text:
                             højesterets dom
                             afsagt fredag den 2. maj 2014
sag 77/2013
(2. afdeling)
spillerforeningen som mandatar for a
(advokat jens lund mosbek)
mod
lønmodtagernes garantifond
(advokat thomas bang)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 9. afdeling den 18. februar 2013.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, niels grubbe, marianne
højgaard pedersen, vibeke rønne og lars apostoli.
påstande
appellanten, spillerforeningen som mandatar for a, har gentaget sin påstand.
indstævnte, lønmodtagernes garantifond, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
for højesteret er fremlagt den underskrevne spillerkontrakt af 7. juli 2008. i kontraktens af-
snit 4 med afsluttende bestemmelser hedder det bl.a.:
       ”§ 5 godkendelse af kontrakten
       5.1 kontraktens gyldighed og ikrafttræden er betinget af dbu’s kontraktfodboldud-
       valgs godkendelse…
       § 6 forudsætninger for godkendelse af kontrakten
                                               - 2 -
      6.1 kontrakten vil blive afvist, hvis de trykte bestemmelser er fraveget på andre punkter
      end dem, hvor det udtrykkeligt er angivet, at andet kan aftales.
      …
      6.4 kontraktperioden skal være angivet med en fast begyndelsesdato og en fast udløbs-
      dato. udløbsdatoen skal være en 30. juni eller en 31. december. indeholder kontrakten
      forlængelses- eller forkortelsesoptioner eller lignende, vil den blive afvist.
      6.5 kontrakten er uopsigelig…”
spillerforeningens direktør mads øland har i en skriftlig erklæring givet en række supple-
rende oplysninger:
      ”de gældende regler er blevet udformet af fifa i forlængelse af og som en reaktion på
      ef-domstolens dom i bosman-sagen (c415-1993). med kravet om tidsbegrænsede,
      uopsigelige spillerkontrakter har fifa sikret, at en spiller ikke kan flytte fra den klub,
      vedkommende er ansat i, uden samtykke fra klubben (der kan betinges af, at der betales
      en transfersum til klubben) før end ved udløbet af den tidsbegrænsede kontrakt. spil-
      lerne udgør derfor som følge af de uopsigelige kontrakter fortsat et aktiv for klubberne,
      som kan handles. de tidsbegrænsede uopsigelige spillerkontrakter gør det samtidig mu-
      ligt for klubberne at planlægge flere sæsoner end blot den forestående, og klubberne vil
      normalt planlægge køb og salg af spillere 2-3 år inden køb/salg rent faktisk finder sted.
      …
      en spillers handelsværdi for en klub reduceres, jo tættere kontrakten kommer udløbs-
      tidspunktet. typisk bliver spillerkontrakterne derfor løbende fornyet i god tid inden
      udløbstidspunktet på de tidsbegrænsede uopsigelige kontrakter således, at klubberne
      hele tiden har noget at handle med.
      …
      uanset spillere alene kan handles i transfervinduerne, er dette ikke ensbetydende med,
      at det også først er på dette tidspunkt, at klubberne begynder at forhandle endsige
      planlægge indkøb. et konkret spillerskifte vil ofte af den købende klub være baseret på
      en behovsanalyse og indkøbsplanlægning, der er indledt 2-3 år inden købet faktisk gen-
      nemføres, og transfervinduerne er derfor ofte blot den periode, hvor de planlagte spil-
      lerhandler eksekveres. som følge heraf vil en spiller, der pludselig fritstilles som følge
      af en klubs konkurs, være i en meget vanskelig situation, og vedkommendes jobsøg-
      ningsmuligheder er usammenlignelige med vilkårene på det generelle danske arbejds-
      marked i øvrigt.
      …
      som nævnt er køb og salg af spillere ofte planlagt 2-3 år inden køb/salg rent faktisk fin-
      der sted. en klub, der har en attraktiv spiller, vil løbende forsøge at forlænge kontrakten,
      så der hele tiden er 2-3 år til udløb. en købende klub vil derfor normalt kontakte den
      aktuelle arbejdsgiver og opnå samtykke til at indlede forhandlinger med spilleren og
      sideordnet hermed forhandle størrelsen af transfersummen med den aktuelle arbejdsgi-
      ver.”
                                               - 3 -
retsgrundlaget
i konkurslovens § 61, stk. 1, 1. pkt., hedder det:
      ”boet kan, selv om længere varsel eller uopsigelighed er aftalt, med sædvanligt eller ri-
      meligt varsel opsige en aftale om et vedvarende retsforhold.”
denne bestemmelse har stået uændret siden vedtagelsen af konkursloven af 8. juni 1977. det
fremgår af bemærkningerne til lovforslaget (folketingstidende 1976-77, tillæg a, sp. 385), at
bestemmelsen svarer til forslaget i betænkningsudkastet (betænkning nr. 606/1971). ordlyden
er identisk med ordlyden af § 59, stk. 1, 1. pkt., i betænkningens udkast til ny konkurslov. i
bemærkningerne til § 59 er der bl.a. anført følgende i betænkningen:
      ”det danske udvalg finder, at boet uanset et aftalt, usædvanligt langt varsel bør have
      mulighed for at frigøre sig for et vedvarende (løbende) retsforhold med det i sådanne
      forhold sædvanlige eller rimelige varsel. i nogle tilfælde vil aftalen om det usædvanligt
      lange varsel tage sigte på at skaffe skyldnerens medkontrahent en fortrinsstilling i det
      senere konkursbo ved, at han kan gøre et større erstatningskrav gældende, end han ellers
      kunne have gjort. et sådant arrangement bør imidlertid ikke have nogen virkning over
      for konkursboet. i de fleste tilfælde vil aftalen dog ikke have konkurs for øje, men sigte
      på forholdet mellem parterne. den ene eller begge parter har ment sig bedst tjent med at
      have beskyttelse mod opsigelse fra den anden parts side i længere tid end normalt. hel-
      ler ikke en sådan vedtagelse bør imidlertid i almindelighed kunne påberåbes over for et
      konkursbo. alle er bedst tjent med, at de massekrav, som opstår uafhængigt af bobesty-
      relsens handlinger, ikke får et sådant omfang, at det i visse tilfælde kan blive umuligt at
      gennemføre en konkursbehandling, fordi der ikke kan påregnes at blive fuld dækning
      for omkostningerne. ved konkursen har forholdene ændret sig så meget, at det ikke vil
      være rimeligt, at boet skal være bundet. ligesom en vedtagelse om fastsættelsen af er-
      statningens størrelse i tilfælde af misligholdelse ikke vil kunne påberåbes som grundlag
      for at kræve mere end tabet erstattet af boet, bør heller ikke et forlænget opsigelsesvar-
      sel kunne gøres gældende. dette er bedst stemmende med konkursens ligelighedsprin-
      cip.
      …
      en funktionærs opsigelsesvarsel kan være forlænget som følge af, at arbejdsgiveren har
      ønsket længere varsel mod opsigelse fra funktionærens side, jfr. funktionærlovens § 2,
      stk. 6, og h. g. carlsen i u.f.r. 1968 b. 372 ff. efter udkastet bortfalder forlængelserne
      på begge sider ved konkursen. forudsætningerne for det lange varsel er faldet væk.
      funktionæren, hvis arbejdskraft måske netop i disse tilfælde er efterspurgt på arbejds-
      markedet, kan lige så vel som boet have interesse i det gensidigt forkortede varsel, når
      forholdet alligevel skal bringes til ophør.
      …
                                                 - 4 -
      ved afgørelsen af, hvad der er sædvanligt eller rimeligt varsel, må man først se på, om
      der i lovgivningen er fastsat opsigelsesfrister. det er der således i lejelovgivningen, jfr.
      lejeloven, lovbekendtgørelse nr. 385 af 4. juli 1969 § 10, jfr. § 8, i funktionærloven, lov-
      bekendtgørelse nr. 131 af 29. april 1964 § 2 og, for så vidt angår medhjælpere i land-
      bruget eller ved husgerning, som ved tiltrædelsen ikke var fyldt 18 år, i medhjælperlo-
      vens § 4, stk. 2, sammenholdt med § 29. kan en lovregel fraviges ved aftale, kan man
      måske ikke udelukke, at der for en gruppe af aftaler, som i og for sig falder ind under
      lovens regel, men hvor dog særlige forhold gør sig gældende, kan have fæstnet sig sæd-
      vaner, der afviger fra loven. giver lovgivningen ingen regel, vil man i almindelighed
      kunne lægge en fast sædvane, der f. eks. fremgår af oplysninger fra brancheorganisatio-
      ner, til grund. retten er dog ikke ubetinget bundet til at følge sædvanen; hvor dette efter
      omstændighederne i det konkrete tilfælde findes urimeligt, vil retten kunne fravige den
      sædvanemæssige regel. muligvis har sådanne synspunkter ligget til grund for den af
      carlsen i u.f.r. 1968 b. 375 og af gomard i skifteret, 2. udg., s. 138 refererede utrykte
      landsretsdom, der ikke giver funktionæren det aftalte opsigelsesvarsel, men derimod det
      varsel, han ville have haft ret til efter funktionærloven, hvis han ikke havde mistet anci-
      ennitet ved en omdannelse af virksomheden efter dennes økonomiske sammenbrud, jfr.
      nu også u.f.r. 1970.726. af hensyn til værdien af en fast regel, som boet og medkon-
      trahenten kan rette sig efter, bør sådan fravigelse dog kun ske i særlige undtagelsestil-
      fælde. bortset fra sådanne særtilfælde vil rimelighedskriteriet kun komme til anven-
      delse, hvis der ikke kan påvises nogen sædvane.”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om konkursboet efter fodboldklubben fremad amager a/s – og dermed løn-
modtagernes garantifond – er berettiget til i medfør af konkurslovens § 61, stk. 1, at foretage
konkursregulering af den treårige og uopsigelige spillerkontrakt, som fodboldklubben i 2008
indgik med a. konkursreguleringen indebar, at kontraktens restløbetid på to år og tre måne-
der blev nedsat til 3 måneder svarende til, at kontrakten kunne opsiges med et varsel på 3 må-
neder.
højesteret lægger på baggrund af sagens oplysninger til grund, at spillerkontrakter med pro-
fessionelle fodboldspillere skal indgås uopsigeligt, og at det ikke er usædvanligt, at de er af
længere varighed bl.a. af hensyn til planlægningen for såvel klubben som spillerne samt med
henblik på at sikre klubben mulighed for at opnå en ”transfersum” ved en spillers overgang til
en anden klub. går fodboldklubben konkurs, bliver fodboldspilleren fritstillet i forhold til den
konkursramte klub, og forudsætningerne for den aftalte uopsigelighed bortfalder. herefter og
under hensyn til konkursens ligelighedsprincip tiltræder højesteret, at der kan ske konkursre-
gulering.
                                               - 5 -
ved vurderingen af, hvad der herefter kan anses for et sædvanligt eller rimeligt opsigelsesvar-
sel, vil det efter højesterets opfattelse være bedst stemmende med konkursens ligeligheds-
princip at tage udgangspunkt i, hvad der sædvanligvis må anses for et rimeligt opsigelsesvar-
sel i et vedvarende ansættelsesforhold, idet der dog samtidig – hvis der foreligger særegne
forhold af betydning for vurderingen i den konkrete situation – bør tages hensyn hertil.
ved den konkursregulering, som lønmodtagernes garantifond har foretaget i den konkrete
sag, har a fået et opsigelsesvarsel på 3 måneder svarende til, hvad han ville have haft krav på
efter funktionærlovens § 2, stk. 2, nr. 2, på opsigelsestidspunktet. der er ikke oplyst særegne
forhold af betydning for vurderingen, der taler for et længere varsel, hvorved bemærkes, at
opsigelsesvarslets udløbsdato er sammenfaldende med en sædvanlig kontraktudløbsdato for
spillerkontrakter med deraf følgende jobmuligheder i det såkaldte ”transfervindue”. højesteret
finder, at der hermed er givet a et opsigelsesvarsel, som er i overensstemmelse med kon-
kurslovens § 61, stk. 1.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal spillerforeningen betale 45.000 kr. til lønmodtagernes
garantifond.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                              dom
afsagt den 11. april 2017 af østre landsrets 13. afdeling
(landsdommerne michael kistrup, john mosegaard og brit frimann (kst.)).
13. afd. nr. b-442-16:
a
(advokat michael s. wiisbye)
mod
gjensidige forsikring
som mandatar for
autismecenter storstrøm
(casper frederik kowalczyk, prøve)
nykøbing falster rets dom af 8. februar 2016 (bs 1-1371/2013) er anket af a, med påstand
om, at indstævnte, autismecenter storstrøm, til a skal betale 502.902,61 kr. med tillæg af
procesrente af 69.000 kr. fra den 27. december 2012, af 262.968 kr. fra den 29. september
2012, og af 170.944,61 kr. fra 21. januar 2013. a har endvidere nedlagt påstand om, at
autismecenter storstrøm til a skal betale 72.380 kr. med tillæg af procesrente fra ankesagens
anlæg.
a har nedlagt subsidiær påstand om, at autismecenter storstrøm delvis skal friholde a for
den erstatning, hun ved dom afsagt af retten i nykøbing falster den 8. februar 2016 (sag bs
1-676/2013) er blevet dømt til at betale til b, inklusiv renter og sagsomkostninger.
autismecenter storstrøm har påstået stadfæstelse, subsidiært betaling af et af retten fastsat
mindre beløb.
ankesagen er anlagt den 22. februar 2016.
                                                 - 2 -
sagsfremstilling
b søgte den 28. september 2009 en stilling som tilkaldevikar hos autismecenter storstrøm. af
hendes ansøgning fremgår blandt andet, at hun er kontoruddannet lægesekretær, og at hun har
deltaget i et kursus om psykiatri og et kursus om personlighedsforstyrrelser. det fremgår
endvidere, at hun i 2008 påbegyndte psykoterapeutuddannelsen, men at hun måtte afbryde
uddannelsen, da hendes arbejdsgiver lukkede sin lægepraksis.
b blev indkaldt til samtale den 15. oktober 2009 og blev ansat som tilkaldevikar den 26.
oktober 2009.
af overordnet voldshandleplan for autismecenter storstrøm dateret 2. juni 2003 fremgår
blandt andet følgende:
      ”personalesammensætning:
      nyt personale:
  -   nye medarbejdere og vikarer bør ikke være på arbejde, hverken alene eller
      sammen, uden øvrig fast personale. som ny kan man derfor altid, hente hjælp hos
      fast personale.
      vagtplanlægning:
  -   der bør tages højde for ovenstående ved vagtplanlægningen
      alenearbejde:
  -   ved alenearbejde skal der forefindes telefonnumre, så man altid kan kontakte en
      kollega, for at få hjælp. (intern tlf. liste udarbejdes efter behov).
      …
      psykisk førstehjælp hvis du er alene, når du bliver udsat for vold:
  1. forsøg at komme væk fra situationen hurtigst muligt.
  2. ring enten 112 og/eller til den, der står på dit ambulanceskema. når hjælpen når
      frem følges ovenstående.”
det fremgår af en udateret opgørelse over bs arbejdstimer i perioden 26. oktober 2009 til den
12. februar 2010, at hun den 26. og 27. oktober 2009 deltog i introduktion med en fast
medarbejder i gruppe 1, at hun den 3. og 5. november 2009 deltog i introduktion til
køreledsager fra pandebjergvej med fast personale i gruppe 1, at hun den
den 16. - 18. november 2009 deltog i introduktion til nye medarbejdere, at hun den 26.
november 2009 deltog i introduktion i sansegruppen, og at hun den 27. november 2009 deltog
                                                - 3 -
i temadag for vikarer. af indbydelse til temadag og julefrokost for afløsningspersonale og
vikarer fredag den 27. november 2009 fremgår, at der var et pædagogisk oplæg fra h på 2 ½
time.
det fremgår endvidere af opgørelsen over bs arbejdstimer, at hun var i gruppe 1 den 30.
oktober, den 9., 11., 13., 20., 23., 25. og 30. november og den 2. og 3. december 2009. a, der
er infantil autist og uden sprog, er en del af gruppe 1.
om den 4. december 2009 fremgår følgende af opgørelsen:
       ”4/12.09 kl. 6.30 – 14.30 fast personalegruppe til temadag. på paletten er der 7
       brugere og 3 personaler. 2 personaler er sammen med 3 brugere hver. 1
       personale(b) er sammen med 1 bruger (a)”
af dagbog for a for den 4. december 2009 fremgår blandt andet følgende:
       ”en supergod morgen med a.
                                                                       b
       lagt sig ned nogle gange – hvor hun forud har gået efter personaler og brugere.
       meget ked af det bagefter. *
       mere ro på, da dvd’en kom til at virke. der var ingen videofilm på paletten.
                                                                       b
       *måske bliver hun lidt forvirret, når der ikke er musik i musikrum, søger ivrigt
       derind for at spille på instrumenter.
       jeg nåede lige ind af døren, da jeg fik en frustreret a i hovedet. efter lidt tid, var
       a faldet til ro, og resten af dagen har været super. ☺
                                                                       j”
det fremgår af lægejournal fra bs læge, at b den 14. december 2009 søgte læge vedrørende
en voldsepisode den 4. december 2009.
den 11. januar 2010 blev episoden den 4. december 2009 anmeldt som arbejdsulykke. af
anmeldelsen fremgår, at ulykken skete den 4. december 2009 kl. 13.30 hos autismecenter
storstrøm. vedrørende oplysninger om skaden og dens følgevirkninger fremgår, at skadens
                                               - 4 -
art var: ”chok som følge af aggression og trusler”, og at skadet del af legemet var: ”skader på
flere dele af legemet, incl chok, psykisk traume (stress, trusler, mobning, psykisk vold). af
beskrivelse af forløbet fremgår: ”trøstede en beboer som var ked af det (beboeren søgte selv
trøst) beboeren blev vred og gik til angreb med forsøg på at bide/kradse. fik et tryk på
skulder og underarm, håndled og tommelfinger.”.
den 14. juni 2011 anerkendte arbejdsskadestyrelsen episoden den 4. december 2009 som en
arbejdsskade. styrelsen vurderede, at bs skade ”i form af forstuvning af venstre skulderled er
forårsaget af, at en beboer begyndte at kradse og bide” hende.
arbejdsskadestyrelsen afgjorde den 1. oktober 2012, at bs tab af erhvervsevne på grund af
arbejdsskaden den 4. december 2009 udgjorde 25 %.
a blev ved retten i nykøbing falsters dom af 8. februar 2009 som erstatningsansvarlig for
arbejdsskaden dømt til at betale 502.902,61 kr. med tillæg af procesrente af 69.000 kr. fra den
27. december 2012, af 262.968 kr. fra den 29. september 2012, og af 170.944,61 kr. fra 21.
januar 2013 samt sagens omkostninger med 72.380 kr. til b.
a og autismecenter storstrøm er enige om, at b den 4. december 2009 pådrog sig en
arbejdsskade, og parterne er enige om den beløbsmæssige opgørelse af bs krav.
parterne er uenige om, hvorvidt autismecenter storstrøm har handlet ansvarspådragende og i
givet fald, hvorvidt erstatningskravet skal nedsættes eller bortfalde som følge af egen skyld
eller accept af risiko, og hvorledes erstatningsbyrden indbyrdes skal fordeles mellem
autismecenter storstrøm og a. parterne er endvidere uenige om, hvorvidt autismecenter
storstrøm skal betale de sagsomkostninger, som a blev pålagt at betale i byretten.
begge parter er dækket af en ansvarsforsikring.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaringer af b og e.
endvidere er der afgivet forklaringer af m, f, c, g, h og j.
                                               - 5 -
b har supplerende forklaret blandt andet, at hun hverken i ansøgningen eller til
ansættelsessamtalen oplyste, at hun i 2007 havde været udsat for trusler, og at hun havde fået
konstateret posttraumatiskstresssyndrom (ptsd). hun var i så god bedring, at hun ikke
mente, at det var en hindring i forhold til det arbejde, hun søgte. hun følte sig psykisk robust.
hun havde alene et problem med at stå i kø. hun søgte arbejde, da hun var arbejdsledig og
skulle søge arbejde. hun har gennem sin opvækst fået kendskab til retarderede, da hendes far
arbejdede inden for faget. hun kender ikke så meget til autisme. arbejdet virkede interessant.
hun blev til samtalen spurgt, om hun var bange for udadreagerende adfærd. hun svarede, at
det ville hun ikke mene, men at det nok afhang af omfanget. hun forstod udadreagerende
adfærd på den måde, at brugerne kunne være sure og råbe. hun husker ikke, at de under
samtalen drøftede, hvad den udadreagerende adfærd kunne være.
på sin første arbejdsdag fik hun oplyst, at hun ikke skulle tage sig af a, uanset at hun var i
gruppe 1, som vidnet skulle tage sig af. alene uddannet personale skulle tage sig af a på
grund af hendes meget udadreagerende adfærd. de to første arbejdsdage viste den daglige
leder, k, hende afdelingen, og en vikar introducerede hende til brugerne.
brugerne havde forskellig grad af udadreagerende adfærd. a hørte til en af de værre. ... kunne
også være meget udadreagerende. han kunne finde på at banke hovedet ind i en dør, men han
var ikke efter personalet. hun måtte ikke have med ... at gøre. ... var meget udadreagerende.
alle brugere havde deres eget rum i paletten, men kun ...’ rum var aflukket. det var ikke alle,
der måtte gå ind til ham. hun måtte ikke tage sig af .... der var en klokke til rummet. ... havde
ikke fri omgang med personalet, men det havde a. hun fik oplyst, at hvis a blev
udadreagerende, så skulle hun sige til hende: ”hvis du har det svært, så læg dig ned.”. hvis
den udadreagerende adfærd blev voldsom, skulle hun få fat i en kollega. hun blev ikke i
forbindelse med undervisningen på autismecenteret storstrøm undervist i, hvordan hun
generelt skulle forholde sig, hvis en bruger blev voldelig eller hvordan hun konkret skulle
forholde sig, hvis a blev voldelig. hun har heller ikke i sit tidligere uddannelsesforløb
modtaget uddannelse i, hvordan man skal reagere, hvis en borger var voldelig. hun blev i
forbindelse med introduktionen på autismecenter storstrøm oplyst om, at man kan berolige
autister ved at autisten kan tage en kuglevest eller kugledyne på. a havde en kuglevest, og
den har hun set anvendt nogle gange.
                                                - 6 -
da den pædagog, der tog sig af a, blev syg, tog vidnet imod et tilbud om at tage sig af ... og a
om morgenen på pandebjergvej. hun fik en utrolig god introduktion på pandebjergvej. hun
har aldrig haft problemer med a om morgenen. a blev mere udadreagerende på paletten.
allerede efter en halv time på paletten begyndte a at rende efter personalet eller andre
brugere. hun hev ud efter folk og rev og kradsede. en dag sad hun sammen med a på as
rum. a tog fat i hendes hår og rev hende ned mod et bord. hun råbte om hjælp, og der blev
anvendt magt over for a. det er sket to gange. hun fik oplyst, at det kun er uddannet
personale, der skal udfylde og underskrive skema om magtanvendelse.
den 4. december 2009 var der 5-6 personer, der skulle med fra paletten til pandebjergvej.
hun vidste ikke, at ... var en af dem. ... plejede at blive hentet tidligere fra paletten. hun
havde fået oplyst, at man ikke skulle tale til ... i bussen, da han kunne blive meget aggressiv.
hvis han havde problemer med noget, så skulle man spørge ham, om han havde brug for
hjælp. man måtte ikke få øjenkontakt med .... hun plejede ikke at gå ind på pandebjergvej,
når hun kørte med brugerne til pandebjergvej. hun plejede at sætte brugerne af og overlade
dem til de ansatte, der var på pandebjergvej. den dag skulle hun gå med ind på pandebjergvej
og tage sig af brugerne sammen med c.
c stod i køkkenet. hun skulle selv tage sig af a, der ville have et kram, og af ..., der havde
slået sig. de kunne begge blive meget udadreagerende, så hun var lidt utryg. hun råbte på
hjælp, da hun ikke kunne komme fri af a. det var før hun vred skulderen. da det hele var
overstået, gik hun ud i køkkenet til c, der sagde, at de andre brugere ville blive urolige, hvis
hun gik fra dem. hun ved ikke, hvor lang tid episoden tog. det ville ikke være sket, hvis ...
var blevet kørt hjem tidligere, som han plejer. den omstændighed, at hun modsat det
sædvanlige gik med ind, kunne også gøre beboerne urolige.
m har forklaret blandt andet, at hun er mor til a, der er infantil autist og uden sprog. hun har
også epilepsi, hvilket betyder, at hun kan miste nogle oplysninger under sine anfald. a får
udadreagerende adfærd, hvis hun er utryg eller ikke har overblik over situationen. hun
reagerer ved at slå ud, dog uden at ramme, rive eller tage fat i noget. a er også
udadreagerende over for hende. der har i løbet af hendes behandlingsforløb været anvendt
magt på grund af hendes udadreagerende adfærd. hun har selv holdt fast om a ved
                                               - 7 -
tandlægebesøg og udtagning af blodprøve. derved slap personalet også for at udfylde papirer
om magtanvendelse. as udadreagerende adfærd er blevet mindre med årene, fordi hun har
fået en bedre struktur i hverdagen og en bedre behandling. hun har lært, at hun skal lægge sig
ned, når hun får det svært. det er afgørende, at as hverdag er forudsigelig. a har det således
bedre nu end i 2009 og 2010, hvor hun var mere udadreagerende.
f har forklaret blandt andet, at han har været ansat i autismecenter storstrøm i 15 år. i 10 af
årene har han haft med a at gøre. han er uddannet pædagog. når man arbejder med brugere,
der er autister, gælder det om at skabe forudsigelighed i hverdagen, behandle brugerne med
respekt og have forståelse for, at de kan have det svært. man anvender kun magt, når en
adfærd er til skade for brugeren selv eller for andre. magt anvendes kun i yderste konsekvens.
alt andet forsøges forinden. på en skala fra 1-10 vil han vurdere, at a lå hun på 2-3 med
hensyn til udadreagerende adfærd. hun var i den milde ende i forhold til de andre brugere på
centeret. de havde lært a, at hun skulle lægge sig ned, hvis hun havde det svært. han har
anvendt metoden mange gange. han kan ikke huske, at metoden ikke har virket. hvis
metoden ikke virker, så kan man være nødt til at anvende magt. man kan forinden prøve at
fjerne fokus og henlede brugerens opmærksomhed på det, brugeren godt kan lide. han har
haft en episode med a, hvor han anmeldte en skade som arbejdsskade. han havde været til
reumatolog med a. hun tog fat i hans trøje. han kunne ikke bede hende om at lægge sig ned,
da de var på en trappe. han lavede et modtræk og tog trøjen over hovedet. han fik
efterfølgende ondt i skulderne. der har ikke været en erstatningssag.
alle magtanvendelser og alle episoder med trusler eller vold bliver drøftet i
personalegruppen. de prøver sammen at analysere sig frem til, hvorfor situationen opstod.
det er ikke hver dag, der er magtanvendelse, og det er heller ikke ofte. autismecenter
storstrøm er ikke en farlig arbejdsplads og a er ikke farlig.
c har forklaret blandt andet, at hun startede som vikar i autismecenter storstrøm i april eller
maj 2009. hun var 18 eller 19 år og lige begyndt på pædagoguddannelsen. hun var ansat frem
til 2016. hun blev undervejs uddannet til pædagog. hun startede med at være med på tre
introduktionsvagter, hvor hun fulgte en af de fastansatte. hun så på den måde, hvordan man
arbejder med brugerne, og hun fik lidt overordnet information om brugerne. hun fik
endvidere oplyst, at der var udarbejdet materiale om de enkelte bruger. materialet havde hun
                                               - 8 -
mulighed for efterfølgende at læse. hun var ansat til at tage sig af alle brugere, men hun
havde primært med nogle enkelte brugere at gøre. hun fik fra starten oplyst, hvad hun skulle
gøre, hvis den enkelte brugers adfærd var udadreagerende. a skulle man bede om at lægge sig
ned. hun kan ikke huske, at hun har været i en situation, hvor en anden ansat har råbt om
hjælp. hvis der var optrin til udadreagerende adfærd, så blev de ansatte sammen, og så trådte
de til og hjalp hinanden. hvis der blev råbt om hjælp, så ville hun slippe, hvad hun måtte have
i hænderne for at hjælpe, med mindre hun selv var forhindret og ikke kunne gå fra en bruger.
på pandebjergvej skulle hun have med alle brugerne at gøre. der var typisk fast personale til
stede, men hvis der var kurser og andet, kunne vikarerne godt være alene. hun har været
udsat for udadreagerende adfærd fra a. hun er blevet revet, spyttet på, bidt i armen, og
sparket i hovedet. hun har ikke fået gener heraf bortset fra enkelte blå mærker. a havde
episoder med udadreagerende adfærd hver dag. de bad hende om at lægge sig ned, når hun
var udadreagerende. det plejede at hjælpe. hun havde også en kugledyne, der kunne berolige
hende. vidnet har bedt om hjælp til at tage sig af a. hun har trukket sig og en anden har taget
over. bagefter kunne hun igen tage sig af a. hun kan ikke huske b. hun kan ikke huske
episoden den 4. december 2009.
g har forklaret blandt andet, at hun har været ansat siden 2003 i autismecenter storstrøm på
pandebjergvej, hvor a bor. hun er pædagog. hun har derudover en diplomuddannelse i
specialpædagogik. hun påbegyndte uddannelsen i 2006 og blev uddannet i 2010. hun var
medlem af uddannelsesudvalget. hun kan ikke huske b. hun kan ikke huske, om hun har
været med til ansættelsessamtale med b. vikarstillinger er søgt af alle. autismecenter
storstrøm stiller ikke krav om faglig uddannelse hos ansøgerne, men lægger vægt på
ansøgernes menneskesyn og lysten til at arbejde med persongruppen på centeret. under
ansættelsessamtalerne taler de typisk om, at brugerne kan have det svært, og at de, da de ikke
har noget sprog, kan have udadreagerende adfærd. de oplyser, at brugerne for eksempel kan
finde på at råbe, sparke, rive i håret og spytte. hvis en ansøger har oplyst at have en psykisk
lidelse, så vil man spørge ind til, om det kan have indflydelse på arbejdet. det er et hårdt
belastende arbejde. de har aldrig ansat en person med en psykisk lidelse.
                                               - 9 -
autismecenter storstrøm underviser selv vikarerne. det er uddannet fastansat personale, der
tager sig af introduktionsforløbet, og undervisning i den grundlæggende viden om autisme
foretages af pædagoger.
på autismecenter storstrøm var der maksimalt udadreagerende adfærd to gange om måneden.
a var kun lidt udadreagerende. vikarerne blev oplært i at tage sig af alle brugere. der var
intet, der indikerede, at alle ikke skulle kunne arbejde med a. det var ikke underligt, at to
vikarer tog sig af brugerne på pandebjergvej den 4. december 2009. det kunne de sagtens
klare. c var ikke nyansat, og hun var ved at uddanne sig til pædagog. b var nyansat. hvis
begge vikarer var helt nye, så kunne det være, at det skulle overvejes, om det var i orden, at
de skulle arbejde sammen. autismecenter storstrøm er ikke en farlig arbejdsplads. a er ikke
farlig. vidnet har selv oplevet udadreagerende adfærd fra a. a har revet ud efter hende og
spyttet efter hende. der er ikke sket nogen skade. hun kender metoden med at bede a om at
lægge sig ned. hun har aldrig været ude for, at metoden ikke virkede. det er meget sjældent,
at a reagerer som beskrevet af b. episoden er midt i på en skala fra 1-10. as udadrettede
adfærd er ikke bevidst. hun kan ikke tænke den tanke. hun kan ikke forestille sig at ville
skade andre. det er svært at finde årsagen til, at hun reagerer udadrettet. as adfærd er blevet
mindre udadreagerende siden 2009. de ansatte har fået bedre rammer. de kan nemmere
trække sig væk. pandebjergvej var et almindeligt hus med små værelser og små gange med
lidt plads til at komme rundt. det var ikke optimalt. i dag bor brugerne i nybyggede boliger,
der er indrettet til formålet. de har hver deres egen lejlighed og et fælles rum. det giver mere
plads til brugerne og de ansatte. de bliver hele tiden klogere, så de udvikler løbende nyere og
bedre metoder til behandling af brugerne. ... er ikke meget udadreagerende.
h har forklaret blandt andet, at hun er ansat som ... i autismecenter storstrøm. det har hun
været i ca. 10 år. hun er uddannet socialpædagog. hun har været ansat i centeret siden 1999.
hun har det overordnede ansvar for uddannelse af nyt personale. det havde hun også i 2009.
foreholdt oversigten over b arbejdstider i perioden 26. oktober til 12. februar 2010 har hun
forklaret, at det var sådan, man uddannede personalet i 2009. der var først en introduktion
med sidemandsoplæring sammen med en fast medarbejder. oplæringen bestod typisk i at
vise, hvordan dagen foregår på centeret, og hvordan man forholder sig i forskellige
situationer, herunder hvilke metoder, der skal anvendes over for den enkelte bruger.
                                             - 10 -
derudover blev man introduceret til det skriftlige materiale, der er udarbejdet om de enkelte
brugere. normalt ville man komme ind på udadreagerende adfærd. det er en væsentlig del af
arbejdet at undgå, at der opstår udadreagerende adfærd. man ville normalt få oplysning om de
enkelte brugeres vanskeligheder. hun er ikke så bekendt med introduktion til køreledsager,
men hun kan forestille sig, at man har fundet det nødvendigt at forstå, hvordan kørslen foregår
og hvilke episoder, der kan opstå under kørslen. introduktionskursus for nye medarbejdere
foregik på den måde, at forstanderen og viceforstanderen den første dag i ca. 2 timer
informerede blandt andet om organisationen, forskellige regler og retningslinjer for
arbejdspladsen, personalepolitikker, magtanvendelse og tillidserhverv. resten af den første
dag blev de nyansatte undervist teoretisk om autisme, herunder at autister er impulsstyrede og
mangler følelsesmæssig kontrol og empati. den anden dag blev de undervist i praktikken
omkring autister, herunder hvordan man gør brug af metoder for at undgå udadreagerende
adfærd, og at metoderne er forskellige fra bruger til bruger. de talte også om, hvordan de
nyansatte skal passe på sig selv. den tredje dag var nok undervisning i førstehjælp.
det kræver ingen uddannelse at blive tilkaldevikar. autismecenter storstrøm lægger vægt på
tålmodighed, forståelse, og empati hos de ansatte. det er et krævende arbejde. det er ikke
farligt. det kræver psykisk robusthed. det ville være bekymrende, hvis en ansat havde et
stresssyndrom, da man må være sårbar og formentlig kan miste sin dømmekraft i tilspidsede
situationer. man kan dog også være færdigbehandlet. hun kender a. hun har ikke været udsat
for udadreagerende adfærd fra hende. hun har ikke været pædagog for a.
e har supplerende forklaret blandt andet, at hun har været ansat siden 1999 i autismecenter
storstrøm. hun er uddannet specialpædagog og har en master i voksenuddannelse. hun er
tale/høre pædagog. hun var personaleansvarlig i 2009. tilkaldevikarer er typisk ikke
uddannede. det kræver ikke noget særligt pædagogisk forkundskab at være vikar, da
vikarerne bliver uddannet på autismecenter storstrøm. en nyansat har typisk 2 vagter, hvor
den nyansatte følger en kollega, og herefter et introduktionskursus for nyansatte. da en vikar
aldrig er alene, lærer vikaren også løbende af øvrigt personale. i starten er man ekstra
opmærksom på nyt personale. det er forskelligt, hvornår den enkelte er lært op. som vikar er
man ikke med til at planlægge brugernes hverdag. vikaren skal blot udføre det, der er bestemt
af uddannet personale og som er meget struktureret. som tilkaldevikar kan man være med til
alle aktiviteter med brugerne.
                                               - 11 -
hun deltog i ansættelsessamtalerne som en del af rekruteringsudvalget, med mindre hun var
forhindret. i forbindelse med ansættelsessamtaler spørger man ind til, om ansøger er fysisk og
psykisk robust. autister reagerer ikke altid som andre personer. de kan være selvdestruktive
og udadreagerende, hvis de ikke forstår, hvad der sker. at have med autister at gøre kræver
derfor, at man er robust. ved ansættelsessamtalen spørger man ind til, hvordan ansøger har
det med at blive udsat for udadreagerende adfærd. det er normalt, at der er udadreagerende
adfærd på centeret, men det er ikke hver dag. der er stor forskel på, hvordan den enkelte
reagerer på udadreagerende adfærd. tilkaldevikarer bliver kaldt ind, hvis det faste personale
er forhindret.
a var mere udadreagerende i 2009, end hun er nu. der har altid haft fokus på, hvad de kan
gøre bedre i forbindelse med udadreagerende adfærd.
hun kender ikke b. hun kan ikke huske hende. foreholdt bs forklaring om episoden den 4.
december 2009, har hun forklaret, at det lyder voldsomt. hun blev først bekendt med
episoden senere, og det er ikke det, der fremgår af dagbogen for den pågældende dag.
j har forklaret blandt andet, at han blev ansat som vikar i 2007 og var ansat i 4 år. han var
pædagogstuderende. han kan ikke huske, at der til ansættelsessamtalen blev talt om
udadreagerende adfærd. han kan ikke forestille sig, at det ikke blev drøftet, da det er hverdag
i centeret. han havde 4 introduktionsvagter med en fastansat pædagog. de havde herefter en
drøftelse af, om han var klar til at arbejde uden at være med som ”føl”. han har ikke selv fået
kurser om autisme, men det blev tilbudt på centeret. der var ingen begrænsninger i, hvem han
måtte tage sig af. han blev ikke uddannet i, hvordan han skulle reagere, hvis han blev taget fat
i eller revet i.
han tog sig også af a. det var en del af hverdagen, at a blev frustreret. hun blev først
selvdestruktiv for eksempel ved at bide sig selv i hånden, og ellers rev hun ud efter andre
brugere og personalet. hun kunne også finde på at slå og sparke. han husker det som om det
var dagligt i perioder. han har selv haft sammenstød med a. det har ikke givet ham skader
udover kradsemærker. man skulle afskærme a og afgrænse hende, så hun ikke skadede sig
selv eller andre. man skulle bede hende om at lægge sig ned. det havde en god effekt på
                                               - 12 -
hende. hun havde også en kugledyne, der beroligede hende. han har været ude for, at hun
ikke faldt til ro, efter hun havde lagt sig ned og havde fået kugledynen på, idet hun gentog sin
adfærd, da dynen blev taget væk. i enkelte tilfælde er det ikke lykkes ham at få hende til at
falde til ro, og så har han byttet med en kollega, og det har hjulpet.
han ved ikke, om a er farlig. hun er speciel. hun havde en diagnose, og derfor havde hun
nogle specielle behov. hun blev udadreagerende, hvis hun ikke fik opfyldt sine behov. når
han tænker tilbage på arbejdet i autismecenteret storstrøm, så kan det godt være, at det var
farligt at være på centeret. man kunne godt risikere at få noget i hovedet. a var mere
udadreagerende over for personalet end de andre brugere.
han underskrev på dagbogen fra den 4. december 2009. han har en svag erindring om b. han
kan ikke huske, at hun skulle være kommet til skade.
procedure
parterne har for landsretten i det væsentligste gentaget deres anbringender for byretten og har
procederet i overensstemmelse hermed.
autismecenter storstrøm har endvidere vedrørende as påstand om, at autismecenter
storstrøm til a skal betale 72.380 kr. med tillæg af procesrente fra ankesagens anlæg, anført,
at der ikke i retsplejeloven er hjemmel til at pålægge indstævnte som adciteret i byretssagen at
betale sagsomkostninger i hovedsagen. autismecenter storstrøm har ikke haft indflydelse på,
at b valgte at anlægge sag mod a og kan ikke pålægges noget ansvar eller nogen risiko
herfor.
a har om dette spørgsmål anført, at der er er tale om en egentlig erstatningspåstand, ikke blot
en afgørelse om sagsomkostninger.
landsrettens begrundelse og resultat
det lægges efter bevisførelsen til grund, at b hverken havde relevant uddannelse eller relevant
erfaring i at tage sig af autister, da hun den 26. oktober 2009 blev ansat som tilkaldevikar i
autismecenter storstrøm.
                                               - 13 -
det lægges endvidere til grund, at b i forbindelse med sin ansættelsessamtale hos
autismecenter storstrøm blev gjort bekendt med, at autister kan have udadreagerende adfærd,
at hun de to første arbejdsdage fulgte en medarbejder og konkret blev instrueret i, at hun med
henblik på at standse udadreagerende adfærd, skulle bede a om at lægge sig ned, og at hun
kort tid efter ansættelsen deltog i et introduktionskursus om autisme.
det lægges endvidere til grund, at det for a som infantil autist uden sprog er afgørende, at
hendes hverdag er forudsigelig, og at hun får udadreagerende adfærd, hvis dagen ikke foregår
som planlagt. det lægges derudover til grund, at a i 2009 ofte havde udadreagerende adfærd,
i perioder dagligt, blandt andet ved at hun slog, sparkede, spyttede, rev og kradsede andre
brugere og personalet.
det lægges til grund som ubestridt, at b efter ca. 1 ½ måneds ansættelse som tilkaldevikar i
autismecenter storstrøm den 4. december 2009 var på arbejde på pandebjergvej sammen med
c, der ligeledes var vikar og havde været ansat i ca. 7 måneder.
det lægges efter bs forklaring til grund, at det den dag var første gang, hun efter at have
ledsaget brugerne til pandebjergvej skulle gå med brugerne ind på pandebjergvej om
eftermiddagen, og at ..., der normalt blev hentet tidligere fra paletten, kørte sammen med
hende og de øvrige bruger til pandebjergvej. det lægges endvidere til grund, at b inden
arbejdsulykken råbte om hjælp, men at hun ingen hjælp fik.
retten finder under disse omstændigheder, at autismecenter storstrøm har tilsidesat sin pligt
til at tilrettelægge og planlægge arbejdet sikkerheds- og sundhedsmæssigt fuldt forsvarligt,
herunder ved ikke at give fornøden instruktion og føre effektivt tilsyn med arbejdsforholdene
efter arbejdsmiljølovens §§ 16, 17, 38 og 42.
retten har herved lagt vægt på, at autismecenter storstrøm ikke har instrueret b som nyansat
og uden relevant uddannelse og erfaring inden for pasning af autister i, hvordan hun skulle
forhold sig, hvis en bruger holder fast i hende eller i øvrigt udviste voldelig adfærd og ikke
kunne tales til ro eller hjælp tilkaldes ved manglende muligheder for undvigelse, herunder ved
                                               - 14 -
fornøden brug af lovlig magtanvendelse og teknikker ved fysisk kontakt til at undgå skader på
både bruger og personale.
retten har endvidere lagt vægt på, at autismecenter storstrøm den 4. december 2017 lod b og
en anden tilkaldevikar arbejde sammen uden at der var fast personale til stede som foreskrevet
i autismecenter storstrøms voldshandleplan, og samme dag ændrede de for autister så
afgørende faste rutiner, således at ... kørte sammen med de øvrige brugere til pandebjergvej
fra paletten, og at b passede brugerne på pandebjergvej om eftermiddagen. retten har
derudover lagt vægt på, at autismecenter storstrøm ikke at sikrede effektiv hjælp, da b havde
brug for hjælp inden arbejdsulykken samme dag. autismecenter storstrøm er herefter
erstatningsansvarlig for den arbejdsskade, som b pådrog sig den 4. december 2009, og retten
finder det ikke godtgjort, at b har udvist egen skyld eller accept af risiko.
også selvom bs arbejdsskade udspringer af as adfærd og selvom at hendes erstatningsansvar
skal vurderes efter de samme regler, som gælder sjælssunde personer efter
erstatningsansvarslovens § 24 b, finder retten, at det er rimeligt, at autismecenter storstrøm i
den indbyrdes fordeling af erstatningsansvaret mellem to erstatningsansvarlige, der begge er
ansvarsforsikret, skal bære det fulde erstatningsansvar efter erstatningsansvarslovens § 25,
stk. 1. retten har herved lagt vægt på, at autismecenter storstrøm er nærmere til at bære
ansvaret for tilskadekomsten end a, der på grund af autisme ikke er i stand til at reflektere
over sine handlinger og ingen mulighed har for at undgå eller forebygge sådanne
skadegørende handlinger, hvorimod autismecenter storstrøm som ansvarlig for
tilrettelæggelsen af as hverdag har den faglige kompetence og ressourcerne til at beskytte a,
andre brugere og personale og dermed hindre, at der sker skade.
retten finder på denne baggrund endvidere, at autismecenter storstrøm skal erstatte a de
sagsomkostninger hun blev påført i sagen anlagt mod hende af b.
som følge heraf tages as principale påstande til følge.
autismecenter storstrøm skal betale sagsomkostninger for begge retter til a med i alt 136.380
kr. beløbet omfatter 16.380 kr. til retsafgift, og 120.000 kr. til udgifter til advokatbistand inkl.
                                            - 15 -
moms. ved fastsættelsen af beløbet til dækning af udgifterne til advokatbistand er der ud over
sagens værdi taget hensyn til sagens omfang.
                                  t h i k e n d e s f o r r e t:
byrettens dom ændres således, at autismecenter storstrøm til a skal betale 502.902,61 kr.
med procesrente af 69.000 kr. fra den 27. december 2012, af 262.968 kr. fra den 29.
september 2012, og af 170.944,61 kr. fra den 21. januar 2013 og 72.380 kr. med tillæg af
procesrente fra den 22. februar 2016.
i sagsomkostninger for landsretten skal autismecenter storstrøm betale 136.380 kr. til a.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 2. februar 2017
sag 84/2016
(1. afdeling)
a under konkurs
(advokat jes andersen)
mod
b
(advokat asger toft, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i kolding den 30. april 2015 og af vestre lands-
rets 5. afdeling den 18. januar 2016.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, thomas rørdam, jens peter
christensen, oliver talevski og jens kruse mikkelsen.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande
appellanten, a under konkurs, har gentaget sin påstand om betaling af 240.583,31 kr. med
procesrente fra sagens anlæg.
indstævnte, b, har påstået stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
der er for højesteret fremlagt kopi af en dags dato-kvittering udstedt den 3. marts 2010 i x-
by af a til b for et beløb på 55.000 kr. til dækning af ”træpiller”.
sammen med kvitteringen er fremlagt følgende udskrift:
                                               - 2 -
       ”overførsel
       a for træpiller                     - 55.000,00
       ○       andet
               ingen kategori
       fra
       b
       konto
       firma
       …
       bogføringsdato
       2. marts 2010
       rentedato
       2. marts 2010
       kommentar
       skriv kommentar”
anbringender
a under konkurs har anført navnlig, at der ved frigørelsen fra betaling af to fakturaer for
levering af træpiller udstedt til b den 30. december 2009 og den 20. maj 2010 er ydet en gave
til denne, som kan omstødes efter konkurslovens § 64. det kan ikke anses for bevist, at b har
betalt nogen del af fakturaerne.
b må anses for nærstående i forhold til a, jf. konkurslovens § 2, idet bs mor var flyttet ind
hos a på tidspunktet for levering af træpillerne, og de indgik efterfølgende ægteskab i decem-
ber 2013.
det bestrides ikke, at den første faktura var forældet ved udstedelsen af kreditnotaerne den 31.
marts 2013. det må imidlertid i sig selv anses for en gave ikke at søge sit tilgodehavende ind-
drevet med fornøden ihærdighed og herved bevidst lade kravet forælde. dette må i særlig
grad gælde mellem nærstående. bevisbyrden for, om der ved indtrædelsen af forældelse har
foreligget et gavemoment, må påhvile den nærstående skyldner. i modsat fald vil der være
betydelig risiko for omgåelse af omstødelsesreglerne.
                                               - 3 -
den anden faktura var ikke forældet ved udstedelsen af kreditnotaerne den 31. marts 2013, og
kreditnotaen i forhold til denne faktura udgør en gave til en nærstående. omstødelse skal ikke
undlades, alene fordi konkursboet ikke kan bevise, at den udstedte kreditnota er modtaget af
b. i forhold til omstødelsesreglerne kan der foreligge en gave, selv om den begunstigede ikke
var vidende om, at der blev ydet en gave.
ved omstødelsen får konkursboet et krav mod den begunstigede. der er ikke tale om, at de
eftergivne fakturaer bringes til live igen, men derimod om, at kravet, som opstår i forbindelse
med omstødelsen, skal betales til boet.
b har anført navnlig, at den første faktura fra 2009 er betalt ved betaling af 55.000 kr. og
resten ved overlevering af en baneluftermaskine. der henvises til den fremlagte dags dato-
kvittering fra a og den fremlagte udskrift, der er hans egen kvittering for hævning af det
kontante beløb i banken. den anden faktura fra 2010 er udstedt med urette, jf. hans og as
forklaringer for byretten og landsretten.
det bestrides, at der foreligger en omstødelig disposition i kraft af, at a ikke har afbrudt en
forældelsesfrist. fordringen var bestridt, og det vidste b. udstedelsen af en kreditnota for den
første faktura mere end 3 år efter udstedelsen viser også, at a ikke anså fordringen for foræl-
det, og der foreligger derfor ikke en beslutning om at lade fordringen forælde. det er urealis-
tisk, at det var muligt at spekulere i forældelse over et tidsforløb fra træpillerne blev bestilt og
leveret, og indtil konkursen indtraf.
han har ikke fået meddelelse om kreditnotaerne. a har under sine forklaringer bekræftet
dette. en bogføring i et regnskab, som ikke kommer til hans kundskab, kan ikke betragtes som
en gave, og derfor kan kreditnotaen for den anden faktura ikke omstødes.
han kan i øvrigt ikke anses for nærstående i forhold til a, da kreditnotaerne blev udstedt i
marts 2013. hans mor blev først gift med a i december 2013.
omstødelse vil i givet fald medføre, at kreditnotaerne skal ”tilbageleveres”, jf. konkurslovens
§ 75, og konsekvensen af omstødelse vil derfor være, at der skal ses bort fra kreditnotaerne
med det resultat, at fakturaerne skulle gælde, men så ville være forældet mere end et år inden
konkursen.
                                                 - 4 -
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund og problemstilling
den 30. december 2009 og den 20. maj 2010 udstedte a to fakturaer til b på i alt 240.583,31
kr. for træpiller til opvarmning leveret de pågældende dage. fakturaerne forfaldt til betaling
henholdsvis den 29. januar 2010 og den 20. maj 2010.
den 31. marts 2013 udstedte a kreditnotaer til b vedrørende de to fakturaer.
a blev siden erklæret konkurs med fristdag den 30. juli 2014.
sagen angår overordnet, om der foreligger omstødelige gavedispositioner efter konkurslovens
§ 64 ved, at b blev frigjort for sin gæld til a.
kravets eksistens
højesteret tiltræder, at det er lagt til grund, at begge fakturaer med rette er udstedt til b, og at
han ikke har betalt nogen del af fakturabeløbene.
den dags dato-kvittering og den udskrift, der først er fremlagt for højesteret, kan ikke føre til
et andet resultat. det bemærkes herved, at dags dato-kvitteringen ikke tidsmæssigt er sam-
menfaldende med nogen af de to leverancer af træpiller, som fakturaerne angår, og at den hel-
ler ikke på anden måde entydigt knytter sig til nogen af disse leverancer.
nærstående
efter as forklaring for landsretten fik han og bs mor fælles folkeregisteradresse den 1. juni
2009. herefter og i øvrigt af de grunde, som byretten har anført, finder højesteret, at b i
konkurslovens forstand var nærstående til a i hvert fald i hele 2013.
første faktura
den første faktura fra 2009 var forældet inden udstedelsen af kreditnotaen den 31. marts 2013
vedrørende samme leverance.
                                                - 5 -
højesteret finder, at det må sidestilles med eftergivelse af gæld, at en kreditor bevidst lader et
krav forælde, og at dette kan udgøre en gave efter konkurslovens § 64.
i hvert fald i en situation, hvor kreditor og skyldner er nærstående, påhviler det skyldneren at
sandsynliggøre, at forældelsen ikke var tilsigtet som en gave. b har hverken ved as forklaring
eller på anden måde sandsynliggjort dette. a har således ikke – bortset fra den tilsidesatte for-
klaring om, at b havde betalt fakturakravet – givet nogen forklaring på, hvorfor han ikke
forud for, at der indtrådte forældelse den 29. januar 2013, havde gjort noget forsøg på at ind-
drive kravet.
højesteret finder herefter, at der er givet en omstødelig gave ved frigørelsen fra betaling af
den første faktura, og at gaven er fuldbyrdet ved forældelsens indtræden.
anden faktura
det er ubestridt, at kreditnotaen af 31. marts 2013 vedrørende fakturaen fra 2010 (den anden
faktura) ikke blev sendt til b eller på anden måde var kommet til hans kundskab, før kon-
kursboet rejste omstødelseskrav. omstændighederne vedrørende udstedelse og bogføring af
kreditnotaen er ikke nærmere belyst under sagen. forældelsesfristen var imidlertid ikke udlø-
bet, da kreditnotaen blev udstedt, og b blev under alle omstændigheder frigjort for at betale
gælden ved forældelsens indtræden den 20. maj 2013.
højesteret finder herefter i overensstemmelse med det anførte vedrørende den første faktura,
at der i hvert fald ved forældelsens indtræden er givet en omstødelig gave.
retsvirkning af omstødelse
efter konkurslovens § 75 er retsvirkningen af omstødelse efter bl.a. lovens § 64, at den be-
gunstigede skal fralægge sig den berigelse, den pågældende har vundet, dog ikke ud over
boets tab.
i den foreliggende sag må det lægges til grund, at bs berigelse og boets tab består i, at han
blev frigjort fra betaling for de leverede træpiller. omstødelseskravet er derfor identisk med
fakturakravene.
                                                - 6 -
konklusion
højesteret tager konkursboets påstand til følge.
sagsomkostninger
sagsomkostningerne for byret og landsret er fastsat til dækning af advokatudgift med 50.000
kr. og af retsafgift med 8.720 kr., i alt 58.720 kr., der skal betales af b. sagsomkostningerne
for højesteret er fastsat til dækning af advokatudgift med 25.000 kr. og af retsafgift med
9.120 kr., i alt 34.120 kr., der skal betales af statskassen.
                                       thi kendes for ret:
b skal til a under konkurs betale 240.583,31 kr. med procesrente fra den 9. december 2014.
i sagsomkostninger for byret og landsret skal b betale 58.720 kr. til a under konkurs. i
sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 34.120 kr. til a under konkurs.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 22. august 2013
sag 194/2012
(1. afdeling)
a
(advokat erik høimark, beskikket)
mod
brabrand boligforening
(advokat jacob møller)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i århus den 30. marts 2011 og af vestre landsrets
3. afdeling den 21. marts 2012.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, jens peter christensen, henrik waa-
ben, lars hjortnæs og oliver talevski.
påstande
appellanten, a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, brabrand boligforening, skal
anerkende, at ophævelsen af hendes lejemål beliggende bentesvej ---, 8220 brabrand, var
uberettiget.
brabrand boligforening har påstået stadfæstelse, således at a skal anerkende, at ophævelsen
af hendes lejemål var berettiget.
når parternes påstande for højesteret er formuleret som anerkendelsespåstande, skyldes det,
at a den 3. maj 2012 fraflyttede sit lejemål på bentesvej.
supplerende sagsfremstilling
af en udrykningsrapport af 12. oktober 2008 fra århus brandvæsen fremgår, at børnehaven
viben nedbrændte.
                                                 - 2 -
det fremgår af et ejendomskort og en tingbogsattest, at børnehaven viben, der ligger på
dorthesvej 41 i brabrand, og a’s lejemål på bentesvej hører til hver sin ejendom med eget
matrikelnummer, men at de to ejendomme sammen med en tredje ejendom er noteret som en
samlet ejendom tilhørende brabrand boligforening afdeling iv.
højesterets begrundelse og resultat
problemstilling
ved brev af 8. marts 2010 ophævede brabrand boligforening a’s lejemål i medfør af § 90,
stk. 1, nr. 12, i lov om leje af almene boliger (almenlejeloven) med henvisning til den
kriminalitet, som hendes søn, b, havde begået, herunder ildspåsættelse i børnehaven viben.
sagen angår, om denne ophævelse var berettiget.
reglerne i almenlejeloven
efter almenlejelovens § 80, stk. 1, skal udlejeren sørge for, at der hersker god orden i ejen-
dommen, og om fornødent ophæve lejeforholdet i de tilfælde, der er nævnt i lovens § 90, stk.
1, nr. 7-9 og 12. efter lovens § 80, stk. 2, skal lejeren overholde de almindelige ordensregler,
der gælder for ejendommen, og skal efterkomme andre rimelige påbud, der skal sikre god
husorden og forsvarlig brug af det lejede. lejeren skal sørge for, at de pligter, der påhviler
lejeren efter § 80, stk. 2, også iagttages af lejerens husstand eller andre, som lejeren har givet
adgang til det lejede, jf. § 80, stk. 3.
efter almenlejelovens § 81, stk. 1, kan en lejer pålægges retsfølger efter lovens § 82, når leje-
ren i en række nærmere opregnede tilfælde udøver adfærd, som er til gene for ejendommen,
udlejer, dennes ansatte, lejere i ejendommen eller andre, der lovligt færdes i ejendommen,
herunder hvis lejeren ødelægger ejendommen eller løsøre på ejendommen. lejeren kan på-
lægges retsfølger efter § 82, uanset om adfærden udøves af lejeren selv, lejerens husstand el-
ler andre, som lejeren har givet adgang til det lejede, jf. § 81, stk. 3. de retsfølger, som kan
pålægges efter § 82, er at gøre lejeforholdet betinget eller at meddele lejer en advarsel. disse
retsfølger kan kun pålægges, hvis tilsidesættelse af god skik og orden sker trods udlejerens
påmindelse, jf. § 82, stk. 2.
i visse tilfælde, der er opregnet i almenlejelovens § 85, kan udlejer opsige lejemålet, og efter
§ 90 kan udlejeren i nærmere angivne tilfælde ophæve lejemålet. efter § 90, stk. 1, nr. 12,
kan udlejeren hæve lejeaftalen, når ”lejeren i øvrigt misligholder sine forpligtelser på en sådan
                                                 - 3 -
måde, at lejerens fjernelse er påkrævet”. bestemmelsen må i overensstemmelse med princip-
pet i lovens § 81, stk. 3, forstås således, at ophævelse efter omstændighederne – med respekt
af et proportionalitetsprincip – kan ske, selv om adfærden ikke er udvist af lejeren selv, men
af lejerens husstand eller andre, som lejeren har givet adgang til det lejede. dette er også an-
taget i retspraksis.
bedømmelsen af, om ”lejerens fjernelse er påkrævet” som nævnt i almenlejelovens § 90, stk.
1, nr. 12, må foretages på grundlag af misligholdelsens karakter og under hensyn til lejerens
forhold i øvrigt på ophævelsestidspunktet, således at det vurderes, om ophævelsen står i et
rimeligt forhold til misligholdelsen.
den konkrete sag
b blev ved vestre landsrets ankedom af 8. februar 2010 idømt fængsel i 3 år for bl.a. for-
sætlig ildspåsættelse i børnehaven viben den 12. oktober 2008. ved ildspåsættelsen
nedbrændte børnehaven med betydelig materiel skade til følge.
af de grunde, landsretten har anført, tiltræder højesteret, at b på tidspunktet for
ildspåsættelsen hørte til a’s husstand. børnehaven viben hører til brabrand boligforenings
ejendom og ligger i boligområdet. ildspåsættelsen i børnehaven kan derfor danne grundlag for
ophævelse af a’s lejemål, jf. almenlejelovens § 90, stk. 1, nr. 12, sammenholdt med lovens §
81, stk. 1 og 3.
højesteret finder, at forsætlig ildspåsættelse af den foreliggende karakter er en misligholdelse
af en sådan grovhed, at en udlejer som udgangspunkt har ret til at ophæve lejemålet i medfør
af almenlejelovens § 90, stk. 1, nr. 12, selv om ildspåsættelsen ikke er foretaget af lejeren
selv, men af et medlem af lejers husstand.
spørgsmålet er herefter, om der er noget i a’s forhold, herunder i det efterfølgende forløb
indtil ophævelsen, som indebærer, at dette udgangspunkt skal fraviges.
ved bedømmelsen heraf må det på den ene side tages i betragtning, at b på ophævelsestids-
punktet var registreret som fraflyttet lejemålet, at a havde boet i lejemålet i mange år og ikke
tidligere havde været pålagt nogen retsfølger efter loven, at hun havde tre hjemmeboende
børn, og at ophævelsen først skete ca. halvandet år efter ildspåsættelsen.
                                               - 4 -
det må på den anden side tages i betragtning, at formålet med ophævelsen var at mindske b’s
tilknytning til boligområdet og dermed risikoen for gentagelse af kriminalitet til gene for
udlejer og lejere mv. denne risiko var reel, idet b ved dommen tillige blev fundet skyldig i
andre strafbare forhold, herunder et røveri begået den 4. november 2008 ved globus 1, der
ligger tæt på boligområdet. b blev frihedsberøvet efter det nævnte røveri, og der foreligger
ikke nærmere oplysninger om, hvor han skulle bo efter afsoning af sin straf.
under disse omstændigheder finder højesteret, at der ikke i det oplyste om a’s forhold er
grundlag for at fravige det ovennævnte udgangspunkt, hvorefter brabrand boligforening var
berettiget til at ophæve lejemålet på grund af ildspåsættelsen. højesteret har navnlig lagt vægt
på, at det ikke kan lægges til grund, at b’s tilknytning til ejendommen på ophævelsestids-
punktet var blevet tilstrækkeligt begrænset.
af de grunde, landsretten har anført, tiltrædes det, at brabrand boligforening ikke har afskåret
sig fra at ophæve lejemålet ved at afvente landsrettens endelige dom i straffesagen mod b.
det tiltrædes endvidere, at der ikke er grundlag for at fastslå, at ophævelsen af lejemålet ud-
gør en krænkelse af artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
højesteret stadfæster herefter landsrettens dom som nedenfor bestemt.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes, således at a skal anerkende, at ophævelsen af hendes lejemål,
beliggende bentesvej ---, 8220 brabrand, var berettiget.
i sagsomkostninger for højesteret skal statskassen betale 40.000 kr. til brabrand boligfor-
ening.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                      højesterets kendelse
                           afsagt fredag den 10. maj 2013
sag 365/2011
(1. afdeling)
anny olivia andersen
(advokat henrik qwist)
mod
susanne skibelund
(advokat torben winnerskjold)
ved højesterets dom af 18. januar 2013 blev anny olivia andersen dømt til at betale su-
sanne skibelund 315.052 kr. samt i sagsomkostninger for højesteret 60.000 kr. civilstyrelsen
har den 11. februar 2013 truffet afgørelse om, at betingelserne for i medfør af retsplejelovens
§ 336, stk. 1, at yde anny olivia andersen godtgørelse fra statskassen til dækning af den del
af omkostningerne, der overstiger retshjælpsforsikringens maksimum, er opfyldt. civilstyrel-
sen har herefter sendt denne afgørelse til højesteret med henblik på, at højesteret i medfør af
§ 336, stk. 4, træffer afgørelse om, hvilket beløb der kan dækkes.
i påkendelsen har deltaget syv dommere: børge dahl, poul søgaard, jytte scharling, vibeke
rønne, michael rekling, hanne schmidt og jan schans christiansen.
advokat henrik qwist har i brev af 19. februar 2013 til højesteret opgjort appellantens om-
kostninger ved sagen – ud over retsafgift, der er tilbagebetalt – således:
advokatudgifter til tidligere advokat
(vestre landsret)                                                          50.000,00 kr.
idømte sagsomkostninger, vestre landsret                                   53.823,68 kr.
                                              - 2 -
idømte sagsomkostninger, højesteret                                            60.000,00 kr.
honorar til advokat henrik qwist
(højesteret)                                                                     93.750,00 kr.
i alt                                                                           257.573,68 kr.
udbetalt af topdanmark forsikring a/s
(max. dækning)                                                                 -130.000,00 kr.
restbeløb, godtgørelse af sagsomkostninger                                       127.573,68 kr.
sagen blev behandlet i forbindelse med højesterets sag 97/2012, hvor de beskikkede advo-
kater hver blev tilkendt et salær på 75.000 kr. plus moms, i alt 93.735 kr.
højesterets begrundelse og resultat
de opgjorte advokatudgifter må anses for passende, og højesteret finder i det hele, at stats-
kassen ville havde dækket restbeløbet på 127.573,68 kr., hvis der havde været meddelt fri
proces. i medfør af retsplejelovens § 336, stk. 4, jf. stk. 2, fastsætter højesteret derfor størrel-
sen af det beløb, som statskassen skal godtgøre anny olivia andersen til delvis dækning af
anny olivia andersens sagsomkostninger og advokatudgifter i sagen, til 127.573,68 kr.
                                        thi bestemmes:
statskassen skal godtgøre anny olivia andersen 127.573,68 kr. til delvis dækning af anny
olivia andersens sagsomkostninger og advokatudgifter i sagen.


text:
                             højesterets dom
                          afsagt torsdag den 17. marts 2011
sag 3/2010
(1. afdeling)
jørgen nørgaard
(advokat janus fürst)
mod
alm. brand ejendom ii a/s
(advokat carl henrik petersen)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 3. oktober 2008 og af østre
landsrets 23. afdeling den 9. september 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: børge dahl, per walsøe, asbjørn jensen, lene
pagter kristensen og marianne højgaard pedersen.
påstande
appellanten, jørgen nørgaard, har påstået frifindelse.
indstævnte, alm. brand ejendom ii a/s, har påstået stadfæstelse.
anbringender
alm. brand har frafaldet anbringendet om, at jørgen nørgaard ikke har dokumenteret, at om-
bygningen af lejemålet i 1980’erne har karakter af en forbedring, og at udgiften hertil i givet
fald må anses for afskrevet. alm. brand har således anerkendt, at det kan lægges til grund, at
der ved fastsættelsen af lejen skal ses bort fra de forbedringer, jørgen nørgaard har udført
med udlejers samtykke, at disse fortsat har indflydelse på den leje, der skal fastsættes, samt at
jørgen nørgaards ret ikke er ekstingveret af alm. brand.
                                                - 2 -
hvis sagen tabes, har alm. brand anført, at der ved fastsættelsen af sagens omkostninger bør
tages hensyn til selskabets forligstilbud af 31. januar 2011, jf. retsplejelovens § 312, stk. 3.
jørgen nørgaard har bestridt, at forligstilbuddet kan tillægges omkostningsmæssig betydning.
supplerende sagsfremstilling
ud over det, der er citeret i byrettens dom fra skønserklæringen af 10. juli 2008, fremgår end-
videre af erklæringen:
      ”spørgsmål 4.
      under hensyntagen til, at lejer i 1980’erne forbedrede lejemålet ved bl.a. at installere
      toiletfaciliteter og sanitet, udvide forretningslokalet ved inddragelsen af baglokalet samt
      ændre adgangsforholdene til forretningen, jf. bilag c, bedes skønsmanden anslå lejeni-
      veauet (for lejemålet) således som lejemålet hypotetisk ville have fremstået uden disse
      bedringer.
      er besvaret under spørgsmål 1, det fremgår af lejeloven § 13 at der skal ses bort fra
      disse, såfremt arbejdet er udført med udlejerens tilladelse.”
i spørgsmål 4 henvises til bilag c, som er et brev af 5. juli 2007 fra den tidligere udlejer til
jørgen nørgaards advokat. af dette brev fremgår bl.a.:
      ”jørgen nørgaard bekostede for egne midler midt i 1980-erne en total ombygning af det
      tidligere lille forretningslokale mod vester voldgade, således at forretningslokalet mod
      gaden blev et stort og hensigtsmæssigt forretningslokale.
      dette krævede undersøgelse af ejendommens bærende konstruktion, idet den tidligere
      bærende væg mellem forretningslokalet mod gaden og baglokalet blev fjernet, hvorved
      forretningslokalet mod gaden kunne udvides meget væsentligt og baglokalet indskræn-
      kes tilsvarende.
      samtidig blev der for jørgen nørgaards egne midler etableret egne toiletforhold i for-
      retningslokalet gennem etablering af blandt andet nye adgangsforhold til lejemålet,
      hvilket samtidig medførte en forbedring for ejendommens hovedtrappe i vester vold-
      gade 10, hvortil der efter ombygningen ikke mere er adgang via frisørlejemålet.
      ombygningen, der foregik med min tilladelse i forhold til bygningsmyndighederne, ko-
      stede i størrelsesorden kr. 400.000,00 til de bygningsmæssige ændringer.
      jørgen nørgaards lejemål (og ejendommens hovedtrappe i vester voldgade 10) blev i
      konsekvens heraf naturligvis et bedre lejemål end hidtil.”
                                                 - 3 -
det forlig, der er omtalt i byrettens dom mellem merrit schwartzlose og alm. brand, er ind-
gået i maj 2007 efter varsling af lejeforhøjelse og forud for anlæg af retssag.
alm. brand har ved brev af 31. januar 2011 uden præjudice tilbudt jørgen nørgaard, at sagen
forliges ved, at jørgen nørgaard får medhold i sin påstand mod, at hver part bærer egne sags-
omkostninger for alle tre retter. jørgen nørgaard har afvist tilbuddet.
retsgrundlag
erhvervslejelovens § 13 lyder således:
       ”stk. 1. hver part i lejeforholdet kan i lejeperioden forlange lejen reguleret til markeds-
       lejen, hvis den gældende leje er væsentligt lavere eller væsentligt højere end markeds-
       lejen. ved markedslejen forstås den leje, som en kyndig lejer og en kyndig udlejer på
       varslingstidspunktet ville aftale for det pågældende lejeforhold, blandt andet under hen-
       syntagen til vilkår, lokalernes beliggenhed, anvendelse, størrelse, kvalitet, udstyr og
       vedligeholdelsestilstand. ved tvister om størrelsen af den fremtidige leje finder reglen i
       retsplejelovens § 344 om rettens fri bevisbedømmelse anvendelse.
       …
       stk. 6. ved vurderingen af lejen i forhold til markedslejen ses der bort fra:
       1) forbedringer, som lejeren har udført for egen regning med udlejerens tilladelse.
       …”
i bemærkningerne til bestemmelsen i forslaget til lov om leje af erhvervslokaler m.v. (folke-
tingstidende 1999/2000, tillæg a, s. 995-97) er anført bl.a.:
       ”det foreslås i § 13, som er ny, at begge parter i lejeforholdet, medmindre andet er af-
       talt, skal have en adgang til løbende i lejeforholdet at kræve lejen justeret, således at den
       svarer til markedslejen. udgangspunktet for bestemmelsen er, at lejeaftalen er en aftale
       indgået mellem to kyndige parter, og at disse parter bør have samme adgang til at for-
       lange, at der betales en leje for de lejede lokaler, som svarer til markedslejen.
       som det fremgår af forslagets § 9 skal der gælde aftalefrihed både med hensyn til fast-
       sættelse af lejens størrelse ved aftalens indgåelse og med hensyn til regulering af lejen i
       lejeperioden.
       § 13 kan fraviges ved aftale, hvilket indebærer, at parterne står frit med hensyn til at af-
       tale en regulering af lejen i lejeperioden. parterne kan eksempelvis både hver for sig og
       gensidigt uden særlige krav til aftalen derom fraskrive sig retten til at kræve lejen regu-
       leret til markedslejen.
                                          - 4 -
parterne kan kræve lejen reguleret efter § 13, hvis den gældende leje i lejeforholdet er
væsentligt lavere eller højere end markedslejen.
der har gennem retspraksis i tilknytning til begrebet det lejedes værdi dannet sig en
fortolkning af begrebet ”væsentligt” forstået som en forskel på plus eller minus 10-15 %
i forhold til niveauet for det lejedes værdi. det er hensigten at opretholde denne fortolk-
ning af væsentlighedsbegrebet i relation til regulering af lejen til markedslejen.
markedslejen defineres som den leje, som en kyndig lejer og en kyndig udlejer på vars-
lingstidspunktet ville aftale for det pågældende lejeforhold. ved bedømmelsen skal der
tages hensyn til de vilkår, der er aftalt for lejeforholdet, samt lokalernes beliggenhed,
anvendelse, størrelse, kvalitet, udstyr og vedligeholdelsestilstand.
…
i stk. 6 angives det, hvilke forhold der skal ses bort fra ved vurderingen af markedsleje.
disse forhold er de samme, som der efter den gældende erhvervslejereguleringslov skal
ses bort fra ved vurderingen af det lejedes værdi.
bevistemaerne ved fastlæggelse af markedsleje er således i vidt omfang de samme som
ved fastlæggelse af det lejedes værdi.
markedsleje adskiller sig imidlertid fra det lejedes værdi ved at være et mere nutidigt
begreb end det lejedes værdi.
det skyldes to forhold. for det første fastsættes markedslejen i forhold til udlejningsvil-
kårene på varslingstidspunktet.
for det andet gælder der ikke regler om særlige bevismidler.
ved fastlæggelse af det lejedes værdi efter erhvervslejereguleringsloven har der tilsy-
neladende udviklet sig en retspraksis, hvorefter bevisførelse skal ske i form af konkrete
sammenligningslejemål.
ved fremlæggelse af konkrete sammenligningslejemål sker der således en sammenlig-
ning med allerede indgåede (”gamle”) aftaler, hvilket kan være med til at fastholde leje-
niveauet på et fortidigt niveau, specielt hvor det ikke har været muligt at fremlægge en
passende mængde af repræsentative lejeaftaler, som er blevet indgået omkring vars-
lingstidspunktet eller er blevet reguleret i medfør af erhvervslejereguleringslovens §§ 3
og 5.
for at præcisere at der ikke gælder et sådant krav til bevisførelsen, indeholder stk. 1 en
henvisning til retsplejelovens § 344. med denne henvisning er det hensigten at fastslå, at
bevisførelse også kan ske på anden måde – og derfor ikke udelukkende ved fremlæg-
gelse af sammenligningslejemål – herunder ved syn og skøn, vidneførelse m.v. det er
herefter op til rettens frie bedømmelse, om parterne har fremlagt tilstrækkeligt bevis.
i det omfang der anvendes sammenligningslejemål som bevis, vil man dermed ikke
være afskåret fra at anvende aftaler indgået efter den tidligere gældende lejelovgivning
som sammenligningsgrundlag.
                                                - 5 -
       udgangspunktet er, at der som altovervejende hovedregel allerede i dag betales mar-
       kedsleje. de foreslåede nye regler skal imidlertid gøre det smidigere og dermed mere
       præcist at finde frem til den korrekte leje svarende til markedslejen. det er ikke hensig-
       ten med de nye regler at lægge op til generelle forskydninger i lejeniveauet, bortset fra
       de tilfælde hvor de nuværende regler har medført, at det ikke har været muligt at doku-
       mentere et markedslejeniveau gennem fremlæggelse af repræsentative sammenlig-
       ningslejemål. der tilsigtes således en hurtigere tilpasning til markedslejen i det enkelte
       lejeforhold i forhold til det lejedes værdi.
       …
       bevisbyrden påhviler den part, der kræver lejen reguleret.”
højesterets begrundelse og resultat
efter erhvervslejelovens § 13 kan hver part i et lejeforhold forlange lejen reguleret til mar-
kedslejen, hvis den gældende leje er væsentligt lavere eller væsentligt højere end markeds-
lejen. forarbejderne til bestemmelsen må forstås således, at der til opfyldelse af kravet om
væsentlighed må foreligge en forskel på plus eller minus 10-15 % beregnet i forhold til mar-
kedslejen.
bevisbyrden for en væsentlig forskel mellem den aftalte leje og markedslejen påhviler den,
som kræver lejen reguleret. beviset herfor kan ikke kun føres ved fremlæggelse af sammen-
ligningslejemål, men også på anden måde, herunder ved syn og skøn.
det beror på en samlet konkret bedømmelse, om der foreligger en væsentlig forskel. ved
denne bedømmelse må bl.a. indgå, hvor sikkert det er muligt at fastslå, hvad markedslejen er.
af § 13, stk. 6, nr. 1, i erhvervslejeloven fremgår, at der ved vurderingen af lejen i forhold til
markedslejen skal ses bort fra de forbedringer, som lejeren har udført for egen regning med
udlejers tilladelse. i det omfang, der er tale om en varig forbedring, er der ikke grundlag for at
foretage afskrivning på forbedringen.
jørgen nørgaard betalte på varslingstidspunktet en årlig leje på 132.849 kr. skønsmanden har
vurderet markedslejen på dette tidspunkt til at være 148.000 kr. årligt. det fremgår af skøns-
erklæringen, at skønsmanden har holdt den ombygning og forbedring af lejemålet, som jørgen
nørgaard foretog i 1980’erne, uden for vurderingen. han har for boligretten forklaret, at han
var enig med udlejer i, at markedslejen med forbedringer udgjorde 166.500 kr.
                                                - 6 -
efter skønsmandens vurdering overstiger markedslejen den aftalte leje med 10,2 %.
det fremgår ikke af skønserklæringen eller skønsmandens forklaring, hvordan han konkret er
nået frem til en markedsleje på 148.000 kr. efter et fradrag for forbedringer, som han må have
skønnet til 18.500 kr. vurderingen er således ikke underbygget ved henvisning til konkrete
lejemål. det fremgår endvidere af erklæringen, at lejeniveauet i lokalområdet er meget diffe-
rentieret.
alm. brand har ikke fremlagt oplysninger om lejeniveauet i andre lejemål, heller ikke for de
lejemål, som alm. brand selv udlejer i kvarteret. i ingen af de lejemål, som boligretten besig-
tigede, betales en m2 leje, der var højere end den leje, som jørgen nørgaard allerede betalte,
og der er ikke fremlagt oplysninger om lejemål, hvori der betales en leje i en størrelsesorden,
som svarer til den, skønsmanden har anslået.
højesteret finder herefter, at det ikke ved det afholdte syn og skøn eller på anden måde er
godtgjort, at den aftalte leje var væsentligt under markedslejen. højesteret tager derfor jørgen
nørgaards påstand om frifindelse til følge.
alm. brands forligstilbud indebar, at jørgen nørgaard skulle acceptere ikke at få dækket sine
udgifter til sagens behandling indtil tidspunktet for tilbuddet. højesteret finder derfor, at til-
buddet ikke opfylder kravene i retsplejelovens § 312, stk. 3, til at kunne danne grundlag for at
nedsætte jørgen nørgaards krav på som den vindende part at få dækket sine rimelige udgifter
til sagens behandling.
i det tilkendte sagsomkostningsbeløb indgår 100.000 kr. til dækning af advokatudgift ved alle
tre retter og retsafgifter med i alt 5.300 kr.
                                       thi kendes for ret:
jørgen nørgaard frifindes.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal alm. brand ejendom ii a/s betale
105.300 kr. til jørgen nørgaard.
                                              - 7 -
det idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms
afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.