme sådanne lejerkrav mod ejendommens ejer.
              det foreslås derfor i overensstemmelse med lejelovskommissionens forslag, at
     der i lovens stk. 2, 2. pkt., medtages et forslag om, at i de tilfælde, hvor der af lejeren
     udtages stævning i en sag om krav efter bestemmelsens stk. 1, skal bekræftet genpart af
     stævningen tinglyses på ejendommen. denne pligt påhviler lejeren.
              bestemmelsen tager ligesom den gældende § 7 i lejeloven alene sigte på ejer-
     skiftesituationer og andre tilfælde, hvor ejerbeføjelser overgår til andre, f.eks. ved kon-
     kurs og brugeligt pant.
              hvis tinglysningen ikke finder sted, risikerer lejeren at miste muligheden for at
     gøre kravet gældende mod den nye ejer, jf. tinglysningslovens § 1, hvorefter en ret over
     en fast ejendom skal tinglyses for at få gyldighed mod aftaler om ejendommen og mod
     retsforfølgning. tinglysningen sker i overensstemmelse med reglerne i tinglysningslo-
     vens § 12, stk. 4. dette indebærer, at der skal træffes beslutning af retten om tinglysning
     af genparten af stævningen, før tinglysning kan ske. efter praksis er det et krav, at stæv-
     ningen er forkyndt for sagsøgte, før tinglysning kan ske. der vil derfor forløbe en peri-
     ode, hvis længde sagsøger ikke er herre over. det foreslås derfor, at tinglysning skal ske
     uden ugrundet ophold, idet der således ikke stilles krav om, at tinglysningen skal være
     sket inden for 1 års-fristen.
              ved at indføre en bestemmelse om, at stævningen skal tinglyses på ejendom-
     men, vil fremtidige erhververe og panthavere i et vist omfang få mulighed for at be-
     skytte deres interesser.
              det er ikke i øvrigt ved de foreslåede ændringer i stk. 2 tilsigtet at ændre den be-
     stående retstilstand på området.”
bestemmelsen i lejelovens § 7, stk. 1, blev indsat ved lov nr. 609 af 21. december 1983 om
ændring af lov om leje og har herefter følgende ordlyd:
     ”lejeres rettigheder efter reglerne i denne lov er gyldige mod enhver uden tinglysning.
     det samme gælder aftaler om forudbetaling af leje, indskud, depositum el.lign., når
     disse beløb tilsammen ikke overstiger et halvt års leje. ved lejeforholdets ophør skal
     lejerens krav efter 1. og 2. pkt. være gjort gældende ved sagsanlæg inden 1 år fra op-
     hørstidspunktet.”
                                                - 5 -
lovændringen skete på baggrund af en tillægsbetænkning afgivet af folketingets boligudvalg
den 7. december 1983 (ft 1983-84, tillæg b, spalte 186 ff.). af de særlige bemærkninger til
bestemmelsen i tillægsbetænkningen (ft 1983-84, tillæg b, spalte 196) fremgår bl.a.:
      ”det er en almindelig formueretlig regel, at en skyldner i et gensidigt bebyrdende rets-
      forhold ikke kan sætte en anden skyldner i sit sted. således kan en lejer – medmindre
      der er aftalt afståelsesret – ikke sætte en anden lejer i sit sted. en af de meget få undta-
      gelser fra dette hovedprincip er, at en udlejer i et lejeforhold kan sætte en anden skyld-
      ner i sit sted, nemlig ved salg af ejendommen. med lejerettigheder forholder det sig på
      samme måde som med servitutter og andre byrder, nemlig at de uden særlig aftale mel-
      lem en sælger og en køber går over på den nye køber, samt at dette ikke kræver den ser-
      vitutberettigedes eller andre berettigedes samtykke. lejeretten er på lige fod med en
      servitut en byrde, der hviler på ejendommen. modstykket til denne adgang til for en
      udlejer at sætte en anden skyldner – en ny udlejer – i sit sted er, at den pågældende nye
      udlejer indtræder i forgængerens forpligtelser over for lejerne. dette hovedprincip bry-
      des udelukkende af ekstinktionsreglerne i tinglysningslovens § 1, hvorfra der igen gøres
      undtagelser med hensyn til rettigheder, der er gyldige mod enhver uden tinglysning.
      dette er en gentagelse af, hvad der foran er sagt om, at også tinglysningslovens §§ 3 og
      4 er undtagelser fra ekstinktionsreglen i § 1. på samme måde er som nævnt lejelovens §
      7, stk. 1, en undtagelse fra ekstinktionsmuligheden i tinglysningslovens § 1.
               imidlertid kan der være noget rimeligt i, at en erhverver af en fast ejendom ikke
      skal kunne mødes med krav fra lejere, som er bortflyttet for lang tid siden. der føles
      intet særligt behov for at give lejere, som er fraflyttet for mere end 1 år siden, adgang til
      pludselig at fremsætte krav over for en køber af ejendommen, når køberen er i god tro
      med hensyn til lejerens krav.”
bekendtgørelse nr. 652 af 15. december 1978 om tvangsauktionsvilkår pkt. 6 b indeholder en
opregning af de beløb, der skal betales ud over auktionsbuddet. det hedder bl.a.:
      ”under auktionen oplyses arten og størrelsen af de omkostninger, som køberen skal be-
      tale ud over auktionsbudet. det samme gælder skatter, afgifter, byrder, hæftelser og an-
      dre pligter, som køberen skal betale eller overtage ud over auktionsbudet.
         på auktionen oplyses et størstebeløb for, hvad der skal betales, og hvilke krav og
      pligter, der kan overtages.
         af krav, der typisk skal udredes eller overtages ud over auktionsbudet, kan særligt
      nævnes:
      …
      j.       krav, der i henhold til lejelovgivningen, brandsikringslovgivningen og
      bygningslovgivningen er gældende mod enhver uden tinglysning.”
højesterets begrundelse og resultat
                                                - 6 -
efter erhvervslejelovens § 6, stk. 2, 1. pkt., skal lejerens krav i henhold til aftaler om forud-
betaling af leje, indskud, depositum eller lignende efter lejeforholdets ophør være gjort gæl-
dende ved sagsanlæg inden 1 år fra ophørstidspunktet, såfremt det skal kunne gøres gældende
mod en anden ejer end den, som ejede ejendommen, da kravet forfaldt.
det fremgår af forarbejderne til erhvervslejelovens § 6, at bestemmelsen svarer til lejelovens
§ 7, stk. 1.
efter ordlyden af og forarbejderne til erhvervslejelovens § 6, stk. 2, 1. pkt., finder højesteret,
at bestemmelsen må forstås således, at en fraflyttende lejers krav kun kan gøres gældende
mod enhver uden tinglysning, såfremt lejer anlægger sag vedrørende kravet inden et år fra
lejemålets ophør.
i den foreliggende sag har konica minolta business solutions denmark a/s først anlagt sag
mod den tidligere udlejer k/s rødovre 2000 efter udløbet af denne frist.
under henvisning hertil og til tvangsauktionsvilkårenes pkt. 6 b, litra j, tiltræder højesteret, at
konicas krav i henhold til glostrup boligrets dom af 2. maj 2011 ikke skal medtages i
størstebeløbet.
højesteret stadfæster derfor landsrettens kendelse.
i kæremålsomkostninger for højesteret skal konica betale 4.000 kr. til k/s rødovre 2000
under konkurs.
                                       thi bestemmes:
østre landsrets kendelse af 1. juli 2011 stadfæstes.
i kæremålsomkostninger for højesteret skal konica minolta business solutions denmark a/s
betale 4.000 kr. til k/s rødovre 2000 under konkurs.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
v0054005 - cfp
                          udskrift
                              af
               sø- & handelsrettens dombog
                         ____________
den 16. august 2005 blev af retten i sagen
v-54-04
copyfarm a/s
(advokat torben svejstrup)
   mod
h. lundbeck a/s
(advokat peter-ulrik plesner)
afsagt sålydende
                      k e n d e l s e:
i denne kendelse tages der stilling til, om sagen, der
blev anlagt den 22. april 2004 ved sø-og handelsretten,
er en patentsag, hvis behandling hører under østre lands-
ret, jf. patentlovens § 64.
sagsøgte, h. lundbeck a/s (herefter lundbeck) har påstået
sagen henvist til østre landsret, subsidiært at sagen
sættes i bero, indtil østre landsrets afgørelse i sag 10.
afd., b-1938-03, h. lundbeck a/s mod copyfarm, forelig-
ger.
                           - 2 -
sagsøgeren, copyfarm a/s (herefter copyfarm) har herover-
for påstået frifindelse.
spørgsmålet om henvisning, subsidiært sagens berostil-
lelse, er efter retsplejelovens § 253 udskilt til sær-
skilt forhandling og afgørelse.
sagsfremstilling
efter en af lundbeck den 7. januar 2003 fremsat begæring
bestemte fogedretten i odense i en kendelse af 17. juni
2003 bl.a., at det mod en sikkerhedsstillelse på 10 mio.
kr. skulle forbydes copyfarm at markedsføre og sælge læ-
gemidlet citalopram ”copyfarm”, 10 mg, 20 mg og 40 mg
fremstillet efter den i dansk patent nr. 173.903 og euro-
pæisk patent nr. dk/ep 1.169.314 angivne fremgangsmåde,
”således som den anvendes af matrix laboratories ltd, så
længe patentet er i kraft”.
patenterne angår en fremgangsmåde til oprensning af det
aktive stof citalopram under anvendelse af såkaldt ba-
sekrystallation. citalopram anvendes til medicin mod de-
pressive tilstande (anti-depressiva).
kendelsen blev af copyfarm kæret til østre landsret, hvor
sagen blev forhandlet mundtligt i forening med 2 andre
kæremål mellem lundbeck og to andre virksomheder, der li-
gesom copyfarm angiveligt skulle have krænket lundbecks
patenter ved at sælge og markedsføre anti-depressiva med
citalopram, fremstillet af det indiske firma matrix labo-
ratories ltd. (herefter matrix). det var bl.a. de tre
virksomheders standpunkt, at matrix ikke havde anvendt
basekrystallation ved fremstillingen af citalopram siden
september 2001, men udelukkende den såkaldte ”matrixpro-
ces”, hvilken fremgangsmåde ubestridt ikke krænkede lund-
becks patent.
                           - 3 -
ved østre landsrets 10. afd.’s kendelse af 26. januar
2004 blev det af fogedretten i odense nedlagte forbud op-
hævet. lundbeck fik heller ikke medhold i de to øvrige
kæremål, og lundbeck blev ved kendelsen pålagt at betale
”delvise sagsomkostninger” til de 3 kærende virksomheder
med 3 mio. kr.
af landsretskendelsens præmisser fremgår bl.a.:
    ”...
    det kan ved sagernes afgørelse som ubestridt lægges
    til grund, at matrix aktuelt er i stand til i indu-
    striel målestok at fremstille citalopram af farmaceu-
    tisk acceptabel kvalitet under anvendelse af den så-
    kaldte matrixproces ...
    ...
    professor dr. axel kleemann har på baggrund af sine
    inspektioner af matrix’ produktion af citalopram fra
    den 27. april til den 30. april 2003 og den uanmeldte
    inspektion fra den 28. november til den 30. november
    2003 konkluderet, at den af matrix udførte produktion
    af citalopram skete uden anvendelse af basekrystalla-
    tion og blev udført rutinemæssigt. ...
    dr. michael robert adlington, der senest mellem den
    8. juli og 10. juli 2003 har inspiceret matrix’s pro-
    duktion, har ligeledes givet udtryk for, at det var
    matrixprocessen, der fandt anvendelse, og at han ikke
    så tegn på basekrystallation.
    i tilknytning hertil har dr. trevor laird som vidne
    forklaret, at han ikke har grund til at betvivle de
    oplysninger ..., der er fremkommet i professor axel
    kleemanns og dr. michael robert adlingtons erklærin-
    ger ...
    ...
    en række forhold peger på, at der hos matrix har væ-
    ret tale om visse uregelmæssigheder i det første års
    tid efter, at matrix ifølge sine egne oplysninger var
    ophørt med at anvende basekrystallisering. af disse
    forhold finder retten særlig anledning til at frem-
    hæve, at førelsen af matrix’ batchjournal og maskin-
    logs frem til inspektionen i november 2002 var man-
    gelfuld, og at batchjournalerne i visse tilfælde ikke
    fuldt ud afspejlede det faktiske procesforløb. endvi-
    dere har matrix efterfølgende underbygget analysere-
    sultater ved fremlæggelse af kromatogrammer, der var
    ”rekonstruerede” eller forfalskede. retten finder på
                            - 4 -
    dette grundlag og under hensyn til de i øvrigt fore-
    liggende oplysninger, herunder om matrix’s daværende
    produktionskapacitet, at der består en vis tvivl om,
    hvorvidt der i en overgangsperiode efter det tids-
    punkt, hvor matrix har anført at være ophørt med at
    benytte sig af basekrystallation, fortsat i et vist
    omfang er sket produktion af citalopram under anven-
    delse af denne proces.
    uanset disse uregelmæssigheder finder landsretten un-
    der hensyn til de detaljerede og meget troværdige op-
    lysninger om matrix’s aktuelle produktionsforhold
    ikke, at det er sandsynliggjort, endsige godtgjort,
    at matrix på nuværende tidspunkt foretager eller vil
    foretage handlinger, der strider mod lundbecks pa-
    tentrettigheder. ...
    ved afgørelsen af spørgsmålet om sagsomkostninger må
    der tages hensyn til, at der som ovenfor anført har
    været visse uregelmæssigheder under matrix’s produk-
    tion, og at der fra matrix’s side er afgivet bevidst
    urigtige oplysninger i denne forbindelse.
    på denne baggrund findes der ikke at burde tillægges
    [lundbecks tre modparter] omkostninger ved sagernes
    behandling i fogedretterne, ligesom disses omkostnin-
    ger for landsretten alene findes at burde godtgøres
    delvist af lundbeck med et beløb, der passende kan
    fastsættes til i alt 3.000.000 kr.
    ...”
under denne sag, der er anlagt den 22. april 2004, har
copyfarm overfor lundbeck nedlagt påstand om betaling af
2.177.000 kr., der gøres gældende som erstatning i anled-
ning af, at det af fogedretten i odense nedlagte forbud
blev ophævet af østre landsret ved kendelsen af 26. ja-
nuar 2004.
copyfarm har til støtte for påstanden i stævningen bl.a.
anført følgende anbringender:
    ” at [lundbeck] hæfter på objektivt grundlag for for-
    budets nedlæggelse og dermed for det deraf flydende
    tab, når det viser sig, at forbudet var nedlagt uret-
    mæssigt,
    at [copyfarms] tab i perioden 17. juni 2003 – 16. fe-
    bruar 2004 kan opgøres til [det påstævnte beløb], be-
                           - 5 -
    regnet udfra [copyfarms] markedsandel ved forbudets
    nedlæggelse og den avance, som [copyfarm] kunne have
    opnået, såfremt [copyfarm] havde været på markedet i
    forbudsperioden,
    at [lundbeck] som følge af forbudets ophævelse er
    forpligtet til at erstatte [copyfarms] tab,
    ...”
lundbeck har i ”foreløbigt svarskrift ad realiteten” til
støtte for sin frifindelsespåstand overordnet gjort gæl-
dende, at copyfarm har krænket lundbecks patenter, og at
denne krænkelse - såfremt der ikke var blevet nedlagt fo-
gedforbud - ville være fortsat indtil sidste pakning,
fremstillet efter den af lundbeck patenterede metode, var
blevet solgt fra apotekerne. lundbeck har endvidere bl.a.
gjort gældende, at matrix tidligst er ophørt med at an-
vende den af lundbeck patenterede metode ultimo april
2003, og at det sidste af de pågældende produkter derfor
må antages at ville være blevet solgt fra apotekerne ul-
timo oktober 2003, at odense fogedrets forbud på tids-
punktet for dets nedlæggelse den 23. juni 2003 var lov-
ligt gjort, idet copyfarm på dette tidspunkt aktuelt be-
gik indgreb i lundbecks patentrettigheder, hvorfor copy-
farm ikke kan have krav på erstatning for så vidt angår
forholdene på tidspunktet for forbudets nedlæggelse, at
de medicinalprodukter, som copyfarm ville have solgt, så-
fremt der ikke var blevet nedlagt forbud, ville have
krænket lundbecks patentrettigheder, og at lundbecks er-
statningskrav ville have udlignet eller oversteget copy-
farms krav, jf. stævningen, og at der, selv hvis det
måtte blive lagt til grund, at copyfarm ikke har solgt
patentkrænkende produkter, i relation til fogedforbudet
foreligger en sådan grad af egen skyld fra copyfarm og
matrix’ side, at copyfarm ikke er berettiget til erstat-
ning. det anføres, at dette sidstnævnte spørgsmål bør
vurderes i sammenhæng med spørgsmålet om patentindgreb.
                           - 6 -
lundbeck har oplyst, at der ved østre landsret verserer
en justifikationssag mellem parterne, hvorunder lundbeck
har nedlagt påstand om erstatning som følge af copyfarms
krænkelse af lundbecks to ovennævnte patenter. der verse-
rer yderligere to sager ved landsretten mellem lundbeck
og andre parter med relation til samme spørgsmål om lund-
becks patent. såfremt nærværende sag henvises til østre
landsret har lundbeck oplyst at ville anmode østre lands-
ret om ”at begrænse forberedelsen af nærværende sag til
selve spørgsmålet om krænkelse af [lundbecks] rettigheder
i henhold til [de to patenter] og om at træffe særskilt
afgørelse om dette spørgsmål, jf. retsplejelovens § 253,
stk. 1 og 2.” lundbeck vil endvidere anmode østre lands-
ret om, at spørgsmålet sammenlægges med det tilsvarende
spørgsmål i de ovennævnte verserende sager ved landsret-
ten.
procedure
copyfarm har anført, at sagens behandling bør fortsætte
ved sø- og handelsretten. lundbeck er erstatningsansvar-
lig på objektivet grundlag, jf. retsplejelovens § 639,
stk. 1, jf. § 648. ansvarsgrundlaget er altså lovfastsat.
fagkundskab til handelsforhold er af betydning for sagen,
der efter en konkret vurdering derfor er en handelssag,
jf. retsplejelovens § 6, stk. 5. på lægemiddelmarkedet,
der til dels er reguleret af lovregler, sker prisdannel-
sen på en særlig måde, ligesom konkurrenceforholdene er
særegne, afgørende præget af reglerne om, at apotekerne
er forpligtede til at udlevere det billigste medicinal-
produkt til kunden, medmindre et andet lægeordineres el-
ler bestilles af kunden/patienten. ved fastsættelsen af
den erstatning, som copyfarm har krav på, er fagkundskab
til branche- og konkurrenceforholdene derfor af betyd-
ning. at erstatningskravet udspringer af en patentsag,
gør ikke sagen til en østre landsretssag.
                           - 7 -
matrix har ikke erkendt at have produceret lægemidlet ef-
ter den af lundbeck patenterede metode efter at have mod-
taget underretning om lundbecks patent. den periode, som
østre landsret i sin kendelse af 26. januar 2004 udtryk-
ker en vis tvivl med hensyn til, er en periode op til no-
vember 2002, altså ca. 7 måneder før kendelsen af 17.
juni 2003 fra odense fogedret. det er lundbeck selv, der
konstruerer præmisser, hvorefter der skal beregnes 6 må-
neder fra inspektionen hos matrix i april 2003, indenfor
hvilken periode der så angiveligt skal være en patent-
krænkelse. anbringendet om egen skyld er alene et frag-
ment af sagen.
østre landsret har i sin sagsomkostningsafgørelse ”straf-
fet” copyfarm for de konstaterede uregelmæssigheder, der
først kom frem, efter at sagen var berammet til mundtlig
forhandling i landsretten. der er ikke belæg for at tage
omkostningsafgørelsen som udtryk for, at der efter lands-
rettens opfattelse muligt forelå en patentkrænkelse på
forbudstidspunktet.
såfremt lundbeck måtte få medhold i sin begæring om sam-
menlægning af denne sag med de øvrige verserende, vil det
betyde en helt urimelig forsinkelse med behandlingen af
sagen. det vil tilsvarende være urimeligt, om sagen skal
afvente justifikationssagens afgørelse i østre landsret,
hvorfor lundbecks subsidiære påstand ej heller bør tages
til følge.
lundbeck har anført, at der er tale om et meget komplice-
ret sagskompleks. der blev foretaget 5 inspektioner hos
matrix i perioden september 2002 til november 2003, og
der verserede i 2002 og 2003 5 forbudssager, hvor den
mellem nærværende parter var den femte i rækken. der ver-
serer nu ved østre landsret justifikationssagen mellem
                           - 8 -
nærværende sags parter samt to yderligere justifikations-
/erstatningssager.
lundbeck gør gældende, at patentkrænkelsen hos matrix
fortsatte indtil april 2003. gennemløbstiden fra produk-
tionen af det aktive stof, til det bliver solgt, er ca. 6
måneder. krænkelsen af lundbecks patenter ophørte derfor
tidligst i oktober 2003.
østre landsret har ikke ved sin kendelse af 24. januar
2004 afgjort, at der ikke forelå krænkelser på tidspunk-
tet for forbudets nedlæggelse, men alene, at dette ikke
var tilfældet på tidspunktet for kæresagens behandling i
december 2003. der er ikke taget stilling til, hvornår
krænkelsen ophørte. østre landsrets omkostningsafgørelse
må læses sådan, at det er landsrettens opfattelse, at der
meget vel kan have pågået patentkrænkelser.
copyfarms erstatningskrav kan ikke afgøres uden at tage
spørgsmålet om copyfarms patentkrænkelser i betragtning.
sagen er derfor omfattet af patentlovens § 64, og østre
landsret er tvunget, lovmæssigt værneting.
spørgsmålet om egen skyld er en del af sagen, hvilket
også illustreres af landsrettens omkostningsafgørelse.
lundbeck gør gældende, at der forelå falske bilag også
efter inspektionen i november 2002, der således ikke er
et skæringspunkt i denne henseende.
copyfarms erstatningskrav hviler på almindelige erstat-
ningsretlige grundregler med den variation, at særlige
lovregler også spiller en rolle. fagkundskab til handels-
forhold har ikke særlig betydning for sagen, der også af
denne grund bør behandles ved østre landsret.
                            - 9 -
såfremt der ikke sker henvisning til østre landsret, bør
sagen udsættes, således at afgørelsen i den verserende
justifikationssag afventes med henblik på at få fastslået
omfanget af copyfarms patentkrænkelser.
rettens bemærkninger
efter det foreliggende vil der ved afgørelsen af copy-
farms erstatningskrav være spørgsmål om, hvorvidt copy-
farm på tidspunktet for og efter det af fogedretten i
odense den 17. juni 2003 nedlagte forbud krænkede lund-
becks danske patent nr. 173.903 og det tilsvarende euro-
pæiske patent nr. dk/ep 1.169.314. et patentretligt
spørgsmål af denne karakter henhører under østre landsret
som 1. instans, jf. patentlovens § 64. herefter og idet
de af copyfarm påberåbte handelsretlige omstændigheder,
der indtil dette stadium af sagens forberedelse ikke i
sig selv har givet anledning til indsigelser fra lund-
beck, ikke findes at kunne føre til et andet resultat,
vil sagen i overensstemmelse med lundbecks principale på-
stand være at henvise til østre landsret.
                t h i  b e s t e m m e s:
sagen henvises til østre landsret.
                   claus forum petersen
                           (sign.)
              - 10 -
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                           afsagt mandag den 15. juli 2013
sag 233/2011
(2. afdeling)
a
(advokat gitte skouby)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat sune riisgaard)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 8. afdeling den 14. juni 2011.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, niels grubbe, thomas rørdam,
hanne schmidt og oliver talevski.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at hans personlige indkomst nedsættes med 172.951
kr. for indkomståret 2005 og med 124.318 kr. for indkomståret 2006.
indstævnte, skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.
a har for højesteret ikke gentaget sine påstande vedrørende indkomstårene 2003, 2004 og
2007.
supplerende sagsfremstilling
det fremgår af en revisorerklæring af 29. september 2011, at as virksomhedsindtægter i 2008
på i alt 36.500 kr. vedrørte udstilling af kunst med 5.000 kr. og hans arbejde med projektet
                                                   - 2 -
”x” med 31.500 kr. det fremgår endvidere, at a i 2009 for sit arbejde med projektet ”x”
modtog 140.000 kr. fra region nordjylland.
af as årsopgørelse for 2010 fremgår, at hans virksomhed, inkl. udlejning af ejendom, havde
et underskud på 146.917 kr. indtægten ved bogsalg udgjorde 2.320 kr.
i et brev af 13. oktober 2011 fra vibeke vibolt knudsen, statens museum for kunst, til a
hedder det bl.a.:
       ”på vegne af statens museum for kunst skal jeg hermed bekræfte, at museet i en år-
       række har fulgt as kunstneriske virke, og at museet over for kunstneren har tilkende-
       givet, at museet overvejer at erhverve hans mail art samling.
       vi har ligeledes tilkendegivet, at vi gerne ønsker at gennemgå mail art samlingen i lø-
       bet af efteråret for at tage stilling til en eventuel erhvervelse.”
statens museum for kunst har efter det oplyste indtil videre ikke købt as mail-art samling.
af bilag til selvangivelse for 2011 fremgår, at as virksomhed havde indtægter på 35.939 kr.
fra salg af bogen ”y”. derudover var der lejeindtægter på 66.000 kr. og landbrugsstøtte på
10.751 kr. det samlede resultat var et underskud på 185.843 kr.
af bilag til selvangivelse for 2012 fremgår, at as virksomhed havde indtægter på 125.000 kr.
fra statens kunstfond og 501 kr. fra copydan billedkunst. beløbet på 125.000 kr. vedrørte et
tilsagn af 25. juni 2012 fra statens kunstråd på ansøgning om tilskud til projektet ”z”. der-
udover var der lejeindtægter på 33.000 kr. og landbrugsstøtte på 4.197 kr. det samlede resul-
tat var et underskud på 83.072 kr.
videnskabelig assistent b er ved e-mail af 10. april 2013 blevet tildelt et to-årigt postdoc-
stipendium på 1 mio. kr. fra novo nordisk fonden vedrørende et projekt med titlen ”ø”. bs
projekt tager efter det oplyste udgangspunkt i bl.a. hans arbejde med as mail-art arkiv.
af en erklæring af 28. maj 2013 fra sanne kofod nielsen, der er direktør på museet for sam-
tidskunst, fremgår, at a i forbindelse med projekt ”z” har fået udbetalt honorar på 50.000 kr.
                                                - 3 -
af en e-mail af 28. maj 2013 fra advokat troels helmer nielsen fremgår, at grosserer l.f.
foghts fond har givet a støtte til digital udstilling af ”z” med et legat på 25.000 kr.
højesterets begrundelse og resultat
sagen for højesteret angår, om a er berettiget til at fratrække underskud af sin kunstnervirk-
somhed i 2005 og 2006 i sin personlige indkomst for disse år.
besvarelsen af dette spørgsmål beror efter statsskattelovens § 6 stk. 1, litra a, og personskat-
telovens § 3, stk. 2, nr. 1, på, om as kunstnervirksomhed må anses for erhvervsmæssig.
af de sædvanlige skatteretlige kriterier for erhvervsmæssig virksomhed følger, at virksomhe-
den dels må have et vist omfang (intensitet), dels må være etableret og drevet med udsigt til at
opnå en fortjeneste, der står i et rimeligt forhold til den investerede kapital og arbejdsindsats
(rentabilitet). som fastslået ved højesterets dom af 14. marts 2013 gengivet i ufr 2013.1767
finder disse kriterier også anvendelse på spørgsmålet om, hvorvidt en kunstnervirksomhed må
anses for erhvervsmæssig. den personlige indsats er ofte det væsentligste aktiv ved kunstner-
virksomhed, og der vil typisk være en glidende overgang fra, at virksomheden anses for at
være hobbyvirksomhed til, at virksomheden anses for at være erhvervsmæssig. som følge af
de særlige forhold, der gør sig gældende for kunstnervirksomhed, kan der således oftere end
ellers opstå tvivl om, hvorvidt der ved virksomheden opnås eller er udsigt til at opnå et rime-
ligt vederlag for kunstnerens arbejdsindsats i virksomheden. det må endvidere tages i be-
tragtning, at indtægterne kan være stærkt svingende fra år til år.
hovedspørgsmålet i den foreliggende sag er, om rentabilitetskravet for så vidt angår as
kunstnervirksomhed er opfyldt.
a har anført, at hans lønindtægt som forstander på v-højskole skal indgå i bedømmelsen.
højesteret lægger til grund, at hans kunstnervirksomhed ikke var en forudsætning for hans
stilling som forstander, og der er således ikke grundlag for undtagelsesvis at tage hans løn-
indtægt i betragtning ved bedømmelsen af rentabiliteten.
                                               - 4 -
ved bedømmelsen kan der heller ikke lægges vægt på as mail-art samling, allerede fordi det
ikke er godtgjort, at den har en økonomisk værdi, som har betydning for, om rentabilitetskra-
vet er opfyldt.
efter oplysningerne om indtægter og udgifter i as kunstnervirksomhed gennem årene finder
højesteret, at kunstnervirksomheden ikke opfyldte rentabilitetskravet, idet den ikke blev dre-
vet med udsigt til at opnå en rimelig fortjeneste i forhold til hans arbejdsindsats. det bemær-
kes herved, at de beskedne overskud i 2003, 2004 og 2007 skyldes, at den kunststøtte, som a
modtog i disse år, angik projekter, hvortil der også i de følgende år blev afholdt udgifter. pe-
rioden fra 2003 til 2007 gav samlet set underskud. det samlede underskud i kunstnervirksom-
heden i perioden fra 2003 til 2009 udgjorde godt 365.000 kr., og virksomheden havde også
betydelige underskud i perioderne fra 1997 til 2002 og fra 2010 til 2012.
kunstnervirksomheden kan herefter ikke anses som erhvervsmæssig i indkomstårene 2005 og
2006.
det kan under de anførte omstændigheder ikke føre til et andet resultat, at a er en fagligt
kompetent, dygtig og anerkendt kunstner, og at han har deltaget på adskillige udstillinger.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 30.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                           afsagt onsdag den 23. juni 2010
sag 413/2007
(1. afdeling)
if skadeforsikring
(advokat michael s. wiisbye)
mod
a
(advokat jytte smidstrup, beskikket)
og
sag 415/2007
a
(advokat jytte smidstrup, beskikket)
mod
topdanmark forsikring a/s
(advokat hanne markussen)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 11. afdeling den 28. august 2007.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: torben melchior, per walsøe, asbjørn jensen,
niels grubbe og vibeke rønne.
påstande
i sag 413/2007 har appellanten, if skadeforsikring, principalt gentaget sine påstande, subsidi-
ært påstået betaling af et mindre beløb.
                                              - 2 -
indstævnte, a, har heroverfor påstået stadfæstelse, subsidiært, at han skal betale et mindre
beløb end påstået.
i sag 415/2007 har appellanten, a, gentaget sin påstand om friholdelse, dog maksimalt for
2.000.000 kr. med tillæg af renter og omkostninger.
indstævnte, topdanmark forsikring a/s, har påstået stadfæstelse.
anbringender
if skadeforsikring har vedrørende sagsomkostninger yderligere anført bl.a., at a som sagsøgt
og indstævnt selv må bære de sagsomkostninger for landsret og højesteret, han som adcitant
og appellant skal betale til topdanmark i tilfælde af, at han frifindes i hovedsagen mod if
skadeforsikring og som følge heraf taber sagen mod topdanmark.
a har heroverfor gjort gældende, at if skadeforsikrings anlæg af hovedsagen gjorde det nød-
vendigt for ham at inddrage topdanmark i en adcitationssag, og at if skadeforsikring derfor –
når han frifindes i hovedsagen – som led i betaling af sagsomkostninger til ham skal friholde
ham for de sagsomkostninger, han skal betale til topdanmark.
forklaringer
b har supplerende forklaret bl.a., at han vedstod sin forklaring som gengivet i vestre lands-
rets dom. han forklarede, at de stod omkring et stort metalbord, der buede nedad i midten.
han så en tændstik, der brændte. der var brandbar væske på bordet, som kom i forbindelse
med tændstikken. der opstod flammer på midten af bordet. han kan ikke huske, hvem der
strøg tændstikken, heller ikke om han gjorde det. da der opstod flammer, løb han. han prø-
vede ikke at slukke ilden. han tror ikke, at a prøvede at slukke ilden. a og han kom samtidig
over hegnet. han husker ikke, hvordan væsken kom ud af en flaske, som han havde i hånden i
starten.
de havde tændt lyset i bygningen. han husker ikke, om lyset gik ud på noget tidspunkt.
                                                - 3 -
det er rigtigt, at de brød ind i en campingvogn. han kan ikke huske, at de satte ild til noget i
campingvognen.
han kan ikke huske, om a røg dengang.
da der var opstået flammer, løb han hen ad en lang gang og sprang ned ad nogle trapper. a og
han kom over hegnet samtidig. han tror ikke, at a prøvede at slukke ilden med et brand-
tæppe.
han er sikker på, at a og han fulgtes ad, da de løb gennem malteriet og hoppede ned ad trap-
perne, inden de sprang over hegnet. da han så den første flamme, gik der panik i ham, og han
løb. på vejen ud tjekkede han, at a var med.
højesterets begrundelse og resultat
landsrettens flertal har lagt til grund, at a antændte en tændstik, der tilfældigvis ramte en
ukendt væske, der var løbet ud på gulvet fra en væltet dunk. som anført blev der ikke under
politiets afhøringer af a den 6. og 9. december 2002 stillet nærmere spørgsmål om, hvordan
det gik til, at tændstikken tilfældigvis ramte væsken. der ses heller ikke at være stillet
spørgsmål af politiet om, hvorvidt han var klar over, at han befandt sig i et laboratorium.
højesteret tiltræder denne bevisbedømmelse, idet bs supplerende forklaring for højesteret
ikke kan føre til andet resultat.
herefter tiltræder højesteret af de grunde, der er anført af landsrettens flertal, at det ikke er
tilstrækkeligt godtgjort, at a har handlet groft uagtsomt, og at a og topdanmark forsikring
derfor er frifundet.
i tilfælde, hvor en sagsøgt frifindes efter at have sagsøgt en tredjemand med påstand om fri-
holdelse, er det som fastslået i højesterets dom i u 2006.2052 h udgangspunktet, at sagsøgte
selv må bære de omkostninger, han pålægges at betale til adciterede.
tre dommere – torben melchior, per walsøe og asbjørn jensen – udtaler herefter:
                                               - 4 -
vi finder, at der ikke er grundlag for at fravige dette udgangspunkt, og stemmer derfor for at
ændre landsrettens dom, således at det sagsomkostningsbeløb, som if skadeforsikringsselskab
skal betale til a, fastsættes til 150.000 kr.
dommerne niels grubbe og vibeke rønne udtaler:
de foreliggende sager angår et tilfælde, hvor et skadeforsikringsselskab har krævet erstatning
af en skadevolder på grund af grov uagtsomhed, jf. erstatningsansvarslovens § 19, stk. 1, og
stk. 2, nr. 1. skadevolderen har anført, at der højst foreligger simpel uagtsomhed og derfor
ikke er erstatningsansvar, subsidiært at kravet skal nedsættes eller bortfalde i medfør af erstat-
ningsansvarslovens § 24 eller § 24 a. ved afgørelsen af det sidste spørgsmål skal der tages
hensyn til bl.a. skadevolderens forsikringsforhold. ansvarsforsikringsselskabet har gjort gæl-
dende, at der på grund af forsæt ikke er forsikringsdækning. vi finder, at der for at sikre
samme afgørelse af ansvarsspørgsmålet mellem alle tre involverede parter er et særligt behov
for at adcitere ansvarsforsikringsselskabet under hovedsagen. derfor må udgangspunktet un-
der disse omstændigheder fraviges, således at skadeforsikringsselskabet – når skadevolderen
og dermed ansvarsforsikringsselskabet frifindes og skal have tilkendt sagsomkostninger –
som led i betaling af sagsomkostninger skal friholde skadevolderen for sagsomkostninger,
som denne skal betale til ansvarsforsikringsselskabet.
vi stemmer derfor for at tiltræde landsrettens afgørelse om sagsomkostninger og stadfæste
dommen også på dette punkt.
afgørelsen vedrørende friholdelse af a for pålagte sagsomkostninger i adcitationssagen træf-
fes efter stemmeflertallet.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom med den ændring, at det sagsomkostningsbe-
løb, som if skadeforsikringsselskab skal betale til a, fastsættes til 150.000 kr.
i sag 413/2007 skal if skadeforsikringsselskab indbetale sagsomkostningsbeløbet til højeste-
ret, der afregner med as beskikkede advokat og retshjælpsforsikring.
                                       thi kendes for ret:
                                               - 5 -
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at if skadeforsikringsselskab skal betale
150.000 kr. i sagsomkostninger til a.
i sagsomkostninger for højesteret skal if skadeforsikringsselskab betale 110.000 kr. til stats-
kassen, subsidiært a (dennes retshjælpsforsikring), og a (dennes retshjælpsforsikring), subsi-
diært statskassen, skal betale 110.000 kr. til topdanmark forsikringsselskab a/s.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.