text:
dom
afsagt den 19. april 2012 i sag nr. bs c2-1942/2010:
a, b, c, d, e, f, g og h
mod
haderslev kommune
denne sag, der er anlagt den 4. november 2010, vedrører hovedsageligt spørgsmålet om,
hvem af parterne, der er retmæssig ejer af matr.nr. xxx, hejsager, halk, der i tysk tid blev
registreret som offentlig vej i hejsager grundbog og med det daværende halk
sognekommune, nu sagsøgte haderslev kommune, som noteret ejer. matrikelnummeret er et
cirka 4,55 meter bredt og - på det i sagen omhandlede sted (den vestlige del) - umarkeret
stiareal, der har sit forløb cirka midt på, og langs, strandbredden, herunder den del, der på
begge sider støder direkte til sagsøgerne, a, b, c, d, e, f, g og hs, ejendomme.
parternes påstande:
sagsøgerne har nedlagt følgende endelige påstande:
principalt
sagsøgte tilpligtes at anerkende:
    1. at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ... og ..., tilhører
        ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    2. at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ... og ..., tilhører
        ejeren af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    3. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    4. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    5. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    6. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...-
        ... og ...-..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ...-... og ...-..., hejsager, halk
    7. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    8. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejeren af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
subsidiært:
sagsøgte tilpligtes at anerkende, at der ikke er tale om en privat fællesvej, samt at arealet
matr.nr. xxx hejsager, halk, beliggende fra og med løbenummer .. og frem til løbenummer ..,
                                                   - 2 -
jf. bilag i/matrikelkort/skelforretningsoversigt af 15. april 2011 fra landinspektørerne syd i/s
skal omdefineres til strandbred.
mere subsidiært:
sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgerne ved hævd har vundet ret til frit og ubegrænset
ophold og oplægning af både, opstilling af liggestole m.v. på matr.nr. xxx hejsager, halk,
beliggende ud for sagsøgernes respektive ejendomme som angivet i den principale påstand.
sagsøgte har heroverfor nedlagt påstand principalt om afvisning, subsidiært om frifindelse.
sagens omstændigheder:
ifølge hejsager grundbog blev hele den strækning, der i dag udgør matr.nr. xxx, hejsager,
halk, henført under kategorien ”offentlichen wege und gewässer” og den 14. marts 1893
noteret med halk sognekommune som ejer. om baggrunden for fastlæggelsen af dette
ejerskab er der i et grundbogsdokument anført, at en repræsentant for borgerne har afleveret
”einen guterauszug über die der gemeinde heisagger gehörigen offentlichen wege und
gewässer und erklärt: ich beantrage die anlegung eines grundbuchblatts über die in dem
überreichten güterauszuge afgeführten der gemeinde heisagger gehörigen grundstücke. die
gemeinde befindet sich im eigenthumsbesitz dieser grundstücke, wie solches af dem
auszuge bescheinigt ist. vermittelbare besitzvorgänger sind nicht verhanden ebensowenig
documente über den eigenthumsbesitz”.
efter genforeningen i 1920 blev denne notering indført i papirudgaven af den danske tingbog
og ved overgangen til elektronisk tinglysning ændret til ”adk. ifølge flere skøder”.
ved skrivelse af 27. juli 1942 indgav nogle nærmere angivne ”grundejere ved hejsager
strand” anmodning til halk sogneråd om, at der blev anlagt ”en vej fra kommunevejen, som
fører fra hejsager til stranden, til kommunevejen i kjelstrup, da vi nu efter den sidste
vinterstorm er fuldstændig afskaaret fra forbindelse med nogen vej”. som begrundelse
herfor henviste grundejerne blandt andet til følgende:
       ”siden stormen bortskyllede vejen langs stranden, er færdslen tildels lagt ind over vore
       grundstykker, hvilket ogsaa er meget generende for os, da der om sommeren er stærk
       tilstrømning til hejsager strand. kørende færdsel er nu fuldstændig udelukket, og hvad det vil
       sige i sygdomstilfælde, dersom en patient skal indlægges paa sygehus, eller i tilfælde af
       begravelse, behøver ingen nærmere uddybning”.
i forbindelse med, at sagsøgte i foråret 2009 meddelte blandt andre sagsøgerne, at udvalget
for teknik og miljø have besluttet, at der på hele det omhandlede matrikelnummer skulle
anlægges en offentlig sti, opstod der tvist mellem parterne om, hvem der reelt ejede dette.
flere af ejerne langs den vestlige del af stiarealet klagede i den forbindelse til vejdirektoratet,
der ved skrivelse af 18. maj 2010 meddelte sagsøgernes repræsentant, vidnet landinspektør
jens kristian petersen, at man af nærmere angivne årsager ikke kunne tage stilling til klagen.
forinden havde landsarkivet for sønderjylland ved skrivelse af 14. april 2009 meddelt jens
kristian petersen, at der ”i vores afdeling for aflyste skøder og servitutter, ses der intet
dokument” på matr.nr. xxx, hejsager, halk.
                                                      - 3 -
til belysning af ejerforholdene har sagsøgte under nærværende sag blandt andet fremlagt kopi
af korrespondance mellem kommunen og ejeren af en ejendom beliggende nord for den
østlige del af strandstien, nærmere bestemt den del, der har været belagt med fliser og været
synlig igennem en lang årrække. uenigheden vedrørte ejendomsretten til en nord/sydgående
sti mellem hejsager strandvej ... og ..., og hvor sagsøgte gjorde gældende, at denne i 1962 var
overgået til kommunen ved ekspropriation i forbindelse med etableringen af hejsager
strandvej og i 1986 ”overgået fra vejmatriklen til stiarealet matrikel xxx”. endvidere har
sagsøgte fremlagt materiale dels vedrørende en ukontroversiel skelafmærkning ved en række
ejendomme beliggende langs samme del af strandstien, dels en arealoverførsel - der angiveligt
skyldes hævd - fra den østligste del af strandstien til den tilstødende ejendom, matr.nr. ...,
hejsager, halk. endelig har sagsøgte fremlagt en række kort, dokumenter og korrespondance
vedrørende ekspropriationer foretaget i forbindelse med anlæggelsen af hejsager strandvej.
materialet vedrører dog ikke direkte sagsøgerne eller de ejendomme, der er beliggende langs
den vestlige del af stien.
herudover er der under hovedforhandlingen afspillet en cd-rom med billeder, som sagsøgte i
august 2010 har optaget langs såvel den vestlige som den østlige del af stien.
sagsøgerne har til belysning af forholdene omkring, og brugen af, den vestlige del af stien
fremlagt en del gamle, private fotos samt henvist til en erklæring af 11. juni 2007, hvori
sagsøgte giver samtykke til, at et strandbredsareal med hjemmel i bekendtgørelse om
matrikulære arbejder § 26, stk. 1, overføres til en bagvedliggende kystejendom i kelstrup.
i forbindelse med sagsøgtes overvejelser om etablering af den omtalte offentlige sti, rettede
kommunen henvendelse til kort & matrikelstyrelsen med anmodning om en uddybning af
bestemmelsen i udstykningslovens § 31, stk. 4, og bekendtgørelse om matrikulære arbejder §
26, stk. 1, og stk. 3.
ved skrivelse af 9. februar 2009 besvarede styrelsen henvendelsen blandt andet således:
      ”det er karakteristisk for den sønderjyske matrikel, der blev etableret i tysk tid, at veje, vandløb,
      strandbredder m.v. blev tildelt matrikelnummer (dengang parcelnummer/artikelnummer), og disse
      matrikelnumre blev ”parkeret” hos det lokale sogneråd, nu kommune, uden at der var tale om et
      reelt ejerskab. hensigten med oprettelsen af den sønderjyske matrikel var at beskatte fast ejendom,
      men selvom veje, vandløb, strandbredder m.v. ikke skulle beskattes, valgte man at identificere
      disse ubeskattede arealer og ”give” dem til sognerådet (i modsætning til det gamle land, hvor
      sådanne arealer normalt blev henregnet til umatrikulerede arealer).
      de juridiske og matrikulære forhold for strandene i sønderjylland har gennem tiden været
      genstand for flere fortolkninger, hvoraf nogle var modstridende. det er dog styrelsens opfattelse, at
      en korrekt beskrivelse af retsstillingen findes i flemming tolstrup: landboret, 1968, side 68 og 69
      (kopi vedlægges). heraf fremgår bl.a., at ”den blotte registrering i matrikel og tingbogen (af
      kommunen som ejer) … beviser intet”. hvis kommunen er ejer af strandbredden, skal kommunen
      kunne godtgøre det - evt. ved hævdserhvervelse.
      med udstykningsreformen i 1...1 har det været hensigten at skabe ensartet retsenhed i
      sønderjylland og det gamle kongerige, således at bl.a. også strandbredder blev registreret ensartet.
      der vedlægges uddrag af bemærkninger til forslag til lov om udstykning og anden registrering i
      matriklen (lovforslag nr. l 8, folketingsåret 1989-90), side 28 og 29, hvor der under ad stk. 4 er
      givet en redegørelse for den nye bestemmelse i udstykningslovens § 31, stk. 4. i bemærkningerne
      er der på side 29, venstre spalte, sidste afsnit, anført, hvad der skal forstås ved udtrykket
      ”bestående rettigheder”. det er således kort & matrikelstyrelsens opfattelse, at kommunen ikke
      ejer de strandbredder, som de står som ejer af i tingbogen, medmindre kommunen aktivt har rådet
                                                     - 4 -
      over strandbredden i form af bygninger og anlæg eller anden råden, som utvivlsomt er en ejers
      råden”.
ved e-mail af 27. januar 2010 har kort & matrikelstyrelsen meddelt vejdirektoratet, at
besvarelsen ”alene vedrører matrikelnumre, der grænser til søterritoriet (matrikulerede
strandbredder)”. endvidere har styrelsen i en e-mail af 2. marts 2010 til landinspektør jens
kristian petersen meddelt blandt andet:
      ”kort & matrikelstyrelsen kan indgå på, at vejadgang til eventuelle afskårne stumper af vejarealet
      matr.nr. xxx hejsager, halk, sikres ved tinglysning af deklarationer om vejadgang.
      det er fortsat opfattelsen i kms, at private vejarealer m.v. i sønderjylland er ”parkeret” hos
      sognerådet/kommunen, uden at der var tale om et reelt ejerskab.
      kms mail af 27. januar 2010 til vejdirektoratet gengiver en fælles forståelse mellem vd og kms
      om, at der - uanset tvivlen om ejerskab til private vejarealer i sønderjylland - må tages
      udgangspunkt i den kendsgerning, at haderslev kommune i tingbogen er registreret som ejer af
      matr.nr. xxx. det er situationen i dag, og den eller de, der vil anfægte det forhold må afklare
      spørgsmålet ved en skelforretning/retssag.
      …
      matr.nr. xxx, hejsager, halk, er et vejareal på 3818 kvm, hvor hele matrikelnummeret er noteret
      som vej. matr.nr. xxx er efter kms opfattelse en privat fællesvej, der er omfattet af reglerne i
      kapitel 3 i bekendtgørelse om matrikulære arbejder. i henhold til reglerne i § 7 kan den privat
      fællesvej slettes på matrikelkortet, når en række betingelser er opfyldt. hvis hele eller del af
      matr.nr. xxx slettes som vej på matrikelkortet, vil matr.nr. xxx være et matrikelnummer uden
      vejareal, henholdsvis med delvis vejareal”.
af de i ovennævnte besvarelse omtalte bemærkninger fremgår det blandt andet:
      ”det har i århundreder været gældende ret i danmark, at strandbredder hører under
      kystejendommene, og at tilvækstarealer fra havet hører til disse ejendomme. matrikelkortene og
      reglerne i den gældende udstykningsbekendtgørelse om berigtigelse af ejendomsgrænser mod
      havet er udformet i overensstemmelse hermed. for sønderjyllands vedkommende har særlige
      forhold dog gjort sig gældende, idet en del af strandbredderne ved den tyske matrikulering blev
      henført under samme matrikelnummer som de offentlige veje, vandløb samt andre offentlige og
      private arealer, som ikke skulle skyldsættes. disse strandbredder fremtræder derfor på
      matrikelkortene som strimler (med matrikelnummer) mellem kystejendommene og havet.
      kommuner er i de fleste tilfælde blevet anført i tingbogen som ejere af de offentlige veje og
      dermed også af de øvrige arealer, som var henført under det pågældende matrikelnummer.
      kommunen har imidlertid ikke udøvet ejendomsret over strandene, og den tilfældige matrikulære
      registreringsform, der har ført til, at kommunerne blev anført som ejere af strandene, kan ikke
      tages som udtryk for en ejendomsret til disse.
      matrikulære berigtigelser som følge af tilvækst og fraskylning af arealer er på grund af den særlige
      bogføring af strandbredderne i sønderjylland sket på den måde, at det matrikulerede strandareal er
      flyttet udad, henholdsvis indad, hvorved de bagvedliggende kystejendommes grænser er ændret
      tilsvarende.
      disse særlige registreringsmæssige forhold har skabt betydelig uklarhed med hensyn til
      retsforholdene omkring strandene i sønderjylland, og der synes ikke at være nogen saglig
      begrundelse for at opretholde en matrikulær og tingbogsmæssig registrering af strandene, der
      afviger fra forholdene i det øvrige land. det foreslås derfor, at matrikelmyndighederne, når der
      ikke foreligger særligt grundlag for ejendomsret til strandbredden, skal kunne registrere denne
      under kystejendommene, så ejendomsgrænsen mod søterritoriet er højeste daglige vandstandslinie,
      ligesom i den øvrige del af landet.
                                                       - 5 -
      hvis der foreligger et særligt grundlag for ejendomsret, f.eks. i forbindelse med opførte bygninger
      eller anlæg på strandbredden, må den matrikulære registrering foretages i overensstemmelse
      hermed. andre lovligt stiftede rettigheder må naturligvis bevare deres gyldighed, og
      kystejendommenes ejere skal ikke som følge af den ændrede registrering kunne kræve betaling for
      sådanne rettigheder”.
i en senere udtalelse til sagsøgte om fortolkningen af begrebet ”særligt grundlag for
ejendomsret” i bekendtgørelse om matrikulære arbejder § 26, stk. 1, har kort &
matrikelstyrelsen ved skrivelse af 7. januar 2011 blandt andet anført:
      ”det er kort & matrikelstyrelsens opfattelse, at det forhold, at strandarealer har været meget
      benyttet af offentligheden, ikke udgør et særligt grundlag for ejendomsret, da offentligheden længe
      i medfør af naturbeskyttelseslovgivningen har haft ret til færdsel og ophold på strandarealer. det er
      stadig ejeren af den bagvedliggende kystejendom, der er den juridiske ejer af strandarealet frem til
      daglig højvandslinie.
      hvis offentlighedens brug af strandarealet til ophold og badning er mere vidtgående end
      rettighederne efter naturbeskyttelseslovgivningen, f.eks. ophold og badning inden for 50 m fra
      beboelsesbygninger, kan der muligvis være skabt en rettighed (servitut), som kystejendommenes
      ejere skal respektere”.
af en fremlagt, udateret "interessentskabskontrakt for "i/s ..."" fremgår det blandt andet, at
sagsøgerne a og b sammen med 10 andre sommerhusejere ved hejsager strand "i fællesskab
opkøber og driver ejendommen matr.nr. ... hejsager med de rettigheder og forpligtelser, der
tilhører grundstykket. endvidere fremgår det af kontakten:
                                                             §1
      ...
      grundstykket henligger som et frit strandareal, og samtlige interessenter forpligter sig til at arbejde for, at
      grundstykket bibeholder denne status.
      ...
      interessenterne har ret til at have egen ro-/sejlbåd liggende på arealet.
                                                              2.
      nuværende og fremtidig ejerforhold:
      nuværende ejerforhold er således, at samtlige interessenter har jordstykker i lige sameje, således at hver
      ejer en ideel anpart udgørende den brøkdel, den enkelte interessent udgør af fællesskabet.
      fremtidig medlemskab af nærværende interessentskab og som dermed også ejer af ideel anpart af matr.nr.
      ... hejsager kan alene være ejer af de matrikelnumre, der er nævnt i forbindelse med interessentskabet.
      ved overdragelse af enkelt matrikelnumre overdrages ligeledes medejerskab i interessentskabet med den
      ideelle anpart, der er tillagt intessenten/matrikelnumret".
ved skrivelse af 18. februar 2010 rekvirerede sagsøgtes advokat en skelforretning hos
landinspektørerne syd i/s. denne forretning blev udført af landinspektør ejnar sønderby
christensen, der den 6. september 2010 afgav en erklæring, hvori han nærmere beskriver de
af ham foretagne undersøgelser, afholdte møder samt modtagne informationer og indsigelser.
endvidere gav han følgende begrundelse for sin fastlæggelse af skellet:
      "generelle betragtninger:
                                                 - 6 -
der er dannet sædvane i sønderjylland for, at betragte kommunerne som ejere af
de pr. fl. veje, i de tilfælde hvor kommunerne står anført i adkomstrubrikken, som
ejer af det pågældende matr.nr. kort- og matrikelstyrelsen, sønderjylland
(amtslandinspektørkontorerne), har betragtet kommunerne som ejere af pr. fl.
veje i de tilfælde, hvor kommunerne stod anført som ejere i adkomstrubrikken i
tingbogen. dette har udmøntet sig i, indhentning af kommunernes tiltrædelse på
dokumenter vedr. ændring af pr. fl. veje. denne praksis er videreført af de privat
praktiserende landinspektører i sønderjylland, efter privatiseringen i 1999.
vejdirektoratet har også lagt til grund i flere afgørelser vedr. matr.nr. xxx
hejsager, halk, at haderslev kommune er ejer af matr.nr. xxx hejsager, halk.
til underbyggelse heraf, findes et notat fra kort- og matrikelstyreisens,
sønderjyske kontor, af 18. april 2000/let revideret 23-12-2004, anføres det på
side 14 under afsnittet særligt om veje: "i en sag fra rødekro har landsretten
stadfæstet (utrykt dom af 5-10-1983), at kommunen er ejer af et privatvejsareal på
grundlag af tingbogens udvisende." i sagen statueres bl.a. hævd til færdsel over
pr. fl. vej tilhørende rødekro kommune. dette citat bruges alene i nærværende
sag til at viderebringe, opfattelsen hos det tidligere kort- og matrikelstyreisens,
sønderjyske kontor, at en kommune er ejer af en pr. fi. vej, når kommunen står
anført i adkomstrubrikken i tingbogen. endvidere har kort- og matrikelstyrelsen,
sønderjylland (amtslandinspektørkontorerne), ført et matrikelregister og
matrikelbøger med angivelse af et ajourført ejerregister i begge, som blev
ajourført ud fra udskrifter fremsendt tra tinglysningskontorerne. i både registret og
matrikelbogen har kommunerne været anført som ejere af bl.a. pr. fl. veje, på lige
fod med tingbogens udvisende.
med baggrund i ovennævnte er jeg af den opfattelse, at haderslev kommune har
adkomsten til den pr. fl. vej, matr.nr. xxx hejsager, halk, i overensstemmelse med
tingbogens udvisende.
....
generelt for ib.nre. ...-... (matr.nre. ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ...,
..., ..., ..., ..., ..., ..., ... og ... alle hejsager, halk) kan det oplyses, at arealet fra
sommerhushaverne og ned til daglige højeste vandstandslinie har været benyttet af
almenvellet som almindelig strand i form af badning, gåturer langs strand,
solbadning m.v., altså til alt hvad en strand normalt bliver benyttet til. vejen har
ikke været synlig i marken i mange år, - det hersker der ingen tvivl om.
ejeren af den pr. fl. vej er - haderslev kommune - og dermed alle borgere i
haderslev kommune. som følge heraf har alle haft mulighed for at tage ophold og
færdes på stranden - ingen har haft intention om at ændre på dette og ingen er
blevet bremset heri.
almenvellet har foretaget færdsel på hele stranden, hvorfor der bl.a. ikke er
mulighed for nabohævd ud over synlige grænser.
marskhalm og hybenrosevækst er naturligt forekommende vegetationer på
stranden, hvorfor der ikke anses mulighed for at vinde nabohævd specifik på disse
arealer. samtidigt vokser marskhalmen og hybenrosevæksten vildt uden en
egentlig skarp afgrænsning. videre har hybenbuskene efter vurdering af luftfoto,
                                         - 7 -
varierende bredde fra de enkelte årgange, alt afhængig af vejret, vandstand m.v.
årerne gennem, hvorfor der ikke kan tales om en fast fysisk grænse i marken,
hvortil der kan vindes hævd.
oplægning af både anses ligeledes for at være en naturlig del af strandens virke og
brug til gavn for almenvellet. denne brug kan alene statuere servituthævd, men
ikke ejendomshævd. ligeledes tillægges det betydning, at en stor del af ejerne
(lb.nre. ...-...) af sommerhusene er vidende om, at de ejer et separat jordstykke på
den anden side af den pr. fl. vej - matr.nr. xxx hejsager, halk ud mod lillebælt.
sommerhusejerne vil altså komme i "ond tro", såfremt, der skal ske
hævdserhvervelse af hele den pr. fl. vej mellem "egne" jordstykker.
som sidebemærkning kan nævnes, at omvendt gælder naturligvis også, at der ikke
kan vindes hævd over de til sommerhusene hørende parceller - beliggende søværts
den pr. fl. vej, såfremt parcellerne fortsat henligger uændret i marken, som p.t.,
hvor ingen har inddraget dem / taget dem ejendomsretligt i brug.
nogle af sommerhusejerne (bl.a. lb.nre. ..., ..., ..., ... og ...) har i fællesskab købt
matr.nr. ... hejsager, halk tilbage i 2005/2006 - skødet er tinglyst 23. maj 2006.
samtidigt med købet blev der foretaget en afmærkning af skellet med
efterfølgende opmåling og udarbejdelse af måleblad. i denne forbindelse har
køberne godkendt skellet mellem matr.nr. ... hejsager, halk og den pr. fl. vej
matr.nr. xxx hejsager, halk - selvom der på daværende tidspunkt ikke har været
en synbar vej/sti på denne del af strækningen.
som følge af skelfastlæggelsen mellem matr.nre. xxx og ... hejsager, halk i
2005/2006 er denne del af skelstrækningen for matr.nr. xxx hejsager, halk ikke
medtaget i nærværende skelforretning.
ud for lb.nr. ... - matr.nr. ... hejsager, halk er eksisterende skeljernrør samtidigt
indmålt som gammel skelafmærkning, allerede i 2005, dvs. der har været en på
stedet synlig afmærkning mellem den pr. fl. vej - matr.nr. xxx hejsager, halk - og
matr.nr. ... hejsager, halk.
i forbindelse med nærværende skelforretning fastlægges skellet - på store dele af
strækningen - på lignende måde ud fra det i matriklen registrerede skel, altså ud
fra samme opfattelse, som har hersket i 2005/2006 og værende accepteret af nogle
af naboerne på dette tidspunkt. naboernes accept stemmer godt overens med
øvrige ejerforhold på den berørte strandstrækning, hvor også andre dele af
stranden, er ejet af private sommerhuseje i et fællesskab, f.eks. matr.nr. ...
hejsager, halk. (matr.nr. ... hejsager, halk er tilgrænsende matr.nr. ... smst. i
dennes østlige ende).
således ejes en stor del af stranden af beboerne i området. derfor er eksistensen af
store dele af den sydlige skelstrækning af matr.nr. xxx hejsager, halk kendt, idet
denne grænser ind til netop matr.nre. ... og ... hejsager, halk.
                                         - 8 -
ligeledes kan det oplyses, at der ad den pr. fl. vej - matr.nr. xxx hejsager, halk -
er vejadgang for bl.a. matr.nr. ... hejsager, halk og matr.nr. ... smst. til offentlig
vej, ifølge matrikelkortet.
lb.nr. ...: ved matr.nr. ... hejsager, halk er der opført en mur ud over den pr. fl.
vej - matr.nr. xxx hejsager, halk, samt plantet et meget bredt beplantningsbælte i
forlængelse heraf.
anvendelsen af del af den pr. fl. vej til opførsel af en mur og beplantningsbælte
har stået på i mange år. således er der ingen tvivl om, at rådigheden - en ejers
fulde råden - har pågået i mere end 20 år og der dermed er vundet hævd til fordel
for matr.nr. ... hejsager, halk til yderkant mur og til ca. midte af beplantning.
lb.nr. ...: ved matr.nr. ... hejsager, halk er der opført en mur ud over den pr. fl.
vej - matr.nr. xxx hejsager, halk.
anvendelsen af del af den pr. fl. vej til opførsel af en mur har stået på i mange år.
således er der ingen tvivl om, at rådigheden - en ejers fulde råden - har pågået i
mere end 20 år og der dermed er vundet hævd til fordel for matr.nr. ... hejsager,
halk til yderkant mur.
lb.nr. ...: ved matr.nr. ... hejsager, halk er der opført en mur ud over den pr. fl.
vej - matr.nr. xxx hejsager, halk.
anvendelsen af del af den pr. fl. vej til opførsel af en mur har stået på mange år.
således er der ingen tvivl om, at rådigheden - en ejers fulde råden - har pågået i
mere end 20 år og der dermed er vundet hævd til fordel for matr.nr. ... hejsager,
halk til yderkant mur.
lb.nr. ...: mellem matr.nre. ... og xxx hejsager, halk står der et ældre velholdt
stakit.
anvendelsen af del af den pr. fl. vej, som en del af haven m.v. med stakit til
matr.nr. ... hejsager, halk har stået på i mange år. således er der ingen tvivl om,
at rådigheden - en ejers fulde råden - har pågået i mere end 20 år og der dermed er
vundet hævd til fordel for matr.nr. ... hejsager, halk.
lb.nr. ...: matr.nr. ... hejsager, halk har udvidet sin have ud over del af den pr. fl.
vej - matr.nr. xxx hejsager, halk, hvorpå der er anlagt en skråning, græsplæne,
opsat stakit m.v.
anvendelsen af del af den pr. fl. vej, som en del af haven m.v. til rnatr.nr. ...
hejsager, halk har stået på i mange år. således er der ingen tvivl om, at
rådigheden - en ejers fulde råden - har pågå et i mere end 20 år og der dermed er
vundet hævd til fordel for matr.nr. ... hejsager, halk.
i forlængelse heraf erklærer undertegnede landinspektør, at skellet mellem
matr.nr. xxx hejsager, halk og lb.nre. ...-... matr.nre. ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ...,
                                                              - 9 -
      ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ... og ... alle hejsager, halk er det netop
      påviste og markerede skel med eksisterende skelpæle stående på stedet samt
      supplerende afsætning af skellet med skelpæle til brug for visualisering i marken
      af det fastholdte og ny fastlagte skel, jf. nedenfor".
denne skelfastlæggelse har sagsøgerne i medfør af udstykningslovens § 36, stk. 2, nr. 2,
indbragt for retten ved stævning modtaget den 4. november 2010, og hvorunder parterne har
nedlagt de ovenfor angivne påstande.
under sagens behandling har de af sagsøgerne, der ejer deres ejendomme sammen med andre,
fremlagt fuldmagter fra disse. af de enslydende fuldmagter fremgår det blandt andet, at
"undertegnede .... giver hermed fuldmagt til .... til at varetage alle mine interesser i
forbindelse med den anlagte retssag mod haderslev kommune. jeg erklærer at ville følge
afgørelsen af sagsanlægger og jeg kan fuldt ud tilslutte mig dette". for så vidt angår
sagsøgeren d er fuldmagten afgivet af hendes ægtefælle, o, der ifølge tingbogen er eneejer af
mat.nr. 871 samt matr.nr. ... og ....
forklaringer:
der er under sagen afgivet forklaring af sagsøgerne a, b, c og g samt vidneforklaring af n
(senior), landinspektør jens kristian petersen, ingeniør per fogh og juridisk chef tommy
hansen.
herudover har landinspektør ejnar sønderby christensen vedstået sin ovennævnte
skelerklæring og afgivet supplerende forklaring.
sagsøgeren, a, har forklaret, at han og hans hustru siden 1...5 har været ejere af matr. nr. ...
og matr. nr. ..., hejsager, halk. sagsøgeren er dog kommet en del på stedet lige siden 1945 og
mener, at den østlige del af strandstien blev oprettet og forsynet med fliser allerede i
1940'erne. til forskel herfra er den vestlige del blot sandstranden uden nogen form for
afmærkning. når andre end ejerne passerer forbi, spadserer de som regel nede på "det hårde
sand" i strandkanten, dog uden at de benytter noget bestemt sted. helt tilbage fra sagsøgerens
barndom har ejerne af sommerhusene på vestlige side benyttet strandstykket som en del af
deres ejendomme. de har således gravet "solgryder" og trukket både op på stranden foran
ejendommene. af kirsten pedersen, der er ejer af matr. nr. ..., har sagsøgeren fået fortalt, at
der i gamle dage blev kørt med hestevogn på stranden, når man skulle besøge et badehotel
liggende længere mod vest.
sagsøgeren har endvidere forklaret, at han og flere andre ejere i 2006 gik sammen og købte
matr. nr. .... i samme forbindelse oprettede man den ovenfor nævnte interessentskabskontrakt
for "is ...". samtidig med købet blev der foretaget en skelafmærkning, der svarer til det, som
landinspektør ejnar sønderby christensen nu er kommet frem til. da skelafmærkningen blev
foretaget, var sagsøgeren og de andre ejere godt klar over, at matr.nr. xxx stod registreret som
tilhørende sagsøgte. dette gav ikke anledning til nærmere drøftelser, førend kommunen fik
planer om, at der skulle anlægges og markeres en offentlig sti på strandstykket. først da satte
ejerne spørgsmålstegn ved, hvem der var den reelle ejer af matrikelnummeret.
sagsøgeren, b, har forklaret, at han er ejer af matr. nr. ... og matr. nr. ..., hejsager, halk.
sagsøgeren købte disse ejendomme i 1...0, men kendte udmærket området i forvejen.
sagsøgerens forældre havde nemlig gennem en årrække et sommerhus beliggende på den
                                              - 10 -
anden side af hejsager strandvej, nærmere bestemt matr. nr. .... dette sommerhus købte
forældrene i 1951, og hele familien benyttede det hver sommer i hele sagsøgerens barndom
og frem til omkring 1...8, hvor huset blev solgt. den østlige del af matr. nr. xxx har efter
sagsøgerens erindring altid været belagt med betonfliser. dette har ikke været tilfældet med
den vestlige del, der hele tiden har været almindelig sandstrand uden nogen form for
belægning eller markering af en sti. sagsøgeren husker, at han i sin barndom gravede
"solgryder" på stranden, samt at der aldrig blev tænkt over, hvorvidt dette skete på den nu
omhandlede strandsti. sagsøgeren har haft båd, siden han var 14 år gammel. denne båd har
han altid trukket op på stranden og lagt den hen over "stien". da sagsøgeren købte sine
ejendomme, var han ikke klar over, at der eksisterede nogen sti hen over det foranliggende
strandstykke. først da a kom og fortalte om sagsøgtes planer, begyndte sagsøgeren og de
andre ejere at stille spørgsmålstegn ved, hvem der retteligt havde ankomst til matr. nr. xxx.
sagsøgeren har endvidere forklaret, at der ved siden af hans forældres sommerhus var en
nabo, som de kaldte jumbo. vedkommende ejede matr.nr. ... og støbte i 1960'erne en 1 x 1½
meter stor betonklods nede på stranden. denne klods blev placeret lige dér, hvor den nu
omhandlede strandsti er beliggende. klodsen brugte jumbo til fortøjring af et mindre skib, og
sagsøgeren bekendt findes den stadig på stedet, dog nu 30-40 cm under sandet.
sagsøgeren, c, har forklaret, at hun og tre af hendes søskende i 1986 arvede sine forældre og
overtog matr. nr. ... og matr. nr. ..., hejsager, halk. forældrene havde haft ejendommene og
det derpå opførte sommerhus siden slutningen af 1930'erne. sagsøgeren er født i 1941 og har
erindring om stedet, fra hun var ca. 5 år gammel. sagsøgeren husker således tydeligt, at der
igennem alle årene blev leget på stranden neden for sommerhuset, hvor man også fik opført
en badebro. endvidere har hun klar erindring om, at ejerne trak deres både op og havde dem
liggende på stranden, herunder på det sted, hvor den nu omhandlede strandsti angiveligt er
beliggende. som det kan ses af de som bilag 10 fremlagte fotos, herunder billede 15, 16 og
17, har der aldrig været aftegnet eller afmærket nogen sti på stranden. sagsøgerens ældste
søster forsøgte på et tidspunkt - husker ikke hvornår - at få den del af matr.nr. xxx, der er
beliggende mellem matr.nr. ... og matr. nr. ..., lagt ind under de sidstnævnte ejendomme.
søsteren fik dog afslag på sit andragende af den daværende kommunaldirektør, jens kaptajn.
når andre end ejerne benytter stranden, sker det ikke noget bestemt sted. som regel spadserer
de dog forbi helt nede i strandkanten eller ligger og soler sig på det sted, hvor stien er.
sagsøgeren, g, har forklaret, at han sammen med sin hustru har ejet matr. nr. ... og matr. nr.
... hejsager, halk, siden 2001. sagsøgeren er dog kommet på stedet hele livet, idet hans far
siden midten af 1950'erne har ejet nabohuset, nærmere bestemt matr. nr. ...-... og matr. nr. ...-
.... stranden ud for begge ejendomme er ca. 12 meter bred, og sagsøgeren har leget her hele
sin barndom. blandt andet har han spillet badminton, fodbold samt ligget og solet sig.
herudover blev stranden benyttet til henlæggelse af ejernes både. først for nogle år siden blev
sagsøgeren klar over, at der skulle være en sti på tværs af strandarealet. dette skete, da
aviserne begyndte at tale om sagsøgtes planer, men i første omgang troede sagsøgeren, at der
var tale om den østlige del af matr. nr. xxx. da sagsøgeren og hans hustru købte matr. nr. ...
og matr. ..., så de godt, at der var et "afbræk" i grunden, selv om der aldrig har været noget
synligt herom på stedet. det nævnte "afbræk" var blot en stiplet linie på et matrikelkort. når
andre end ejerne færdes på strandarealet, går de typisk i vandkanten, hvor der er mere fast
grund. formentlig skyldes dette også, at ejerne har deres både trukket op på stranden og
placeret hen over det sted, hvor "stien" er beliggende. i dag er det typisk sommerhusejerne,
der går eller opholder sig på stranden. som det fremgår af det som bilag 11 fremlagte
fotografi, har sagsøgeren og hans familie altid haft et gyngestativ opstillet på stranden neden
                                                 - 11 -
for deres sommerhuse. stativet er fastmonteret og har stået på stedet året rundt. stativet er
blevet benyttet af såvel sagsøgeren og hans familie som forbipasserende, der har opholdt sig
på stranden. i 2002 opsatte sagsøgeren et nyt gyngestativ, der mere eller mindre står på det
sted, hvor "stien" er beliggende. hverken sagsøgeren eller hans familie har på noget tidspunkt
fået en påtale eller nogen form for henvendelse fra sagsøgte i anledning af de opsatte
gyngestativer.
vidnet, n (senior), har forklaret, at han er 83 år gammel og far til sagsøgerne, f og g. i
begyndelse af 1960'erne erhvervede vidnet matr. nr. ...-... og matr. nr. ...-.... vidnet er dog
kommet på stedet længe før, idet hans far i 1934/35 byggede sommerhus på matr. nr. .... hele
sin barndom kom vidnet jævnligt i huset og på den tilstødende strandgrund, herunder matr. nr.
.... stranden blev benyttet til oplægning af både, ligesom vidnet og hans familie tændte
sankthansbål og opsatte et gyngestativ. dette stativ er vist på det billede, der er fremlagt som
bilag 11 og er placeret dér, hvor "stien" forløber. på stedet har der aldrig været nogen
markering af en sti, og først mange år efter sit køb af matr. nr. ...-... og matr. nr. ...-... fik
vidnet tilfældigt oplyst, at der skulle være en sti på stranden, som tilhørte kommunen. vidnet
har ingen erindring om, at stranden på noget tidspunkt har været brugt som vej. det eneste,
som vidnet på et tidspunkt fik oplyst, var, at "det offentlige havde en strimmel dernede".
om den ovenfor omtalte ansøgning af 27. juli 1942 til halk sogneråd om etablering af en ny
vej har vidnet forklaret, at samtlige ansøgere er fiskere. vidnet bekendt var ansøgeren k far til
ansøgeren l, der boede i det hus, som sagsøgeren, e, nu ejer. ansøgeren, m, der ejede matr.
nr. ..., har på et tidspunkt fortalt vidnet, at nogle bønder om vinteren kom kørende og hentede
grus og sten på stranden.
vidnet, landinspektør jens kristian petersen, har forklaret, at han siden 1978 har arbejdet
som landinspektør. for nogle år siden blev vidnet kontaktet af sagsøgeren, a, der oplyste, at
der var opstået tvivl hos ham og nogle andre sommerhusejere om adkomsten til den østlige
del af matr. nr. xxx. vidnet beså stedet og foretog undersøgelser af blandt andet tingbogen.
her var sagsøgte anført som ejer, selv om der ikke forelå noget skøde. vidnet granskede
spørgsmålet yderligere og fandt ud af, at man i den tyske tid gav alt matrikelnumre, herunder
også veje og åer. dette var også sket med matr. nr. xxx, som samtidig blev "parkeret" hos
kommunen som ejer. under den af landinspektør ejnar sønderby christensen gennemført
skelforretning repræsenterede vidnet nogle af ejerne og argumenterede for, at de ved hævd
havde vundet ret til matr. nr. xxx, samt at det var normalt i danmark, at et strandareal som det
omhandlede registreres som tilhørende de tilstødende kystejendomme.
vidnet, landinspektør ejnar sønderby christensen, har vedstået den af ham afgivne
"erklæring om skelforretning" af 6. september 2010.
vidnet har supplerende forklaret, at han siden 1990 har været uddannet landinspektør og
efterfølgende beskæftiget sig med ligeartede skelforretninger, herunder navnlig syd for
kongeåen. vidnet skønner, at han i alt har gennemført ca. 15 sådanne skelforretninger. i disse
har der dog ikke været en problemstilling svarende til den nu omtvistede.
vedrørende den nu omhandlede skelerklæring har vidnet forklaret om:
side 6: at sagsøgeren, g, ved sit og hustruens køb i 2002 af matr. nr. ... og matr. nr. ... var
vidende om, at de to matrikelnumre lå på hver sin side af matr. nr. xxx.
                                               - 12 -
side 20: at den under lb. nr. 36 omtalte "urmåling" vedrører en opmåling fra 1970'erne. her
registrerede man blot vestskellet og indtegnede dette på matrikelkortet, der dannede baggrund
for beskatningen. når det ud for samme løbenummer står anført, at "skellene er ikke synbare
på stedet" skyldes dette, at det hverken ved stensætning, mur eller anden fysisk markering er
muligt at se, hvor arealerne eller matrikelnumrene er beliggende. der var meget muligt opsat
et gyngestativ på strandbredden neden for matr. nr. ..., men hvor det mere præcist stod, husker
vidnet ikke. uanset, hvor stativet stod, har vidnet ikke tillagt det nogen betydning ved sin
skelforretning.
side 17: at ejerne af lb. nr. 25 eller matr. nr. ... var indkaldt, men undlod at give møde til den
skelforretning, der blev afholdt på åstedet den 18. august 2010, kl. 14.00. det manglende
fremmøde har vidnet dog ikke tillagt nogen betydning for, hvorledes skelforretningen skulle
afgøres på det pågældende sted,
side 19: at det under lb. nr. 41 omtalte måleblad fra oktober 2005 vedrører en opmåling
foretaget i forbindelse med, at nogle af sagsøgerne sammen med flere andre erhvervede matr.
nr. .... de opmålinger, der da blev foretaget, er også inddraget under nærværende
skelforretning,
som anført under lb. nr. ... var skellet her alene delvist synbart. der var således ingen tydelig
grænse afmærket på selve stranden, og en opført mur var placeret længere tilbage end det nu
fastlagte skel,
side 20: at det under lb. nr. ... omtalte skelmærke/skeljernrør mod øst er fundet ud mod stien,
matr. nr. xxx.
side 21: at det lb. nr. ... omtalte måleblad fra maj 2007 formentlig stammer fra en fuld
opmåling af matr. nr. .... efter vidnets opfattelse må man gå ud fra, at vedkommende
landinspektør har sendt målebladet til ejeren af matr. nr. ... og matr. nr. ..., dvs. sagsøgeren
anne carstensen, eller i hvert fald orienteret hende herom. målebladet fra 2007 er også det,
der refereres til, når det anføres, at "videre er skellet mellem den og pr. fl. vej - matr. nr. xxx
hejsager, halk, og matr. nr. ... hejsager, halk, fastlagt ved måleblad." de skelmærker -
skeljernrør mod vest og øst, der er fundet på stedet, er nogle, der vender ind mod matr. nr.
xxx,
side 22: at det under lb. nr. ... omtalte måleblad fra maj 2007 er det samme, der er omtalt
ovenfor under lb. nr. .... ligeledes er der tale om det samme skelmærke, som omtalt under
dette lb. nr. under lb. nr. ... er der blandt andet omtalt et måleblad fra oktober 2005. dette
stammer fra det køb, som nogle ejere da foretog af matr. nr. ..., og hvor skellet blev afsat
mellem dette matr. nr. og matr. nr. xxx. ligeledes er der tale om det samme markrids og
måleblad samt skelmærker, der er anført under lb. nr. .... også det her anførte
skelmærke/skeljernrør mod vest og øst er ind mod matr. nr. xxx,
side 23: at det under lb. nr. ... omtalte synbare skel forløber langs et på stedet opsat
plankeværk.
i den skematiske fortegnelse, der er vedhæftet skelerklæringen, står ejeren af lb. nr. ... anført
som b. dette samsvarer også med angivelserne i tingbogen, men er desuagtet ikke korrekt,
idet ejeren er den samme som ejer lb. nr. ..., nemlig sagsøgeren, b,
                                              - 13 -
side ...: at de fundne skelmærker langs stien op til hejsager strandvej og mellem matr. nr. ...
og matr. nr. 867.
side 25: at baggrunden for den her angivne sædvane beror på en samtale med tidligere
amtslandinspektør, per bonde. af denne fik vidnet oplyst, at man siden 1920 er gået ud fra, at
de veje og matrikelnumre, der i tysk tid er registreret med kommunen som ejer, også reelt
tilhører kommunen. hertil kommer, at der vidnet bekendt aldrig har været stillet
spørgsmålstegn ved adkomstforholdene til de ejendomme, hvor kommunen står anført som
ejer.
vidnet har yderligere forklaret, at kort- og matrikelstyrelsen har registreret matr. nr. xxx som
en "privat fællesvej" og med en bredde på 4,55 meter. en "privat fællesvej" er ifølge lov om
private fællesveje en vej, som giver adgang til flere ejendomme. i sin skelerklæring har vidnet
lagt til grund, at der er tale om en "privat fællesvej", der grænser op til flere ejendomme eller
parceller. matr. nr. xxx er eneste vejadgang til matr. nr. ... samt matr. nr. ..., og man kan ikke
blot slette en fællesvej, der er eneste adgangsvej til en selvstændig ejendom, jf.
udstykningslovens bestemmelser herom.
vidnet, ingeniør per fogh, har forklaret, at han er uddannet ingeniør og gennem de seneste
ca. 25 år har arbejdet som sådan i sagsøgtes vej- og parkafdeling. vidnet blev involveret i den
foreliggende tvist, da nogle af sagsøgerne indbragte sagsøgtes beslutning om anlæggelse af en
offentlig sti for vejdirektoratet. sideløbende med denne klage arbejdede vidnet videre med
selve stiprojektet og deltog i gennemførelsen af den nu påklagede skelforretning. den ovenfor
omtalte ansøgning af 27. juli 1942 til halk sogneråd om anlæggelse af en ny vej tog vidnet
som udtryk for, at der hidtil havde foregået en transport hen over det strandareal, der er
beliggende syd for sagsøgernes ejendomme. før hejsager strandvej blev anlagt i begyndel-
sen af 1950'erne, var strandstien i øvrigt også eneste adgangsvej til sagsøgerens ejendomme.
at der formentlig har været tale om en offentlig vej bestyrkes også af det forhold, at der har
været opsat forsyningsmaster langs med denne, jf. de som dokument nr. ... fremlagte
fotografier.
vidnet, juridisk chef tommy hansen, har forklaret, at han er juridisk chef i haderslev
kommune. forevist en ikke fremlagt skrivelse af 11. juli 2003 har vidnet forklaret, at det er
ham, der har konciperet denne. hvilke overvejelser, der lå bag skrivelsen, husker vidnet ikke.
formentlig er det dog således, at carstensen har ansøgt kommunen om tilladelse til at købe en
del af matr. nr. xxx. som embedsmand har vidnet skønnet, at arealet ikke havde kommunal
interesse og derfor godt kunne sælges. i teknik- og miljøudvalget var man imidlertid af en
anden opfattelse, nemlig af arealet havde interesse for kommunen.
parternes anbringender og synspunkter:
sagsøgerne har til støtte for deres principale påstand navnlig gjort gældende, at de
omtvistede arealer tilhører dem som ejere af de tilgrænsende kystejendomme, hvilket er i
overensstemmelse med de regler, der altid har været gældende i danmark, herunder også i
den tyske tid fra 1864 til 1920. disse er fortsat gældende, og som det fremgår af
bemærkningerne til udstykningslovens § 31, stk. 4, jf. bekendtgørelse om matrikulære
arbejder § 26, stk. 1, har det netop været hensigten at skabe retsenhed i hele landet. det
bestrides som ganske udokumenteret, at der i sønderjylland skulle have dannet sig en anden
retstilstand gennem den i skelerklæringen påståede sædvane. sagsøgte er alene ved en
tilfældighed, og uden på nogen måde at dokumentere sin ejendomsret, blevet anført som ejer
                                              - 14 -
af de tyske myndigheder, der arbejdede efter helt andre regler end de for det øvrige land
gældende. arealet må defineres som strandbred, selv om det ikke grænser op til havet grundet
den omstændighed, at den private sti eller fællesvej er udlagt midt på stranden. sagsøgerne og
tidligere ejere af deres ejendomme har endvidere vundet hævd på arealet, idet de igennem
hævdstid har anvendt det til beplantning, bådoplægning, gyngestativer, ophold og badning.
til forskel herfra har sagsøgte på intet tidspunkt disponeret som ejer af arealet, ligesom man
som retsgrundlag for sin ejendomsret alene har kunnet henvise til den ”tilfældighed”, at man i
tysk tid blev registreret som ejer, da det blev udlagt som privat fællesvej og dermed undtaget
fra beskatning. arealet har tidligere, men ikke i hævdstid, været anvendt som vej eller sti,
men burde ved anlæggelsen af hejsager strandvej være lagt under de tilgrænsende
kystejendomme, ganske som det ville være sket i en lignende situation i dag. den i
skelerklæringen omtalte dom fra 1983 ligner på ingen måde nærværende sag, idet den ikke
omhandler ejerspørgsmålet, men derimod alene, at sagsøgeren ville have ret til fri og uhindret
færdsel ad et vejareal beliggende på de sagsøgtes ejendomme. at en del af vejarealet tilhørte
kommunen havde intet afgørende med sagen at gøre, men blev blot nævnt i dommen. hertil
kommer dommens oplysning om, at vejen, som var synlig i marken og blev benyttet af
sagsøgeren, i tysk tid var registreret som ”dorfstrasse”, hvorimod arealet på den i nærværende
sag omhandlede strandbred, der ikke har været synlig i marken siden bønder og fiskere i
området holdt op med at bruge strandbredden til færdsel for cirka 60 år siden, i tysk tid var
registreret som ”feldweg”. sagsøgerne har en væsentlig interesse i, at der træffes afgørelse
om de dele af det omtvistede areal, der grænser op til deres ejendommen. der er intet til
hinder for, at sagsøgte fortsat ejer de dele af arealet, som ikke er omfattet af nærværende sag.
strandbredden er tilgængelig for alle i danmark, hvilket imidlertid ikke kan anses at have
betydning i forhold til den naturlige råden, som sagsøgerne har haft i kraft af ejerskabet til de
omkringliggende matrikelnumre. almenheden vil fortsat, og ganske som i dag, have adgang
til strandbredden ifølge naturbeskyttelseslovens § 22, stk. 1, uanset sagsøgerne anses som
ejere af det omtvistede areal.
hvad angår den subsidiære påstand har sagsøgerne gjort gældende, at den omhandlede del af
vejen eller stien uden videre vil kunne slettes i matriklen i medfør af § 7 i bekendtgørelse om
matrikulære arbejder. vejen eller stien har nemlig ikke eksisteret i marken i hævdstid,
ligesom der ikke foreligger noget tinglyst dokument om vejret. endvidere er vejen ikke eneste
vejadgang til en ejendom eller en del af en ejendom, hvorfor arealet i overensstemmelse med
den faktiske benyttelse skal omdefineres til strandbred.
i relation til den mere subsidiære påstand har sagsøgerne gjort gældende, at de gennem
hævdstid har benyttet strandarealet til oplægning af både, herunder ophalerspil, gravning af
gryder, gyngestativer, boldspil, opstilling af liggestole, udekøkken m.v., ligesom man har
foretaget kystsikring med hybenbuske og marskhalm samt i visse tilfælde opført en betonmur.
denne benyttelse og aktivitet fremgår tydeligt af det fremlagte billedmateriale samt de
afgivne partsforklaringer og er på intet tidspunkt påtalt af sagsøgte. sagsøgernes fortsatte
råden er ikke til hinder for offentlighedens benyttelse af stranden, da den på ingen måde er
spærret af. sagsøgerne ønsker alene en opretholdelse af status quo, hvorved sagsøgte ikke
ændrer på den nuværende benyttelse af strandbredden.
sagsøgte har til støtte for kommunens afvisningspåstand gjort gældende,
     •   at sagsøgerne a, c, d, e, f og gs principale påstande ikke kan tages under
         påkendelse, idet ingen af dem er eneejere af de ejendomme, der er angivet i deres
         påstande. for så vidt angår sagsøgeren, d, tilhører den i hendes påstand angivne
                                              - 15 -
        ejendom ægtefællen o. hverken denne ejer eller de omtalte medejerne har derfor
        overholdt søgsmålsfristen i udstykninglovens § 36 og må af samme årsag anses for
        havende accepteret den i sagen omhandlede skelerklæring. at der under
        hovedforhandlingen er fremlagt fuldmagter fra ds ægtefælle samt medejerne kan ikke
        reparere på forholdet med tilbagevirkende kraft.
    •   at sagsøgerne a og bs principale påstande er så uklare og upræcise i relation til det
        påståede hævdvundne areals placering, at de ikke umiddelbart kan danne grundlag for
        en dom.
    •   at sagsøgernes subsidiære påstand er uklar og upræcis, idet der i 1. led blot anføres, at
        ”der ikke er tale om en privat fællesvej” uden angivelse af et bestemt areal.
    •   at sagsøgernes mere subsidiære påstand er så uklar og upræcist formuleret, at den
        ikke kan danne baggrund for en dom, som ikke vil kunne indeholde en henvisning til
        ”mv”.
sagsøgerne har overfor sagsøgtes afvisningspåstand gjort gældende, at det ved fremlæggelsen
af fuldmagter fra sagsøgeren, ds, ægtefælle samt de resterende ejere af de pågældende
ejendomme er dokumenteret, at de kan føre sagen på vegne af hele ejerkredsen. endvidere har
sagsøgerne bestridt, at deres påstande er uklare og/eller upræcise.
til støtte for den subsidiære frifindelsespåstand har sagsøgte i det væsentlige gjort gældende,
at den i tysk tid foretagne registrering af kommunen som ejer af matr.nr. xxx hverken retligt
eller faktuelt er udtryk for tilfældigheder, men resultatet af konkrete vurderinger og
viljeshandlinger, der efterfølgende er tiltrådt af staterne ved grænsereguleringerne efter første
verdenskrig. sagsøgtes adkomst til strandstien har ikke været bestridt, førend der i 2007
opstod uenighed med nogle ejere, herunder sagsøgerne, om kommunens adgang til at
opklassificere stien til ”offentlig sti”. den heri liggende accept af sagsøgte som retmæssig
adkomsthaver er sket, selv om ejerne for eksempel i forbindelse med diverse
ejendomsoverdragelser samt ved den selvstændige matrikulering af de oprindelige lodder syd
for stien har været eller er blevet gjort bekendt med de faktiske matrikulære og
adkomstmæssige forhold. sagsøgerne har ikke dokumenteret, at de ved hævd eller under
hævdlignende omstændigheder har fortrængt sagsøgtes godt 110 år gamle registrerede
ejendomsret til stien. sagsøgerne har efter det foreliggende ikke udøvet en for en ejer særlig
råden over stien, ligesom hævdtiden hverken er dokumenteret eller præciseret. den omstridte
sti har indtil anlæggelsen af hejsager strandvej i 1952 været den almindeligt anvendte
færdselsåre langs med stranden/søbredden og over en mange kilometer lang strækning fra
halk til kelstrup. stiens placering medfører endvidere, at den fungerer som ”eneste
adgangsvej” til de af sagen omhandlede jordstykker syd for denne. matr.nr. xxx’s karakter af
”sti” eller ”vej” er derfor nødvendig for sagsøgernes ejendomme på den sørværts side for at
kunne opretholdes i overensstemmelse med udstykningslovens § 18. hvad angår den ovenfor
omtalte ejendomsberigtigelse i kelstrup, er det sagsøgtes opfattelse, at såvel denne som kort
og matrikelstyrelsens supplerende svar af 2. marts 2010 til landinspektør jens kristian
petersen er uden betydning for sagens afgørelse.
særligt i relation til sagsøgernes subsidiære påstand har sagsøgte gjort gældende, at
sagsøgerne ikke har dokumenteret et berettiget krav på omdefineringen, der i øvrigt også vil
være i strid med gældende matrikulære bestemmelser. endvidere har sagsøgte henvist til det
ovenfor anførte vedrørende de principale påstande. herudover har sagsøgte påpeget, at de
                                              - 16 -
mellem hejsager strandsti og søbredden beliggende arealer, herunder matr.nr. ..., kun kan
opretholdes i det omfang, strandstien bevares som vejadgang.
hvad endeligt angår sagsøgernes mere subsidiære påstand har sagsøgte gjort gældende, at der
her kræves alderstidshævd. dette krav er ikke opfyldt, ligesom sagsøgernes brug af stranden
alene har været, ”som man jo bruger en strand”. dette gør alle andre også, og sagsøgernes
brug har ikke givet sig udtryk i særlige indretninger eller lignende.
rettens begrundelse og resultat:
ifølge udstykningslovens § 36, stk. 2, nr. 2, er en afsætning af skellet bindende for ejerne af
de berørte ejendomme, dersom ingen af dem inden 8 uger efter datoen for modtagelsen af
skriftlig underretning fra landinspektøren om afsætningen har anlagt retssag med påstand om,
at vedkommende naboejer skal anerkende, at skellet ligger anderledes.
når hertil kommer, at blot en enkelt klage kan medføre ændringer i hele den foretagne
skelafsætning, findes bestemmelsen og dens ordlyd mest naturligt at måtte forstås således, at
landinspektørens fastlæggelse af skellet først bliver bindende for samtlige ejere, når det ved
endelig dom eller indenretligt forlig er truffet afgørelse i den eller de sager, som anlægges
inden udløbet af den nævnte frist.
det kan derfor ikke medgives sagsøgte, at skelerklæringen er bindende for de ejere, herunder
de, der er ejere/medejere af sagsøgernes ejendomme, der ikke har anlagt sag inden 8 ugers
fristens udløb.
når dette sammenholdes med den omformulering, som sagsøgerne under
hovedforhandlingen, og med sagsøgtes indforståelse, har foretaget af blandt andet deres
principale påstande, findes sagsøgerne ved de fremlagte fuldmagter at have godtgjort deres
bemyndigelse og berettigelse til også på ejeren/medejernes vegne at anlægge og føre
nærværende sag.
ad sagsøgernes principale påstande:
som det fremgår af de ovenfor referede bemærkninger til den udstykningsreform, der trådte i
kraft den 1. marts 1991, har det i århundreder været gældende ret i danmark, at strandbredder
hører under de tilstødende kystejendomme. til forskel herfra blev den matrikulære
registrering i tysk tid foretaget efter helt andre principper, herunder sådan, at strandbredder
eller dele af disse blev henført under et fælles matr.nr., som også omfattede offentlige veje,
vandløb og andre arealer, der ikke blev skyldsat, og hvor kommunen normalt blev registreret
som ejer i tingbogen. i overensstemmelse hermed, og som det ses af den ovennævnte
hejsager grundbog, blev halk kommune, nu sagsøgte, i 1893 registreret som ejer af den nu
omhandlede sti eller vej, uden at der tilsyneladende blev foretaget nærmere undersøgelser af
adkomstforholdene.
ved lov nr. 137 af 7. marts 1990 blev der i såvel § 31, stk. 4, som den i medfør af loven
udstedte bekendtgørelse om matrikulære arbejder § 26, stk. 1, indsat en bestemmelse om, at
matrikelmyndigheden kunne rette matriklens oplysninger, hvis de matrikulære forhold var
registreret i den tyske tid og ikke svarede til de danske regler, og hvis rettelsen ikke medførte
indgreb i bestående rettigheder.
                                                - 17 -
som ovenfor anført fremgår det af bemærkningerne til denne bestemmelse, at den tilfældige
tyske registreringsform ikke kan tages som udtryk for kommunens ejendomsret til strandene.
endvidere fremgår det, at der ikke synes at være nogen saglig begrundelse for at opretholde
en sådan matrikulær og tingbogsmæssig registrering af strandene, der afviger fra forholdene i
det øvrige land. af samme årsag foreslås det, at strandbredden skal registreres under
kystejendommen, medmindre der foreligger et særligt grundlag for kommunes ejendomsret,
f.eks. opførte bygninger eller anlæg.
der findes ikke i det af landinspektør ejner sønderby christensen forklarede at være grundlag
for at antage, at der ved kort- og matrikelstyelsens og andres mangeårige accept af de
registreringsmæssige forhold, skulle have dannet sig en sædvane i sønderjylland, der afviger
fra ovenstående retstilstand.
det i sagen omhandlede areal henligger ud for sagsøgernes ejendomme som en ganske
almindelig strand og uden nogen form for afmærkning eller markering i forhold til de
omkringliggende matrikler. det må derfor lægges til grund, at stranden under normale danske
forhold ville være blevet anset som tilhørende sagsøgernes kystejendomme, eventuel med en
tinglyst vejret.
sagsøgte har på intet tidspunkt ved opførelse af bygninger, murværk eller på nogen anden
måde disponeret over den vestlige del af arealet eller i øvrigt handlet som ejer af dette. til
forskel herfra, og som det fremgår af deres forklaringer og de fremlagte fotos, har sagsøgerne
og tidligere ejere stedse brugt stranden nedenfor deres ejendomme på en måde, der er normalt
for en ejer, herunder til ophaling og henlæggelse af både, opstilling af gyngestativ og badebro
samt almindelige sommeraktiviteter som leg, solbadning og gravning af diverse "gryder".
det findes under disse omstændigheder ubetænkeligt at lægge til grund, at sagsøgte hverken
er ejer af, eller har andre lovligt stiftede rettigheder over, de omtvistede arealer, samt at disse
rettelig tilhører sagsøgernes ejendomme.
henset hertil, og idet sagsøgernes principale påstande findes tilstrækkeligt klare og bestemte i
deres arealangivelser, afsiges der dom i overensstemmelse med disse.
hvad angår sagens omkostninger forholdes der som nærmere nedenfor bestemt og hvorved
bemærkes, at beløbet på 79.500,00 kr. vedrører sagsøgernes udgifter til henholdsvis retsafgift
(19.500,00 kr.) og advokatbistand (60.000,00 kr. inclusive moms). ved fastsættelsen af
omkostningerne til advokatbistand er der lagt vægt på det opnåede resultat, sagens genstand
og omfang samt det betydelige arbejde, der har været forbundet med denne.
thi kendes for ret:
sagsøgte, haderslev kommune, tilpligtes at anerkende:
    1. at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ... og ..., tilhører
         ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    2. at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ... og ..., tilhører
         ejeren af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
                                                  - 18 -
    3. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    4. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    5. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    6. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...-
        ... og ...-..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ...-... og ...-..., hejsager, halk
    7. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejerne af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
    8. at anerkende, at den del af arealet matr.nr. xxx, der er beliggende mellem matr.nr. ...
        og ..., tilhører ejeren af den faste ejendom matr.nr. ... og ..., hejsager, halk
ingen 14 dage betaler sagsøgte sagsomkostninger til sagsøgerne med 79.500,00 kr., der
forrentes efter rentelovens § 8 a.
jens schultz-hansen
dommer


text:
‐ evh
                                         udskrift
                                              af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                            dom
afsagt den 6. december 2007 af sø‐ og handelsretten sammensat af retsformanden, vicepræsident
michael b. elmer og de to sagkyndige medlemmer, administrerende direktør thorkild juul jensen og
direktør carsten vagn jacobsen.
v 106/05                            morten gøttler
                                    (advokat angantyr laurberg nielsen)
                                    mod
                                    effect furniture international aps
                                    (advokat erik turley)
indledning og påstande
sagen drejer sig navnlig om, hvorvidt arkitekt mdd morten gøttler har været berettiget til at
ophæve en mellem ham og effect furniture international aps (i det følgende: efi) indgået
samarbejdsaftale (royaltyaftale).
       morten gøttler har nedlagt påstand om, at efi skal anerkende hans ophævelse af
parternes samarbejdsaftale, og at det forbydes efi at fremstille og markedsføre, sælge og
eksportere samt oplagre samtlige de af morten gøttler designede møbler benævnt bilboa
                                                   - 2 -
salon‐ og armstole, barcelona høje og lave hvilestole samt fodskammel, madrid spisebord og
høj valencia taburet.
      efi har påstået frifindelse og har nedlagt selvstændig påstand om, at morten gøttler
skal betale 20.000 kr. for uretmæssig anvendelse af reklame/billedmateriale med procesrente
fra sagens anlæg, subsidiært fra kravets fremsættelse den 9. maj 2007.
      over for den selvstændige påstand har morten gøttler påstået frifindelse.
parterne og deres samarbejdsaftale (royaltyaftale)
morten gøttler har ophavsret til møblerne benævnt bilboa salon‐ og armstole, barcelona høje
og lave hvilestole samt fodskammel, madrid spisebord og høj valencia taburet.
      efi, som ejes af direktør poul wangensteen, er møbelproducent.
      morten gøttler og efi’s direktør og anpartshaver, poul wangensteen, har kendt
hinanden privat siden 1970’erne og har siden 1998 samarbejdet om markedsføring og
produktion af de nævnte møbler. efi har antaget møbelfabrikken k. høffer larsen a/s til at
producere møblerne for sig. i 2001 indgik parterne en skriftlig samarbejdsaftale
(royaltyaftale) vedrørende efi’s produktion af møblerne. samarbejdsaftalen, der ikke er
tidsbegrænset, indeholder bl.a. følgende bestemmelser:
      ”9.0 royalty
      9.1 som vederlag for de overdragne rettigheder betaler producenten til designeren en
      royalty på 5 %, skriver fem procent.
      9.2 royalty beregnes i nærværende kontrakt:
      …
      9.2.2 b) af det totalt realiserede fakturerede salg ex. moms ab producentens virksomhed.
      fragt fratrækkes med 5 % af det realiserede fakturerede salg.
      …
      9.3 specificeret royaltyopgørelse og royaltybetaling skal tilstilles designeren kvartalsvis
      … for det i den aftalte forudgående periode fakturerede salg senest den 20. i måneden
      efter periodens afslutning.
      …
      10.0 opgørelser
      10.1 producenten er pligtig til inden 6 måneder efter hvert regnskabsårs udløb i
      overskuelig form at sende designeren en oversigt over og dokumentation for rigtigheden
      af det til de udbetalte royalties anvendte beregningsgrundlag.
      10.2 fremkommer opgørelsen herefter ikke 14 dage efter skriftligt påkrav ved anbefalet
      brev, kan designeren uden varsel ved anbefalet brev til producenten hæve nærværende
      aftale.
                                                    - 3 -
      10.2 [10.3] den årlige oversigt over de foretagne royaltyberegninger skal attesteres af en
      statsaut. revisor eller af en reg. revisor. designeren har ret til for egen regning at lade sin
      revisor afstemme royaltyberegningerne med producentens bogføring.”
som det vil fremgå af forklaringerne, havde parterne siden samarbejdets start i 1998 opgjort
og afregnet royalty på en anden måde end angivet i kontraktens § 10, og denne opgørelses‐
og opgørelsesform fortsatte parterne med at anvende også efter indgåelsen af
samarbejdsaftalen i 2001.
morten gøttlers krav om opgørelser i henhold til samarbejdsaftalens punkt 10
ved brev og e‐mail af 16. februar 2005 anmodede morten gøttler efi om en opgørelse over
royaltyudbetalingerne for efi’s seneste regnskabsår og henviste til samarbejdsaftalens punkt
10, hvorefter denne opgørelse skulle attesteres af en statsautoriseret eller registreret revisor,
og hvorefter morten gøttler allerede skulle have modtaget opgørelsen.
      ved e‐mail af samme dato svarede poul wangensteen, at efi havde kalenderåret som
regnskabsår, men at han ville sørge for, at morten gøttler modtog regnskabstallene for 2003
ud fra kontoplanerne.
      ved e‐mail af 17. februar 2005 præciserede morten gøttler, at han ønskede en oversigt
over og dokumentation for rigtigheden af beregningsgrundlaget af royalty’en således, at
efi’s revisor skulle udarbejde en oversigt eller opstilling, der bekræftede, at den royalty, som
morten gøttler havde modtaget i hvert kvartal, svarede til efi’s faktureringer i de samme
kvartaler. morten gøttler rykkede herefter flere gange for opgørelsen.
      poul wangensteen udarbejdede den 22. februar 2005 et notat til morten gøttler
vedrørende royalties for 2003, som viste, at efi havde et tilgodehavende på ca. 1.646,30 kr.
ekskl. moms. notatet var ikke revisorattesteret.
      den 1. april 2005 sendte morten gøttler et anbefalet brev med påkrav til efi om, at
hvis morten gøttler ikke senest den 15. april 2005 havde modtaget de efterspurgte
opgørelser i overensstemmelse med aftalens punkt 10, ville han uden yderligere varsel
bringe samarbejdsaftalen til ophør.
      ved brev af 11. april 2005 fremsendte poul wangensteen på ny notatet af 22. februar
2005 uden revisorattestation. notatet var vedlagt kontokort med bogføringsdatoer. købernes
                                             - 4 -
navne var streget ud på kontokortet. ved brev af 13. april 2005 meddelte morten gøttler efi,
at det tilsendte materiale ikke var fyldestgørende i forhold til ordlyden af parternes
samarbejdsaftale, idet der ikke var overensstemmelse mellem kontokortenes delsaldi og de
modtagne afregninger, ligesom faktureringsdatoerne ikke fremgik, og materialet ikke var
attesteret af en revisor.
ophævelse af samarbejdsaftalen
den 20. april 2005 ophævede morten gøttlers advokat i anbefalet brev samarbejdsaftalen
med øjeblikkelig virkning. efi’s advokat protesterede ved brev af 21. april 2005 med
henvisning til, at morten gøttler allerede havde modtaget de fornødne oplysninger til brug
for royaltyberegning. morten gøttlers advokat fastholdt ophævelsen ved brev af 26. april
2005. parternes advokater skriftvekslede herefter om ophævelsen af samarbejdsaftalen.
      den 9. maj 2005 sendte efi’s advokat en telefax til morten gøttlers advokat vedlagt
erklæring fra efi’s revisor, reg. revisor claus stenbjerggaard. erklæringen var vedlagt kopi
af kontospecifikationer svarende til dem, som morten gøttler havde modtaget med efi’s
brev af 11. april 2005, men uden udstregning af købernes navne.
      ved brev af 12. maj 2005 informerede morten gøttlers advokat efi’s leverandør,
møbelfabrikken      k.   høffer larsen    a/s,  om,   at  morten   gøttler havde   ophævet
samarbejdsaftalen, fordi efi ikke som krævet havde fremsendt en opgørelse over
igangværende produktion og lagerbeholdning.
      den 13. maj 2005 meddelte efi’s advokat, at efi ville fortsætte produktion, salg og
markedsføring af morten gøttlers møbler.
      den 6. juni 2005 rykkede morten gøttler k. høffer larsen a/s for svar på, om
produktionen var standset.
      den 14. juni 2005 skrev efi’s advokat på ny, at efi ville fortsætte produktionen af
morten gøttlers møbler.
                                             - 5 -
morten gøttlers anvendelse af billedmateriale
efi har til brug for markedsføring af morten gøttlers møbler ladet fremstille
informationsmateriale, der viser et billede af to bilbao stole med ryggen mod hinanden og et
billede af otte valencia taburetter opstillet på række i skiftende farver. efi har ladet
billederne fremstille hos en fotograf mod betaling.
       morten gøttler har sendt et informationsbrev om ophævelsen til samtlige kunder, der
forhandlede hans møbler. i dette informationsbrev er afbildet dels to bilbao stole med
ryggen mod hinanden, dels otte valencia taburetter placeret på række i skiftende farver.
forklaringer
morten gøttler har forklaret, at han har været designer siden 1972. han begyndte at lave
møbler i 1980’erne.
       han har kendt poul wangensteen siden 1970. de oprettede et firma ved navn effect
furniture, der skulle have bestået af ham, poul wangensteen og flemming vang, men
flemming vang udtrådte hurtigt. bilbao, barcelona, madrid og valencia møblerne blev
designet i 1998. han har ophavsretten til møblerne. møblerne kom ved hjælp af effect
furniture i produktion i 1999 på bernstorffsminde møbelfabrik. effect furniture stod for
markedsføringen af bilbao, barcelona, madrid og valencia møblerne. poul wangensteen
begyndte at lede efter en billigere producent end bernstorffsminde møbelfabrik og fandt
frem til anderstrup møbelfabrik. morten gøttler var imidlertid ikke tilfreds med den
kvalitet, som anderstrup møbelfabrik kunne tilbyde. efterfølgende fremsatte anderstrup
møbelfabrik et krav mod poul wangensteen på 140.000 kr., idet poul wangensteen havde
bestilt et lager. som følge heraf lukkede effect furniture ned omkring slutningen af år 2000
uden at betale kravet fra anderstrup møbelfabrik, og anderstrup møbelfabrik lukkede
efterfølgende som følge af dårlig økonomi.
       der var ingen skriftlig kontrakt mellem ham og poul wangensteen på dette tidspunkt.
han havde bedt poul wangensteen om en aftale, men poul wangensteen havde andre
forslag til honorering, herunder del i overskuddet, end han var interesseret i. han modtog
også dengang royalty. royalty’en blev udbetalt i form af á conto tilbagebetalinger på et lån,
                                             - 6 -
som poul wangensteen havde ydet ham. han modtog formentlig fakturaafregninger i den
forbindelse.
       efter lukningen af effect furniture oprettede poul wangensteen et nyt firma, effect
furniture international aps. morten gøttler tog herefter initiativ til indgåelse af en skriftlig
aftale mellem ham og efi. de modtog et udkast til royaltyaftale fra dansk møbelindustri ved
advokat per q. ovesen. det var en standardformular, som han også selv havde modtaget fra
danske designere, og som han derfor havde liggende på sin computer. han udfyldte aftalen,
men poul wangensteen mente, at han havde snydt med paragrafferne, idet typografien
fremtrådte anderledes. omkring 18. maj 2001 var de dog enige i alle aftalens detaljer. han
sendte to eksemplarer til poul wangensteen, men fik ikke et underskrevet eksemplar retur,
idet poul wangensteen blev ved med at sige, at han skulle have sin advokat til at se på
aftalen. efter at have rykket en del gange truede han med at opsige samarbejdet gennem sin
advokat. den 3. april 2002 modtog han aftalen i underskrevet stand.
       da han tidligere havde problemer i forhold til bernstorffsminde møbelfabrik, som
havde medvirket ved udviklingen af møblerne, havde han givet bernstorffsminde
møbelfabrik a/s salget af møblerne i tyskland, holland, belgien og schweiz. dette stod i
aftalen med efi, hvilket poul wangensteen accepterede, selv om han var ked af det.
       han havde drøftelser med poul wangensteen om, hvad han skulle have royalty af.
han mente, at royalty skulle beregnes i forhold til de fakturerede beløb, mens poul
wangensteen mente, at royaltyen skulle beregnes i forhold til de betalte beløb. ifølge aftalen
skulle han have opgørelser fra poul wangensteen hvert kvartal. han fik opgørelserne
nogenlunde til tiden, men der fremgik ikke fakturadatoer eller kundenavne af opgørelserne,
ligesom numrene overlappede hinanden. der var anvendt bogføringsdatoer i stedet for
fakturadatoer. han kunne derfor ikke gennemskue datoerne. endvidere var opgørelserne
nogle gange håndskrevne. han påtalte ofte de mangelfulde opgørelser over for poul
wangensteen, men poul wangensteen mente ikke, at han havde krav på disse oplysninger.
fra alle andre møbelfabrikker får han fakturakopier hver måned. poul wangensteen ville
ikke give ham fakturakopierne, idet poul wangensteen påstod, at han viste fakturakopierne
til alle og enhver. han havde engang vist poul wangensteen en fakturakopi fra en anden
møbelfabrik, fordi poul wangensteen var i tvivl om, hvordan han skulle formulere og
udarbejde fakturaer. endvidere skulle årsopgørelsen være attesteret af en revisor, og det gav
                                              - 7 -
heller ikke anledning til problemer i forhold til andre møbelfabrikker. 2003 var det første
fulde regnskabsår, der var omfattet af royaltyaftalen. han skulle have haft en
revisorattesteret opgørelse for 2003 senest den 1. juli 2004, men modtog den ikke. han ville
formentlig have været tilfreds, hvis efi havde givet ham oplysninger om fakturadatoerne.
       den 16. februar 2005 bad han poul wangensteen om at få årsopgørelsen for 2003. han
ville sikre sig, at det ikke blev kutyme med håndskrevne opgørelser fremover. han rykkede
otte gange for at få en årsopgørelse for 2003, men den var ikke underskrevet af en revisor,
hvilket han ikke var tryg ved. hans vilje til samarbejde var meget lille efter at have rykket for
materiale gennem et par måneder, og han ønskede at afbryde samarbejdet. selvom han
havde kendt poul wangensteen gennem mange år, havde det gennem de seneste år vist sig,
at deres kemi ikke passede sammen på det forretningsmæssige plan. han sendte derfor
påkravet af 1. april 2005 med en frist på 14 dage. han modtog herefter nogle kopier af
kontokort, som var uden fakturadatoer og med skjulte købere, samt det notat af 22. februar
2005, som han allerede havde modtaget. han sammenholdt kontokortene med
fakturaafregningen, og han fandt 29 forskelle mellem de to dokumenter. desuden fremgik
det af kontokortene, at der tillige var et produkt ved navn wall seat, som var designet af en
anden, og som derfor ikke vedrørte deres indbyrdes royaltyafregning. endelig var nogle
poster med to gange. opgørelsen levede derfor ikke op til de krav, som var aftalt i
royaltyaftalen.
       på baggrund af de mangelfulde opgørelser ophævede hans advokat samarbejdet den
20. april 2005. i maj 2005 modtog han noget materiale fra efi’s advokat samt en kontrol fra
efi’s revisor. revisoren havde benyttet de samme kontokort til sin opgørelse, men der var
stadig ikke tale om en revisorattesteret opgørelse.
       omkring juni måned 2005 henvendte han sig til bernstorffsminde møbelfabrik a/s
med henblik på den videre produktion af sine møbler. bernstorffsminde møbelfabrik a/s var
ikke involveret i ophævelsen af samarbejdsaftalen. han huskede ikke, hvor længe før sit brev
af 20. juni 2005 han havde talt med bernstorffsminde møbelfabrik a/s. han havde endnu
ikke haft drøftelser med bernstorffsminde, da han og poul wangensteen den 8. marts 2005
korresponderede pr. e‐mail omkring et lager, som bernstorffsminde havde stående. hans
kontaktperson hos bernstorffsminde møbelfabrik a/s var leif sundberg.
                                               - 8 -
       han kender navnet aage voigt og har mødt ham på møbelmessen i bella centeret,
formentlig i 2004. det var før aage voigt begyndte at arbejde for efi. han vidste, at efi
havde fyret aage voigt, idet poul wangensteen havde sendt ham en meddelelse om, at der
var ansat en ny sælger hos efi. aage voigt blev senere ansat som sælger i bernstorffsminde
møbelfabrik a/s.
       der var en udmærket omsætning på omkring 1 mio. kr. på de stole, der er omfattet af
sagen. han kunne se af efi’s kontokort, at efi hovedsageligt solgte hans produkter, som
derfor var betydningsfulde for efi’s virksomhed.
       han lavede billederne til informationsbrevet på sin computer ved hjælp af et auto
cad tegneprogram og ud fra sine arbejdstegninger. tegneprogrammet kan lave
tredimensionale billeder af ikke‐eksisterende objekter. han kendte godt til efi’s opstillinger,
idet billederne blev anvendt til pressemateriale i 2001. han valgte opstillingen af stolene og
taburetterne, idet det er en god måde at vise dobbeltkrumme flader på et foto. der var ingen
grund til at anvende efi’s billeder, når han lige så godt kunne lave nogle selv. efi havde selv
i sin tid fået fremstillet billederne hos en fotograf for ikke at krænke billeder, som en anden
fotograf havde ophavsret til. han ønskede, at kunderne skulle genkende ham gennem
billederne.
poul wangensteen har forklaret, at han har kendt morten gøttler siden 1970’erne, og at de har
været gode, private venner. blandt andet boede han og hans hustru en overgang hos morten
gøttler mellem huskøb.
       han havde altid været interesseret i møbler og har kendt flere møbelarkitekter. på et
tidspunkt bad morten gøttler ham om hjælp til at færdiggøre nogle halvfabrikata til en sofa,
men det lykkedes ikke. senere påbegyndte de et samarbejde omkring bilbao stolen, som de
fik i produktion i 1999 således, at bernstorffsminde møbelfabrik a/s producerede stolen for
effect furniture. han prøvede sammen med morten gøttler at stifte et anpartsselskab,
mgpw aps, men det lod sig ikke gøre på grund af morten gøttlers økonomiske forhold. de
fortsatte samarbejdet gennem et stykke tid som et fifty/fifty selskab, dog således at han selv
stod for finansieringen.
       han syntes, at bernstorffsminde møbelfabrik a/s var meget dyr, hvorfor han søgte
efter en anden producent. han og morten gøttler besøgte i den forbindelse sammen
                                              - 9 -
anderstrup møbelfabrik. morten gøttler sagde god for kvaliteten af møblerne. han udstedte
på baggrund heraf en betalingsgaranti på 380.000 kr., men da det viste sig, at fabrikken trods
morten gøttlers udsagn ikke kunne overholde aftalen, måtte han efter råd fra sin advokat og
revisor lukke effect furniture for at undgå forpligtelsen over for anderstrup møbelfabrik.
han stiftede den 17. marts 2001 et nyt selskab, efi, hvilket morten gøttler var fuldt ud
bekendt med. morten gøttler havde indgået aftale om produktion af møblerne med både
bernstorffsminde møbelfabrik a/s og efi. bernstorffsminde møbelfabrik a/s ønskede
imidlertid at ophæve aftalen, idet de ikke kunne sælge tilstrækkeligt af møblerne. det, som
gav    uro   omkring     underskrivelsen    af  samarbejdsaftalen,   var    problemerne    med
bernstorffsminde møbelfabrik a/s.
       morten gøttler modtog også royaltybetaling i perioden forud for den skriftlige
samarbejdsaftale. der blev ført regneark med fakturanumre, kundenavne, møbeltyper m.v.,
som morten gøttler kunne følge med i hvert kvartal. den dato, der på efi’s oversigter er
angivet som bogføringsdato, er rettelig fakturadatoen, idet det også er den dato, der er blevet
anvendt til momsregnskabet. han var aldrig før den 16. februar 2005 blevet kritiseret for de
opgørelser, som han sendte til morten gøttler. det var ikke på tale i forbindelse med
indgåelse af den skriftlige samarbejdsaftale, at der skulle ske ændringer i den måde, de hidtil
havde afregnet på.
       den skriftlige samarbejdsaftale er bygget op omkring en standardaftale. han læste ikke
aftalens punkt 10 igennem, inden han underskrev aftalen. han sagde til morten gøttler, at
han havde brug for tid til, at hans advokat kunne læse aftalen igennem, idet han forinden
ville have en afklaring med bernstorffsminde møbelfabrik a/s.
       på grund af to hjerteoperationer var han under rekreation et par måneder ind i 2005. i
løbet af den periode fik han henvendelser fra både morten gøttler, efi’s daværende sælger
aage voigt og bernstorffsminde møbelfabrik a/s om, at der skulle ske ændringer i deres
indbyrdes samarbejde. han skrev derfor en e‐mail til morten gøttler den 8. marts 2005
omkring henvendelsen fra møbelfabrikken. da morten gøttler svarede ham, at han ikke
havde nogen aftale med bernstorffsminde møbelfabrik a/s, henvendte han sig til advokat
johan løje for at finde ud af, hvordan efi skulle forholde sig til bernstorffsminde
møbelfabrik a/s’ salg af restlageret til en værdi af ca. 100.000 kr.
                                             - 10 -
       som reaktion på morten gøttlers brev af 12. februar 2005 bad han efi’s bogholder om
at få selskabets revisor til at attestere opgørelserne til morten gøttler. revisoren lavede
herefter en opgørelse, som kunne sammenholdes med det allerede reviderede årsregnskab.
morten gøttler sagde, at han fortsat manglede fakturadatoer, selv om de var oplyst. alle de
royaltyafregninger, som morten gøttler har modtaget, var udarbejdet i forhold til
fakturadatoerne.
       det er ham, der har afholdt omkostningerne til de billeder, der er trykt i
pressematerialet. han har fået overslag fra folk i reklamebranchen vedrørende nye
fotooptagelser. for ca. 20.000 kr. ville han kunne få taget nye fotos af bilbao stolen og
valencia taburetten, og derefter ville han selv kunne lave resten af materialet. den særlige
opstilling af valencia taburetterne, som vises på billedmaterialet, er blevet en slags logo for
efi.
ebbe gehl har forklaret, at han repræsenterer foreningen af danske designere. den
standardsamarbejdsaftale,     som   parterne   anvendte,    blev   i sin  tid   udarbejdet   af
brancheorganisationerne og har været anvendt i hvert fald siden 1970’erne. standardaftalen
er   løbende    blevet   revideret  af   foreningen     af  danske   designere    og    danske
møbelproducenter, senest for syv år siden.
       brancheforeningerne har fundet det hensigtsmæssigt at gøre punkt 10 om opgørelser
så ensidig som muligt, således at aftaleparterne kunne have en afklaring af, hvordan og på
hvilket grundlag afregninger laves. formuleringen af punkt 10.2 blev diskuteret under den
seneste revision, men man valgte at bibeholde ordlyden fra 1979‐udgaven. der er ingen
formkrav knyttet til udtrykket ”attesteres” i punkt 10.3, og det er op til parterne at afgøre,
om de finder det afleverede materiale tilstrækkeligt. der er ingen ”autoriseret” måde at
attestere på.
leif sundberg har forklaret, at han tidligere har ejet bernstorffsminde møbelfabrik a/s. han
kender både morten gøttler og poul wangensteen.
       han kan ikke huske, hvornår der i 2005 blev indgået en aftale med morten gøttler.
       bernstorffsminde møbelfabrik a/s begyndte at producere morten gøttlers møbler i
1999 på baggrund af en aftale med effect furniture. han kan huske, at bernstorffsminde
                                           - 11 -
møbelfabrik a/s på et tidspunkt tilkendegav, at de ønskede at købe en del af morten gøttlers
lager, men kan ikke huske nærmere omkring tidspunktet. i forbindelse med flytning af en
produktion fra en fabrik til en anden brændte de inde med et lager. de havde vist en aftale
med morten gøttler om, at de gerne måtte sælge lageret.
      bernstorffsminde møbelfabrik a/s havde rettighederne til at producere møblerne, men
ikke salgsrettighederne på det danske marked, som i stedet tilkom effect furniture.
bernstorffsminde møbelfabrik a/s havde derimod salgsrettighederne til det tyske,
schweiziske, hollandske og belgiske marked og fik senere overdraget salgsrettighederne til
resten af verden.
      han kan ikke huske hvornår det nærmere var, bernstorffsminde møbelfabrik a/s fik
salgsrettighederne til resten af verden.
      aage voigt, som han har kendt siden 1988, var ledig på markedet i foråret 2005, og
bernstorffsminde møbelfabrik a/s indgik en agenturkontrakt med aage voigt pr. 1. april
2005. de anvendte ca. 14 dage forinden på at fastlægge indholdet af aftalen, ifølge hvilken
aage voigt skulle sælge samtlige produkter fra bernstorffsminde møbelfabrik a/s, herunder
morten gøttlers møbler, som de på det tidspunkt havde fået de verdensdækkende
salgsrettigheder til.
aage voigt har forklaret, at han med virkning fra 1. april 2005 indgik en aftale med
bernstorffsminde møbelfabrik a/s om, at han skulle sælge møbelfabrikkens produkter,
herunder morten gøttlers møbler. han har kendt valencia og bilbao produkterne siden juni
2004, idet han da var sælger for efi.
parternes synspunkter
morten gøttlers advokat har gjort gældende, at samarbejdsaftalen skal lægges til grund ved
bedømmelsen af forholdet mellem parterne, idet samhandlen fra tidligere ikke har nogen
betydning, efter at kontrakten blev indgået, og idet bestemmelserne i ophavsretslovens § 57
er fraveget.
      beregningen af royalty skulle efter samarbejdsaftalen ske ud fra de af efi fakturerede
beløb, ikke de betalte beløb.
                                              - 12 -
        morten gøttler var i henhold til samarbejdsaftalens punkt 10 berettiget til at anmode
om en revisorattesteret opgørelse over royaltyudbetalinger i efi’s seneste regnskabsår. den
første årsafregning for et helt regnskabsår vedrørte 2003. efi var på baggrund heraf
forpligtet til at fremsende en overskuelig og revisorattesteret opgørelse. morten gøttlers krav
til dokumentation fulgte alene kravene som specificeret i parternes aftale. trods gentagne
opfordringer hertil fremsendte efi ikke en opgørelse, som opfyldte samarbejdsaftalens
punkt 10. det materiale, som efi fremsendte over royaltyberegningerne, var udateret og
uigennemskueligt, ligesom det manglede attestation fra efi’s revisor. morten gøttler fandt
29 fejlposteringer i forhold til de opgørelser, han havde modtaget kvartalsvist, ligesom der
var medtaget en anden designers møbel. da materialet ikke opfyldte kravene i
samarbejdsaftalens punkt 10, og da morten gøttler afgav behørigt påkrav, var han berettiget
til at ophæve samarbejdsaftalen.
        efi’s fremsendelse af en eventuel opgørelse som måtte opfylde kravene i
samarbejdsaftalens punkt 10 efter ophævelse af aftalen, har ikke betydning for parternes
retsstilling, idet kontrakten på dette tidspunkt allerede var ophævet.
        leif sundberg forklarede alene, at bernstorffsminde møbelfabrik a/s fik overdraget
salgsrettighederne i april 2005, og dette kan således meget vel være sket efter ophævelsen af
aftalen den 20. april 2005. der er ikke fremlagt dokumentation for, at overdragelsen skulle
være sket tidligere. hvis der havde været tale om en tidligere overdragelse, kan det undre, at
efi ikke har nedlagt et erstatningskrav under sagen.
        det fremgår af samarbejdsaftalen, at efi har forpligtet sig til at respektere den aftale,
som morten gøttler havde indgået med bernstorffsminde møbelfabrik a/s. morten gøttler
er ikke forpligtet til at fremlægge kontrakter indgået med konkurrenter til efi, idet morten
gøttler og efi’s samarbejdsaftale udtrykkeligt forholder sig til morten gøttlers aftale med
bernstorffsminde møbelfabrik a/s.
        for så vidt angår billedmaterialet gøres det gældende, at der er tale om afbildninger af
morten gøttlers design af en skammel. som udgangspunkt er det fotografen, der har
ophavsretten til et fotografi, og der er ikke fremlagt dokumentation for, at ophavsretten
skulle være overdraget til efi. der er ikke tale om, at morten gøttler og efi har benyttet det
samme billede, idet der er tydelige forskelle mellem de to omhandlede billeder, og idet efi’s
billede er et fotografi, mens morten gøttlers billede er et digitalt produceret billede
                                            - 13 -
udfærdiget på baggrund af egne arbejdstegninger. der er ikke motivbeskyttelse, og der kan
ikke opnås eneret til opstillingsmetoden. efi’s erstatningskrav synes ikke dokumenteret.
morten gøttler kan ikke ifalde erstatningsansvar, da der ikke gives en sådan idébeskyttelse.
efi’s advokat har gjort gældende, at ophævelsen af samarbejdsaftalen er uberettiget.
samarbejdsaftalen er tidsubegrænset, hvis blot aftalen overholdes af begge parter, og efi
ønsker for sit vedkommende at fortsætte kontrakten i overensstemmelse med dens indhold.
      parternes mangeårige samarbejde har fundet sted på en mere uformel måde end
angivet i kontraktens § 10, og denne fremgangsmåde har fuldt ud været accepteret og tiltrådt
af morten gøttler helt frem til ophævelsestidspunktet. denne historik skal tages i
betragtning, når det skal vurderes, på hvilken måde samarbejdsaftalens § 10 skal anvendes
mellem parterne.
      det udleverede regnskabsmateriale har reelt udvist et indhold, der i al væsentlighed
svarede til realiteten. den korrekte opgørelse er sendt til morten gøttler i rimelig tid efter
påkravet. morten gøttler modtog de krævede datoer op til flere gange. der var rettelig tale
om faktureringsdatoer på opgørelsen, idet opgørelsen tillige blev anvendt som
momsregnskab. ifølge vidnet ebbe gehl er der ingen formkrav bundet til opgørelsen.
morten gøttler kunne da heller ikke definere, hvad han selv forstod ved en
revisorattestation.
      ”det totalt realiserede, fakturerede salg” skal lægges til grund for parternes
betalingsforpligtelser, og må forstås, som efi har gjort det, således at der kræves effektiv
betaling fra modtageren af varerne. hvis denne forståelse ikke anerkendes, ville morten
gøttler opnå en urimelig berigelse på efi’s bekostning, idet situationen i så fald ville være
sammenlignelig med en selvskyldnerkaution fra efi til morten gøttler, hvilket parterne
aldrig har aftalt.
      anvendelse af ophavsretslovens § 57, eller i hvert fald principperne heri, fastholdes,
idet parterne ikke har aftalt udelukkelse heraf.
      morten gøttler har misligholdt samarbejdsaftalen med efi ved indgå en
dobbeltsalgsaftale – om man vil: en parallelaftale – med bernstorffsminde møbelfabrik a/s.
vidnerne leif sundberg og aage voigt har i deres forklaringer under vidneansvar bekræftet,
at der siden midten af marts 2005 blev forhandlet og pr. den 1. april 2005 indgået aftale med
                                           - 14 -
morten gøttler om bernstorffsminde møbelfabrik a/s’ produktion og markedsføring af de
samme møbler, som efi havde eneretten til at producere og forhandle. på det tidspunkt,
hvor aftalen med bernstorffsminde møbelfabrik a/s blev indgået, var samarbejdsaftalen
mellem morten gøttler og efi endnu ikke ophævet. morten gøttler har illoyalt i forhold til
efi ved at indgå aftalen til anden side og ved i hvert fald fra medio marts 2005 at have
forberedt aftalen med bernstorffsminde møbelfabrik a/s.
      efi er under sagen fremkommet processuelle opfordringer til morten gøttler om at
fremlægge nærmere oplysninger om samarbejdet med bernstorffsminde møbelfabrik a/s,
herunder kontrakten, og da dette trods provokationerne ikke er sket, må det lægges til
grund, at morten gøttler på det tidspunkt i februar‐marts 2005, hvor han første gang rejste
spørgsmål om fremgangsmåden for dokumentation for afregningen af royalty, allerede i
strid med den fortsat gældende samarbejdsaftale med efi havde indgået aftale med
bernstorffsminde møbelfabrik om, at denne møbelfabrik fik ret til at sælge og producere
morten gøttlers møbler worldwide, hvilket var i strid med efi’s ret.
      for så vidt angår billedmaterialet må det lægges til grund, at efi har
ophavsrettighederne hertil i medfør af ophavsretslovens § 1. morten gøttler har anvendt et
af efi bekostet billed‐ og reklamemateriale uden aftale herom. morten gøttler og efi’s
billeder er sammenlignelige. der er risiko for forveksling uanset, om morten gøttler har
lavet sine billeder på sin computer. morten gøttler har formentligt ønsket, at det skulle se ud
som om, at der ikke var sket ændringer. morten gøttler har overtrådt grænserne for, hvad
man kan tillade sig og skal betale erstatning til efi svarende til efi’s omkostninger ved at
have fået lavet materialet. efi’s påstandsbeløb svarer til et rimeligt skøn over, hvad efi har
tabt ved morten gøttlers anvendelse af materialet.
sø‐ og handelsrettens afgørelse
aftalen mellem parterne, som var indgået uden tidsbegrænsning, betegner sig som en
samarbejdsaftale (royaltyaftale) og indebærer, at parterne forpligter sig til et samarbejde med
henblik på at fremstille morten gøttlers stole, således at begge parter opnår indtægter
herved, for morten gøttlers vedkommende gennem betaling af nærmere aftalt royalty.
                                             - 15 -
       det lægges til grund, at efi løbende opfyldte sin del af aftalen og søgte at fremme
salget og produktionen af morten gøttlers møbler og til gengæld afregnede royalty i
overensstemmelse med aftalen og med den dokumentation, som parterne siden
samarbejdets start i 1998 havde været enige om at betragte som tilstrækkelig. det bemærkes
herved af sagkyndig dommer, møbelfabrikant carsten vagn jacobsen, at det på ingen måde
kan betegnes som usædvanligt i branchen, at royalty afregnes på denne måde, idet der
typisk består et tæt tillids‐ og samarbejdsforhold mellem designer og møbelfabrikant, og idet
designeren typisk ikke har nogen rimelig interesse i at kunne få og benytte oplysninger om,
hvilke aftagere der har købt de pågældende møbler.
       det lægges i den forbindelse særlig til grund, at parterne under det hidtidige
samarbejde havde afregnet royalty ved, at der kvartalsvis blev udbetalt royalty, idet efi gav
morten gøttler lister med datoer, salgsbeløb og produkt, men uden angivelse af købernes
navne og uden revisorattestation. det lægges endvidere til grund, at aftalens bestemmelser
om indholdet af afregningsreglerne ikke var genstand for særskilt forhandling, at poul
wangensteen ikke var opmærksom på indholdet heraf, og at parternes praksis for afregning
og dokumentation blev fortsat efter parternes indgåelse af kontrakten i 2001‐2002 og således
også blev fulgt ved de afregninger af royalty for 2001 og 2002, som fandt sted efter
indgåelsen af kontrakten, som efter sit indhold ikke var begrænset til først at gælde fra det
førstkommende fulde regnskabsår.
       på denne baggrund findes morten gøttler ikke at have været berettiget til i marts 2005
at stille krav om, at afregningsmetoden blev omlagt med øjeblikkelig virkning, og efi findes
på rimelig måde at have søgt at efterkomme morten gøttlers krav om bedre dokumentation
for afregningsgrundlaget ved at fremsende opgørelserne, som var godkendt af revisoren,
herunder dennes erklæring af 9. maj 2005, som fremkom med rimelig hurtighed efter at
morten gøttler i marts‐april havde stillet krav om en ny form for regnskabsaflæggelse i
overensstemmelse med kontraktens bestemmelser.
       det bemærkes herved, at det efter revisorens erklæring og alt, hvad der er
fremkommet under sagen, må lægges til grund, at efi’s afregninger til morten gøttler har
været fuldt ud korrekte, idet der dog i realiteten var udbetalt ca. 1.600 kr. for meget i royalty
til morten gøttler for 2003.
                                              - 16 -
       retten lægger på baggrund af vidnerne leif sundberg og aage voigts samstemmende
forklaringer, sammenholdt med morten gøttlers manglende efterkommelse af efi’s
processuelle opfordringer til at fremlægge nærmere oplysninger herom, herunder den
pågældende kontrakt, til grund, at morten gøttler på det tidspunkt i februar‐marts 2005,
hvor han første gang rejste spørgsmål om dokumentationen for afregningen af royalty,
allerede havde indgået aftale med bernstorffsminde møbelfabrik om, at denne møbelfabrik
fik ret til at sælge og producere morten gøttlers møbler worldwide.
       denne aftale var morten gøttler imidlertid uberettiget til at indgå, så længe han var
bundet af kontrakten med efi. uanset om morten gøttler måtte mene sig berettiget til at
ophæve aftalen, måtte han under alle omstændigheder være forpligtet til at overholde
aftalen, indtil han selv ophævede den, hvilket først skete ved brevet af 20. april 2005. morten
gøttler har derfor handlet illoyalt og væsentligt misligholdt parternes samarbejdsaftale ved
under de foreliggende omstændigheder at indgå aftale med bernstorffsminde møbelfabrik
om salg og produktion af de samme møbler, som han var forpligtet til at lade efi sælge og
producere ifølge deres fortsat gældende samarbejdsaftale.
       efi findes på denne baggrund ikke væsentligt at have misligholdt samarbejdsaftalen
mellem parterne, og efi’s frifindelsespåstand over for morten gøttlers påstande tages
herefter til følge.
       efi har til støtte for sin påstand vedrørende billeder af stolene i forskellige opstillinger,
som morten gøttler anvendte i sin meddelelse af 21. juni 2005, alene påberåbt sig
ophavsretslovens § 1. retten finder imidlertid ikke, at de billeder, som morten gøttler har
anvendt, og som på forskellig måde adskiller sig fra de billeder, som efi har anvendt,
indebærer en krænkelse af et fotografisk billede, der er genstand for ophavsret efter
ophavsretslovens § 1. herefter, og idet efi ikke har påberåbt sig, at brugen af billederne
under de foreliggende omstændigheder indebærer en overtrædelse af markedsføringsloven,
frifindes morten gøttler for efi’s selvstændige påstand.
       under hensyn til sagens størrelse og rettens resultat skal morten gøttler betale 40.000
kr. i sagsomkostninger til efi.
                                  thi kendes for ret
                                              - 17 -
effect furniture international aps og morten gøttler frifindes.
       morten gøttler skal inden 14 dage til effect furniture international aps betale 40.000
kr. i sagsomkostninger.
thorkild juul jensen                michael b. elmer                   carsten vagn jacobsen
                                      (retsformand)
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark