text:
                               højesterets dom
                             afsagt torsdag den 20. maj 2010
sag 9/2009
(2. afdeling)
e-bolig a/s
(advokat john bjerre andersen)
mod
knud erik mathiasen
(advokat lars helms, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i randers den 14. maj 2007 og af vestre lands-
rets 8. afdeling den 8. oktober 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: per sørensen, børge dahl, jytte scharling, poul
dahl jensen og michael rekling.
sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.
påstande mv.
appellanten, e-bolig a/s, har nedlagt påstand om, at indstævnte, knud erik mathiasen, skal
anerkende, at lejen for lejemålet ane odgaards vej 5, 1., lejlighed 6, 8900 randers, udgør
60.000 kr. årligt pr. 1. januar 2003, 61.078,56 kr. årligt pr. 1. januar 2004, 62.100,24 kr. årligt
pr. 1. januar 2005 og 63.462,60 kr. pr. 1. januar 2006.
e-bolig har endvidere nedlagt påstand om, at knud erik mathiasen skal anerkende, at han har
pligt til at betale for lidt erlagt leje med tillæg af procesrente fra hver enkelt betalings for-
faldsdag.
                                                 - 2 -
knud erik mathiasen har påstået stadfæstelse, subsidiært således at hans leje fra 1. januar
2003 alene kan reguleres efter den i lejekontrakten angivne trappelejeklausul.
den leje, som e-bolig har påstået pr. 1. januar 2003, svarer til den månedlige husleje på 5.000
kr., som parterne aftalte i februar 2003. den påståede leje pr. 1. januar 2004, 1. januar 2005
og 1. januar 2006 er fastsat efter en regulering efter nettoprisindekset beregnet for disse år på
samme måde som i e-boligs brev af 18. november 2005.
der er enighed om den beløbsmæssige opgørelse af e-boligs påstand.
for højesteret er parterne enige om, at lejemålet er omfattet af boligreguleringslovens § 15 a
og ikke af § 4, stk. 3 eller stk. 5.
for højesteret har e-bolig erklæret, at aftalen om regulering efter trappelejeaftalen og selska-
bets forbehold om regulering af lejen som følge af stigning i ejendomsskatter og renovations-
afgifter er bortfaldet i kraft af parternes aftale fra februar 2003.
for højesteret har knud erik mathiasen ikke gjort gældende, at den fejlagtige paragrafhen-
visning i lejekontrakten til lejelovens § 53, stk. 7, og §§ 47-52 i sig selv medfører ugyldighed.
regelgrundlaget
i bygge- og boligstyrelsens daværende vejledning til standardlejekontrakten for beboelse af
2. januar 1996 hedder det bl.a.:
       ””fri lejefastsættelse”.
       både i kommuner med og uden huslejenævn kan aftaler om ”fri lejefastsættelse” ind-
       gåes i følgende tilfælde:
       …
  -    i lejeaftaler om beboelseslejligheder i ejendomme, der er taget i brug efter den 31.
       december 1991.
       …
       en aftale om fri lejefastsættelse indføjes i lejekontraktens § 11.
                                               - 3 -
      er der indgået en lejeaftale om fri lejefastsættelse, kan det aftales, at lejen i lejeperioden
      skal reguleres enten efter nettoprisindex eller med det bestemte beløb til bestemte tids-
      punkter (trappeleje). aftalen skal indføjes i lejekontraktens § 11.
      fremgår det ikke af lejeaftalen, at lejen kan reguleres efter nettoprisindex eller med det
      bestemte beløb til bestemte tidspunkter, kan lejen ikke reguleres i lejeperioden.”
vejledningen var medtaget som bilag til lejekontrakten i den foreliggende sag.
§ 15 a, stk. 1 og 4, i boligreguleringsloven har følgende ordlyd:
      ”§ 15 a. reglerne i §§ 5-14 kan fraviges i lejeaftaler om beboelseslejligheder i ejen-
      domme, der er taget i brug efter den 31. december 1991.
      …
      stk. 4. lejeforhøjelse for de af stk. 1-3 omfattede lejemål kan kræves på grundlag af af-
      tale om regulering af lejen med bestemte beløb til bestemte tidspunkter eller efter netto-
      prisindeks og kan gennemføres alene ved udlejerens skriftlige meddelelse herom til leje-
      ren.”
bestemmelserne blev oprindeligt indsat i boligreguleringsloven ved lov nr. 931 af 27. decem-
ber 1991 (som stk. 4 og stk. 6 i den dagældende § 15 a). i forarbejderne hertil hedder det i de
specielle bemærkninger bl.a. (folketingstidende 1991-92, tillæg a, l 63 sp. 1234):
      ”forslaget indebærer, at der nu gives mulighed for at aftale en husleje for nye private
      udlejningsboliger, der overstiger det lejedes værdi, og ikke er begrænset af reglerne om
      omkostningsbestemt husleje.
      …
      for så vidt angår lejeforhøjelser foreslås det, at der fastsættes tilsvarende begrænsnin-
      ger, som de der er fastsat i reglerne om fri lejefastsættelse for een- og tofamilieshuse og
      ejerlejligheder, der udlejes tidsbegrænset efter boligreguleringslovens § 15 a, stk. 1 og
      2.
      det foreslås således, at lejeforhøjelse kan kræves på grundlag af aftale om regulering af
      lejen med bestemte beløb til bestemte tidspunkter eller efter nettoprisindeks og kan
      gennemføres alene ved udlejerens skriftlige meddelelse herom til lejeren.
      forslaget skal ses som en sikring imod, at der indgås lejeaftaler, hvorefter lejen regule-
      res efter nogle for lejeren helt uigennemskuelige mekanismer.”
de tilsvarende begrænsninger i adgangen til aftaler om lejeforhøjelse svarende til disse be-
stemmelser var allerede tidligere indsat i boligreguleringslovens § 15 a for så vidt angår én-
og tofamilieshuse og ejerlejligheder. dette skete ved lov nr. 234 af 16. april 1991, hvorved
                                                - 4 -
der ligeledes blev etableret adgang til at fravige reglerne i boligreguleringslovens §§ 5-14 for
så vidt angår disse boliger. ordlyden af bestemmelsen om disse begrænsninger var identisk
med ordlyden af den nugældende § 15 a, stk. 4. bestemmelsen blev indsat i lovforslaget under
folketingets behandling. i bemærkningerne til ændringsforslaget hedder det i betænkningen
fra folketingets boligudvalg af 2. april 1991 bl.a. (folketingstidende 1990-91 (2. samling),
tillæg b, l 89, sp. 290 og 292):
       ”lovforslagets § 15 a, stk. 1, 2. pkt., har følgende indhold: »aftaler om lejeforhøjelser
       indgået ved lejeforholdets begyndelse kan gennemføres uden yderligere varsel.« denne
       regel åbner adgang til at indgå aftaler om lejeforhøjelser uden nogen som helst be-
       grænsninger. efter lovforslagets regel vil en udlejer i lejeaftalen kunne indsætte en ad-
       gang til lejeforhøjelse f.eks. med en bestemt procentdel hvert kvartal. endvidere vil det i
       lejeaftalen kunne fastsættes, at der skal kunne foretages lejeforhøjelse begrundet i stig-
       ninger i ydelser på lån i den pågældende ejendom. sådanne ydelser vil udelukkende i
       kraft af udlejerens egne dispositioner kunne stige markant, hvorved lejen, som måske
       ved lejeaftalens indgåelse er relativt lille, vil kunne stige til et helt urimeligt beløb. det
       findes derfor rimeligt, at der i loven fastsættes grænser for udlejerens adgang til at gen-
       nemføre lejeforhøjelser - grænser, som enten er overskuelige for lejeren ved lejeaftalens
       indgåelse, eller som er knyttet til objektive kriterier. det er derfor foreslået, at lejefor-
       højelser kun skal kunne gennemføres som følge af aftaler om lejeforhøjelse enten med
       bestemte beløb til bestemte tidspunkter (trappeleje) eller efter nettoprisindeks.
       i overensstemmelse med gældende regler herom foreslås det endelig, at sådanne leje-
       forhøjelser til gengæld skal kunne gennemføres uden sædvanlig varslingsprocedure,
       dvs. blot ved udlejerens skriftlige meddelelse herom til lejeren.”
højesterets begrundelse og resultat
det er for højesteret ubestridt, at boligreguleringsloven gælder for lejemålene i ejendommen.
efter §§ 5-14 i denne lov er lejefastsættelsen ikke overladt til, hvad parterne kan blive enige
om – der kan ikke aftales en leje, som er højere end, hvad lovens regler om omkostningsbe-
stemt leje tillader. det er imidlertid også ubestridt, at der er tale om lejemål i en ejendom som
angivet i lovens § 15 a, stk. 1. reglerne i §§ 5-14 kan i medfør af denne bestemmelse fraviges
i lejeaftalen, og efter stk. 4 kan lejeforhøjelse kræves på grundlag af aftale om regulering af
lejen med bestemte beløb til bestemte tidspunkter eller efter nettoprisindeks.
e-bolig a/s’ adgang til som udlejer at forhøje lejen for knud erik mathiasens lejemål blev
nærmere reguleret i lejekontraktens § 11. efter denne bestemmelse sker lejeforhøjelse som
udgangspunkt efter et trappelejeprincip. udlejer forbeholdt sig dog ret til at kræve lejen netto-
prisindeksreguleret hvert år pr. 1. januar, såfremt en sådan regulering medførte en højere
                                                - 5 -
husleje end den aftalte trappeleje. herudover forbeholdt udlejer sig ret til at kræve betaling for
stigning i skatter og afgifter. aftalen om trappeleje med forbehold for prisindeksregulering
må forstås således, at den tilsigtede at give mulighed for, at lejen kunne følge den aftalte trap-
peleje indtil et år, hvor en regulering efter prisindeks ville føre til en højere leje end trappele-
jen, og at lejen derefter kunne være prisindekseret, indtil lejen et givet år ville ligge under
trappelejen for dette år. aftalen gav ikke mulighed for i samme år at regulere både efter trap-
pelejeprincippet og efter prisindeks.
ved udlejningen i 2001 blev den månedlige leje aftalt til 4.842 kr. trappelejen var aftalt til
4.890 kr. pr. 1. januar 2002, til 4.939 kr. pr. 1. januar 2003 osv. lejen for knud erik mathia-
sens lejemål blev i 2002 reguleret efter nettoprisindeks. efter at beboerforeningen havde rettet
henvendelse til udlejer, blev det i februar 2003 mellem udlejer og beboerforeningen på vegne
bl.a. knud erik mathiasen aftalt, at lejen skulle være den samme i samtlige 40 lejemål i ejen-
dommen, at lejen pr. 1. januar 2003 skulle være 5.000 kr., og at denne leje fremover alene
skulle nettoprisindeksreguleres hvert år den 1. januar. lejen er efterfølgende reguleret hvert år
i overensstemmelse hermed. der er ikke sket lejeforhøjelser efter trappelejeprincippet eller
som følge af stigning i skatter og afgifter.
den økonomiske realitet i sagen er således, at der hvert år siden indflytning er sket lejefor-
højelser i overensstemmelse med nettoprisudviklingen. aftalemæssigt blev den oprindelige
aftale, som rummede mulighed for en sådan indeksering, i 2003 bragt i overensstemmelse
med, hvad der indtil da havde været praktiseret.
knud erik mathiasen har gjort gældende, at lejekontraktens § 11 i sin helhed er ugyldig, idet
det efter boligreguleringslovens § 15 a, stk. 4, ikke er muligt at kombinere en aftale om trap-
peleje med forbehold om regulering efter nettoprisindeks og stigning i skatter og afgifter.
efter ordlyden af og forarbejderne til boligreguleringslovens § 15 a, stk. 4, finder højesteret,
at bestemmelsen må forstås således, at der alene kan indgås aftale om forhøjelse af lejen enten
med bestemte beløb til bestemte tidspunkter (trappeleje) eller efter nettoprisindeks, men ikke
aftale om anvendelse af begge reguleringsmåder i et lejeforhold. der er derimod ikke noget til
hinder for at kombinere en af de nævnte reguleringsmåder med et forbehold om lejeforhøjelse
efter lejelovens almindelige regler ved stigning i skatter og afgifter.
                                                - 6 -
selv om boligreguleringslovens § 15 a, stk. 4, må forstås sådan, at den kun tillader et valg
mellem, ikke en kombination af de to reguleringsmåder, kan ugyldighed – med bortfald af
begge reguleringsmåder til følge – ikke i alle tilfælde være konsekvensen af, at der er aftalt en
kombination. i den foreliggende sag, hvor der var aftalt trappeleje med forbehold om netto-
prisindeksering, kunne der således alene være spørgsmål om at tilsidesætte forbeholdet, såle-
des at regulering alene kunne ske efter trappelejeklausulen.
de lejeforhøjelser, som denne sag angår, er sket på grundlag af aftalen fra februar 2003 om
alene at anvende nettoprisindeksregulering af huslejen. knud erik mathiasen har gjort gæl-
dende, at der skal ses bort fra denne aftale, idet den er indgået ud fra den forudsætning, at le-
jekontraktens § 11 er gyldig, og da denne forudsætning har vist sig at være urigtig, må aftalen
tilsidesættes som ugyldig.
højesteret lægger til grund, at det i februar 2003 økonomisk set ikke gjorde den store forskel,
om lejen indtil da havde været reguleret efter trappelejeklausulen eller efter nettoprisindekset,
eller om den blev fastsat til 5.000 kr. endvidere lægger højesteret efter det foran anførte til
grund, at knud erik mathiasen ikke kunne have krævet sig fritaget for begge reguleringsmå-
der i lejekontraktens § 11, men alene for nettoprisindeksreguleringen, hvis han dengang havde
haft kendskab til retsstillingen. aftalen fra februar 2003 kom i stand, efter at beboerforenin-
gen havde rettet henvendelse til udlejer, og den blev indgået gennem beboerforeningen. det er
ubestridt, at den nettoprisindeksregulering, der er sket i henhold til aftalen, isoleret set er i
overensstemmelse med boligreguleringslovens § 15 a, stk. 4, og havde denne regulering fra
lejemålets start i 2001 været aftalt og ikke blot praktiseret som det eneste reguleringsprincip,
havde der ikke været nogen sag.
på denne baggrund finder højesteret, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte aftalen fra
2003 som ugyldig ud fra et forudsætningssynspunkt.
højesteret tager herefter e-bolig a/s’ påstande til følge.
sagsomkostninger er fastsat til dækning af advokatudgift for byret, landsret og højesteret
med 90.000 kr. og af retsafgift for byret, landsret og højesteret med 3.750 kr., i alt 93.750 kr.
                                              - 7 -
                                     thi kendes for ret:
knud erik mathiasen skal anerkende, at lejen for lejemålet ane odgaards vej 5, 1., lejlighed
6, 8900 randers, udgør 60.000 kr. årligt pr. 1. januar 2003, 61.078,56 kr. årligt pr. 1. januar
2004, 62.100,24 kr. årligt pr. 1. januar 2005 og 63.462,60 kr. pr. 1. januar 2006.
knud erik mathiasen skal anerkende, at han har pligt til at betale for lidt erlagt leje med tillæg
af procesrente fra hver enkelt betalings forfaldsdag.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal knud erik mathiasen (dennes rets-
hjælpsforsikring), subsidiært statskassen, betale 93.750 kr. til e-bolig a/s.
sagsomkostningsbeløbet skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse og
forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
- jbj
                                       udskrift
                                            af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                         dom
afsagt den 18. maj 2016.
p-2-15
                                 vemmelev auto v/peter larsen
                                 (advokat philip palmer jørgensen)
                                 mod
                                 lux leasing a/s u/konkurs
                                 (advokat marianne justesen)
sagens baggrund og parternes påstande
denne fordringsprøvelsessag drejer sig om ejendomsretten til en bil til en værdi af 180.000
kr.
sagsøger, vemmelev auto v/peter larsen, har nedlagt følgende endelige påstande:
1. sagsøgte skal anerkende, at vemmelev auto v/peter larsen på tidspunktet for lux lea-
    sing a/s’ konkurs den 1. august 2013 var rette ejer af køretøjet ford 250 – reg.nr.
    dx61249, stelnr. 1ftnw21px4eb60875.
                                                       -2-
 2. sagsøgte skal anerkende, at vemmelev auto v/peter larsen har et krav mod sagsøgte på
      180.000 kr., jf. konkurslovens § 82, med tillæg af renter opnået på den deponerede konto,
      indtil betaling sker.
sagsøgte, lux leasing a/s under konkurs, har nedlagt påstand om frifindelse.
oplysninger i sagen
vemmelev auto v/peter larsen (i det følgende vemmelev auto) købte en ford f-250 med
stelnr. 1ftnw21px4eb60875 af xtreme machines aps. det fremgår bl.a. af købsaftalen, at
vemmelev auto betalte 250.000 kr. for bilen, og at den blev leveret den 3. august 2012.
det er ubestridt, at vemmelev auto bemyndigede en konsulent, phillip lindhardt, til at vi-
deresælge bilen, og at han herefter leverede bilen til lux leasing a/s.
der er fremlagt en mail, hvori kenneth nygaard i sin egenskab af tidligere direktør for lux
leasing a/s har redegjort for sit kendskab til en række bilhandler. om en ford f-250 med
reg.nr. dx61249 har han anført følgende:
        ”denne bil er indkøbt af phillip lindhardt og leaset til camilla andersen, men ikke af-
        regnet. bilen er afmeldt og afleveret retur til lux leasing den 5/12 2012 og herefter solgt
        retur til købsprisen til phillip lindhardt som følge af bilen ej var afregnet.”
i tilknytning hertil er fremlagt en leasingkontrakt af 2. oktober 2012 udarbejdet af lux
leasing a/s, hvori en person ved navn camilla andersen er anført som leasingtager af
bilen. det fremgår bl.a. heraf, at den forventede leveringsdato var den 2. oktober 2012,
og udløbet af leasingaftalen var den 1. oktober 2013. leasingkontrakten er ikke under-
skrevet af parterne.
den 2. oktober 2012 blev lux leasing a/s angivet som indehaver af registreringsatte-
sten, og camilla andersen blev desuden angivet som bruger af bilen.
det er ubestridt, at bilen i december 2012 blev tilbageleveret til vemmelev auto, og at
virksomheden herefter satte bilen til salg på deres hjemmeside og diverse bilfora.
                                                  -3-
den 1. august 2013 blev der afsagt konkursdekret over lux leasing a/s (i det følgende
konkursboet).
der er fremlagt en udskrift fra dansk motor register, hvoraf det bl.a. fremgår, at kon-
kursboet den 13. september 2013 var registreret som ejer af bilen, og camilla andersen
var registreret som bruger af bilen.
ved slutseddel af 15. september 2014 indgik vemmelev auto en aftale med skive an-
læg & entreprenør aps om at sælge bilen til det pågældende selskab for 200.000 kr.
den 17. september 2014 blev der i bilbogen tinglyst en meddelelse om, at der den 1. august
2013 var blevet afsagt konkursdekret over selskabet lux leasing a/s.
ved mail af 18. september 2014 skrev advokat anders ørskov melballe på vegne af
konkursboet en mail til vemmelev auto. det fremgår bl.a. heraf, at der forelå en mulig
tvist om ejerskab til bilen, som vemmelev auto havde stående fysisk.
konkursboet henviste til, at vemmelev auto havde indgået en aftale med tredjemand
om, at vedkommende kunne købe bilen for 200.000 kr. vemmelev auto havde desuden
oplyst, at virksomheden i forbindelse med salget havde afholdt udgifter på 20.000 kr.
til klargøring og opbevaring af bilen.
det fremgår endvidere af mailen, at konkursboet og vemmelev auto havde indgået en
aftale om, at vemmelev auto kunne gennemføre salget til tredjemand på følgende be-
tingelser:
       ”købesummen med fradrag af dkk 20.000 i alt dkk 180.000 deponeres på lux leasing
       a/s’ klientkonto hos accura advokatpartnerselskab … med angivelse af …
       ved accept af fradraget har lux leasing a/s ikke på forhånd givet afkald på dette beløb,
       hvis lux leasing a/s måtte være retmæssig ejer.
                                                   -4-
      når dkk 180.000 er modtaget af lux leasing a/s, sørger lux leasing a/s for aflysning
      af dekret i køretøjet.
      det er aftalt, at lux leasing a/s fra deponeringskontoen frigiver momsbeløbet overfor
      vemmelev auto, straks vemmelev auto dokumenterer at have indbetalt momsbeløbet til
      skat.
      måtte lux leasing a/s være retmæssig ejer af køretøjet, er parterne enige om, at håndte-
      ringen af momsen reguleres, således at lux leasing a/s modtager momsbeløbet af
      vemmelev auto til egen indbetaling heraf.
      vemmelev auto sender nødvendig dokumentation for ejerskab til køretøjet til lux lea-
      sing a/s, der herefter foretager en sædvanlig fordringsprøvelse af kravet.
      når der er enighed om kravet, eller der foreligger en endelig upåanket dom, udbetales
      det deponerede beløb til rette vedkommende.”
den 23. september 2014 blev det tinglyste konkursdekretet aflyst som følge af, at bilen var
blevet solgt til tredjemand.
ved brev af 9. oktober 2014 skrev ejer af vemmelev auto, peter larsen, til konkursboet for at
bekræfte, at han til konkursboet havde overført 180.000 kr., der hidrørte fra bilsalget. det
fremgår bl.a. af brevet, at han ikke ved sin deponering af beløbet accepterede, at konkursboet
- frem til hans salg af bilen til tredjemand - var den retmæssige ejer af bilen.
ved brev af 1. december 2014 skrev advokat boris frederiksen til vemmelev auto i anled-
ning af, at vemmelev auto havde anmeldt et krav i konkursboet, jf. konkurslovens § 82, på
180.000 kr.
det fremgår bl.a. heraf, at der i forbindelse med det førstkommende kreditormøde til for-
dringsprøvelse den 18. december 2014 ville blive afgivet indstilling om, at vemmelev autos
anmeldte krav blev afvist.
det fremgår desuden af brevet, at det var konkursboets opfattelse, at konkursboet – indtil
vemmelev autos salg til tredjemand – var retmæssig ejer af køretøjet. konkursboet registre-
rede herefter vemmelev autos krav på købesummen som et simpelt krav, jf. konkurslovens
                                                 -5-
§ 97, der ville blive fordringsprøvet i det omfang, det senere viste sig, at der ville blive divi-
dende til de anmeldte krav, jf. konkurslovens § 97.
det er oplyst, at konkursboet herefter afviste vemmelev autos krav, jf. konkurslovens § 82,
på 180.000 kr.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af peter larsen, kenneth nygaard og phillip lind-
hardt.
peter larsen har forklaret bl.a., at han driver en bilforretning på 25. år, hvor han sælger brug-
te biler og foretager reparation af biler. han har seks ansatte, og han sælger ca. 200-250 biler
pr. år. han havde nogle harley davidson motorcykler, som han gerne ville af med. han kon-
taktede derfor xtreme machines, og de indgik aftale om, at de byttede tre motorcykler for en
bil.
han satte bilen til salg på sædvanlig vis med annoncer på hjemmesider, herunder bilfora,
men den var svær at sælge. philip lindhardt kontaktede ham og oplyste, at han havde en
potentiel kunde. de lavede en aftale om, at philip lindhardt kunne sælge bilen, og han fik
derfor bilen og registreringsattesten med. han rykkede mange gange for betaling af købe-
summen, og til sidst fik han bilen retur. der gik vel et par måneder.
han klargjorde bilen og satte igen bilen til salg på hjemmesider. han rykkede philip lind-
hardt for at få registreringsattesten retur, men det skete ikke. han fik ikke fulgt op herpå, og
da han solgte bilen til skive anlæg ca. halvandet år senere, opdagede han, at han ikke havde
registreringsattesten. han henvendte sig derfor til skat for at få en ny registreringsattest, og
da blev han opmærksom på, at konkursboet mente at eje bilen. han kontaktede konkursboet,
og de blev enige om, at han kunne gennemføre salget under nogle nærmere betingelser.
                                                 -6-
der blev ikke indgået en skriftlig aftale mellem ham og philip lindhardt. ved tidligere til-
fælde, hvor phillip lindhardt har solgt biler for ham, har de udarbejdet skriftlige aftaler. de
har dog aldrig udarbejdet skriftlige aftaler på forhånd om philip lindhardts salg af biler.
han kendte philip lindhardt forretningsmæssigt i forvejen, idet philip lindhardt flere gange
uden problemer har solgt biler for ham på lignende vilkår. han kendte ikke selskabet lux
leasing a/s i forvejen.
kenneth nygaard har forklaret bl.a., at han har været ejer af og direktør for lux leasing a/s,
siden selskabet blev stiftet i 1998. i 2011 ændredes selskabets aktiviteter til leasing. han fra-
trådte sin stilling i forbindelse med konkursen.
han kender phillip lindhardt, der leverede kunder og biler til selskabet. han kan genkende
mailen, hvor han gennemgik nogle af de forskellige biler, der var blevet handlet i selskabet.
han kan ikke huske, hvordan handlen med en ford f-250 med reg.nr. dx61249 kom i stand.
han havde den sikkerhed, at han ikke ville afregne bilen over for phillip lindhardt, før han
selv havde fundet en leasingkunde. han foretog en omregistrering af bilen, og han rykkede
for betaling i et par måneder, men da han ikke modtog betaling, gik handlen tilbage, og han
leverede bilen tilbage til phillip lindhardt.
størstedelen af de biler, han købte af phillip lindhardt, blev afregnet kontant. ved bilen i sa-
gen var der dog tale om et kreditkøb, da han ikke ville betale phillip lindhardt, før han mod-
tog betaling fra leasingkunden. camilla andersen misligholdt leasingkontrakten, og af den
grund blev bilen leveret tilbage til phillip lindhardt.
phillip lindhardt har forklaret bl.a., at han har lavet forskellige ting. han har bl.a. haft en del
med biler at gøre.
                                                     -7-
i 2011 lærte han kenneth nygaard at kende i forbindelse med, at han selv skulle lease en bil.
han har i perioden fra 2012-2013 hjulpet kenneth nygaard med at finde kunder til biler, kø-
re biler ud til kunder og evt. hente biler igen, hvis kunderne ikke betalte.
i august eller september 2012 hjalp han kenneth nygaard med at hente en ford f-250 hos
vemmelev auto og køre den ud til en kunde. i november eller december 2012 hentede han
bilen igen og kørte den tilbage til vemmelev auto, da der ikke var blevet betalt for bilen.
herudover har han ikke haft noget med bilen at gøre. han troede ikke, at der ville være mere
i det, da bilen blev returneret til vemmelev auto som følge af manglende betaling.
han har hjulpet kenneth nygaard med mange bilhandler, hvoraf nogle af bilerne blev betalt
kontant. det var givet, at bilerne ville blive returneret til sælger, hvis der ikke blev betalt for
dem, hvilket ligeledes var tilfældet ved bilen i sagen.
han talte med peter larsen og fik at vide, at bilen skulle leveres tilbage til ham, da den ikke
var blevet betalt. kenneth nygaard var indforstået med dette.
parternes synspunkter
for sagsøger, vemmelev auto v/peter larsen, er der i det væsentlige procederet i overens-
stemmelse med påstandsdokumentet af 26. februar 2016, hvoraf bl.a. fremgår:
       ”hovedanbringender
       det gøres bl.a. under sagen gældende,
        - at vemmelev auto på tidspunktet for lux leasing a/s’ konkurs den 1. august 2013 er
       ejer af det i sagen omhandlede køretøj af mrk. ford 250,
       da
       - vemmelev auto oprindeligt den 27. september 2012 erhvervede køretøjet hos extreme
       cars glostrup,
       - og som ejer af dette annoncerede det til salg over vemmelev auto hjemmeside,
                                                    -8-
      - hvorefter en hos lux leasing a/s tilknyttet konsulent omkring den 1. oktober 2012 ret-
      tede henvendelse, idet han muligt havde en kunde til køretøjet,
      - hvorpå vemmelev auto accepterede, at konsulenten blev bemyndiget til at videresælge
      køretøjet evt. til leasingselskabet lux leasing a/s,
      - og således at konsulenten skulle afregne købesummen overfor vemmelev auto,
      - men at vemmelev auto på grund af manglende betaling for køretøjet med konsulenten
      aftalte, at handelen måtte annulleres, hvorpå køretøjet i december 2012 blev tilbageleveret
      til sagsøgeren vemmelev auto, der på ny derved var ejer af køretøjet,
      - hvorfor der ikke skete udveksling af købesummer mellem parterne, da lux lea-
      sing/konsulenten ikke betalte købesummen for køretøjet, og der således heller ikke skulle
      ske udveksling af ydelser parterne imellem,
      således
      - at sagsøgte skal tilbagebetale sagsøgeren kr. 180.000,-, der aftalemæssigt blev deponeret
      hos sagsøgte, således at køretøjet kunne videresælges til bedst opnåelig pris.”
for sagsøgte, lux leasing a/s under konkurs, er der i det væsentlige procederet i overens-
stemmelse med påstandsdokumentet af 29. februar 2016, hvoraf bl.a. fremgår:
      ”anbringender
      sagsgenstanden udgør dkk 180.000, som udgør værdien af den i sagen omhandlede bil,
      idet der var uenighed mellem sagens parter om salg og efterfølgende deponering af
      salgssummen.
      til støtte for de af sagsøgte nedlagte påstande gøres det gældende
      at     den manglende betaling af købesummen for køretøjet ikke er afgørende i forhold
      til vurderingen af ejerskabet til køretøjet.
      at     der efter sagsøgtes opfattelse har været tale om en kreditaftale uden ejendomsfor-
      behold, idet lux leasing a/s ikke ville have mulighed for at lease bilen ud uden, at de
      forinden havde overtaget ejerskab til køretøjet, jf. registreringsafgiftslovens § 3 b.
      at     betingelsen om effektiv betaling mellem sagsøger og phillip lindhardt ikke er do-
      kumenteret, endsige lux leasing a/s, herunder henset til, at phillip lindhardt ikke var
      ansat i lux leasing a/s.
      at     sagsøgte anser phillip lindhardt for værende berettiget til at overdrage køretøjet til
      lux leasing a/s uden en betingelse om effektiv betaling/betingelse om ejendomsforbe-
      hold, idet konkursboet var registreret som ejer, og dels fortsat er i besiddelse af den ori-
      ginale registreringsattest.
                                                      -9-
       at      sagsøger ikke har iagttaget sin sikringsakt i forhold til et gyldigt ejendomsforbe-
       hold i køretøjet, da der ikke er sket tinglysning i bilbogen, jf. tinglysningslovens § 42 d
       stk. 1.
       at      et ejendomsforbehold, der ikke er tinglyst, ikke kan gøres gældende overfor kon-
       kursboet som retsforfølgende kreditor, jf. tinglysningslovens § 42 d, stk. 1 modsætnings-
       vis.”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
det er ubestridt, at vemmelev auto bemyndigede phillip lindhardt til at videresælge den
omtvistede bil i sagen, en ford f-250 med reg.nr. dx61249 og stelnr.1ftnw21px4eb60875,
mod kontant betaling, men at der ikke blev indgået en skriftlig aftale herom.
det er ligeledes ubestridt, at vemmelev auto ikke modtog betaling ved phillip lindhardts
levering af bilen til det tidligere selskab lux leasing a/s, og at phillip lindhardt på davæ-
rende tidspunkt var i besiddelse af den originale registreringsattest. lux leasing a/s havde
således bilen stående fysisk og var i besiddelse af den originale registreringsattest, da selska-
bet den 2. oktober 2012 udarbejdede en leasingkontrakt til leasingtager camilla andersen.
uanset den manglende betaling fik vemmelev auto først tilbageleveret bilen i december
2012, efter lux leasing a/s havde haft bilen stående i mindst 2 måneder og i denne periode
havde registreret selskabet som ejer af bilen.
vemmelev auto findes herefter ikke at have bevaret sin ejendomsret over for lux leasing
a/s under konkurs, da vemmelev auto ikke kan siges at have taget initiativ til at få bilen til-
bage inden for ganske kort tid. vemmelev auto findes således at have forholdt sig passiv,
hvorfor lux leasing a/s’ køb af bilen må anses for et kreditkøb.
det kan ikke føre til en ændret vurdering, at vemmelev auto i tiden efter tilbageleveringen
af bilen, havde den stående fysisk i en periode på omkring halvandet år, og at virksomheden
i denne periode satte bilen til salg på diverse hjemmesider.
retten finder herefter, at lux leasing a/s under konkurs har ekstingveret kontantforbehol-
det, og et sådant kan derfor ikke gøres gældende af vemmelev auto.
                                                - 10 -
i tilknytning hertil bemærker retten, at det er ubestridt, at vemmelev auto ikke inden over-
givelsen af bilen til lux leasing a/s havde tinglyst et gyldigt ejendomsforbehold i bilbogen.
vemmelev auto kan således heller ikke gøre en ejendomsret gældende over for lux leasing
a/s under konkurs på et sådant grundlag, jf. tinglysningslovens § 42 d, stk. 1, modsætnings-
vist.
lux leasing a/s under konkurs frifindes herefter for de af vemmelev auto nedlagte påstan-
de.
vemmelev auto skal efter sagens karakter, resultat og forløb betale sagsomkostninger til lux
leasing a/s under konkurs med 30.000 kr., der udgør rimelige udgifter til advokatbistand
ekskl. moms.
                                     thi kendes for ret:
lux leasing a/s under konkurs frifindes.
vemmelev auto v/peter larsen betaler inden 14 dage sagsomkostninger til lux leasing a/s
under konkurs med 30.000 kr.
beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
                                    josephine bloch jensen
                                              (sign.)
                                           ___ ___ ___
                                 udskriftens rigtighed bekræftes
                                   sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
udskrift af dombogen
dom
afsagt den 6. marts 2017
rettens nr. 4a-112/2017
politiets nr. 1200-73251-00091-16
anklagemyndigheden
mod
t cpr-nummer ….65 ….
der har medvirket domsmænd ved behandlingen af denne sag.
anklageskrift er modtaget den 5. januar 2017.
t er tiltalt for
legemsangreb af særligt rå, brutal eller farlig karakter efter straffelovens § 245, stk. 1, ved
den 9. december 2016 ca. kl. 17.30 på en parkeringsplads ved jem & fix på industrivej 24 i
roskilde kommune at have tildelt a flere slag i hovedet og på overkroppen med en rundstok
af træ med en sådan kraft, at den knækkede, hvorved a blev påført en bule ved sit venstre
øre og flere rifter samt et hul i sin trøje.
påstande
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om en ubetinget frihedsstraf.
tiltalte har nægtet sig skyldig og har nedlagt påstand om frifindelse med henvisning til
straffelovens § 13, stk. 1, subsidiært § 13, stk. 2, mere subsidiært en betinget frihedsstraf,
eventuelt med vilkår om samfundstjeneste.
                                                  - 2 -
sagens oplysninger
der er under hovedforhandlingen i sagen afgivet forklaring af tiltalte og af vidnerne a og b
tiltalte har forklaret, at han med sin samlever, b, den pågældende dag var på vej fra sin fars
begravelse, der havde haft et overraskende positivt forløb. han kørte ad motorvejen i midter-
banen og fulgte trafikken, da han blev overhalet af en audi i høj fart, der kørte ind foran dem
og trak ind i højre vejbane, hvor den på grund af den noget lavere fart blev lukket inde af
tiltaltes bil. tiltalte blev forskrækket og fortørnet over kørslen. audien trak ud og var ved at
ramme dem i siden, hvorfor tiltalte trak så langt over mod venstre vejbane, som han kunne,
hvorved han var lige ved at ramme en bil i venstre vejbane. han bremsede meget kraftigt og
undgik påkørsel. audien, der nu lå foran dem, begyndte at bremse og kørte derefter ud i ven-
stre vejbane, hvor den også generede en række andre biler. tiltalte kørte selv ud i venstre
vejbane og fulgte med frem i samme retning som audien. audien kørte over i midterbanen,
og da tiltalte var ved at overhale, prøvede audien at køre ud i ham. tiltalte trak bagud. audi-
en generede under den videre kørsel igen en række andre biler ved at køre tæt på, bremse og
skifte frem og tilbage mellem vejbanerne. forløbet foregik fra høje-taastrup til trekroner.
audien kørte af motorvejen, og tiltalte kørte efter for at spørge, hvorfor føreren af audien
kørte på en så farlig måde. han var fortørnet over kørslen. han fulgte efter audien gennem
roskilde og ind på parkeringspladsen ved jem & fix. tiltalte stillede sin bil fra sig lidt bag
audien og gik hen til føreren af audien, der var steget ud og stod med foldede hænder og
ventede på ham. tiltalte tog en træpind på nok ca. 60 x 2 cm med, som han brugte til hunde-
træning, fordi det så ud, som om der var 2-3 unge mennesker i bilen. da tiltalte skulle til at
spørge til hans kørsel, skubbede føreren af audien ret voldsomt til ham to gange, fulgte efter
ham og skubbede ham op mod bagenden af hans bil og begyndte at slå på ham. tiltalte slog
to gange med sin pind; en gang uden at ramme og en gang hvor han ramte den anden på si-
den af hovedet. pinden knækkede ved andet slag. tiltalte var meget bange og slog udeluk-
kende for at forsvare sig. tiltalte skyndte sig hen til sin bil, og den anden gik efter, mens han
udtalte sig truende. han sagde alverdens ting til tiltalte i kampens hede, og tog han fat i tiltal-
tes bildør, da tiltalte havde sat sig ind. tiltalte steg ud af bilen. situationen begyndte at op-
trappes igen, og tiltalte følte sig atter truet. tiltalte tog et foto af nummerpladen på audien
                                                - 3 -
for at have beviser. tiltalte lukkede sin hund ud af bilen. det er en stor broholmerlignende
hund, der er en blanding mellem en rottweiler og en cane corso. situationen blev forværret
af, at den andens to mindreårige børn, der havde siddet i audien, nu stod og råbte på deres
far. den anden og børnene løb væk. tiltaltes hund, der er trænet som politihund, sprang ind i
bilen igen, og tiltalte kørte derefter derfra.
da sagen begyndte at blive voldelig, ringede tiltaltes kone til politiet, og tiltalte anmeldte
også selv sagen til politiet, da de kom hjem.
a har som vidne forklaret, at han den pågældende dag havde sat sin kone af til en julefrokost
og var på vej hjem med sine tvillinger på 8 år. på motorvejen, hvor han sikkert har kørt hen
mod 130 km/t, kom tiltalte i sin bil kørende bagfra. vidnet trak til højre ind mellem andre
biler. tiltalte kørte op på siden af ham og satte farten ned. vidnet gik ud fra, at han tidligere
havde blinket med lyset af tiltalte for at få ham til at rykke ind og give plads, hvilket han
godt kan finde på, og at tiltalte nu viste sin irritation. han satte farten ned og fik så meget
plads til den forankørende, at der var plads til, at han kunne sætte farten op og trække en
vognbane ud. han mener ikke, at han lavede kørselsfejl eller var ved at ramme andre, og
heller ikke, at han var tæt på. han kan godt køre friskt, dvs. lidt for stærkt, og kan som sagt
godt finde på at blinke med lyset af folk, for at få dem til at rykke ind fra overhalingsbanen,
men han kører normalt ikke ind foran andre biler eller med kort afstand og ville så meget
desto mere ikke gøre det med sine børn i bilen. lidt senere kørte tiltalte op bag ham igen, og
vidnet lavede en lidt hurtig og måske lidt fræk overhaling af en lille last- eller varevogn for at
komme væk fra tiltalte, hvorefter han straks kørte af motorvejen.
tiltalte fulgte imidlertid efter ham af motorvejen og hele vejen gennem roskilde hen til par-
keringspladsen ved jem og fix. der stillede tiltalte bilen skråt bag ham, steg ud og kom hur-
tigt hen imod ham. da han steg ud af bilen, var tiltalte allerede henne ved ham. han kunne
måske have kørt væk, men så skulle han, som bilerne holdt, have kørt meget hurtigt ud, me-
get tæt forbi tiltaltes bil og væk. tanken faldt ham ikke ind. tiltalte råbte nogle ting om,
hvordan fanden det var, han kørte, eller lignende. han følte sig truet og var temmelig utryg
ved situationen, der var meget ubehagelig. han skubbede tiltalte væk eller tog han fat i ham
og skubbede ham væk. de havde fat i hinanden. han slog ikke tiltalte. tiltalte slog ham der-
efter meget hårdt i hvert fald 2-3 gange i hovedet med en pind, som tiltalte havde i hånden.
                                                 - 4 -
han mener, han først da bemærkede pinden. han har senere erfaret, at pinden knækkede.
han opdagede også senere, at hans trøje var revet i stykker.
tiltalte råbte til sin kone, at hun skulle ringe til politiet. vidnet råbte, at det var en god ide.
der kom en kvinde ud fra jem & fix, der nok så episoden, og han råbte, at hun ikke måtte
køre. vidnet råbte til sin søn, at han skulle komme ud med sin telefon, hvilket han gjorde.
vidnet tog derefter fotoene, der ses i fotomappen, bilag 3-3.
mens de ventede på politiet, ville tiltalte køre, hvilket vidnet sagde, ikke var nogen god ide,
når nu politiet var på vej. han holdt derfor fast i dørhåndtaget på tiltaltes bil. tiltalte lukkede
en temmelig stor hund ud, og han turde ikke andet end at slippe dørhåndtaget. derefter kørte
tiltalte.
forevist fotos taget af politiet, bilag 2, side 2, bekræftede vidnet, at han blev slået bag øret og
i panden, som det ses på fotoerne.
anklageren dokumenterede politiattest, bilag 3-2.
vidnet bekræftede oplysningerne om skaderne og forklarede, at han bagefter kunne konstate-
re, at han også havde ondt i armen, hold i nakken og hovedpine. han har stadig bøvl med
hovedpine, men det bliver mindre og mindre. han kan ikke sige, om han blev slået på krop-
pen.
b har som vidne forklaret, at hun den pågældende dag kørte med sin mand, tiltalte, på mo-
torvejen. ved høje-taastrup kørte de i midterbanen, da en anden bil maste sig ind mellem
deres bil og den forankørende. der var ikke ret meget plads mellem dem, og bilen var få cen-
timeter fra at ramme deres sidespejl. hun blev forskrækket og skreg højt. tiltalte var nødt til
at bremse, og hun røg fremad. audien kørte meget aggressivt i zigzag mellem bilerne, brem-
sede ofte og blinkede. hun var bange for, at det skulle gå galt.
på parkeringspladsen ved jem & fix parkerede audien i en af båsene, og de kørte hen bag
dem. hun ringede til politiet. tiltalte gik ud af bilen med en hundepind, som han tog med,
fordi der lod til at være flere unge mennesker i audien. normale mennesker kører ikke på
                                                - 5 -
den måde, og de var bange for, at de unge mennesker i audien var fulde eller på stoffer. der-
for havde tiltalte pinden med. føreren af audien var en høj og robust mand. tiltalte spurgte
føreren af audien, hvad fanden han lavede, og han skubbede derefter to gange til tiltalte, der
blev skubbet fem meter tilbage. derefter slog tiltalte med pinden.
der kom derefter børn ud af audien, hvilket overraskede hende meget i lyset af kørslen.
der er under tiltaltes og as forklaring afspillet en optagelse af forløbet fra videoovervågnin-
gen på parkeringspladsen ved jem & fix.
der er endvidere forevist fotos af rundstokken taget af politiet. rundstokken vejer efter det
oplyste i kosterrapporten 156 gram.
a henvendte sig den 9. december 2016 kl. 18.50 på skadestuen. det fremgår af politiattesten
om objektive fund, at der ses en v-formet rød misfarvning, hvor hvert ben i v’et sidder på
højre side af halsen, ca. 1,5 cm fra luftrøret. desuden ses en stribeformet rød misfarvning, ca.
3 cm lang, midt på halsen. der er revet hul i hans t-shirt midt på halsen. ved venstre øje ses
en rød misfarvning. der ses mindre hævelse, der er øm ved berøring. der ses en bule på ca. 2
cm i diameter svarende til knoglefremspringet i bunden af kraniet bag venstre øre. denne er
ligeledes øm ved berøring.
kriminalforsorgen har foretaget en undersøgelse af tiltaltes personlige forhold og vurderet,
at tiltalte er egnet til at modtage en hel eller delvis betinget dom med eller uden vilkår om
samfundstjeneste.
tiltalte er ikke tidligere straffet.
rettens begrundelse og afgørelse
efter de afgivne forklaringer sammenholdt med den foreviste optagelse fra overvågningsvi-
deoen og de beskrevne skader lægges det til grund, at tiltalte som reaktion på as kørsel, som
tiltalte fandt kritisabel og var fortørnet over, kørte efter a og på parkeringspladsen ved jem
& fix i roskilde gik hen til ham med en rundstok af træ på ca. 60 x 2 cm i hånden, at a
skubbede tiltalte væk uden at slå eller slå efter tiltalte, at der herved opstod en vis tumult, og
                                                  - 6 -
at tiltalte derefter tildelte a i hvert fald to hårde slag i hovedet med rundstokken med en så-
dan kraft, at denne knækkede, hvorved a blev påført en bule ved venstre øre og flere rifter
samt et hul i sin trøje.
under disse omstændigheder, hvor tiltalte bevæbnet med en rundstok har opsøgt og indledt
den beskrevne konfrontation efter at være fulgt efter a over et længere tidsrum på grund af
utilfredshed med hans kørsel, har der ikke været tale om nødværge fra tiltaltes side efter
straffelovens § 13, stk. 1, eller om en overskridelse af grænserne herfor omfattet af straffe-
lovens § 13, stk. 2.
det er herefter bevist, at tiltalte i det anførte omfang er skyldig i vold, der efter forholdets
karakter af i hvert fald to hårde slag i hovedet med en rundstok på 60 x 2 cm med en sådan
kraft, at denne knækkede, er omfattet af straffelovens § 245, stk. 1.
straffen fastsættes til fængsel i 60 dage, jf. straffelovens § 245, stk. 1.
der er herved lagt vægt på navnlig forholdets grovhed, dets karakter af meningsløs vold i
forbindelse med trafik, og at volden er begået foran as to 8-årige børn.
under de foreliggende omstændigheder er der uanset det oplyste om tiltaltes personlige for-
hold og den tilsigtede øgede anvendelse af samfundstjeneste ved lov nr. 152 af 18. februar
2015 ikke grundlag for at gøre straffen hverken helt eller delvist betinget, heller ikke med
vilkår om samfundstjeneste.
thi kendes for ret:
tiltalte t straffes med fængsel i 60 dage.
tiltalte skal betale sagens omkostninger.


text:
 tfa
                                           udskrift
                                               af
                           sø- & handelsrettens dombog
                                         ____________
                                           kendelse
afsagt den 12. marts 2015.
b-25-14
x under konkurs
(advokat bo vadt christensen)
mod
x
indledning
denne sag drejer sig om konkurskarantæne i tilknytning til behandling af konkursboet x. x
blev taget under konkursbehandling den … 2014 på baggrund af en konkursbegæring mod-
taget i skifteretten den 28. januar 2014, og advokat bo vadt christensen blev samtidig udpe-
get som kurator. x stiftede ifølge udskrift fra det centrale virksomhedsregister enkelt-
mandsvirksomheden firma1 v/ x den 1. april 2011. enkeltmandsvirksomheden ophørte iføl-
ge samme udskrift den 15. juli 2013.
                                                          -2-
påstande
i et processkrift modtaget i sø- og handelsretten den 15. juli 2014 har kurator nedlagt på-
stand om, at x pålægges konkurskarantæne i tre år.
processkriftet er forkyndt ved stævningsmand den 2. september 2014 samt telefonisk for-
kyndt for x den 3. september 2015, hvor x oplyste, at han ikke ville indgive svarskrift. x har
således hverken nedlagt en påstand eller anmodet om mundtlig behandling. sagen er heref-
ter behandlet på skriftligt grundlag.
oplysninger i sagen
det hedder i kurators processkrift blandt andet:
      ”…
      1.          baggrunden for skyldners konkurs
      x har sammen med sin ægtefælle, p1, drevet blomsterforretning fra forskellige lejemål i personligt
      regi. parret har tidligere ad to omgange drevet virksomheden i selskabsform, men begge selskaber
      blev taget under tvangsopløsningsbehandling som følge af manglende indgivelse af årsrapport og
      er efterfølgende opløst efter konkurs, jf. udskrifter fra cvr-registret (bilag 2 og 3).
      det seneste selskab, selskab1, blev taget under konkursbehandling den … 2012 og blev sluttet ef-
      ter konkurslovens § 148 i oktober 2013 med dividende til § 97-krav efter fuld dækning til anmeldte
      krav i henhold til § 95. afsluttende regnskab i boet fremlægges som bilag 4.
      skyldner fortsatte imidlertid virksomheden i personligt regi under cvr-nr. …, jf. udskrift fra
      cvr-registret (bilag 5), og udbetalte i den forbindelse løn til medarbejderne fra sin personlige
      bankkonto. der opstod herefter en uoverensstemmelse med en medarbejder omkring størrelsen af
      hendes lønkrav.
      medarbejderen henvendte sig til sin fagforening som udtog stævning mod skyldner. skyldner ude-
      blev imidlertid fra retssagen, hvorfor der blev afsagt udeblivelsesdom. på baggrund heraf indgav
      hk danmark derfor som mandatar for medarbejderen konkursbegæring mod skyldner.
      skyldner forklarede i skifteretten, at medarbejderens krav er opstået, inden han overtog blomster-
      forretningen i personligt regi. han havde derfor indsigelser mod kravet, som imidlertid er fastslået
      ved dom. skifteretten valgte alligevel at afsige konkursdekret over skyldner på baggrund af dom-
      men, idet sagen ikke var søgt genoptaget, og dommen derfor var endelig, jf. udskrift af retsbogen af
      … 2014 (bilag 6).
                                                        -3-
     2.           grundlaget for konkurskarantæne
     kurator har gennemgået skyldners kontoudtog, hvorved det kan konstateres, at skyldners økonomi
     for så vidt angår virksomheden i nogen grad har været sammenblandet med skyldners personlige
     økonomi. skyldners kontoudtog fremlægges som bilag 7.
     kurator har ikke modtaget regnskab eller bogføringsbilag fra skyldner på trods af flere henvendel-
     ser til ham og hans revisor. revisor deltog i mødet på skyldners bopæl, hvor det blev aftalt, at revi-
     sor ville fremsende regnskabsmaterialet til kurators kontor, herunder regnskaber mv. vedrørende
     skyldners selskab, selskab2 aps, som kurator ikke har yderligere oplysninger om. kurator har
     rykket revisor flere gange uden, at regnskabsmaterialet derved er fremkommet.
     idet skyldner trods flere henvendelser herom ikke er fremkommet med virksomhedens regnskabs-
     materiale og bogføringsbilag, er det kurators opfattelse, at bogføringslovens bestemmelser ikke er
     overholdt.
     brev til skyldner vedrørende aflevering af regnskabsmaterialet fremlægges som bilag 8, og mail til
     skyldners revisor af 29. april og 28. maj 2014 fremlægges som henholdsvis bilag 9 og bilag 10.
     ifølge bogføringslovens § 1, stk. 1, 1. pkt. gælder loven for erhvervsdrivende virksomheder etableret
     her i landet af enhver art uanset ejer- eller hæftelsesforhold. skyldners selvstændige virksomhed er
     således omfattet af reglerne, idet virksomheden yder varer, og tjenester, for hvilken den normalt
     modtager vederlag, jf. bogføringslovens § 2.
     da skyldner således er bogføringspligtig, betyder det manglende bogføringsmateriale, at skyldner
     har handlet i strid med bogføringslovens §§ 6-10 og §§ 12-14, hvilket i grove tilfælde er strafbart,
     jf. straffelovens § 302, stk. 1, nr. 1 og 2, og bør betragtes som groft uforsvarlig forretningsførelse,
     jf. konkurslovens § 157.
     …”
det hedder i kurators replik blandt andet:
     ”…
     1.           vedr. skyldners selskaber
     som det er oplyst i mit tidligere processkrift, har x og hans hustru tidligere drevet virksomhed i
     selskabsform.
     to af selskaberne, selskab3 og selskab1, er nu opløst efter konkurs, jf. bilag 2 og 3. selskaberne
     blev i begge tilfælde begæret tvangsopløst af erhvervsstyrelsen, som følge af manglende indleve-
     ring af årsrapport for første regnskabsperiode. således er der i begge selskaber aldrig indgivet års-
     rapport, ligesom selskaberne dermed heller ikke har nået at selvangive indkomst over for skat.
     x har endvidere stiftet selskabet, selskab2 aps, som er taget under konkursbehandling ved dekret
     afsagt den … 2014 af sø- og handelsrettens skifteret, jf. fuldstændig rapport fra erhvervsstyrel-
     sen (bilag 11). selskab2 aps er stiftet den 1. februar 2013.
                                                   -4-
undertegnede er udpeget som kurator i boet og var forud for dekretet udpeget som likvidator efter,
at erhvervsstyrelsen den 21. august 2014 begærede selskabet tvangsopløst. dette skyldtes også i
dette tilfælde manglende indgivelse af årsrapport.
undertegnede har som kurator i selskab2 aps under konkurs modtaget kopi af skats afgørelse af
19. maj 2014 (bilag 12), hvor skat ændrer selskabets moms. det følger af afgørelsen, at selskabet
i 2013 har drevet momspligtig virksomhed på trods af, at skat har nægtet selskabet registrering,
fordi der ikke kunne stilles den fornødne sikkerhed. skat har i forbindelse med sagen forsøgt at
indhente selskabets regnskabsmateriale, hvilket ikke er lykkedes. ligeledes er det på nuværende
tidspunkt heller ikke lykkedes kurator at indhente samme.
selvom ovennævnte forhold ikke er under pådømmelse i denne sag, er det kurators opfattelse, at
oplysningerne er med til at tegne et billede af, hvordan x hidtil har drevet erhvervsvirksomhed.
x har således flere gange været involveret i erhvervsvirksomheder hvor lovgivning ikke er over-
holdt for så vidt angår aflæggelse af årsrapporter, bogføring og forpligtelser overfor skat.
virksomhederne kan formentlig karakteriseres som den samme virksomhed, som stiltiende er over-
draget mellem x og hans selskaber.
2.           mangelfuld bogføring
x’s bo blev taget under konkursbehandling den … 2014 på baggrund af en konkursbegæring mod-
taget i skifteretten den 28. januar 2014. de handlinger og undladelser som skal medføre konkurs-
karantæne må således være foregået i perioden et år forud for den 28. januar 2013, jf. konkurslo-
vens § 157, stk. 1.
det bemærkes hertil, at skyldners personlige virksomhed ophørte den 15. juli 2013, jf. bilag 5.
den senest fungerende ledelse i en erhvervsmæssig virksomhed har i henhold til bogføringslovens
§ 13 pligt til at sørge for, at virksomhedens regnskabsmateriale opbevares i overensstemmelse med
bogføringslovens regler. som det fremgår af mit første processkrift, er skyldner imidlertid ikke
fremkommet med regnskabsmaterialet på trods af rykkere herom til både skyldner selv og dennes
revisor, jf. bilag 8, 9 og 10.
brevet til skyldner, fremlagt som bilag 8, er fremsendt pr. mail til skyldners hustru på grund af
postspærring på skyldners adresse. denne mail fremlægges som bilag 13.
i brev af 14. november 2014 (bilag 14) har skat dog oplyst kurator om, at skat er i besiddelse af
virksomhedens regnskabsmateriale for perioden 1. oktober – 31. december 2012. regnskabsmateria-
let er ifølge skat mangelfuldt, idet der mangler en væsentlig mængde underbilag.
kurator har ved nærmere gennemgang af skyldners bankkontoudtog (bilag 7) konstateret, at
skyldner hovedsageligt har drevet den personlige virksomhed frem til stiftelsen af selskab2 aps
den 1. februar 2013.
der er dog betalinger, som vedrører virksomheden i februar og marts 2013, men herefter ophører
større indtægter (i størrelsesordenen kr. 100.000 og opefter) fra forskellige dagligvarebutikker, som
eksempelvis firma2 og firma3, samt betalinger (i samme størrelsesorden) til leverandører som ek-
sempelvis selskab4 aps og selskab5 aps.
                                                        -5-
     det følger af skyldners kontoudtog, at der den 31. januar 2013 udbetales løn til en række ansatte.
     a-skat heraf betales formentligt den 28. januar 2013, hvor der fremgår flere betalinger til skat.
     den sidste store indtægt, som indbetales til skyldners konto sker den 7. marts 2013, hvor der ind-
     går kr. 173.214,63 fra firma4.
     den sidste større betaling, som efter kurators opfattelse angår virksomheden, er en betaling den 14.
     marts af kr. 38.650 til selskab5 aps.
     der overføres endvidere samme dato kr. 39.000 til p2. kurator har ikke nærmere oplysninger om
     denne betaling.
     saldoen er herefter kr. 119.752,03, som over de næste måneder langsomt anvendes til (efter kura-
     tors opfattelse) almindelige husholdningsudgifter.
     skyldners indtægter er herefter yderst begrænsede indtil juni 2013, hvorefter der løbende indgår
     betalinger fra selskab2 aps.
     betalingerne fra selskab2 aps ophører i oktober 2013, og fra ultimo november 2013 sker indtæg-
     terne regelmæssigt i form af månedlige lønoverførsler frem til konkursdekretet … 2014.
     i de første måneder af 2013 (og dermed også inden for et år forud for fristdagen) er der dog ingen
     tvivl om, at skyldner har drevet erhvervsmæssig virksomhed i personligt regi, og det fremgår også
     klart, at skyldners privatøkonomi har været sammenblandet med virksomhedens. det er kurators
     opfattelse, at den erhvervsmæssige virksomhed i personligt regi ikke er ophørt før tidligst i marts
     2013, og skyldner har således haft pligt til at bogføre frem til dette tidspunkt.
     det manglende regnskabsmateriale er således efter kurators opfattelse klart et udtryk for groft
     uforsvarlig forretningsførelse, der bør medføre konkurskarantæne, hvilket også følger af mit første
     processkrift.
     3.          vedr. skattemæssige forhold og krav fra det offentlige
     som sagens bilag 15 fremlægges udskrift af boets gældbog, hvoraf det fremgår, at der er anmeldt
     krav for i alt kr. 3.223.738,48. heraf er kr. 2.751.643,60 anmeldt som prioritetssikret gæld i skyld-
     ners faste ejendom beliggende …, albertslund, som skyldner ejer i lige sameje med sin hustru.
     skat har anmeldt krav i boet i henhold til konkurslovens § 97 for kr. 351.686,00. anmeldelse fra
     skat fremlægges som bilag 16. det kan endvidere oplyses, at skat har foretaget udlæg i skyld-
     ners faste ejendom.
     skat har oplyst kurator om, at man har bedt skyldner fremsende virksomhedens regnskabsmate-
     riale i 2012, hvilket medførte en efterangivelse af moms. kurator har forsøgt at få yderligere oplys-
     ninger fra skat vedrørende denne afgørelse, men som følge af at x er en personlig fallent, har
     skat ikke på nuværende tidspunkt ønsket at bidrage med væsentlige oplysninger.
     skat har dog oplyst, at der foreligger en særlig kontrolsag, og at skat for nuværende foretager
     yderligere undersøgelser, jf. brev fra skat af 12. november 2014 (bilag 17).
     …”
synspunkter
                                                       -6-
kurator har i sit processkrift til støtte for påstanden anført:
      ”…
      at    x har handlet i strid med bogføringslovens §§ 6-10 og §§ 12-14, ved ikke at kunne frembringe
            virksomhedens bogføringsbilag og regnskabsmateriale, hvilket i grove tilfælde er strafbart, jf. straf-
            felovens § 302, stk. 1, nr. 1 og 2,
      at    at forholdet bør betragtes som groft uforsvarlig forretningsførelse, jf. konkurslovens § 157, og
      at    x derfor er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed og skal pålægges konkurska-
            rantæne i 3 år.
kurator har i sin replik til støtte for påstanden anført
      ”…
      at    x gentagne gange været involveret i erhvervsvirksomheder, som ikke har overholdt dansk
            lovgivning, for så vidt angår aflæggelse af årsrapporter, bogføring og overholdelse af for-
            pligtelser overfor skat
      at    x har påført det offentlige og statskassen et ikke ubetydeligt tab, hvilket formentligt ikke vil
            kunne opgøres præcist under hensyn til det manglende bogføringsmateriale
      at    x, jf. anmeldelse fra skat (bilag 15), forsætligt eller groft uagtsomt i forbindelse med drif-
            ten af den personlige virksomhed har unddraget statskassen moms og skat
      at    x manglende svar i sagen bør medføre at skifteretten ved bevisbedømmelsen tillægger dette
            virkning til skade for ham, jf. konkurslovens § 162, stk. 6.
sø- og handelsrettens afgørelse
konkursbegæringen mod x blev modtaget i skifteretten den 28. januar 2014, hvorfor den re-
levante periode er fra den 28. januar 2013 til den 28. januar 2014, jf. konkurslovens § 157, stk.
1.
det lægges efter det af kurator oplyste til grund, at virksomhedens bogføring i den relevante
periode har været meget mangelfuld, ligesom der er sket sammenblanding af virksomhe-
dens og x’s økonomi.
                                               -7-
det lægges videre efter det af kurator oplyste, at x i den relevante periode i forbindelse med
driften af virksomheden forsætligt eller groft uagtsomt har unddraget statskassen et ikke
ubetydeligt tab i form af manglende betaling af moms og skatter.
på dette grundlag finder sø- og handelsretten, at x har udøvet groft uforsvarlig forretnings-
førelse og er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed, jf. konkurslovens §
157, stk. 1.
herefter, og under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i øvrigt, finder sø- og
handelsretten, at det er rimeligt at pålægge x konkurskarantæne, jf. konkurslovens § 157,
stk. 1 og 2.
den pålagte karantæne løber i tre år, jf. konkurslovens § 158, stk. 1, og regnes fra det tids-
punkt, hvor kendelsen er endelig.
x betaler sagens omkostninger.
                                      derfor bestemmes:
x pålægges konkurskarantæne i tre år.
x betaler inden 14 dage sagens omkostninger med 10.000 kr.
                                   thomas finne andersen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                   sø- og handelsretten, den
 -8-


text:
                                             dom
afsagt den 4. december 2013 af østre landsrets 16. afdeling
(landsdommerne kaspar linkis, peter thønnings og morten uhrskov christensen (kst.)).
16. afd. nr. b-2831-09:
1) b
(advokat ulrik ibfelt)
2) c
(advokat ulrik ibfelt)
mod
dansk jordemoderforening
som mandatar for
a
(advokat finn schwarz)
københavns byrets dom af 5. oktober 2009 (bs 29c-5201/2008) er anket af b og c med
påstand som for byretten om frifindelse.
indstævnte, a, har påstået stadfæstelse.
den nævnte overskrift i as påstand 1.a og 2.a for byretten lyder rettelig: ”jordemor kan gå
fri”.
supplerende sagsfremstilling
ks samlever, m, har anmeldt behandlingen af k på x sygehus til patientforsikringen.
i en udtalelse af 6. marts 2008 fra speciallæge i kirurgi og kir. mave- og tarmsygdomme
henrik harling til brug for patientforsikringens behandling af sagen er anført bl.a.:
                                                - 2 -
       ”det er klart, at det ikke er i overensstemmelse med bedste specialiststandard at
       give en patient 200 mg morfin, og det er heller ikke bedste specialiststandard ikke
       omgående at overflytte en sådan patient til observation på intensiv afdeling. hvis
       ikke morfica overdosering var tiltrådt er det min vurdering, at man med
       overvejende sandsynlighed ville kunne have diagnosticeret patientens
       cholecystitis og behandlet den med enten ultralydsvejledt dræn i galdeblæren eller
       regulær åben cholecystektomi evt. på specialafdeling. i førstnævnte tilfælde kunne
       barnet muligvis have overlevet hvorimod dette er mere tvivlsomt hvis man havde
       måtte operere patienten åben. derimod er det overvejende sandsynligt at patienten
       selv ville have overlevet…”
patientforsikringen meddelte ved brev af 28. marts 2008 m bl.a., at patientforsikringen havde
truffet afgørelse om, at boet efter k er berettiget til erstatning i forbindelse med ks
behandling på x sygehus den 9. september 2007, og at patientforsikringen havde vurderet
       ”…, at såfremt man havde doseret morfinen korrekt, kunne man med overvejende
       sandsynlighed have diagnosticeret hendes galdeblærebetændelse og behandlet den
       med anlæggelse af dræn til galdeblæren og derved have afklaret den akutte
       situation ved galdeblærebetændelsen. det er overvejende sandsynligt at k …
       nielsen og fosteret dermed begge havde overlevet.”
retslægerådet har i en erklæring af 11. februar 2013 besvaret en række spørgsmål fra parterne
navnlig vedrørende den mulige sammenhæng mellem på den ene side den indgivne
morfindosis på 200 mg og den efterfølgende behandling af k og på den anden side ks og
hendes ufødte barns død.
af erklæringen fremgår bl.a.:
       ”spørgsmål 1:
       retslægerådet bedes oplyse om den indgivne morfindosis på 200 mg kan anses for
       at have været potentielt dødelig for k.
       såfremt spørgsmålet besvares bekræftende anmodes retslægerådet om at oplyse,
       hvorvidt indgivelsen af modgift kan give anledning til en anden besvarelse af
       spørgsmålet.
       ja, indgift af morfindosis på 200 mg kan anses for potentielt dødelig, hvis den
       indgives til person, der som afdøde ikke var tilvænnet. håndteret korrekt med
       indgift af modgift og efterfølgende sufficient observation, vil en morfindosis på
       200 mg normalt ikke være dødelig.
       spørgsmål 2:
                                         - 3 -
retslægerådet bedes oplyse om ks kendte kroniske sygdom i lever-
galdevejssystemet og i bugspytkirtlen (pancreatitis) begrundede særlige forhold
eller forholdsregler ved anvendelse eller dosering af morfin.
i bekræftende fald bedes det oplyst, hvilke forholdsregler og forhold, der burde
have været iagttaget.
i bekræftende fald bedes det tillige oplyst, om der findes lægefaglige regler,
sædvaner mv., som den ordinerende lægelige forvagt og/eller jordemoderen burde
have iagttaget og – i givet fald – hvilke?
nej, retslægerådet finder ikke, at afdødes kendte sygdomme begrundede særlig
tilbageholdenhed med anvendelse eller dosering af morfin. tværtimod finder
retslægerådet, at det vil være acceptabelt at være mere liberal med anvendelse af
morfin, når man har formodet diagnose, som retfærdiggør anvendelse heraf.
…
retslægerådet finder, at det er sædvane, at læger i akutte situationer mundtligt
beder jordemoder eller sygeplejerske om at give morfin. denne sædvane muliggør
hurtig behandling, men indebærer risiko for misforståelse og dermed
fejlbehandling. den forudsætter derfor veluddannet personale, der har erfaring i
håndtering af akutte patienter, og den forudsætter, at både den, der ordinerer, og
den, der udfører ordinationen, kender de sædvanlige doseringer af morfin. det er
derfor sædvanen, at den, der udfører ordinationen, for eksempel ved at gentage
ordinationen højt og tydeligt for den, der giver ordinationen, sikrer sig, at denne er
korrekt forstået. dette gælder i særlig grad, hvis ordinationen er usædvanlig som i
afdødes tilfælde, hvor der blev givet 200 mg morfin i stedet for 20 mg morfin.
spørgsmål 3:
retslægerådet bedes oplyse om ks graviditet begrundede iagttagelse af særlige
forhold eller forholdsregler ved anvendelse af eller dosering af morfin.
…
i bekræftende fald bedes det tillige oplyst, om der findes lægefaglige regler,
sædvaner mv., som den ordinerende lægelige forvagt og/eller jordemoderen burde
have iagttaget og – i givet fald – hvilke?
…
retslægerådet finder, at der i afdødes tilfælde 09.09.07 kl. 01.30 ved morfin-
indgift blev iagttaget relevante forholdsregler.
…
spørgsmål 4:
                                               - 4 -
      retslægerådet bedes oplyse om k må antages at være blevet påført en
      morfinforgiftning, som følge af den indgivne morfindosis på 200 mg.
      …
      retslægerådet skønner, at afdødes tilstand om morgenen 09.09.07 kl. 10.45
      skyldes kombination af morfinforgiftning og hendes grundsygdom, som var
      galdeblærebetændelse med perforation til bughulen.
      retslægerådet skønner, at afdøde må antages at være påført en morfinforgiftning,
      som følge af den indgivne morfindosis på 200 mg. det må antages, at
      forgiftningen har været en væsentlig årsag til, at afdøde ikke kan vækkes 09.09.07
      kl. 10.45, og at hendes pupiller på dette tidspunkt er påvirkede. senere tilkommer
      påvirkning af vejrtrækningen samt kramper, som også må formodes at skyldes
      morfinforgiftning.”
retslægerådet har i besvarelsen af spørgsmål 5, der navnlig omhandler, hvorvidt indgivelse af
modgift og den efterfølgende behandling og observation af k i den periode, hvor a havde
vagt, var sufficient, bl.a. bemærket, at behandlingen med naloxon 10-15 minutter efter indgift
af 200 mg morfin var sufficient, men at observationen af hende i den efterfølgende periode
frem til kl. 10.45 ikke var sufficient. i besvarelsen finder retslægerådet endvidere, at
håndteringen af k efter indgift af 200 mg morfin var et lægeligt ansvar.
af retslægerådets erklæring af 11. februar 2013 fremgår endvidere bl.a.:
      ”spørgsmål 8:
      retslægerådet bedes oplyse, om indgivelsen af en dosis morfin på 200 mg til k må
      antages at have medført det ufødte barns død, eller om indgivelsen af den anførte
      dosis morfin har været eller kan have været medvirkende til det ufødte barns død.
      …
      retslægerådet finder det ikke sandsynligt, at indgivelsen af 200 mg morfin til
      afdøde har medført det ufødte barns død, …
      retslægerådet finder, at indgivelsen af 200 mg morfin til afdøde har været en
      medvirkende årsag til det ufødte barns død, …
      retslægerådet finder, at fosteret døde, fordi afdøde ikke blev observeret og be-
      handlet sufficient efter fejlmedicinering med 200 mg morfin.
      …
                                               - 5 -
      spørgsmål 10:
      retslægerådet bedes oplyse, om indgift af 200 mg morfin har reduceret mulig-
      hederne for at diagnosticere og dermed behandle den opståede perforation af
      galdeblæren.
      i bekræftende fald bedes retslægerådet oplyse, om indgift af 200 mg morfin di-
      rekte eller indirekte har været medvirkende til, at henholdsvis moderen og det
      afdøde barn afgik ved døden.
      ja, retslægerådet finder, at indgift af 200 mg morfin har reduceret mulighederne
      for at diagnosticere og dermed behandle den opståede perforation af galdeblæren.
      …
      retslægerådet finder, at indgift af 200 mg morfin indirekte har været medvirkende
      til at henholdsvis moderen og fosteret afgik ved døden. retslægerådet finder, at
      den direkte årsag var perforation af galdeblæren.”
forklaringer
der er for landsretten afgivet supplerende forklaringer af c, b og a samt forklaringer af m og
g.
c har supplerende forklaret bl.a., at han første gang hørte om historien om k under en samtale
med b. han sikrede sig, at historien var veldokumenteret, og han mener, at han i den
forbindelse blev forevist det materiale, som b var i besiddelse af som grundlag for
udarbejdelsen af den første artikel i ”avisen”, der blev offentliggjort den 20. september 2007.
samme dags formiddag læste han pressemeddelelsen fra x sygehus, som han betragtede som
en reaktion på ”avisen”s artikel. pressemeddelelsen gav ham indtryk af, at der nærmest var
tale om en ”tilståelsessag”, og den betryggede ham i rigtigheden af ”avisen”s artikel. han
mener, at det sundhedsfaglige system generelt forsøger at dække over sine fejl, og derfor er
det pressens opgave at afdække disse. han fratrådte som chefredaktør på ”avisen” i 2010.
b har supplerende forklaret bl.a., at han i tidens løb har skrevet om mange sager i
sundhedsvæsenet, herunder om de såkaldte utilsigtede hændelser i sygehusvæsenet. der har
været talrige sager, hvor personer dør under behandlingen på hospitaler. tippet om k hidrørte
                                               - 6 -
fra en kilde, der i første omgang havde henvendt sig til redaktionen i københavn. han ved
ikke, hvem kilden var, men han fik at vide, at tippet oprindeligt kom fra en mandlig læge på x
sygehus. tippet blev videregivet fra redaktionen i københavn til redaktionen i x, hvor han
arbejdede sammen med journalist … det gik på, at en højgravid kvinde var død som følge af
fejlmedicinering på x sygehus. han vidste, at sygehuset i sådanne situationer har pligt til at
anmelde hændelsen til politiet, og som led i sin research ringede han derfor til politiet, der
bekræftede, at de havde en sag. på dette grundlag skrev han og … artiklen af 20. september
2007. senere samme dag offentliggjorde x sygehus en pressemeddelelse – muligvis som
reaktion på, at han forinden havde haft kontakt til sygehusets sygeplejefaglige vicedirektør,
bd. pressemeddelelsen fastslog, at kvinden var død som følge af fejlmedicinering. efter
artiklen af 20. september 2007 modtog han en kopi af sygehusets interne notat dateret 12.
september 2007. artiklen havde tilsyneladende ”trigget”, at en kilde ønskede at stille notatet
til hans rådighed. på redaktionen besluttede man at hemmeligholde, at man havde notatet i
hænde, fordi man gerne ville undgå, at kilden blev afsløret. artiklerne den 21. september
2007 var et led i ”anden runde” af nyhedsdækningen, hvor de havde haft kontakt til de
pårørende. han stod for at interviewe ks far. familien bekræftede, at det var fejlmedicinering
med morfin, som havde medført ks dødsfald, og familien berettede over for ham og … om
forløbet, herunder om ks problemer med galdesten. faderen havde den opfattelse, at det var
amatører, der havde slået hans datter ihjel. i artiklen af 24. oktober 2007 anvendte han
betegnelsen ”det såkaldte morfin-drab”, fordi det var sådan, sagen var blevet kendt i
folkemunde på x-egnen. han vidste, at morfinen ikke var den direkte dødsårsag, men tolkede
informationerne således, at morfinen var den udløsende årsag til dødsfaldet, fordi den dæk-
kede for symptomerne på den betændelse i galdeblæren, som medførte døden. han fandt det
vigtigt også at beskrive den præcise dødsårsag i artiklerne, således at der var ”fair play”. han
fulgte efterfølgende op på sagen, herunder i forhold til, hvad der skete i det disciplinære og
strafferetlige system. i den forbindelse talte han bl.a. med sundhedsstyrelsen, politiet og bd.
der var en løbende diskussion om, hvorvidt det var morfinen eller galdeblærebetændelsen,
der slog k ihjel. han talte på ny med bd omkring årsskiftet 2007/2008, hvor hun fastholdt
formuleringen i pressemeddelelsen af 20. september 2007, hvorefter k døde på grund af
følgerne af fejlmedicineringen. han mener at kunne huske, at as navn fremgår af sygehusets
interne notat, men efter lange overvejelser med … afstod de fra at oplyse navnet i artiklerne.
as navn blev først nævnt i senere artikler i ”avisen” efter, at sundhedsstyrelsen havde
offentliggjort afgørelsen om skærpet tilsyn, hvor man jo kunne læse navnet på jordemoderen.
                                               - 7 -
når de ikke anførte hendes navn i artiklerne inden dette tidspunkt, var det for at tage hensyn
til hende, og politiet var på daværende tidspunkt også i færd med at efterforske sagen. men
man kunne strengt taget godt have forsvaret at anføre hendes navn tidligere for ikke at
mistænkeliggøre alle jordemødre på x sygehus. han mener ikke, at han som led i den
journalistiske dækning af historien fik dokumenter fra sagen hos patientforsikringen i hænde.
x tidende, danmarks radios regionalafdeling, tv 2 … og flere landsdækkende medier
fulgte historien efter, at ”avisen” første gang havde skrevet om den.
a har supplerende forklaret bl.a., at hun efter at have givet k modgift, spurgte forvagten, om
de skulle lægge drop med modgift, men det afviste forvagten med henvisning til, at de havde
god kontakt til k. hun fik endvidere den besked af forvagten, at hun måtte give modgift efter
behov, og det var på baggrund af den instruks, at hun om morgenen to gange på egen hånd
gav k yderligere modgift. hun udfærdigede en skriftlig redegørelse til sygehuset umiddelbart
efter hændelsen. hun ved ikke, om sygehusets interne notat dateret 12. september 2007 er
udarbejdet under inddragelse af hendes skriftlige redegørelse, men notatet indeholder efter
hendes opfattelse ikke en korrekt gengivelse af forløbet. bødeforlægget for overtrædelse af
lov om autorisation af sundhedspersoner omfattede også hendes indgivelse af modgift om
morgenen. hun valgte efter råd fra sin advokat og drøftelse med sin tillidsrepræsentant at
acceptere bødeforlægget i dets helhed, da hun havde fået at vide, at ingen alligevel ville tro på
hendes forklaring om, at hun havde givet yderligere modgift i henhold til mundtlig instruks
fra forvagten. omtalen i ”avisen” af hændelsen på x sygehus har haft store personlige
konsekvenser for hende. hun går fortsat til læge og tager ind imellem beroligende medicin, og
hun har ligeledes mistet forbindelsen til flere venner og til sin søster på grund af forløbet.
m har som vidne forklaret bl.a., at han i 2007 havde levet sammen med k i to år. de fik
sammen sønnen s, som i dag er 7 år gammel. k havde tilbagevendende problemer med
galdesten. lørdag den 8. september 2007 fik hun atter et galdestensanfald. efter behandling
med panodil m.v. hos lægevagten på x sygehus tog de hjem til bopælen. her tiltog ks
smerter på ny, og de ringede derfor til sygehuset og fik besked om at henvende sig på
fødegangen. da de ankom til fødegangen, tog a imod dem, og hun undersøgte k. lidt senere
kom en meget forkølet læge til stede på stuen og talte med a. de fortalte ham, at de ville give
k noget medicin for at få hende til at falde til ro, men han fik ikke at vide, at det drejede sig
om morfin. han så, at a gav hende en indsprøjtning, mens lægen ikke var til stede på stuen.
                                               - 8 -
herefter faldt k til ro. på et tidspunkt så han, at a og lægen talte sammen, og at der var mere
trafik ude på gangen. de kom ind og spurgte ham, om ks vejrtrækning var som normalt. han
fik stadig intet at vide om morfinen, og han tog afsked med k, der stadig var vågen, og kørte
hjem. næste formiddag blev han ringet op af en sygeplejerske på sygehuset, som fortalte, at k
nok havde været uden ilt i et stykke tid. da han ankom til sygehuset sammen med sin
svigermor, var k blevet flyttet til en anden afdeling. det forekom kaotisk, der var blod i ks
seng, og der var anlagt slanger på hende. efter ½ times tid blev han af en læge, …, orienteret
om, at situationen var kritisk, fordi de var kommet til at begå en fejl. lægen uddybede ikke,
hvori fejlen bestod. sidst på eftermiddagen blev k overført til rigshospitalet. tirsdag fødte k
deres datter, som var død ved fødslen, og tirsdag aften døde k. han fik da at vide af en læge
på rigshospitalet, at det skyldtes en sygehusfejl. han afgav forklaring til politiet et par dage
efter dødsfaldet, men hørte intet fra x sygehus. samme dag eller dagen efter, at ”avisen”
første gang skrev om sagen, blev han kontaktet af h fra sygehuset, der tilbød ham et møde,
hvor de spurgte, om han manglede noget, f.eks. psykologhjælp. på det tidspunkt fik han at
vide, at de var kommet til at give k for meget morfin. han fik opfattelsen af, at k og deres
dødfødte datter døde som følge af en overdosis morfin. han talte efterfølgende med
”avisen”s journalist og fortalte, at k var død som følge af en sygehusfejl, og han kan
bekræfte, at han i artiklen af 21. september 2007 er citeret korrekt, men han har dog ikke
omtalt hændelsen som et drab. han har oplevelsen af, at det gjorde en stor forskel med hensyn
til spørgsmålet om ansvarsplacering og erstatning, at ”avisen” skrev om sagen – ellers var der
intet sket. i daglig tale omtaler man episoden således, at x sygehus dræbte hans kæreste.
g har som vidne forklaret bl.a., at hun i dag er udviklingsjordemoder på hvidovre hospital. i
2007 var hun ansat som jordemoder på x sygehus. den 9. september 2007 mødte hun på
sygehuset kl. 7.00 sammen med en anden kollega for at afløse a og den anden vagt efter
nattevagten. jordemødrene aflægger rapport mellem hvert vagtskifte, og det gjorde de også
den dag. hun fik i den forbindelse at vide, at der ved en fejl var givet en morfindosis på 200
mg til k, og at k herefter havde fået modgift over flere omgange. det gav efter hendes
vurdering god mening, at der var givet modgift flere gange, eftersom en enkelt dosis ikke ville
have været nok ved en morfindosis på 200 mg. der var udover k en fødende patient på
fødegangen, som hun skulle bistå. imens hun var i færd hermed, vidste hun ikke, hvad der
foregik inde på ks stue. da hun var færdig med at bistå den fødende, gik hun ind og så til k,
                                              - 9 -
der sov, og alt så fint ud. anæstesien havde også tilset hende, så der var for hende at se ikke
grund til bekymring på det tidspunkt.
procedure
parterne har for landsretten gentaget deres anbringender for byretten.
b og c, der har procederet i overensstemmelse med deres påstandsdokument af 29. oktober
2013, har supplerende anført, at udsagnene i sagen er tilladelige ”value judgements”, der ikke
er omfattet af straffelovens § 267. udsagnene udgør ikke sigtelser for manddrab, idet disse
skal læses og forstås i den kontekst, hvori de indgår. såfremt udtalelserne anses for at være
sigtelser, er der navnlig ved retslægerådets erklæring tilvejebragt sandhedsbevis for de
fremsatte udsagn om, at a ved den begåede grove fejl var skyld i, at k og hendes ufødte barn
afgik ved døden, hvorfor udtalelserne af den grund er straffri.
a, der har procederet i overensstemmelse med sit påstandsdokument af 28. oktober 2013, har
supplerende anført, at udsagnene ikke falder ind under ”value judgements”, men udgør
ærekrænkende sigtelser. der er ikke grundlag for at fortolke de fremsatte sigtelser i en bredere
kontekst. sigtelserne går navnlig på, at a enten forsætligt eller groft uagtsomt har forvoldt ks
og hendes ufødte barns død. disse ærekrænkende sigtelser har b og c ikke ført sandhedsbevis
for, hvorfor de ikke er straffri.
landsrettens begrundelse og resultat
a har påstået stadfæstelse, hvorfor landsretten ikke skal tage stilling til hendes påstand 1.a og
heller ikke, om cs eventuelle overtrædelser efter påstand 1.b og 1.c kan henføres under
straffelovens § 268. landsrettens stillingtagen til, om udsagnet gengivet i påstand 1.a skal
kendes ubeføjet og mortificeres forudsætter dog en vurdering af, om udsagnet i påstand 1.a
udgør en overtrædelse af straffelovens § 267.
ved afgørelsen af, om b har overtrådt straffelovens §§ 267 og 268, og om c har overtrådt
straffelovens § 267, skal der i første række foretages en vurdering af, om udsagnene er egnede
                                               - 10 -
til at nedsætte a i medborgeres agtelse. i denne forbindelse er det afgørende, hvordan en
almindelig læser vil opfatte udsagnene ud fra deres indhold og kontekst.
dommerne kaspar linkis og morten uhrskov christensen (kst.) udtaler herefter:
vi finder, at særligt de i artiklerne anvendte udsagn ”morfin-drab”, ”morfin-drabet” og ”…
den jordemor, der … sendte en ung kvinde og hendes ufødte barn i døden” isoleret betragtet
kan give en almindelig læser det indtryk, at a enten forsætligt eller uagtsomt forvoldte andre
menneskers død. en sådan sigtelse er utvivlsomt egnet til at nedsætte hende i medborgeres
agtelse, jf. straffelovens § 267. det bemærkes hertil, at oplysningerne i den artikel, hvori
udsagnet i påstand 1.a indgik – uanset at as navn ikke er nævnt – er så detaljerede, at
personer med kendskab til forholdene på den omhandlede afdeling på x sygehus kunne
identificere hende som den i artiklen omtalte jordemoder.
selvom flere af udsagnene er anvendt i begyndelsen af artiklerne – muligt med det formål at
fange læserens opmærksomhed – er det imidlertid ikke fritstående, isolerede udsagn, men
sætninger eller brudstykker af sætninger taget ud af en sammenhæng i den almindelige tekst i
de pågældende avisartikler. bedømmelsen efter straffelovens § 267 må derfor ske ved
inddragelse af den sammenhæng, hvori de pågældende udsagn indgår i de respektive artikler.
i den forbindelse tillægger vi det betydning, at det i hver af artiklerne i umiddelbar nærhed af
de omtvistede udsagn korrekt fremgår, at jordemoderen havde begået en fejl (”…, begik en
katastrofal fejl …”, ”… at jordemoderen efter sin tragiske fejl ...”, ”…, efter at jordemor a
fejlagtigt …”), ligesom det i alle tre artikler er anført, at dødsårsagen ikke var
morfinforgiftning, men derimod en alvorlig betændelsestilstand hos patienten. alle tre
artikler, som fremstår korte, overskuelige og letlæselige, indeholder tillige overskrifter eller
underoverskrifter opsat med større skrifttyper end den almindelige tekst, som efter deres
formuleringer ikke bibringer læseren den opfattelse, at artiklerne angår en historie om
forsætligt eller uagtsomt drab.
de omtvistede udsagn bedømt ud fra deres indhold og samlede kontekst giver efter vores
vurdering således ikke en almindelig læser opfattelsen af, at artiklerne angår et forsætligt eller
uagtsomt drab, men at en jordemoder som led i sit professionelle virke havde begået en
alvorlig fejl ved indgivelse af morfin og derved havde været medvirkende til, at en patient og
                                                 - 11 -
patientens ufødte barn døde. dette er dog også udsagn, som er egnede til at nedsætte a i
medborgeres agtelse, jf. straffelovens § 267.
spørgsmålet er herefter, om c og b har bevist, at udsagnene er sande, eller om udsagnene er
fremsat i god tro til berettiget varetagelse af åbenbar almeninteresse, og om udsagnene derfor
er straffri, jf. straffelovens § 269, stk. 1. straffelovens §§ 267 og 269 må fortolkes i lyset af
den europæiske menneskerettighedskonvention, herunder særligt artikel 10 samt artikel 6,
stk. 2.
beskyttelsen af pressens ytringsfrihed vedrørende forhold af samfundsmæssig interesse
omfatter efter den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10, således som denne
fortolkes af den europæiske menneskerettighedsdomstol, bl.a. kritiske vurderinger, når de er
baseret på et tilstrækkeligt faktuelt grundlag, men også den form, hvori udsagn fremsættes,
herunder at pressen i en vis udstrækning overdriver eller provokerer. det bemærkes i den
forbindelse, at de omhandlede artikler, hvori udsagnene indgår, omtaler kvaliteten af
behandling på et offentligt sygehus og fejlbehandling under indlæggelse med dødelig udgang,
hvilket er emner af væsentlig samfundsmæssig interesse.
efter retslægerådets besvarelse af spørgsmål 1 i erklæringen af 11. februar 2013 lægger vi til
grund, at den indgivne morfindosis på 200 mg kan anses for potentielt dødelig. efter
retslægerådets besvarelse af spørgsmålene 2, 8 og 10, patientforsikringens afgørelse af 28.
marts 2008, sundhedsstyrelsens afgørelse af 12. juni 2008 om skærpet tilsyn med as faglige
virke samt as vedtagelse af bødeforlægget af 25. november 2008 lægger vi endvidere til
grund, at as indgivelse af 200 mg morfin var en fejl som følge af grovere forsømmelse eller
skødesløshed, og at denne fejl indirekte var medvirkende til, at patienten og hendes ufødte
barn døde.
vi finder på denne baggrund, at de omhandlede udsagn ikke er strafbare, jf. straffelovens §
267, da sandheden heraf er godtgjort ved bevisførelsen i landsretten i det til straffrihed efter
straffelovens § 269, stk. 1, 1. led, krævede omfang, således som disse bestemmelser må
fortolkes i lyset af den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10 sammenholdt
med artikel 6, stk. 2. det bemærkes, at det i den foreliggende sammenhæng ikke er afgørende,
                                              - 12 -
at andre fagpersoner, som deltog i eller havde ansvaret for behandlingen og tilsynet med
patienten, også begik faglige fejl.
dommer peter thønnings udtaler:
udsagnene ”morfin-drab”, ”den jordemor, der … sendte en ung kvinde og hendes ufødte barn
i døden” og ”morfin-drabet” er udtalelser om faktum, som entydigt bibringer den almindelige
læser den opfattelse, at det var jordemoder as handlinger, som enten forsætligt eller uagtsomt
i sig selv medførte, at patienten og patientens foster døde. formuleringerne er anvendt ved
indledningen af hver af de tre omhandlede artikler som en sammenfattende karakteristik af
den beskrevne episode. på denne baggrund og uanset at de omhandlede artikler i øvrigt
indeholder oplysninger, som til en vis grad opbløder og nuancerer den almindelige læsers
indtryk af jordemoderens handlinger, må de omtvistede formuleringer vurderes som udsagn
om, at jordemoderens handlinger forsætligt eller uagtsomt i sig selv medførte, at patienten og
patientens foster døde. dette er udsagn, som er egnede til at nedsætte jordemoder a i
medborgeres agtelse, jf. straffelovens § 267. det bemærkes hertil, at oplysningerne i den
artikel, hvori udsagnet i påstand 1.a indgik – uanset at as navn ikke er nævnt – er så
detaljerede, at personer med kendskab til forholdene på den omhandlede afdeling på x
sygehus kunne identificere hende som den i artiklen omtalte jordemoder.
ved vurderingen af om b og c har bevist, at de omtvistede udsagn er sande, jf. straffelovens §
269, stk. 1, bemærkes for det første, at der ubestridt ikke har været dækning for udsagn om, at
jordemoder as handlinger forsætligt førte til patientens død.
dernæst bemærkes, at det efter retslægerådets besvarelse af spørgsmål 5 og 10 må lægges til
grund, at den direkte dødsårsag var perforation af patientens galdeblære, at indgiften af 200
mg morfin reducerede mulighederne for at diagnosticere og behandle den opståede
perforation af galdeblæren, men at den insufficiente observation af patienten efter indgiften af
morfinen var et lægeligt ansvar. jordemoderens fejlagtige morfinindgift var derfor alene
indirekte medvirkende til, at patienten og patientens foster døde. på denne baggrund har b og
c ikke ført sandhedsbevis for de omtvistede udsagn, således som disse må forstås af den
almindelige læser.
                                               - 13 -
uanset at historierne angik et emne, der er omgærdet af betydelig offentlig interesse, og som
er af stor samfundsmæssig betydning, og uanset at der i forbindelse med pressens dækning af
sådanne emner må indrømmes pressen adgang til i et vist omfang at provokere og overdrive,
findes de i udsagnene indeholdte formuleringer, der fremstår som faktuelt baserede
beskyldninger om meget alvorlige strafbare forhold rettet mod en underordnet ansat på et
offentligt hospital, at være unødvendigt vidtgående og ikke berettigede, jf. straffelovens §
267, jf. § 269, stk. 1, således som disse bestemmelser må fortolkes i lyset af den europæiske
menneskerettighedskonventions art. 10 og art. 6, stk. 2.
på denne baggrund finder jeg det godtgjort, at b har overtrådt straffelovens § 267, og at c –
som var vidende om, at b skrev de pågældende artikler – har overtrådt straffelovens § 267, jf.
medieansvarslovens § 13.
henset til indholdet af x sygehus’ pressemeddelelse af 20. september 2007 og når de
omtvistede udsagn sammenholdes med de øvrige i artiklerne indeholdte opblødende udsagn
om episoden, finder jeg det ikke med den til domfældelse fornødne sikkerhed godtgjort, at
journalist b har overtrådt straffelovens § 268. jeg stemmer med denne begrundelse for at
frifinde b for denne påstand.
med hensyn til fastsættelse af sanktion stemmer jeg for, at begge tiltalte straffes med 10
dagbøder á 2.000 kr., jf. straffelovens § 267. jeg har herved henset til, at de tiltalte skal
straffes for de i påstand 1.b og 1.c anførte to forhold af overtrædelse af straffelovens § 267
samt karakteren af disse forhold, herunder at de omhandlede artikler indeholdt andre udsagn,
som nedtonede alvoren af jordemoderens handlinger.
jeg stemmer tillige for at tiltræde byrettens begrundelse og resultat vedrørende påstandene
om, at de omtvistede udsagn skal kendes ubeføjede og mortificeres samt påstanden om tort.
der afsiges dom efter stemmeflertallet, således at b og c frifindes.
a skal betale sagsomkostninger for begge retter til b og c med i alt 82.700 kr. beløbet
omfatter 2.700 kr. til retsafgift samt 80.000 kr. til udgifter til advokatbistand. ved
fastsættelsen af beløbet til dækning af udgifterne til advokatbistand er der ud over sagens
                                            - 14 -
omfang og varighed taget hensyn til, at b og c har været repræsenteret af samme advokat.
landsretten har ikke fundet grundlag for at tilkende omkostninger til dækning af udgifterne til
lægelig bistand i forbindelse med udarbejdelse af spørgsmål til retslægerådet.
                                thi kendes for ret:
b og c frifindes.
i sagsomkostninger for byretten og landsretten skal a betale 82.700 kr. til b og c.
det idømte betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.