text:
dom
afsagt den 5. september 2013.
rettens nr. ktn-1937/2013
politiets nr. 5100-80117-00017-13
anklagemyndigheden
mod
t
cpr-nummer xxx
anklageskrift er modtaget den 21. juni 2013.
t er tiltalt for
                                                   1.
spirituskørsel under skærpende omstændigheder efter færdselslovens § 117, jf. § 53, stk. 1, og
færdselslovens § 118, jf. § 3, stk. 1, ved søndag den 10. marts 2013 kl. 15:35 at have ført
personbil ab… ad hånbækvej mod syd, 9900 frederikshavn uden at udvise agtpågivenhed
og efter at have indtaget spiritus i et sådant omfang, at alkoholkoncentrationen i blodet under
eller efter kørslen oversteg 0,50 promille, idet en blodprøve udtaget samme dag kl. 16:56 viste
en alkoholkoncentration i blodet på mindst 1,86 promille, hvilket medførte, at hun mistede
herredømmet over køretøjet, der skred ud og påkørte hækken ud for hånbækvej 73 og videre
ind i haven, hvor det ramte ejendommes facade og efterfølgende påkørte personbil … der
holdt i carporten og derfra videre ind i haven til hånbækvej 75, hvor hun påkørte en havelåge,
alt med materiel skade til følge.
                                                   2.
færdselslovens § 117, jf. § 54, stk. 1, 1. pkt., ved at have foretaget den i forhold 1 beskrevne
kørsel efter at have indtaget bevidsthedspåvirkende stoffer, hash, i et sådant omfang, at
indholdet af tetrahydrocannabinol (hash) i blodet under eller efter kørslen oversteg
bagatelgrænsen for det pågældende stof, som ikke var indtaget i henhold til lovlig recept.
påstande
anklagemyndigheden har efter sin endelige påstand påstået tiltalte frifundet for "under
skærpende omstændigheder" og dømt i den øvrige del af tiltalen. anklagemyndigheden har
nedlagt påstand om bødestraf.
anklagemyndigheden har påstået, at tiltalte skal frakendes retten til at føre motordrevet
køretøj, hvortil der kræves kørekort, og at frakendelsen skal ske ubetinget og for 5 år, jf.
færdselslovens § 126, stk. 1, nr. 1, og nr. 2, jf. § 128, stk. 2.
tiltalte t har efter sin endelige påstand erkendt sig skyldig, men har påstået frakendelsen
fastsat til 3 år og 6 måneder.
                                                 - 2 -
sagens oplysninger
tiltalte har ikke ønsket at afgive forklaring.
vidnet, a har forklaret, at han den 10. marts 2013 kom kørende ad hånbækvej. han var lige
drejet ind på hånbækvej fra koktvedvej. der kørte en bil foran vidnet. der kom nu en anden
bil, som overhalede tiltalte og den forankørende bil. det skete med ret hurtig hastighed. der
kom en modkørende, som dog nåede at bremse op for den overhalende bil. den overhalende
bil fortsatte kørslen frem ad hånbækvej og kom frem til et helleanlæg. bilen kom nu i slyng
og smadrede ind i et hus. bilen vendte en omgang og holdt med forenden mod nord. forevist
bilag 11 forklarede vidnet, at bilen kom i slyng og smadrede ind i huset, som vist på bilaget.
da vidnet nåede frem til huset, var en kvinde på vej ud af den forulykkede bil fra førersiden.
udover kvinden var der en dreng i bilen. drengen sad på bagsædet. der blev ringet efter en
ambulance. drengen kom over i vidnets bil. kvinden satte sig ind i den forulykkede bil på
førersædet. der sad en person på hug ved siden af førersædet og snakkede med kvinden.
politiet kom, og der kom også en ambulance. på bilag 1-12, foto nr. 5, kan man se den
forulykkede bil.
der blev den 10. marts 2013 kl. 16.56 taget en blodprøve fra tiltalte. i blodprøven blev der
fundet en mindsteværdi på 1,86 promille alkohol.
af retskemisk erklæring vedrørende undersøgelse af blodprøve udtaget af tiltalte den 10.
marts 2013 fremgår, at der i blodet blev påvist tetrahydrocannabinol over bagatelgrænsen.
rettens begrundelse og afgørelse
tiltalte har uden forbehold erkendt sig skyldig . tilståelsen støttes af de oplysninger, der i
øvrigt foreligger. det er derfor bevist, at tiltalte er skyldig i overensstemmelse med
anklageskriftet, dog at der ikke var tale om spirituskørsel under skærpende omstændigheder.
straffen fastsættes til en bøde på 20.500 kr., jf. færdselslovens § 117, stk. 1, jf. § 53, stk. 1, og
§ 54, stk. 1, samt § 118, stk. 1, jf. § 3.
forvandlingsstraffen fastsættes som nedenfor bestemt.
vedrørende spørgsmålet om frakendelse bemærker retten, at tiltalte ved kørsel har overtrådt
såvel færdselslovens § 53, stk. 1, samt færdselslovens § 54, stk. 1. ved lov nr. 184 af 8. marts
2011 blev færdselslovens § 128, stk. 2, ændret, således at også frakendelse for overtrædelse af
færdselslovens § 54, stk. 1, sker for et tidsrum af mindst 3 år. de nu pådømte overtrædelser af
færdselslovens § 53, stk. 1, og § 54, stk. 1, medfører derfor hver for sig en ubetinget
frakendelse af førerretten i 3 år. da overtrædelserne er fastsat ved samme kørsel, og da der er
tale om et førstegangstilfælde af såvel overtrædelse af færdselslovens § 53, stk. 1 samt § 54,
stk. 1, fastsættes frakendelsestiden til 5 år. tiltalte frakendes således retten til at føre
motordrevet køretøj, hvortil der kræves kørekort, bortset fra lille knallert, i 5 år fra endelig
dom, jf. færdselslovens § 126, stk. 1, nr. 1, og nr. 2, jf. § 128, stk. 2.
thi kendes for ret:
tiltalte t skal betale en bøde på 20.500 kr.
                                                  - 3 -
forvandlingsstraffen for bøden er fængsel i 14 dage.
tiltalte skal frakendes retten til at føre motordrevet køretøj, hvortil der kræves kørekort,
bortset fra lille knallert, i 5 år fra endelig dom.
tiltalte skal betale sagens omkostninger.
------------------
rettens nr. ktn-1937/2013
politiets nr. 5100-80117-00017-13
anklagemyndigheden
mod
t
cpr-nummer xxx
berigtigelse af dom afsagt den 5. september 2013.
i medfør af retsplejelovens § 221 berigtiges dommen således :
under "rettens begrundelse og afgørelse" på dommens side 3 ændres "i 5 år fra endelig
dom" til "i 5 år fra den 13. maj 2013, hvor tiltaltes førerret blev midlertidig inddraget", og
under "thi kendes for ret" ændres "i 5 år fra endelig dom." til "i 5 år fra den 13. maj 2013."

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                             dom
afsagt den 6. november 2014 af østre landsrets 23. afdeling
(landsdommerne gunst andersen, michael kistrup og thomas brenøe (kst.) med doms-
mænd).
23. afd. nr. s-2010-14:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat peter b. hjørne, besk.)
helsingør rets dom af 23. juni 2014 (1-1077/2014) er anket af t med påstand om frifindelse
for så vidt angår udvisningen, subsidiært betinget udvisning.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte, der har forklaret det væsentlige
som i byretten.
tiltalte har supplerende forklaret blandt andet, at han har haft kontakt med sine børn under
varetægtsfængslingen. forholdet til kæresten består ikke længere.
personlige oplysninger
tiltalte har under anken været frihedsberøvet.
landsrettens begrundelse og resultat
at den af byrettens anførte grunde stadfæster landsretten byrets dommen for så vidt den er
påanket. det bemærkes, at udvisningen ikke kan antages at virke særlig belastende, jf. udlæn-
dingelovens § 26, stk. 2.
                                   thi kendes for ret:
                                             - 2 -
byrettens dom i sagen mod t stadfæstes.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.


text:
                                           udskrift
                                              af
           højesterets anke- og kæremålsudvalgs dombog
                      højesterets kendelse
                          afsagt fredag den 16. marts 2012
sag 185/2010
hk danmark som mandatar for john riber hammerdorf
(advokat peter breum)
mod
irma a/s
(advokat yvonne frederiksen)
og
beskæftigelsesministeriet
(kammeradvokaten ved advokat niels banke)
biintervenient til støtte for appellanten:
landsorganisationen i danmark
(advokat jørgen rønnow bruun)
biintervenient til støtte for de indstævnte:
dansk arbejdsgiverforening
(advokat helge werner)
der er under forberedelsen for højesteret af denne sag rejst spørgsmål om, hvorvidt sagen
skal forelægges for eu-domstolen til besvarelse af præjudicielle spørgsmål.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: børge dahl, marianne højgaard pedersen og henrik
waaben.
                                                - 2 -
påstande
appellanten, hk danmark som mandatar for john riber hammerdorf, har anmodet om, at
eu-domstolen forelægges spørgsmål om fortolkningen af navnlig artikel 6, stk. 1, i rådets
direktiv 2000/78 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til be-
skæftigelse og erhverv (beskæftigelsesdirektivet). appellanten ønsker eu-domstolens besva-
relse af, om direktivet er til hinder for kollektive overenskomster med særlige regler om af-
lønning og afskedigelse af unge under 18 år, og om direktivet er til hinder for en regel om, at
overenskomstdækkede medarbejdere kan stilles anderledes end ikke-overenskomstdækkede
medarbejdere med hensyn til ansættelse, lønvilkår og afskedigelse på grund af deres alder.
de indstævnte, irma a/s og beskæftigelsesministeriet, har protesteret imod forelæggelse for
eu-domstolen.
biintervenienten landsorganisationen i danmark har udtalt sig til støtte for appellantens an-
modning.
biintervenienten dansk arbejdsgiverforening har udtalt sig til støtte for de indstævntes pro-
test imod forelæggelse for eu-domstolen.
sagsfremstilling
john riber hammerdorf blev med virkning fra den 6. juni 2005 ansat som servicemedarbejder
i en irma-butik med en ugentlig arbejdstid på under 8 timer. han var på daværende tidspunkt
16 år gammel.
han blev under ansættelsen aflønnet i overensstemmelse med en overenskomst indgået mel-
lem irma og hk handel, som bl.a. indeholdt visse regler om aflønning af unge under 18 år.
aflønningen ifølge overenskomsten var lavere for ansatte under 18 år end for ansatte over 18
år.
john riber hammerdorf blev kort før sin 18-års fødselsdag opsagt ved brev af 30. maj 2007.
det fremgik af brevet, at han ikke længere kunne arbejde som servicemedarbejder, når han
blev 18 år.
                                                 - 3 -
ved brev af 20. juni 2007 gjorde hk indsigelse mod opsigelsen, under henvisning til at der
forelå aldersdiskrimination i strid med forskelsbehandlingsloven.
efter forhandlinger herom, som ikke førte til enighed, anlagde hk danmark som mandatar
for john riber hammerdorf den 23. juli 2008 sag mod irma og den 24. april 2009 sag mod
beskæftigelsesministeriet. john riber hammerdorf påstod de sagsøgte tilpligtet at anerkende,
at aflønningen og afskedigelsen af ham stred mod beskæftigelsesdirektivets artikel 6. herud-
over nedlagde han en betalingspåstand.
ved østre landsrets dom af 30. juni 2010 blev irma og beskæftigelsesministeriet frifundet.
landsretten fandt, at den direkte forskelsbehandling med hensyn til aflønning og afskedigelse
på grund af alder, som john riber hammerdorf havde været udsat for, var omfattet af for-
skelsbehandlingslovens § 5 a, stk. 5. det var endvidere landsrettens opfattelse, at forholdet
var omfattet af undtagelsen til forbuddet mod aldersdiskrimination, som beskæftigelsesdirek-
tivets artikel 6, stk. 1, gav mulighed for. under landsrettens behandling blev der ikke anmodet
om en præjudiciel forelæggelse for eu-domstolen.
retsgrundlag
beskæftigelsesdirektivets præambel indeholder bl.a. følgende betragtning:
       ”25) forbuddet mod forskelsbehandling på grund af alder er en afgørende forudsætning
       for, at de mål, der er fastsat i retningslinjerne for beskæftigelse, kan nås, og der kan til-
       skyndes til diversitet i beskæftigelsen. ulige behandling på grund af alder kan dog være
       berettiget under visse omstændigheder og kræver derfor særlige bestemmelser, der kan
       variere alt efter situationen i medlemsstaterne. det er afgørende at skelne mellem ulige
       behandling, der er berettiget, især under hensyn til legitime beskæftigelses-, arbejds-
       markeds- og erhvervsuddannelsespolitiske mål, og forskelsbehandling, der skal forby-
       des.”
beskæftigelsesdirektivet indeholder bl.a. følgende bestemmelser:
       ”artikel 1.
       …
       formålet med dette direktiv er, med henblik på at gennemføre princippet om ligebe-
       handling i medlemsstaterne, at fastlægge en generel ramme for bekæmpelsen af for-
       skelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv på grund af religion eller tro,
       handicap, alder eller seksuel orientering.
                                               - 4 -
     artikel 2.
     …
     stk. 1. i dette direktiv betyder princippet om ligebehandling, at ingen må udsættes for
     nogen form for direkte eller indirekte forskelsbehandling af nogen af de i artikel 1 an-
     førte grunde.
     stk. 2. i henhold til stk. 1
     a) foreligger der direkte forskelsbehandling, hvis en person af en eller flere af de i arti-
     kel 1 anførte grunde behandles ringere, end en anden i en tilsvarende situation bliver, er
     blevet eller ville blive behandlet
     …
     artikel 6.
     …
     stk. 1. uanset artikel 2, stk. 2, kan medlemsstaterne bestemme, at ulige behandling på
     grund af alder ikke udgør forskelsbehandling, hvis den er objektivt og rimeligt begrun-
     det i et legitimt formål inden for rammerne af den nationale ret, bl.a. legitime beskæfti-
     gelses-, arbejdsmarkeds- og erhvervsuddannelsespolitiske mål, og hvis midlerne til at
     opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og nødvendige.
     der kan bl.a. være tale om følgende former for ulige behandling:
     a) tilvejebringelse af særlige vilkår for adgang til beskæftigelse og erhvervsuddannelse,
     beskæftigelse og erhverv, herunder betingelser vedrørende afskedigelse og aflønning,
     for unge, ældre arbejdstagere og personer med forsørgerpligt med henblik på at fremme
     deres erhvervsmæssige integration eller at beskytte dem.”
beskæftigelsesdirektivet er implementeret i dansk ret ved forskelsbehandlingsloven, som in-
deholder følgende bestemmelser:
     ”§ 1. ved forskelsbehandling forstås i denne lov enhver direkte eller indirekte forskels-
     behandling på grund af race, hudfarve, religion eller tro, politisk anskuelse, seksuel ori-
     entering, alder, handicap eller national, social eller etnisk oprindelse.
     stk. 2. der foreligger direkte forskelsbehandling, når en person på grund af race, hud-
     farve, religion eller tro, politisk anskuelse, seksuel orientering, alder, handicap eller na-
     tional, social eller etnisk oprindelse behandles ringere end en anden bliver, er blevet el-
     ler ville blive behandlet i en tilsvarende situation.
     …
     § 2. en arbejdsgiver må ikke forskelsbehandle lønmodtagere eller ansøgere til ledige
     stillinger ved ansættelse, afskedigelse, forflyttelse, forfremmelse eller med hensyn til
     løn- og arbejdsvilkår.
     stk. 2. forskelsbehandling med hensyn til lønvilkår foreligger, hvis der ikke ydes lige
     løn for samme arbejde eller for arbejde, der tillægges samme værdi.
     …
     § 5 a. bestemmelser i individuelle eller kollektive aftaler og overenskomster og i virk-
     somheders interne reglementer m.v., som er i strid med forbuddet mod forskelsbehand-
     ling i §§ 2-5, er ugyldige. dette gælder også bestemmelser i vedtægter m.v. for selv-
     stændige erhverv og for arbejdsgiver- og lønmodtagerorganisationer.
                                                - 5 -
        …
        stk. 5. uanset bestemmelsen i stk. 1 er loven ikke til hinder for bestemmelser i kollek-
        tive aftaler og overenskomster om særlige regler for aflønning af unge under 18 år. for-
        buddet mod forskelsbehandling på grund af alder med hensyn til ansættelse, lønvilkår
        og afskedigelse finder ikke anvendelse for lønmodtagere under 18 år, hvis ansættelse er
        omfattet af en kollektiv overenskomst, der indeholder særlige regler
        om aflønning af unge under 18 år.
        …”
eu-domstolen har ved flere lejligheder fortolket direktivet, herunder artikel 6, stk. 1. det
fremgår af dom af 5. marts 2009 i sag c-388/07 age concern, at det i sidste instans tilkom-
mer den nationale ret, som er enekompetent til at vurdere de faktiske omstændigheder i den
sag, der er indbragt for den, og til at fortolke den anvendelige nationale lovgivning, at afgøre,
om og i hvilket omfang en bestemmelse berettiges af ”legitime” formål i den forstand, hvori
udtrykket anvendes i artikel 6, stk. 1, i direktivet (præmis 47). det tilkommer ligeledes den
nationale ret – henset til alle relevante forhold og under hensyntagen til, at det er muligt at
opnå det legitime socialpolitiske mål, der identificeres, ved hjælp af andre foranstaltninger –
at efterprøve, om en foranstaltning som middel til opnåelse af dette formål er ”hensigtsmæs-
sig[e] og nødvendig[e]” i overensstemmelse med ordlyden af artikel 6, stk. 1, i direktivet
(præmis 50).
det fremgår af eu-domstolens dom af 16. oktober 2007 i sag c-411/05 palacios de la villa,
at medlemsstaterne på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin og i givet fald arbejds-
markedets parter på nationalt plan råder over en vid skønsmargin ved valget af, ikke blot hvil-
ket bestemt formål blandt andre, man ønsker at forfølge på området for socialpolitik og be-
skæftigelse, men også ved valget af, hvilke foranstaltninger der kan opfylde det (præmis 68),
jf. tillige bl.a. dom af 22. november 2005 i sag c-144/04 mangold, præmis 63, dom af 5.
marts 2009 i sag c-388/07 age concern, præmis 51, og dom af 12. oktober 2010 i sag c-
45/09 rosenbladt, præmis 41. af sidstnævnte dom fremgår af præmis 67, at retten til kollek-
tive forhandlinger er anerkendt som en grundlæggende rettighed, og at den omstændighed, at
det overlades arbejdsmarkedets parter at definere en balance mellem deres respektive interes-
ser, giver en ikke ubetydelig grad af fleksibilitet, idet hver af parterne i givet fald kan opsige
overenskomsten, jf. tillige dom af 8. september 2011 i forenede sager c-297/10 og c-298/10
mai m.fl., præmis 65-66.
                                              - 6 -
eu-domstolen har desuden fortolket direktivets artikel 6, stk. 1, ved bl.a. dom af 18. juni
2009 i sag c-88/08 hütter, dom af 12. januar 2010 i sag c-341/08 domnica petersen, dom af
19. januar 2010 i sag c-555/07 kücükdeveci, dom af 12. oktober 2010 i sag c-499/08 ole
andersen, dom af 18. november 2010 i forenede sager c-250/09 og c-265/09 georgiev, dom
af 21. juli 2011 i forenede sager c-159/10 og c-160/10 fuchs m.fl. og dom af 13. september
2011 i sag c-447/09 prigge m.fl.
anbringender
hk danmark som mandatar for john riber hammerdorf har anført, at ønsket om integration
af unge på arbejdsmarkedet må forudsættes at være ens, uanset om man er beskæftiget under
en overenskomst med lønsats for unge under 18 år eller ej, og at forelæggelse derfor er af be-
tydning for vurderingen af, om foranstaltningen er hensigtsmæssig og nødvendig. på bag-
grund af den danske implementeringslov må det lægges til grund, at ulige behandling af unge
under 18 år på ikke-overenskomstdækkede arbejdspladser ikke er tilladt, og at en afskedi-
gelse, begrundet med at den ansatte fylder 18 år, heller ikke er tilladt. som følge deraf må det
lægges til grund, at organiserede arbejdsgivere har valgt at fastsætte lavere lønsatser for unge
under 18 år alene med henblik på at minimere deres omkostninger, hvilket ikke er et lovligt
formål.
irma a/s og beskæftigelsesministeriet har anført bl.a., at der ikke er redegjort for, hvori den
abstrakte eu-retlige fortolkningstvivl består, og at eu-domstolen har afsagt en lang række
domme, hvori indholdet og rækkevidden af beskæftigelsesdirektivets artikel 6, stk. 1, er ud-
viklet og præciseret. der foreligger derfor de fortolkningsbidrag fra eu-domstolen, som er
nødvendige for, at højesteret kan afsige dom i sagen. eu-domstolen har tidligere, jf. præmis
49 i hütter-dommen, forholdt sig til lovligheden af den danske ordning efter forskelsbehand-
lingsloven og har givet udtryk for, at ordningen er egnet til at fremme unges integration på ar-
bejdsmarkedet. der er hverken for landsretten eller højesteret fremført anbringender, der
nødvendiggør en stillingtagen til sondringen mellem overenskomstdækkede og ikke-overens-
komstdækkede ansættelser. eu-retten indeholder ikke bestemmelser mv., der støtter et syns-
punkt om, at eu-retten ikke anerkender, at medlemslandene sondrer mellem overenskomst-
dækkede og ikke-overenskomstdækkede områder.
                                               - 7 -
højesterets begrundelse og resultat
efter ordlyden af og formålet med navnlig beskæftigelsesdirektivets artikel 6, stk. 1, og rets-
praksis fra eu-domstolen skal der ved sagens afgørelse foretages en vurdering af, om den
danske ordning ”er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål”, og om den er hen-
sigtsmæssig og nødvendig, herunder en proportionalitetsvurdering. afgørelsen af disse
spørgsmål tilkommer højesteret, som i sin afgørelse vil inddrage de retningslinjer, der kan
udledes af eu-domstolens praksis.
på det foreliggende grundlag finder højesteret, at der i forhold til den indbragte sag ikke er en
tvivl om forståelsen af direktivets regler, som nødvendiggør en forelæggelse for eu-domsto-
len.
højesteret tager derfor ikke anmodningen om forelæggelse for eu-domstolen til følge.
                                       thi bestemmes:
anmodningen fra hk danmark som mandatar for john riber hammerdorf om forelæggelse
af spørgsmål for eu-domstolen vedrørende fortolkningen af navnlig artikel 6, stk. 1, i rådets
direktiv 2000/78 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til be-
skæftigelse og erhverv tages ikke til følge.
                                             --oo0oo--
                               udskriftens rigtighed bekræftes.
                                         højesteret, den


text:
                              højesterets dom
                          afsagt torsdag den 9. februar 2012
sag 222/2009
(1. afdeling)
a
(selv)
mod
pensionskassen for sygeplejersker
(advokat pernille sølling)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 11. afdeling den 3. juli 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: poul søgaard, jytte scharling, jon stokholm, jens
peter christensen og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, a, har gentaget sine påstande og har endvidere nedlagt påstand om erstatning
efter den europæiske menneskerettighedskonvention.
indstævnte, pensionskassen for sygeplejersker, har påstået stadfæstelse og har over for erstat-
ningspåstanden påstået afvisning eller frifindelse.
anbringender
parterne har gentaget deres anbringender.
a har til støtte for erstatningspåstanden anført, at han nu har ventet i 11 år efter b død i 2001
på at få en endelig afgørelse af spørgsmålet om retten til samleverpension, og retssagen blev
anlagt ved landsretten i 2006.
                                               - 2 -
supplerende sagsfremstilling
for højesteret er fremlagt yderligere materiale, herunder bl.a. skøde vedrørende as køb af en
byggegrund i skagen i 1999 og materiale vedrørende opførelse af en feriebolig på grunden,
kopi af lægejournaler fra aalborg sygehus samt diverse fakturaer vedrørende restaurantbesøg
og hotelophold m.v.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet forklaringer af c, d og e.
c har forklaret, at han er vognmand, og at han kender a og kendte b. han lærte a at kende
langt tilbage. når han kørte i skole, vendte skolebussen ved m-gaard. han er kommet på m-
gaard fra sidst i 1980'erne. han hjalp a i marken og udførte forefaldende arbejde. på det tids-
punkt havde han en maskinstation og udførte forskelligt maskinstationsarbejde på ejendom-
men t-vej 407. han boede selv i samme område, og der var i luftlinje 3 km mellem dem. det
stod på til op i 1990'erne. han hjalp også i øvrigt a med praktiske ting med maskinerne. det
var ikke altid noget, han fik betaling for. når han var på gården, var han også inde at få kaffe.
det var næsten en fornærmelse, hvis man afstod fra at komme ind og få kaffe. han fik det
bestemte indtryk, at b boede på gården. hans maskinstation ophørte i midten af 1990'erne.
han kunne stadigvæk hjælpe a med praktiske, mekaniske spørgsmål. han kunne ikke undgå
at vide, at b var blevet syg, og han kom også på gården efter, at hun var blevet syg. han hu-
skede, at der om sommeren i 2000 var blevet talt meget om et sommerhus i skagen. det var
hans indtryk, at b boede på m-gaard, men opholdt sig i aalborg. hendes vikarbureau var
også fortsat på m-gaard, og der var aktivitet hele tiden. i høsttiden fra sidst i juli og frem til
oktober kunne han ofte være på m-gaard en gang om ugen eller hver 14. dag, hvor han så var
inde at få kaffe. i 2000 så han nok b 5-6 gange i høsttiden, og derefter så han hende i novem-
ber 2000, hvor han var ude på m-gaard for at vaske en maskine. den dag fik han faktisk kaffe
to gange. derefter så han hende sidste gang i december 2000, hvor han kom forbi på m-gaard
for at ønske god jul. besøget var ikke aftalt på forhånd. besøgene var i øvrigt aldrig aftalt.
han er aldrig direkte blevet inviteret. der var en god stemning. han har aldrig oplevet, at der
var en dårlig stemning. han talte med b om, at han kørte lastbil. b spurgte, om han aldrig
blev træt af det. hun tilføjede, at hun selv døjede med at køre frem og tilbage fra m-gaard til
behandling i aalborg. hun opholdt sig derfor i aalborg. det var nemmere, når hun skulle til
behandling og til svømning. transporten tog meget på hende. der er nok 40 km mellem m-
gaard og aalborg. det var hans indtryk, at når hun var i aalborg, var det fordi, det var svært
                                               - 3 -
for hende at køre. han ser sig selv som en god bekendt af a. det er nok 2 år siden, han sidst
udførte egentligt regningsarbejde for a. han har aldrig haft anden opfattelse end, at b hørte til
på m-gaard og levede sammen med a.
d har forklaret, at hun har arbejdet som sygehjælper siden 1976, og hun er i dag ansat hos
aalborg kommune. hun har tidligere været ansat under amtskommunen, nu regionsrådet.
hun kendte b, fordi hun var ansat i vikarbureauet i vrå fra 1995. hun er stadig til rådighed
for vikararbejde, hvis der bliver ringet efter hende, selv om hun er på fuld tid i kommunen. da
hun var mere fast i vikarbureauet, fik hun løn hver 14. dag. hun kom nok en gang om måne-
den på gården og afleverede sin lønseddel til den, der var på kontoret. det var således ikke
hver gang, at hun så b. hun mødte b sidste gang i januar 2001, hvor hun var ude hos hende
på r-bakken i aalborg. b forklarede, at hun opholdt sig dér på rekreation. der var mere ro der
end på gården, hvor der var uro bl.a. på grund af vikarbureauet, hvor der skulle tages stilling
til forskellige ting. anledningen til besøget hos b var, at hun skulle være hendes personlige
hjælper. efter samtalen aftalte de, at b skulle vende tilbage, men det skete ikke. hun kom
jævnligt på gården for at aflevere lønsedler, og der så hun b. hun havde ikke indtryk af, at b
var flyttet fra gården, hun boede der blot ikke for tiden. det var hendes indtryk, at b og a
også i den periode fortsat levede sammen. de var også fortsat samlevende i januar 2001, da
hun besøgte b. hun har aldrig oplevet, at der var nogen konflikter imellem dem. hun kan
ikke sige, at hun egentlig havde bs fortrolighed. b var et privat menneske.
e har forklaret, at han har boet på r-bakken, der er et ejerlejlighedskompleks, siden 1976.
han har været formand for ejerforeningen i 20-25 år. han var bekendt med, at b havde en
lejlighed på r-bakken 26, st. tv. b havde i begyndelsen boet i lejligheden. han havde ikke
indtryk af, at hun boede der i årene inden sin død. det var mere end 3-4 år, før hun døde, at
hun ikke længere var der fast, men opholdt sig et andet sted. han havde ikke egentlig kontakt
med hende. som formand for bestyrelsen i ejerforeningen skulle han blot påse, at der fandt de
betalinger sted, der skulle. han havde indtryk af, at hun var i lejligheden en gang i mellem.
han kendte poul b, hendes bror, af udseende. han har ikke truffet hende i lejligheden.
højesterets begrundelse og resultat
af de grunde, der er anført af landsretten, og da det, som er fremkommet for højesteret, ikke
kan føre til et andet resultat, stadfæster højesteret dommen. det bemærkes herved, at der ikke
                                               - 4 -
foreligger nogen krænkelse af den europæiske menneskerettighedskonvention, og der er der-
for ikke grundlag for at tage as påstand om erstatning til følge.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal a betale 100.000 kr. til pensionskassen for sygeplejer-
sker.
det idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
f002100e - kj
                                     udskrift
                                           af
                       sø- & handelsrettens dombog
                                    ____________
den 14. juni 2002 blev af retten i sagen
f-21-01
handels- og kontorfunktionærernes forbund i danmark som mandatar for
at
(advokat jacob goldschmidt)
mod
obs danmark a/s
(advokat morten langer)
afsagt sålydende
                                        d o m:
sagens spørgsmål er om obs danmark a/s skal betale godtgørelse til at som følge
af at hendes ansættelsesbevis fejlagtigt angav en løn der ikke svarede til den hun var
berettiget til efter overenskomsten mellem fdb, nu coop danmark, og hk handel.
påstande
                                          - 2 -
hk som mandatar for at har nedlagt påstand om at obs skal betale ikke over
10.000 kr. med procesrente fra den 19. maj 2001.
obs har principalt nedlagt påstand om frifindelse, subsidiært om betaling af et min-
dre beløb.
sagsfremstilling
at tiltrådte den 1. januar 2000 en stilling som servicemedarbejder hos obs. der
blev udarbejdet et ansættelsesbevis der er dateret den 12. januar 2000. arbejdstiden
var 10,25 timer pr. uge. lønnen var angivet til 1.792 kr. svarende til 6.400 kr. ved
fuldtidsbeskæftigelse for unge under 18 år. stillingen var omfattet af overenskomsten
mellem fdb og hk handel. efter denne overenskomst udgjorde minimallønssatsen
for unge under 18 år pr. 1. marts 1999 6.400 kr. for ikke fagligt arbejde og 8.050 kr.
for fagligt arbejde. at skulle udføre ikke fagligt arbejde, og den i ansættelsesbeviset
angivne løn var således i overensstemmelse med overenskomsten.
den 25. januar 2000 blev udarbejdet et tillæg til ansættelsesbeviset hvorefter ats
arbejdstid med virkning fra den 1. februar 2000 ændredes til 37 timer ugentligt. hun
blev samtidig overflyttet til en anden afdeling. det fremgår af tillægget til ansættel-
sesbeviset at hendes løn var uændret, dog således at den blev reguleret i forhold til
den aftalte arbejdstid. tillægget henviste vedrørende øvrige vilkår til overenskom-
sten.
at udførte fra den 1. februar 2000 fagligt arbejde. hun skulle derfor efter overens-
komsten aflønnes med 8.050 kr. om måneden og ikke som hidtil med 6.400 kr. pr.
måned.
at modtog i perioden 1. februar 2000 til sin fratræden den 31. maj 2000 6.400 kr. i
løn hver måned. hun fik i denne periode i alt 4.020 kr. for lidt i løn. hun var ikke
klar over dette. den fejlagtige lønafregning blev opdaget af hk der i efteråret 2000
rettede henvendelse til obs hvorefter at fik udbetalt differencen på 4.020 kr.
forklaring
                                           - 3 -
claus eefsen har forklaret at han er forhandlingschef i coop danmark, tidligere
fdb, hvor der er ca. 15.000 ansatte. koncernen har udstedt en generel instruks om
anvendelse af ansættelsesbevisloven. der findes på koncernens elektroniske system
forskellige paradigmaer på ansættelsesbeviser. når der skal udarbejdes et ansættel-
sesbevis, skal man således blot finde det arbejdsområde inden for hvilket den pågæl-
dende skal ansættes, og herefter udfylde paradigmaet med de relevante oplysninger.
ats ansættelsesbevis er udfærdiget på et sådant paradigma. da hun begyndte i obs,
arbejdede hun i kolonialafdelingen hvor hun satte varer på hylderne. dette arbejde er
kategoriseret som ikke fagligt arbejde. hendes ansættelsesbevis blev udarbejdet i
overensstemmelse hermed. hun ønskede kort tid efter ansættelsen at blive fuldtids-
ansat. det kunne hun blive i afdelingen sund og smuk der sælger kosmetik mv. ar-
bejdet i sund og smuk var på grund af kundekontakten og kunderådgivningen fagligt
arbejde. at skulle derfor stige i løn som følge af afdelingsskiftet. det er en fejl at det
i tillægget er anført at hendes løn er uændret. årsagen til fejlen er at tillægget blev
skrevet i et forkert paradigma. afgrænsningen mellem fagligt og ikke fagligt arbejde
har givet anledning til en del tvister. afgrænsningen er ophævet i den nugældende
overenskomst mellem fdb og hk der trådte i kraft den 1. marts 2000.
procedure
sagsøgeren har anført at ansættelsesbevisloven bygger på et eu-direktiv,
91/533/eøf, om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene
for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet. direktivet og ansættelsesbevisloven
indeholder bestemmelser om de formelle krav der skal gælde for ansættelsesforhold.
formålet hermed er at give arbejdstagerne en bedre beskyttelse mod eventuelle til-
sidesættelser af deres rettigheder og gøre arbejdsmarkedet mere gennemsigtigt.
det er arbejdsgiverens ansvar at ansættelsesbeviset udfærdiges korrekt, og at ansæt-
telsesbevislovens krav overholdes. overholdes lovens oplysningskrav ikke, ifalder
arbejdsgiveren ansvar. det er i den forbindelse uden betydning om arbejdsgiveren
har forsøgt at snyde lønmodtageren, eller om det skyldes en ekspeditionsfejl fra ar-
bejdsgiverens side at ansættelsesbeviset ikke opfylder lovens krav.
                                            - 4 -
det fremgår udtrykkeligt af ansættelsesbevislovens § 2, stk. 2, nr. 8 at den løn der er
gældende for den ansatte, skal oplyses, ligesom en ændring af lønnen skal oplyses
efter lovens § 4. lønmodtageren skal ved at læse beviset kunne se hvilken løn han
eller hun skal have. det er ikke tilstrækkeligt alene at henvise til en overenskomst
idet det tillige skal fremgå af ansættelsesbeviset efter hvilket skalatrin den ansatte
aflønnes.
i denne sag angiver tillægget til ansættelsesbeviset urigtigt ats løn. obs har herved
tilsidesat sin oplysningspligt efter ansættelsesbevisloven. ats løn som anført i til-
lægget var ugyldig efter overenskomsten mellem fdb og hk, og hun fik for lidt i
løn på grund af den forkerte oplysning i tillægget til ansættelseskontrakten. fejlen
blev opdaget ved et tilfælde, og der var derfor konkret risiko for at hun aldrig ville få
den løn hun var berettiget til.
at kan påberåbe sig fejlen. det er ikke rigtigt at hk må henvises til at påtale obs’
overenskomstbrud ved arbejdsretten. at har fået for lidt i løn fordi hun skulle afløn-
nes efter overenskomstens satser for fagligt arbejde. hun kan derfor påberåbe sig
fejlen i tillægget til ansættelsesbeviset. ansættelsesbevisloven finder anvendelse i
denne situation idet forholdet ikke er omfattet af lovens § 1, stk. 3.
obs har begået en fejl. obs har ikke udvist den fornødne omhu ved udfærdigelsen
af tillægget til ansættelsesbeviset. obs har herved tilsidesat sin forpligtigelse som
arbejdsgiver til at give den ansatte korrekte oplysninger om lønnens størrelse.
med hensyn til udmåling af godtgørelse henvises til u 1997.1702 h.
at fik i en periode ikke den løn hun var berettiget til. der var som nævnt konkret
risiko for at hun ville lide tab fordi fejlen måske aldrig var blevet opdaget. den urig-
tige oplysning i tillægget til ansættelsesbeviset har således haft betydning for hendes
lønforhold. godtgørelsen skal derfor fastsættes til 10.000 kr.
der bør ved fastsættelsen af sagsomkostninger henses til at sagen er principiel, og at
obs indtil for kort tid siden havde et anbringende som påførte sagsøgeren et betyde-
ligt arbejde.
                                          - 5 -
sagsøgte har anført at obs i overensstemmelse med ansættelsesbevislovens § 2 ud-
arbejdede et ansættelsesbevis da at blev ansat. ansættelsesbeviset opfyldte lovens
krav, og samtlige oplysninger var korrekte. at blev senere skriftligt orienteret om
ændringen i ansættelsesforholdet i overensstemmelse med lovens § 4.
det er en fejl at obs i ansættelsesbevisets tillæg angav at ats løn var uændret. op-
lysningen herom afspejlede imidlertid de faktiske forhold mellem obs og at idet
hun i hele ansættelsesperioden blev aflønnet i overensstemmelse med tillægget. op-
lysningspligten er derfor ikke tilsidesat. tillægget til ansættelseskontrakten og den
deri anførte løn var gyldig mellem parterne, uanset at lønnen var i strid med overens-
komsten. obs har derfor ikke overtrådt ansættelsesbevisloven. at var fuldt ud in-
formeret om lønnen. noget andet er at hun efter overenskomsten skulle have haft
mere end angivet i tillægget til ansættelsesbeviset, men det tilkommer hk og ikke
at at påtale overenskomstbrud, og sådanne skal påtales ved en arbejdsretlig sag. det
var ikke hensigten med ansættelsesbevisloven at overenskomstbrud skulle sanktione-
res efter § 6. formålet med direktivet 91/533/eøf og ansættelsesbevisloven var at
skabe klarhed over det enkelte ansættelsesforhold og sikre dokumentation for det
aftalte. i denne sag er der ingen uklarhed over forholdene, og obs har opfyldt oplys-
ningspligten.
at kunne af ansættelsesbeviset og tillægget hertil se størrelsen af lønnen, og hun
kunne hermed dokumentere at hun ikke blev aflønnet i overensstemmelse med over-
enskomsten. da vilkårene for ansættelsen var gyldigt aftalt mellem parterne, og da
obs har overholdt lovens oplysningspligt, er ansættelsesbevisloven ikke overtrådt,
og at skal derfor ikke have godtgørelse.
hertil kommer at obs slet ikke havde behøvet at angive lønnen som et beløb i an-
sættelsesbeviset. det er tilstrækkeligt at henvise til overenskomsten hvilket såvel
ansættelsesbeviset som tillægget gør. også af denne grund har obs overholdt ansæt-
telsesbevislovens oplysningskrav.
i det tilfælde at retten måtte komme til at obs har tilsidesat bestemmelsen om en
arbejdsgivers pligt til at underrette lønmodtageren om lønforholdene, må det tillæg-
ges afgørende vægt at obs’ fejl er ubevidst og undskyldelig. en sådan fejl kan eller
skal ikke sanktioneres efter ansættelsesbevislovens § 6. obs har ikke forsøgt at sny-
                                             - 6 -
de. da obs blev gjort opmærksom på fejlen, blev det manglende straks betalt til at.
hun har derfor ikke lidt noget tab.
den mangelfulde oplysning i tillægget er således uden reel betydning, og der er der-
for ikke grundlag for at tilkende at erstatning herfor. det er fakultativt at udmåle
godtgørelse, og ikke enhver fejl fører til at der udmåles godtgørelse.
ved rettens fastsættelse af sagsomkostninger er det uden betydning at sagsøgte har
frafaldet et anbringende idet sagsøgeren aldrig har kommenteret dette eller svaret
herpå.
rettens afgørelse
efter ansættelsesbevisloven skal en arbejdsgiver skriftligt oplyse lønmodtageren om
den gældende eller aftalte løn som lønmodtageren har ret til ved ansættelsesforhol-
dets påbegyndelse, ligesom lønmodtageren skriftligt skal oplyses om en ændring af
lønnen.
parterne er enige om at at fra den 1. februar 2000 efter overenskomsten mellem
fdb og hk handel havde ret til en månedlig løn på 8.050 kr., og at den løn som
blev angivet i tillægget til hendes ansættelsesbevis ved en fejl ikke var overens-
komstmæssig. det var ikke obs’ hensigt at aflønne at med den lavere løn, og obs
efterbetalte da også den manglende lønsum da fejlen blev konstateret. oplysningen
om ats løn i tillægget til ansættelsesbeviset var således ikke i overensstemmelse
med det der efter parternes opfattelse skulle være gældende i retsforholdet mellem
dem.
da obs i tillægget angav at ats løn var uændret i forhold til ansættelsesbeviset hvor
lønnen var angivet efter en anden lønsats end den hun skulle aflønnes med fra den 1.
februar 2000, er det uden betydning at ansættelsesbeviset og tillægget hertil henviser
til overenskomsten.
obs har ved at undlade at oplyse at om den gældende løn fra den 1. februar 2000
overtrådt ansættelsesbevislovens § 2, stk. 2, nr. 8. den urigtige lønangivelse medfør-
te at hun i en periode fik for lidt i løn, og der var som følge af tilsidesættelsen af op-
                                          - 7 -
lysningspligten risiko for at hun varigt gik glip af en del af den løn hun var berettiget
til. obs skal derfor betale en godtgørelse på 10.000 kr.
                                  thi kendes for ret:
obs danmark a/s skal inden 14 dage betale 10.000 kr. med procesrente fra den 19.
maj 2001 til handels- og kontorfunktionærernes forbund i danmark som mandatar
for at samt 6.850 kr. i sagsomkostninger.
                                      jens feilberg
aase weiler madsen                                                        poul wenzel
                                         (sign.)
                                     ___ ___ ___
       udskriftens rigtighed bekræftes. sø- & handelsrettens kontor, den
                                          p.j.v.