text:
                                              dom
afsagt den 22. marts 2013 af østre landsrets 9. afdeling
(landsdommerne karen-anke tørring, anne thalbitzer og kinna eidem (kst.)).
9. afd. nr. b-1769-11:
greenpeace danmark
(advokat christian harlang)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten v/advokat bodil marie søes petersen)
denne sag, der er anlagt den 17. december 2010 ved københavns byret, er ved kendelse af
26. maj 2011 henvist til behandling ved østre landsret i medfør af retsplejelovens § 226, stk.
1.
sagsøgeren, greenpeace danmark, har nedlagt påstand om, at skatteministeriet skal aner-
kende, at greenpeace danmark har ret til at opnå godkendelse efter ligningslovens § 8 a og §
12, stk. 3.
sagsøgte, skatteministeriet, har påstået frifindelse.
sagsfremstilling
landsskatteretten traf den 18. oktober 2010 afgørelse, hvorefter skattecenter bornholms
afgørelse om at nægte greenpeace danmark godkendelse efter ligningslovens § 8 a og § 12,
stk. 3, blev stadfæstet. af landsskatterettens afgørelse fremgår bl.a.:
       ”sagens oplysninger
                                              - 2 -
ved ansøgning af 16. september 2009 blev for foreningen greenpeace danmark
(i det følgende benævnt greenpeace danmark) ansøgt om godkendelse efter
ligningslovens § 8 a og § 12, stk. 3. i ansøgningsskema er under ”antal
kontingentbetalende medlemmer (foreninger)” anført ”20.727”, og under
”eventuelle bemærkninger” er anført: ”med greenpeaces medlemstal og den
interesses der er for at støtte organisationen er det utvivlsomt, at der vil være mere
end 100 gavegivere”.
i greenpeace danmarks vedtægter af 7. november 1997 hedder det bl.a.:
                                            ”1. name
       the name of the association shall be greenpeace danmark (denmark).
                              2. purpose and operations
       the purpose of the association’s operation is to create a world of peace end
       ecological balance. greenpeace denmark’s task is to fight mismanagement of
       natural resources and the harmful intrusion upon ecosystems of the earth, with
       non-violent methods.
       the association is permitted to receive and use fees, gifts and donations. the
       assets of the association may only be used for its own purpose.
                                 3. support membership
       every person has the right to join as a supporting member of greenpeace
       denmark by paying an annual fee. the supporting members have a right to
       receive information about the association’s operations on a regular basis.
                         4. the association´s membership
       the number of members in the association shall be 20 at maximum. only
       physical persons may be appointed as members.
       directors of the association’s board and the executive director may not become
       members of the association.
       the association’s member ought to be appointed so that one-third (1/3) are
       active at the office of greenpeace denmark, one-third (1/3) are active at other
       greenpeace offices and one-third (1/3) are not employed by any greenpeace
       office. gender balance shall be sought.
       the general assembly of the voting members may appoint new members into
       the association. members are appointed for three years, with a third of their
       number being elected every third year. members may be re-elected. when new
       members are elected or old members re-elected, two-thirds (2/3) of the total
       membership must support the elections.
       members may be expelled from the association if they do not fulfil their ob-
       ligations or if they act contrary to the association’s purpose or operations.
       questions of expelling a member from the association will be decided by a vote
       supported by at least three-quarters (3/4) of the total membership votes.
       members cannot vote for themselves.
                                      - 3 -
if the association have got less than 6 members the board of greenpeace
denmark (1) or stichting greenpeace council (2) may appoint members.
            5. general assembly of the association
the “foreningssamling”, general assembly, is the highest decision-making
body of the association. the voting membership will assemble as an annual
meeting or as an extra meeting.
                                 5.1. voting rights
each member of greenpeace denmark, whether present in person or by proxy,
may vote.
…
                                   5.4 decisions
at the meeting all votes shall be decided by a simple majority unless otherwise
stated in the bylaws. …
…
                    9. the association´s leadership
                            9.1 the board of directors
the association’s board shall consist of five to seven directors.
the board constitutes the association’s executive body. it is responsible for the
administration of the association’s operation and for the leadership of
continuing activities. during the time between annual meetings the board is the
association’s decision-making body.
the board directors and the chairman of the board are appointed by the voting
members at the annual meeting or an extra session. the board directors and the
chairman of the board are elected for at mandate period lasting three years. at
the annual meeting one-third (1/3) of the seats of the board of directors ought to
be disposal for election or re-election. in order to promote continuity in the
work of the board, the annual meeting may elect a board director for a period
not reaching three years.
…
the members of the board are entitled to fair reimbursement for their work and
for costs and expenses pursuant to the valid instructions for the international
greenpeace organisation. however, remuneration must never compromise the
independence of any board member.
…
                   13. international membership
the association is a licensee of stichting greenpeace council (”sgc”), the
international ruling body for greenpeace.
                                             - 4 -
       the association acknowledges “sgcs” right of the ownership of the name end
       trademark greenpeace.
       the association assigns to “sgc” the right to:
       • approve the association’s budget
       • approve the association’s campaigns
       • approve the association’s bylaws as well as alterations or addendum of these
       • expel the association from “sgc”
                    14. the association´s dissolution
       if the association is dissolved its assets shall be transferred to ”sgc”. if the
       transfer to “sgc” for some reason is impossible for practical reasons, the as-
       sociation’s meeting may decide about dispositions of the assets, when three
       quarters (3/4) of the total member votes must approve of the proposal. no assets
       may, however, be distributed among the association’s members.”
ansøgningen af 16. september 2009 var vedlagt en erklæring af 15. september
2009 (underskrevet af generalsekretær mads flarup christensen), hvori det bl.a.
hedder:
       ”jeg skal hermed bekræfte, at det er ledelsens og bestyrelsen for greenpeace
       danmarks hensigt at søge at få gennemført, at vedtægternes § 14 efter første
       punktum får følgende ordlyd:
       ”hvis det er umuligt at foretage overførsel af midlerne til ”sgc”, skal
       likvidationsprovenu eller overskud ved opløsning tilfalde en anden forening
       m.v., som er hjemmehørende her i landet eller i et andet eu/eøs-land og har
       et almenvelgørende eller på anden måde almennyttigt formål.””
af den seneste årsrapport på ansøgningstidspunktet ”annual report 2008
greenpeace denmark”, side 5 fremgår bl.a., at ”number of donors” den 31.
december i årene 2007 og 2008 er hhv. 18.757 og 20.747. der er ikke indtægtsført
kontingenter fra medlemmer. en indkomst på i alt 16.232 tkr. vedrører
”donations” 11.569 tkr. og ” legacies” 4.663 tkr.
det er under sagens behandling for landsskatteretten bl.a. oplyst, at greenpeace
danmark er en global miljøorganisation, som opererer i 40 lande, herunder i
danmark. ”foreningssamlingen” omfattende medlemmerne med stemmeret består
for tiden af 20 personer, hvor 10 personer er uden tilknytning til greenpeace og
10 personer har tilknytning til greenpeace. foreningsforsamlingen er
selvsupplerende, hvor en person vælges for 3 år ad gangen. de stemmeberettigede
medlemmer betaler ikke indskud eller medlemskontingent. de i årsberetningen for
2008 nævnte gavegivere er identiske med støttemedlemmer nævnt i vedtægternes
§ 3. der medregnes alle, hvorfra beløb er modtaget inden for de seneste 18
måneder, og for langt den overvejende del (omkring 98 %) er støtten kontinuerlig.
bestyrelsen består for tiden af 6 personer med en formand. bestyrelsen er ikke
                                           - 5 -
selvsupplerende, og bestyrelseshvervet er ulønnet. de 6 bestyrelsesmedlemmer
har tidligere haft relationer til greenpeace.
der er fremlagt kopi af en afgørelse fra skat nordjylland af 29. oktober 2009,
hvorefter greenpeace danmark – efter ansøgning herom - er godkendt efter
boafgiftslovens § 3, stk. 2, som permanent boafgiftsfritaget efter denne
bestemmelse. der er henvist til, at greenpeace danmark ifølge sine vedtægter har
et almennyttigt / almenvelgørende formål, der kvalificerer til boafgiftsfritagelse.
skattecenter bornholms afgørelse
anmodningen om godkendelse efter ligningslovens § 8 a og § 12, stk. 3, er ikke
imødekommet.
godkendelse sker, efter at alle grundlæggende betingelser mv. er opfyldt, jf. §§ 1-
7 i bekendtgørelse nr. 837 af 6. august 2008 om godkendelse mv. efter lig-
ningslovens § 8 a og § 12, stk. 3, af almenvelgørende og almennyttige foreninger,
fonde, stiftelser, institutioner og religiøse samfund mv. her i landet eller i et andet
eu/eøs-land.
for greenpeace danmark – hvor foreningens formål og aktiviteter fremgår af
vedtægternes punkt. 2 – anses kravene i bekendtgørelses § 2, nr. 2, og § 5, nr. 2,
ikke for opfyldt.
ifølge bekendtgørelsens § 2, nr. 2, stilles der krav om, at antallet af kontingent-
betalende medlemmer i eu/eøs-lande overstiger 300. med hensyn til kravet om
mindst 300 kontingentbetalende medlemmer, skal kontingentet være af en sådan
størrelse, at det må anses at kunne dække foreningens normalt forekommende
administrationsudgifter, jf. ligningsvejledningen, a.f.5.2. betingelser for
godkendelse af foreninger mv. greenpeace danmark opfylder ikke kravet i
bekendtgørelsens § 2, nr. 2, da foreningen max. har 20 medlemmer, jf. ved-
tægternes punkt 4. det oplyses i ansøgningsskemaet, at der er 20.727 kontin-
gentbetalende medlemmer. ifølge årsrapporten for 2008 er der tale om antallet af
gavegivere, og ikke kontingentbetalende medlemmer. videre ses der ikke i
årsrapporten at være indtægtsført kontingenter fra medlemmer.
ifølge bekendtgørelsens § 5, nr. 2, stilles der krav om, at et likvidationsprovenu
eller overskud ved opløsning skal tilfalde en anden forening mv. eller et religiøst
samfund m.v., som er hjemmehørende her i landet eller i et andet eu/eøs-land
og har et almenvelgørende eller på anden måde almennyttigt formål. vedtægterne
for greenpeace danmark opfylder ikke dette krav, jf. vedtægternes punkt 14.
det er i øvrigt opfattelsen, at der mangler bestemmelse om følgende i vedtæg-
terne, jf. fondslovens § 48, stk. 1, nr. 2, 5 og nr. 6 (citeret i afgørelsen side 3):
• den kommune her i landet, hvor foreningen skal have sit hjemsted (hovedkontor)
• medlemmernes indtræden (indmeldelse) og udtræden (udmeldelse) af foreningen
• medlemmernes hæftelse for foreningens forpligtelser
• (og evt. foreningens hæftelse for foreningens forpligtelser)
…
                                             - 6 -
landsskatterettens bemærkninger og begrundelse
der er ved den påklagede afgørelse af 18. november 2009 givet afslag på en
ansøgning – fremsat ved ansøgningsskema og brev af 16. september 2009 – om
godkendelse efter ligningslovens § 8 a og § 12, stk. 3 af greenpeace danmark.
ligningslovens § 8 a og § 12 omhandler muligheden for fradrag for hhv. gaver
og ensidigt påtagne løbende ydelser, som ydes til almenvelgørende eller al-
mennyttige foreninger, stiftelser og institutioner m.v. fradragsretten er betinget af,
at foreningen m.v. er godkendt, jf. hhv. § 8 a, stk. 2 og 3, samt § 12, stk. 3 og 4. i
disse bestemmelser – som indsat ved lov nr. 335 af 7. maj 2008 – hedder det:
       ligningslovens § 8 a
       stk. 2. fradragsretten efter stk. 1, er betinget af, at foreningen eller det religiøse
       samfund m.v. er godkendt her i landet eller i et andet eu/eøs-land, hvor det er
       hjemmehørende, for det kalenderår, hvori donationen gives, jf. stk. 3. det skal
       af vedtægter, fundats el.lign. fremgå, at formålet er almenvelgørende, dvs. at
       midlerne alene kan anvendes til støtte for en videre kreds af personer, som er i
       økonomisk trang eller har vanskelige økonomiske forhold, eller til et formål,
       som ud fra en i befolkningen almindeligt herskende opfattelse kan
       karakteriseres som nyttigt, og som kommer en vis større kreds til gode, eller at
       der er tale om et trossamfund. det skal tilsvarende fremgå, at et
       likvidationsprovenu eller overskud ved opløsning skal tilfalde en anden
       velgørende forening m.v.
       stk. 3. told- og skatteforvaltningen fastsætter nærmere regler om godkendelse
       af foreninger m.v., organisatoriske forhold og indsendelse af oplysninger om
       formue, indtægter, bidragydere, midlernes anvendelse m.v. told- og
       skatteforvaltningen offentliggør hvert år en liste over de organisationer, som
       opfylder betingelserne for at kunne modtage fradragsberettigede ydelser. for at
       være berettiget hertil og blive optaget på listen, skal en organisations ansøgning
       m.v. herom for det pågældende og følgende kalenderår være modtaget hos told-
       og skatteforvaltningen senest den 1. oktober.
       ligningslovens § 12
       stk. 3. fradragsretten efter stk. 2 er betinget af, at foreningen eller det religiøse
       samfund m.v. er godkendt her i landet eller i et andet eu/eøs-land, hvor det er
       hjemmehørende. det skal af vedtægter, fundats el.lign. fremgå, at formålet er
       almenvelgørende eller almennyttigt, jf. § 8 a, stk. 2. det skal tilsvarende
       fremgå, at likvidationsprovenu eller overskud ved opløsning skal tilfalde en
       anden velgørende forening m.v. endvidere må midlerne kun anvendes til
       humanitære formål, til forskning, til beskyttelse af naturmiljøet eller til et
       trossamfund.
       stk. 4. told- og skatteforvaltningen fastsætter nærmere regler om godkendelse
       af foreninger m.v., organisatoriske forhold og indsendelse af oplysninger om
       formue, indtægter, bidragydere, midlernes anvendelse m.v. …”
                                             - 7 -
i bekendtgørelse nr. 837 af 6. august 2008 – som har virkning fra og med ind-
komstår 2008 - er fastsat nærmere regler om godkendelse efter ligningslovens § 8
a og § 12, stk. 3.
afslaget af 18. november 2009 er begrundet i, at bekendtgørelsens § 2, nr. 2 og §
5, nr. 2, ikke er anset for opfyldt, men ifølge sagens oplysninger er der mellem
greenpeace danmark og skattecenter bornholm enighed om ændringen af
vedtægterne for at opfylde bekendtgørelsens § 5, nr. 2.
landsskatterettens stillingtagen til klagesagen anses herefter at angå afslaget på
godkendelse begrundet i bekendtgørelsens § 2, nr. 2. betingelsen heri, som angår
godkendelse efter ligningslovens § 8 a, gælder tilsvarende for godkendelse efter
ligningslovens § 12, stk. 3, jf. bekendtgørelsens § 4, stk. 2.
ifølge bekendtgørelsens § 2, nr. 2, kræves for foreninger, at antallet af kontin-
gentbetalende medlemmer i eu/eøs overstiger 300. det kan i overensstemmelse
med den påklagede afgørelse tiltrædes, at dette krav ikke kan anses for opfyldt.
for så vidt der for greenpeace danmark i ansøgningsskemaet som ”antal kon-
tingentbetalende medlemmer (foreninger)” er anført ”20.727”, må det ud fra
sagens oplysninger lægges til grund, at ”foreningssamlingen” i greenpeace
danmark består af maksimalt 20 medlemmer med stemmeret, jf. herved ved-
tægternes § 4 og § 5, hvilket svarer til det nuværende antal medlemmer med
stemmeret. videre er der i ”annual report” 2008 ikke indtægtsført kontingenter
fra medlemmer, herunder fremkommer indkomsten på i alt 16.232 tkr. som
vedrørende ”donations” 11.569 tkr. og ” legacies” 4.663 tkr., hvor der som
”number of donors” pr. 31. december 2008 er anført 20.747.
for så vidt der kan deltages (uden stemmeret) som støttemedlem ”by paying an
annual fee”, hvor støttemedlemmet har ret til at modtage information ” about the
associations operations on a regular basis”, jf. vedtægternes § 3, kan der herefter
ikke anses at være tale om kontingentbetalende medlemmer, men som gavegivere
uden egentlige medlemsrettigheder eller -forpligtelser.
der er ikke ud fra sagens oplysninger grundlag for at tiltræde synspunktet, at
kravet om 300 kontingentbetalende medlemmer i § 2, nr. 2 i bekendtgørelse nr.
837/2008 - som før lov nr. 335/2008 og bekendtgørelse nr. 837/2008 fremgik af
ligningsvejledningen 2007, afsnit a.f.5.2 - er udtryk for en indskrænkende
fortolkning i strid med lovtekst og forarbejder. herunder hedder det i forarbej-
derne til lov nr. 335/2008 (lovforslag l 31/fremsat den 5. december 2007):
       almindelige bemærkninger – pkt. 2.2.2. lovforslaget
       ”for velgørende foreninger mv. foreslås det at udvide modtagerkredsen med
       foreninger i andre eu/eøs-lande. …
       samtidig er det foreslået, at told- og skatteforvaltningen får bemyndigelse til at
       fastsætte nærmere regler for godkendelse m.v. og indsendelse af årlige
       oplysninger. disse regler fremgår i dag af ligningsvejledningen, men vil
                                                  - 8 -
            fremover blive fastsat i bekendtgørelsesform. reglerne forventes i det store og
            hele videreført med de justeringer, der følger af udvidelsen. …”
            for så vidt der tidligere i ts-cirkulære 1992-15 var krav om, at antallet
            af kontingentbetalende medlemmer skulle overstige 500 (senere ved ts-
            cirkulære 2001-37 ændret til 300 som i § 2, nr. 2 i bekendtgørelse nr.
            837/2008), hedder det i øvrigt bl.a. i skatteministerens svar på spørgsmål
            s 222 (som offentliggjort i tfs 1994.97):
            ”efter ligningslovens § 8 a er der fradragsret inden for visse beløbsgrænser for
            gaver til almenvelgørende og almennyttige foreninger og institutioner m.v.
               med virkning fra 1. januar 1992 blev såvel maksimums- som minimums-
            grænsen for fradragsberettigede gavebeløb hævet. forhøjelsen af beløbs-
            grænserne var et led i finanslovsforliget for 1992. i denne forbindelse besluttede
            forligspartierne, at der skulle ske en revision af kriterierne for godkendelse af
            institutioner m.v. med henblik på en indskrænkning af listen over godkendte
            institutioner samt en opstramning af kravene til regnskaber m.v. for at forbedre
            kontrolmulighederne.
               de nye retningslinjer for godkendelse og krav til regnskabsaflæggelse og krav
            til regnskabsaflæggelse er nu fastsat i vedhæftede ts-cirkulære 1992-15 af 9.
            december 1992 (…).”
      for så vidt det af skatteministerens svar på spørgsmål s 280 (som ligeledes of-
      fentliggjort i tfs 1994.97) fremgår, at ”foreningen greenpeace danmark” på
      daværende tidspunkt var godkendt i henhold til ligningslovens § 8 a, er det
      vedtægter af 7. november 1997 for greenpeace danmark, som indgår ved be-
      handlingen af klagesagen.
      der er i øvrigt ikke på det foreliggende grundlag for godkendelse efter lig-
      ningslovens § 8 a og § 12, stk. 3, ud fra de for institutioner gældende regler.
      herunder må det således også i såvel ansøgningen som den påklagede afgørelse
      anses at være lagt til grund, at greenpeace danmark er en forening, således som
      det også fremgår af registreringsbevis. ”
det fremgår yderligere, at greenpeace danmark tidligere har haft en godkendelse i henhold til
ligningslovens § 8a og § 12, stk. 3, men at denne godkendelse blev tilbagekaldt af
skattemyndighederne den 6. juni 1995.
i marts 1997 søgte greenpeace på ny om godkendelse, men fik afslag under henvisning til at
man ikke opfyldte de gældende krav.
retsgrundlag
                                                 - 9 -
ved lov nr. 325 af 14. december 1959 om påligningen af indkomst- og formueskat til staten
indsattes i ligningsloven som ny § 8 a følgende bestemmelse:
      ”§ 8 a. ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst kan fradrages gaver, som
      det godtgøres at den skattepligtige har ydet til foreninger, stiftelser, institutioner
      m.v., hvis midler anvendes i almenvelgørende eller på anden måde almennyttigt
      øjemed til fordel for en større kreds af personer. det er en forudsætning for
      fradrag, at gaven til den enkelte forening, stiftelse, institution m.v. i det
      pågældende indkomstår har andraget mindst 50 kr. fradraget kan endvidere kun
      indrømmes for det beløb, hvormed de gaver, som herefter kommer i betragtning,
      tilsammen overstiger 100 kr. årligt, og det kan ikke udgøre mere end 1 000 kr.
      stk. 2. den i stk. 1 omhandlede fradragsret er betinget af, at finansministeren for
      det kalenderår, hvori gaven ydes, har godkendt den pågældende forening m.v.
      som berettiget til at modtage gaver med den virkning, at gavebeløbet kan
      fradrages ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst efter reglerne i stk. 1.
      godkendelse kan første gang meddeles med virkning for gaver ydet i kalenderåret
      1960.”
om bestemmelsen hedder det i lovforslag nr. 20 til lov om påligningen af indkomst- og
formueskat til staten (ligningsloven), fremsat den 21. oktober 1959, hedder det i bemærk-
ningerne til forslagets § 3 bl.a.:
      ”bestemmelsen tager sigte på at tilskynde skatteyderne til at yde gaver til for-
      eninger og institutioner m.v., der har almenvelgørende eller almennyttige formål,
      idet ydelsen af sådanne gaver efterhånden må kunne medføre, at det offentliges
      tilskud til disse formål kan sættes ned. det foreslås derfor, at der indrømmes ret til
      ved indkomstopgørelsen at fradrage beløb, der ydes udover 200 kr. årligt til
      sådanne foreninger m. v. dog ikke over 1 000 kr. man har dog ment, at
      fradragsretten bør gøres betinget af, at vedkommende forening m.v. har opnået
      godkendelse af finansministeren som berettiget til at modtage gaver med den
      nævnte skattemæssige virkning. bestemmelsen om, at gaver under 50 kr. lades
      ude af betragtning, er foreslået af praktiske grunde.
      ved afgørelsen af, om en forening m. v. kan godkendes, er det tanken, at kun
      foreninger m. v., hvis midler ifølge vedtægts- eller fundatsmæssig bestemmelse
      praktisk taget udelukkende anvendes i almenvelgørende eller på anden måde
      almennyttigt øjemed, kan komme i betragtning. det skal dog ikke være til-
      strækkeligt, at formålet i almindelighed anerkendes som velgørende eller nyttigt.
      det må tillige kræves, at den virksomhed, vedkommende forening m. v. udøver,
      ikke blot omfatter personer inden for et lokalt, eller på anden måde stærkt
      begrænset område. foreningens virksomhed må være til fordel for en videre kreds
      af personer, f. eks. i hele landet eller større dele af dette.”
bestemmelsen er senere løbende justeret bl.a. for så vidt angår beløbsgrænser.
                                                - 10 -
frem til 2008 var de nærmere betingelser for godkendelse af foreninger, fonde stiftelser,
institutioner m.v. efter ligningslovens § 8 a fastsat af skat i cirkulæreform, ligesom de
fremgik af ligningsvejledningen. i ts-cirkulære 1992-15 hed det:
       ”…
       2. betingelser for godkendelse
       følgende betingelser skal i almindelighed være opfyldt, for at godkendelse kan
       meddeles.
       2.1. generelle krav til vedtægter og lignende
       det skal af vedtægter, fundats eller lignende fremgå, at
       1) midlerne alene kan anvendes til støtte for personer, som er i økonomisk trang
       eller har vanskelige økonomiske forhold, eller til et formål, som ud fra en i
       befolkningen almindeligt herskende opfattelse kan karakteriseres som almen-
       nyttigt,
       2) et likvidationsprovenu eller overskud ved opløsning skal tilfalde en anden
       forening m.v., som har et almenvelgørende eller på anden måde almennyttigt
       formål, og
       3) foreningen m.v. er hjemmehørende her i landet, hvorved forstås, at hovedparten
       af styrelsesorganerne og hovedkontoret skal have sæde her i landet.
       2.2. betingelser for religiøse samfund
       …
       2.3. betingelser for andre foreninger, fonde, stiftelser, institutioner m.v.
       andre foreninger m.v. kan godkendes, hvis følgende betingelser er opfyldt:
       2.3.1. fonde
       for fonde, der er omfattet af lov om fonde og visse foreninger eller lov om er-
       hvervsdrivende fonde, kræves
       1) at midlerne anvendes til fordel for en kreds af personer, der ikke geografisk
       eller på anden måde er begrænset til et befolkningsunderlag på under 40.000,
       2) at antallet af gavegivere overstiger 250 i gennemsnit om året over en 3-årig
       periode, og
       3) at den årlige bruttoindtægt eller formue (egenkapitalen) overstiger 150.000 kr.
       2.3.2. foreninger
       for foreninger, der er et selvstændigt retssubjekt, kræves yderligere
       1) at foreningens bestyrelse ikke i overvejende grad er selvsupplerende,
       2) at antallet af kontingentbetalende medlemmer overstiger 500, og
       3) at foreningen ikke er medlem af en allerede godkendt hovedforening. dette
       gælder dog ikke, hvis den ansøgende forening er en landsorganisation.
       2.3.3. andre institutioner, stiftelser m.v.
       andre institutioner m.v. kan godkendes, hvis betingelserne i 2.3.1. er opfyldt, og
       institutionen m.v. ledes af et styrelsesorgan, hvor mindst et medlem er uafhængigt
       og uvildigt i forhold til stifterne.
                                               - 11 -
      …”
disse betingelser er fastholdt i senere cirkulærer fra skat.
ved lov nr. 335 af 7. maj 2008 om ændring af forskellige skattelove (diverse eu-tilpasninger
af skattelovgivningen m.v.) ophævedes ligningslovens § 8 a, stk. 2, og i stedet indsattes
følgende bestemmelser:
      ”stk. 2. fradragsretten efter stk. 1 er betinget af, at foreningen eller det religiøse
      samfund m.v. er godkendt her i landet eller i et andet eu/eøs-land, hvor det er
      hjemmehørende, for det kalenderår, hvori donationen gives, jf. stk. 3. det skal af
      vedtægter, fundats el.lign. fremgå, at formålet er almenvelgørende, dvs. at
      midlerne alene kan anvendes til støtte for en videre kreds af personer, som er i
      økonomisk trang eller har vanskelige økonomiske forhold, eller til et formål, som
      ud fra en i befolkningen almindeligt herskende opfattelse kan karakteriseres som
      nyttigt, og som kommer en vis større kreds til gode, eller at der er tale om et
      trossamfund. det skal tilsvarende fremgå, at et likvidationsprovenu eller overskud
      ved opløsning skal tilfalde en anden velgørende forening m.v.
      stk. 3. told- og skatteforvaltningen fastsætter nærmere regler om godkendelse af
      foreninger m.v., organisatoriske forhold og indsendelse af oplysninger om
      formue, indtægter, bidragydere, midlernes anvendelse m.v. told- og skattefor-
      valtningen offentliggør hvert år en liste over de organisationer, som opfylder
      betingelserne for at kunne modtage fradragsberettigede ydelser. for at være be-
      rettiget hertil og blive optaget på listen, skal en organisations ansøgning m.v.
      herom for det pågældende og følgende kalenderår være modtaget hos told- og
      skatteforvaltningen senest den 1. oktober.”
i lovforslag nr. 31 af 5. december 2008, fremsat den 5. december 2007, hedder det i det
almindelige bemærkninger pkt. 2.2.2. bl.a.:
      ”for velgørende foreninger m.v. foreslås det at udvide modtagerkredsen med
      foreninger i andre eu/eøs-lande. det er en forudsætning, at disse er godkendte i
      deres hjemland og således kan dokumentere, at de har status af en velgørende
      forening m.v. herved bringes forslaget i overensstemmelse med stauffer-dommen
      citeret nedenfor. formålet er at sikre, at reglerne fremover er i overensstemmelse
      med eu-rettens regler om kapitalens frie bevægelighed.
      samtidig er det foreslået, at told- og skatteforvaltningen får bemyndigelse til at
      fastsætte nærmere regler for godkendelse m.v. og indsendelse af årlige oplys-
      ninger. disse regler fremgår i dag af ligningsvejledningen, men vil fremover blive
      fastsat i bekendtgørelsesform. reglerne forventes i det store og hele videreført
      med de justeringer, der følger af udvidelsen. for at blive optaget på listen over
      godkendte foreninger m.v., som årligt offentliggøres af skat, skal de
                                                 - 12 -
       udenlandske organisationer opfylde de samme objektive regler som danske
       foreninger. de skal således også, evt. elektronisk, indsende årlige oplysninger
       vedrørende deres forhold.
       svarende til hvad der fra 2008 gælder for donationer til danske foreninger foreslås
       det endvidere, at fradragsretten for donationerne betinges af, at skat modtager
       indberetning fra den pågældende forening i overensstemmelse med de regler, som
       er fastsat af skatteministeren i medfør af skattekontrollovens § 8 æ, stk. 3.
       hensigten med disse regler er at sikre, at skatteyderen automatisk får de fradrag,
       han har ret til i overensstemmelse med målsætningen om det selvangivelsesløse
       samfund. denne ordning er således til gavn for de borgere, som ønsker at bidrage
       til velgørende formål.”
i bekendtgørelse 837 af 6. august 2008 om godkendelse mv. efter ligningslovens § 8 a og §
12, stk. 3, af almenvelgørende og almennyttige foreninger, fonde, stiftelser, institutioner og
religiøse samfund mv. her i landet eller i et andet eu/eøs-land er der fastsat nærmere regler
for denne godkendelse. det hedder i bekendtgørelsen bl.a.:
       ”§ 1. godkendelse efter ligningslovens § 8 a af almenvelgørende og almennyttige
       foreninger, fonde, stiftelser, institutioner mv. forudsætter, at følgende
       grundlæggende betingelser alle er opfyldt:
       1) midlerne anvendes til fordel for en kreds af personer, der ikke geografisk eller
       på anden måde er begrænset til et befolkningsunderlag på under 40.000.
       2) antallet af gavegivere i eu/eøs overstiger 100 i gennemsnit om året over en
       3-årig periode.
       3) den årlige bruttoindtægt eller formuen (egenkapitalen) overstiger 150.000 kr.
       § 2. for foreninger, der er et selvstændigt retssubjekt, kræves yderligere følgende
       betingelser opfyldt:
       1) foreningens bestyrelse er ikke i overvejende grad selvsupplerende.
       2) antallet af kontingentbetalende medlemmer i eu/eøs overstiger 300.
       3) foreningen er ikke medlem af en allerede godkendt hovedforening. denne
       betingelse gælder dog ikke, hvis den ansøgende forening er en landsorganisation.
       § 3. for fonde, andre institutioner, stiftelser mv. kræves - udover at betingelserne i
       § 1 er opfyldt - at fonden mv. enten er omfattet af lov om fonde og visse
       foreninger eller lov om erhvervsdrivende fonde eller ledes af et styrelsesorgan,
       hvor mindst ét medlem er uafhængigt og uvildigt i forhold til stifterne.
       § 4. godkendelse efter ligningslovens § 12, stk. 3, forudsætter, at de almenvel-
       gørende og almennyttige foreninger, fonde, stiftelser, institutioner mv. anvender
       sine midler til:
       1) humanitære formål, dvs. afhjælpning af menneskelig nød, eller
       2) forskning, dvs. videnskabelig undersøgelse og granskning, eller
       3) beskyttelse af naturmiljøet, dvs. bekæmpelse af vand-, luft- og jordforurening,
       herunder beskyttelse af truede dyre- og plantearter.
       stk.2. foreninger mv. skal desuden opfylde betingelserne i §§ 1-3.
                                               - 13 -
       § 5. er betingelserne i §§ 1-4 opfyldt, kan godkendelse efter ligningslovens §§ 8
       a og 12, stk. 3, af almenvelgørende og almennyttige foreninger, fonde, stiftelser,
       institutioner og religiøse samfund mv. ske, hvis følgende krav er opfyldt og
       fremgår af vedtægter, fundats eller lignende:
       1) foreningens mv. formål er almenvelgørende, dvs. at midlerne alene kan an-
       vendes til støtte for en videre kreds af personer, som er i økonomisk trang eller har
       vanskelige økonomiske forhold, eller til et formål, som ud fra en i befolkningen
       almindeligt herskende opfattelse kan karakteriseres som nyttigt, og som kommer
       en vis større kreds til gode.
       2) et likvidationsprovenu eller overskud ved opløsning skal tilfalde en anden
       forening mv. eller religiøse samfund mv., som er hjemmehørende her i landet eller
       i et andet eu/eøs-land og har et almenvelgørende eller på anden måde
       almennyttigt formål.
       3) foreningen mv. er hjemmehørende her i landet eller i et andet eu/eøs-land,
       hvorved forstås, at hovedparten af styrelsesorganerne og hovedkontoret skal have
       sæde her i landet eller i et andet eu/eøs-land.”
forklaringer
der er for landsretten afgivet forklaringer af gert sørensen og mads flarup christensen.
gert sørensen har forklaret bl.a., at han var med til at stifte greenpeace danmark i marts eller
april 1980. baggrunden var, at han på en rejse i u.s.a. havde været frivillig i greenpeace i
san francisco. han mødte i den forbindelse stifteren af greenpeace international, og de blev
enige om, at der skulle laves en afdeling i danmark. i slutningen af 1979 kom stifteren til
danmark og hjalp med at etablere en afdeling her. danmark blev den ottende landeafdeling.
da afdelingen var nystartet og uden midler, fik afdelingen økonomisk støtte til driften,
herunder til leje af kontorer og telefon. det var 10.000 kr. om måneden i 6 måneder, hvoraf de
3.000 kr. udgjorde hans løn. det var meningen, at greenpeace danmark skulle hverve
støttemedlemmer til sikring af den fortsatte drift. der var ikke tale om en traditionel
foreningsstruktur. greenpeace danmark blev stiftet som en organisation; de havde ikke gjort
sig nærmere juridiske overvejelser om, hvorvidt man var en forening eller noget andet. i
forhold til det offentlige fremstod greenpeace som en velgørende forening.
han var ansvarlig for at starte driften i danmark op og havde tillige ansvaret for pressere-
lationer og for kampagner i relation til hvaler. greenpeace danmark fastlagde selv sine
kampagner. han var aktiv i ledelsen af greenpeace danmark frem til 1984, herunder som
formand fra 1980-1982. han er uddannet som journalist og arbejder i dag som rejseleder.
                                              - 14 -
greenpeace danmark havde dengang kun observatørstatus i greenpeace international. ved
stiftelsen tog man udgangspunkt i nogle engelske vedtægter. det var vigtigt ikke at organisere
sig som en traditionel forening, da det var afgørende, at informationer om kampagner og
lignende ikke blev åbent tilgængelige. folk skulle ikke kunne komme ind fra gaden og gøre
sig bekendt med greenpeace danmarks kommende aktioner. det er dækkende at kalde
greenpeace danmark en miljøorganisation.
mads flarup christensen har forklaret bl.a., at han startede i greenpeace som frivillig i 1992.
han blev ansat i 1995, og i 2008 blev han udnævnt til generalsekretær. greenpeace
international har i dag organisationer og kontorer i 40 lande og 2,9 mio. støttemedlemmer
globalt set. derudover er der en masse frivillige og ansatte i de forskellige lande. i danmark
er der knap 25.000 støttemedlemmer, der gennemsnitligt hver betaler omkring 800 kr. om
året. greenpeace danmark modtager ikke støtte fra virksomheder eller det offentlige.
hovedparten af greenpeace danmarks bidrag stammer fra løbende bidrag fra støtte-
medlemmer. man valgte ikke at gå videre med sagen, da man fik afslag på godkendelse i
henhold til ligningslovens § 8 a og § 12, stk. 3, i 1997, idet det på daværende tidspunkt ikke
var af stor betydning for greenpeace. siden er støttepersonernes bidrag steget, ligesom der er
en ændring af indsamlingsloven på vej, hvorefter adgangen til at kunne indsamle midler og
retten til at hverve medlemmer på gaden vil blive afhængig af, om man har fået godkendelse
efter ligningslovens § 8 a.
ingen af de oprindelige stiftere, der underskrev de første vedtægter for greenpeace danmark,
er i ledelsen i dag. bestyrelsesformanden hedder kirsten sander, og hun har været formand
siden 2009. herudover udgøres bestyrelsen af to svenskerne, en islænding, en nordmand og
en finne. greenpeace danmark er en miljøorganisation, ikke en forening. der udarbejdes
årligt regnskaber, og organisationen har egne konti.
man har ikke forsøgt at løse det foreliggende godkendelsesproblem ved at lade sig registrere
som en fond, idet det er et led i greenpeace’s internationale strategi, at man har enslydende
vedtægter i alle lande. der er i en del lande pres på organisationen for at få den til at ændre sig
lokalt, men greenpeace fastholder over for myndighederne, at man har den samme struktur i
alle lande. det er et slagkraftigt argument over for myndighederne. det ville derfor gøre ”ondt
                                              - 15 -
i sjælen” at skulle forandre sig i et land som danmark. han tør ikke sige, om greenpeace
kunne fremstå som en institution efter dansk lovgivning. greenpeace udspringer af en
angelsaksisk foreningstradition, og man kan for eksempel sammenligne strukturen med den,
man finder i friend’s of the earth i england. i danmark kan man sammenligne greenpeace
med verdensnaturfonden.
han har vanskeligt ved at forestille sig en klassisk foreningsproces, hvis greenpeace dan-
mark skal fortsætte som en hurtigt reagerende kampagne organisation. det kan man ikke, hvis
man skal følge de gængse regler for at træffe beslutninger i en traditionel forening, og
desuden ville det være uhensigtsmæssigt, at offentligheden på forhånd ville få kendskab til
kommende aktioner.
det centrale omdrejningspunkt vedrørende stichting greenpeace council er retten til navnet.
det er et krav fra den internationale organisation, at stichting greenpeace council har de i
vedtægterne anførte rettigheder i forhold til greenpeace danmark. det internationale organ
har fået flere rettigheder end i de oprindelige vedtægter. han ved ikke, hvad baggrunden
herfor var. begrebet ”foreningssamling” stammer i hvert fald fra starten af 1990’erne og nok
også noget før. de seneste vedtægter, der er på engelsk, stammer fra 1997.
procedure
greenpeace danmark har gjort gældende bl.a., at greenpeace danmark er en juridisk person,
der kan henføres under udtrykket ”foreninger, stiftelser, institutioner m.v.”. greenpeace
danmark opfylder de i ligningslovens § 8 a opstillede betingelser, idet greenpeace danmark
anvender sine midler i almennyttigt øjemed til fordel for en større kreds af personer, således
som det fremgår af greenpeace danmarks vedtægter. det afgørende er efter bestemmelsens
ordlyd ikke den juridiske persons konkrete organisationsform, men derimod den juridiske
persons eksistens og dens anvendelse af modtagne, fradragsberettede midler til almennyttigt
formål. bemyndigelsen i ligningslovens § 8 a, stk. 3, til at fastsætte nærmere regler om
organisatoriske forhold indeholder ikke hjemmel til at udfærdige regler, der fraviger eller
bindende fortolker de i § 8 a fastsatte betingelser for godkendelse. den af skatteministeriet
fastsatte sondring mellem foreninger og fonde, andre institutioner m.v. savner hjemmel og er
uforenelig med lovbestemmelsens ordlyd og formål. de yderligere betingelser for
                                              - 16 -
godkendelse for foreninger savner ligeledes hjemmel og strider mod lovteksten og dens
forarbejder. skatteministeriet har ved at opstille krav til den juridiske persons
organisationsstruktur foretaget en indskrænkende fortolkning, der ikke har støtte i lovteksten
eller dens forarbejder.
det kan ikke medføre en ændret vurdering af lovligheden, at det i forarbejderne til lov nr. 335
af 7. maj 2008 om ændring af visse skattelove anføres i relation til bemyndigelsen i stk. 3, at
reglerne i det store og hele forventes videreført. administrationen af loven har både før og
efter denne lovændring været i strid med lovens ordlyd, og der er intet, der tyder på, at
lovgiver med bemyndigelsen har ønsket en administration af reglerne i strid med selvsamme
regelsæt.
hvis landsretten ikke finder, at de i bekendtgørelsen opstillede krav er uhjemlede, gøres det
gældende bl.a., at greenpeace danmark kan henføres under udtrykket ”institutioner m.v.”,
idet greenpeace danmark er organiseret på en særegen måde, som særligt tilgodeser
varetagelsen af organisationens almennyttige formål. greenpeace danmark er organiseret som
en mellemting mellem en fond, en institution og en forening og har i forhold til for-
målsvaretagelse flere karakteristika til fælles med en fond eller institution end en forening. da
alle medlemmerne af ”foreningsforsamlingen” og greenpeace danmarks øvrige ledel-
sesorganer er uafhængige og uvildige i forhold til de personer, der for 30 år siden stiftede
greenpeace danmark, er betingelserne for godkendelse i bekendtgørelsens § 3 opfyldt.
skatteministeriet har gjort gældende bl.a., at en vedtægts- eller fundatsbestemmelse, der
angiver et almenvelgørende formål, ikke i sig selv i enhver form for sammenslutning udgør en
rimelig sikkerhed for, at indbetalte midler med fradragsret til denne sammenslutning faktisk
anvendes i overensstemmelse med lovens krav og forudsætninger. derfor er skatte-
forvaltningen bemyndiget til at fastsætte nærmere regler om godkendelse af foreninger m.v.,
organisatoriske forhold, og indsendelse af oplysninger om formue, bidragsydere, midlernes
anvendelse m.v. sondringen mellem foreninger henholdsvis fonde og andre selvejende
institutioner er både nødvendig og saglig, idet der herved tilsigtes en vis grad af overordnet
betryggelse af, at indbetalte midler anvendes i overensstemmelse med de krav til formålet, der
er formuleret i lovteksten. der er ikke tale om, at skatteforvaltningen har foretaget en
indskrænkende fortolkning af ligningslovens §§ 8 a og 12.
                                              - 17 -
betingelserne i bekendtgørelsen om, at foreninger skal have minimum 300 betalende
medlemmer, og om at bestyrelsen ikke i overvejende grad må være selvsupplerende, sikrer en
løbende demokratisk kontrol med foreningsledelsens beslutninger, og disse betingelser er
derfor saglige.
af greenpeace danmarks hjemmeside fremgår det, at organisationsformen udspringer af
foreningstraditionen i den engelsksprogede kulturkreds, hvor greenpeace opstod. organi-
sationsformen i greenpeace danmark må betegnes som oligarkisk – fåmandsstyret – i
modsætning til en demokratisk – medlemsstyret – forening. i dansk retstradition kendetegnes
en forening af den demokratiske proces, og medlemsindflydelsen og generalforsamlingens
funktion som kontrolorgan i forhold til bestyrelsens dispositioner er afgørende og relevant i
forhold til at opnå den bedst mulige sikring af, at midlerne alene anvendes almennyttigt som
forudsat i foreningens formålsbestemmelse.
greenpeace danmark er registreret i danmark som en forening, og der er ikke grundlag for at
antage, at greenpeace danmark ikke er en forening, men i stedet en fond eller en institution.
greenpeace danmark betegner selv sin øverste myndighed som ”foreningssamling”. det er et
karakteristikum for en fond eller en selvejende institution, at bestyrelsen er det øverste
beslutningsorgan, hvilket ikke er tilfældet i greenpeace danmark. endvidere er det et
karakteristikum, at det øverste beslutningsorgan i en fond eller en anden selvejende institution
faktisk og retligt træffer alle væsentlige beslutninger, hvilket heller ikke er tilfældet i
greenpeace danmark, idet det fremgår af vedtægterne, at greenpeace stichting council –
greenpeace’s internationalebesluttende organ – skal godkende foreningens budget,
kampagner, vedtægter og eventuelle ændringer heri samt kan træffe beslutning om at
ekskludere greenpeace danmark fra medlemskabet af den internationale organisation.
rettens begrundelse og resultat
efter ligningslovens § 8 a, stk. 1, kan der på nærmere angivne betingelser ved opgørelsen af
den skattepligtige indkomst fradrages gaver, der ydes til foreninger, stiftelser, institutioner
m.v., hvis midler anvendes i almenvelgørende eller på anden måde almennyttigt øjemed til
fordel for en større kreds af personer. fradragsretten er efter bestemmelsens stk. 2 betinget af,
                                               - 18 -
at foreningen m.v. er godkendt her i landet eller i et andet eu/eøs land, hvor den er
hjemhørende. bestemmelsens stk. 3 er en bemyndigelsesbestemmelse, der hjelmer adgang til
at fastsætte nærmere regler for godkendelse af foreninger m.v., organisatoriske forhold og
indsendelse af oplysninger om formue, indtægter, bidragydere, midlernes anvendelse m.v.
efter ligningslovens § 12 gælder der tilsvarende regler for udgifter til løbende ydelser, som
skattepligtige har forpligtet sig til at udrede til almenvelgørende eller almennyttige foreninger,
stiftelser, institutioner m.v.
i bekendtgørelse nr. 837 af 6. august 2008 opstilles der bl.a. nærmere betingelser for god-
kendelse af henholdsvis foreninger og af fonde, andre institutioner, stiftelser m.v. for så vidt
angår foreninger opstilles der bl.a. krav til antallet af kontingentbetalende medlemmer og til,
at foreningens bestyrelse ikke er selvsupplerende. forud for udstedelsen af bekendtgørelsen
fremgik tilsvarende krav af ligningsvejledningen. landsretten lægger til grund, at formålet
med de anførte bestemmelser er at skabe en vis garanti for, at foreningens eller institutionens
midler forvaltes i overensstemmelse med det almenvelgørende og almennyttige formål.
landsretten finder endvidere, at bemyndigelsesbestemmelserne i ligningslovens § 8a, stk. 3,
og § 12, stk. 4, efter deres ordlyd indeholder hjemmel til at fastsætte regler med et sådant
indhold. hertil kommer, at det af forarbejderne til lov nr. 335 af 7. maj 2008 udtrykkeligt er
anført, at de regler, der hidtil havde fremgået af ligningsvejledningen, idet store hele
forventedes videreført i bekendtgørelsesform.
efter de foreliggende oplysninger, herunder om greenpeace danmarks organisatoriske
forhold, sammenholdt med, at greenpeace danmarks øverst besluttende organ i vedtægterne
betegnes ”foreningssamling”, at greenpeace danmark i danmark er registreret som en
forening og at greenpeace danmark efter de foreliggende oplysninger ikke er undergivet
tilsyn med midlerne gennem fondslovgivningen eller anden lovgivning, finder landsretten
ikke grundlag for at tilsidesætte skattemyndighedernes vurdering, hvorefter greenpeace
danmark i relation til ligningslovens § 8a og § 12 må behandles efter de regler, der gælder
for foreninger. da greenpeace danmark ikke opfylder bekendtgørelsens betingelser for
foreninger, tages skatteministeriets frifindelsespåstand til følge.
                                             - 19 -
greenpeace danmark skal betale sagsomkostninger for landsretten til skatteministeriet med i
alt 50.000 kr. beløbet dækker udgifter til advokatbistand. ved fastsættelsen af beløbet er der
taget hensyn til sagens omfang, varighed og principielle karakter.
                                 thi kendes for ret:
skatteministeriet frifindes.
i sagsomkostninger for landsretten skal greenpeace danmark betale 50.000 kr. til skatte-
ministeriet.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
                             højesterets dom
                      afsagt torsdag den 13. september 2018
sag 63/2018
(1. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t4
(advokat poul helmuth petersen)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 28. august 2017 og af østre
landsrets 8. afdeling den 16. januar 2018.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jon stokholm, vibeke rønne, jens peter
christensen, jan schans christensen og kristian korfits nielsen.
påstande
dommen er anket af tiltalte, t4, med påstand om afvisning af straffesagen, subsidiært ophæ-
velse af landsrettens dom og hjemvisning til fornyet behandling i landsretten, mere subsidiært
frifindelse og mest subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået skærpelse.
anbringender
t4 har anført navnlig, at tiltalerne i anklageskriftet ikke opfylder betingelserne i retsplejelo-
vens § 834, stk. 2, nr. 4. anklageskriftet er udformet uden fornøden præcision med hensyn til
angivelse af tid, geografi, omfanget af de enkelte handlinger og de involverede personer. den
manglende præcision i tiltalerne har i væsentlig grad hindret muligheden for fyldestgørende
tilrettelæggelse af hans forsvar, jf. den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6,
                                                - 2 -
og har konkret umuliggjort vurderingen af spørgsmålet om forældelse af strafansvaret. som
følge heraf bør straffesagen afvises.
hvis højesteret ikke er enig heri, bør landsrettens dom ophæves og sagen hjemvises til forny-
et behandling i landsretten. det skyldes, at landsretten ikke burde have tilladt dokumentation
af politirapporterne vedrørende telefonisk afhøring af ham. betingelserne i retsplejelovens §
871, stk. 4, for undtagelsesvis at tillade dokumentationen var ikke opfyldt. karakteren af en
afhøringsrapport er – også i et tilfælde, hvor en tiltalt efterfølgende nægter at afgive forklaring
– afgørende for, om dokumentation skal tillades, jf. herved forbuddet mod selvinkriminering i
bl.a. den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6. landsretten har i forbindelse
med tilladelsen til at dokumentere politirapporterne ikke overvejet betydningen af, at det ene-
ste andet reelle bevis i sagen var de helt generelle og ikke-verificerbare oplysninger i regnear-
ket, som uber b.v. udleverede til de hollandske skattemyndigheder, og hvis lovlige anven-
delse som bevis i sagen der var rejst spørgsmål om. der er heller ikke taget hensyn til, at afhø-
ringen ikke er sket ved personligt fremmøde, og at der ikke var en forsvarer til stede. han
blev på tidspunktet for den telefoniske afhøring ikke oplyst om retten til at have en forsvarer
til stede, selv om det må have stået klart for politiet, at forsvarerbeskikkelse efter sagens ka-
rakter kunne og ville ske. det kan efter landsrettens præmisser ikke udelukkes, at oplæsning
af politirapporterne har haft væsentlig betydning for landsrettens vurdering af skyldsspørgs-
målet.
strafansvaret for alle tre tiltaleforhold må anses for forældet. han blev gjort bekendt med sig-
telserne den 7. marts 2017, og forældelsesfristen er derfor tidligst afbrudt denne dag. de frem-
lagte oplysninger angiver ikke, hvornår kørslerne skulle have fundet sted, og det er derfor
ikke muligt at fastslå, om disse er foretaget før eller efter den 7. marts 2015. henset til karak-
teren af de handlinger, der er knyttet til overtrædelser af taxilovgivningen og færdselsloven, er
der ikke tilstrækkeligt grundlag for at betragte handlingerne som en fortsat forbrydelse. der
foreligger desuden ikke sådanne oplysninger, at det med tilstrækkelig sikkerhed kan konklu-
deres, om der har været afbrydelser mellem de forskellige kørsler og karakteren heraf. lands-
retten har ligesom byretten ved vurderingen af forældelsesspørgsmålet anvendt en formod-
ningsvurdering. denne vurdering, der i realiteten er knyttet til spørgsmålet om hans skyld, har
ført til, at mindst en af kørslerne er anset for at være udført efter den 7. marts 2015. dette er i
                                                - 3 -
strid med uskyldsformodningen i bl.a. den europæiske menneskerettighedskonventions arti-
kel 6, stk. 2. som følge heraf skal der ske frifindelse.
der skal også ske frifindelse, fordi de oplysninger, som skat modtog fra de hollandske skat-
temyndigheder, ikke har kunnet inddrages i sagen, da videregivelsen er sket i strid med artikel
16 i direktiv 2011/16/eu. det har formodningen imod sig, at det samtykke, som blev meddelt
i mail af 30. september 2016 fra den hollandske mlc-koordinator, på informeret vis er afgi-
vet i overensstemmelse med direktivets artikel 16, stk. 2. den grundlæggende betingelse for
anvendelse af oplysningerne er således ikke opfyldt. proceduren for meddelelse af samtykke
må således forudsætte, at den anmodende medlemsstat fremsender en specifik og detaljeret
anmodning, og at den anmodede medlemsstat foretager en konkret vurdering af, om der vil
kunne ske udveksling og anvendelse af oplysningerne til lignende formål i denne medlems-
stat. at dette ikke er sket, understøttes af sagens øvrige oplysninger, herunder breve af 25.
august 2016 og 27. juli 2017 fra de hollandske skattemyndigheder til uber b.v.
hvis højesteret imidlertid måtte komme til, at han kan straffes som sket, står den idømte bøde
ikke i passende forhold til lovovertrædelserne. ved fastsættelsen af bødeniveauet bør der ta-
ges væsentligt hensyn til, at tiltalen vedrører en periode i 2015, hvor uber b.v.’s forretnings-
koncept var under massiv medieomtale, og at der fra politisk side blev afgivet positive udta-
lelser om virksomhedens etablering i danmark. udenrigsministeriet ses således også gennem
invest in denmark at have bistået uber b.v. med etablering af kontor mv. først i 2016 blev
der afsagt domme om lovligheden af uber b.v.’s aktiviteter. han har således været i und-
skyldelig uvidenhed om reglerne i taxilovgivningen, og straffen bør som følge heraf bortfalde,
jf. straffelovens § 83. hvis højesteret ikke finder grundlag herfor, bør bøden nedsættes. der
er således ikke grundlag for at fastsætte bøden på baggrund af det indtjente beløb. den nye
taxilov (lov nr. 1538 af 19. december 2017), der trådte i kraft den 1. januar 2018, indeholder
regler om straffastsættelsen ved bl.a. taxikørsel uden tilladelse. straffen er fortsat bøde, og
lovforarbejderne indeholder detaljerede overvejelser om bødefastsættelsen. det fremgår bl.a.,
at der skal lægges vægt på indtjening, og der er samtidig en angivelse af, hvad der må opfattes
som en øvre grænse for skærpede bøder. grænsen går ved en fordobling eller tredobling af
normalbøden på 35.000 kr. i gentagelsestilfælde. lovforarbejderne må opfattes sådan, at der
ved fordobling eller tredobling af bøden tages tilstrækkeligt hensyn til en konkret økonomisk
vinding. landsrettens bødefastsættelse burde derfor være sket under hensyntagen til § 35 i
                                                 - 4 -
den nye taxilov, jf. herved straffelovens § 3, stk. 1. der bør også tages hensyn til, at anklage-
myndigheden ikke har nedlagt påstand om konfiskation af en konstateret fortjeneste. som
følge heraf er der ikke taget fornødent hensyn til, at der er sket fuld beskatning af hans indtje-
ning ved taxikørslerne, og at der ikke – som ved konfiskation af udbytte ved en strafbar hand-
ling – sker fornyet indkomstansættelse. herudover er der en væsentlig usikkerhed forbundet
med opgørelsen af indtjeningen i sagen.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at anklageskriftet i tilstrækkelig grad opfylder kra-
vene efter retsplejelovens § 834, stk. 2, nr. 4. anklageskriftet indeholder eksakte oplysninger
om det anvendte køretøjs registreringsnummer, antallet af kørte ture og den opnåede indtje-
ning herved, ligesom det indeholder oplysninger om tid og sted angivet som ”løbende i 2015
fortrinsvis i storkøbenhavn”. tiltalte har dermed vidst, hvad tiltalerne mod ham gik ud på og
har haft mulighed for at tilrettelægge sit forsvar.
dokumentationen af tiltaltes forklaringer til politirapport udgør ikke en rettergangsfejl. det er
almindeligt antaget, at hvis retsplejelovens regler om afhøring, herunder § 752, stk. 1, er ble-
vet iagttaget i forbindelse med politiets afhøring af sigtede, kan forklaringen til politirappor-
ten dokumenteres i forbindelse med hovedforhandlingen, hvis tiltalte nægter at afgive forkla-
ring. da overtrædelsen ikke ville medføre højere straf end bøde, blev tiltalte ikke vejledt om
muligheden for at begære en forsvarer beskikket. dette er ikke et krav, jf. § 1, stk. 1, i be-
kendtgørelse nr. 467 af 26. september 1978 om vejledning af sigtede om adgangen til at be-
gære en forsvarer beskikket. en eventuel tilsidesættelse eller forkert anvendelse af reglerne
kan i denne sag i øvrigt ikke medføre ophævelse og hjemvisning, jf. retsplejelovens § 925,
stk. 1, jf. § 936. landsretten fandt tiltalte skyldig af de grunde, der var anført af byretten, og
med bemærkning om, at tiltalte heller ikke for landsretten havde ønsket at afgive forklaring.
tiltaltes forklaringer til politirapport blev ikke dokumenteret i byretten og kan dermed ikke
have indgået i byrettens vurdering af skyldsspørgsmålet. sagen ville således ikke have fået et
andet udfald, hvis dokumentationen ikke havde fundet sted.
der er ikke indtrådt forældelse af strafansvaret. den strafbare virksomhed har bestået af helt
ensartede og kontinuerlige handlinger med en sådan indre sammenhæng, at forudsætningerne
for at betragte dem som en fortsat forbrydelse er opfyldt. dette medfører, at forældelsesfristen
først begyndte at løbe fra ophøret af den sidste i rækken af udførte taxikørsler, og at der kan
                                                 - 5 -
ske domfældelse for samtlige taxikørsler, hvis blot en af dem har fundet sted efter den 7.
marts 2015. højesteret må her lægge det bevisresultat, der er fastlagt ved landsrettens dom, til
grund, jf. retsplejelovens § 933, stk. 2, jf. § 912, stk. 1.
betingelserne i artikel 16, stk. 2, i direktiv 2011/16/eu for skats videregivelse af de mod-
tagne oplysninger til københavns politi er opfyldt, og der er dermed tale om et lovligt tilveje-
bragt bevis. højesterets vurdering af, om de hollandske myndigheder havde meddelt samtyk-
ke til, at de danske skattemyndigheder kunne videregive oplysningerne til andre danske myn-
digheder, herunder politiet, må ske på grundlag af landsrettens bevisresultat. landsretten til-
trådte, at samtykket må anses for udtrykkeligt og uden forbehold af nogen art. oplysningerne
var helt centrale for politiets opgave med at strafforfølge personer, der havde udført taxikørsel
i strid med reglerne, og skat kunne derfor med hjemmel i den dagældende persondatalovs §
8, stk. 2, nr. 3, lovligt udlevere listen med oplysninger om uber-chaufførerne til københavns
politi. hvis højesteret imidlertid måtte komme frem til, at oplysningerne er tilvejebragt i strid
med direktivets artikel 16, stk. 2, har tiltalte – uanset oplysningernes inddragelse i straf-
fesagen – haft adgang til en retfærdig rettergang, jf. den europæiske menneskerettigheds-
konventions artikel 6. forsvareren har haft mulighed for at anfægte såvel bevisets anvendelse
som dets pålidelighed, og både byretten og landsretten har taget stilling til forsvarerens an-
bringender. der er tale om et meget stærkt bevis, hvis pålidelighed og nøjagtighed, tiltalte har
haft mulighed for at sætte spørgsmålstegn ved, men ikke har anfægtet. oplysningerne er i
øvrigt udleveret frivilligt af uber b.v. til de hollandske myndigheder.
bødefastsættelsen bør ske med udgangspunkt i det indkørte beløb og under hensyntagen til, at
beløbet ikke er søgt konfiskeret i forbindelse med sagens behandling i retten. forarbejderne til
den nye taxilov (lov nr. 1538 af 19. december 2017) må forstås i overensstemmelse med straf-
felovens § 51, stk. 3, hvorefter der ved bødens fastsættelse bl.a. skal tages hensyn til den op-
nåede eller tilsigtede fortjeneste. samtidig skal bøden sikre, at en overtrædelse ikke kan betale
sig. det må anses for mest formålstjenligt, at bøden udmåles under hensyn til det indtjente
beløb med tillæg af 20 %.
supplerende sagsfremstilling
under henvisning til artikel 16, stk. 2, i direktiv 2011/16/eu har rigsadvokaten ved en rets-
hjælpsanmodning til de kompetente judicielle myndigheder i holland anmodet om at få op-
                                                - 6 -
lyst, om det – i en situation som den foreliggende – er tilladt efter hollandsk lovgivning for de
hollandske skattemyndigheder at videregive oplysninger til andre hollandske myndigheder,
herunder det hollandske politi til brug for en straffesag.
rigsadvokaten har den 14. august 2018 modtaget svar på denne retshjælpsanmodning. i svaret
henvises til en udtalelse af 13. august 2018, hvori er anført bl.a. (i dansk oversættelse):
       ”efter artikel 67 i loven om skatter og afgifter til staten (awr-loven) er oplysninger,
       der er indsamlet af skattevæsenet til brug for påligning og opkrævning af skatter og af-
       gifter, hemmelige. hovedreglen er, at oplysninger udelukkende må deles med andre,
       hvis formålet er påligning og opkrævning af skatter og afgifter.
       der findes en række undtagelser fra hovedreglen i awr-lovens artikel 67.
  1. hemmeligholdelsespligten gælder ikke, hvis der er en lovbestemmelse, der indeholder
       en forpligtelse til at udlevere oplysninger. når anklagemyndigheden på grundlag af
       strafferetsplejelovens artikel 126nd udsteder et pålæg til skattevæsenet om at udlevere
       oplysninger, skal skattevæsenet udlevere disse oplysninger til anklageren, også selvom
       det drejer sig om oplysninger, der indhentes til efterforskning af andre delikter end skat-
       tedelikter. anklageren kan derpå udlevere disse oplysninger til politiet, således at politi-
       et kan bruge oplysningerne i en efterforskning.
  2. hemmeligholdelsespligten gælder ikke, hvis en embedsmand i skattevæsenet under en
       skattemæssig efterforskning kommer i besiddelse af oplysninger, der hos ham vækker
       en mistanke om, at der er begået et (ikke skatterelateret) strafbart forhold, som ifølge
       loven skal anmeldes. her drejer det sig blandt andet om alvorlige delikter, som bringer
       statens sikkerhed i fare, sabotage, terroristiske aktiviteter, mord, manddrab, voldtægt.
       også korrupt embedsførelse er omfattet af anmeldelsespligten.
  3. hemmeligholdelsespligten gælder heller ikke for delikter, som en embedsmand hos
       skattevæsenet kan (men ikke har lovpligt til at) indgive anmeldelse om. det er direktø-
       ren for fiod eller forbindelsesofficeren for anliggender vedrørende awr-loven, der
       bestemmer, om der indgives anmeldelse. der indgives i hvert fald anmeldelse om en
       række alvorlige delikter, såsom
       - formueforbrydelser (tyveri, bedrageri, underslæb, hæleri o.lign.) når de til forbrydel-
           sen knyttede økonomiske interesser overstiger et beløb på € 25.000,-;
       - delikter, som udgør en direkte eller indirekte trussel mod folkesundheden, herunder
           den mentale folkesundhed, og som er af erhvervsmæssig karakter. der sker i alle til-
           fælde anmeldelse af fremstilling af eller handel med børneporno, af erhvervsmæssig
           dyrkning af hamp og af handel med hård narkotika;
       - modtagelse eller betaling af bestikkelse i det omfang, der er tale om en forbrydelse i
           henhold til straffeloven;
       - hvidvaskning (efter opdagelse af usædvanlige transaktioner).
       konklusion:
       spørgsmålet om, om det for de nederlandske skattemyndigheder er tilladt at videregive
       oplysninger til andre nederlandske myndigheder, for eksempel til det nederlandske poli-
       ti til brug for en straffesag, kan besvares bekræftende. det nederlandske skattevæsen
       må godt videregive oplysninger til en anden forvaltningsmyndighed såsom politiet på
                                                - 7 -
      grundlag af et pålæg fra anklagemyndigheden, eller når det drejer sig om (alvorlige)
      delikter.”
der er endvidere fremlagt en udtalelse fra august 2018 fra uber b.v.’s hollandske advokat,
hvori der peges på proceduremæssige fejl, der angiveligt er begået i forbindelse med deling af
oplysninger om uber-chauffører mellem de hollandske skattemyndigheder, de danske skat-
temyndigheder og dansk politi.
retsgrundlag
rådets direktiv 2011/16/eu af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskat-
ningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/eøf indeholder i artikel 16, stk. 1 og 2,
sålydende bestemmelser:
      ”1. oplysninger, der under en eller anden form videregives mellem medlemsstater i
      medfør af dette direktiv, er omfattet af tavshedspligt og nyder samme beskyttelse som
      den, der gælder for tilsvarende oplysninger i henhold til lovgivningen i den medlems-
      stat, der modtager dem. sådanne oplysninger kan anvendes til administration og hånd-
      hævelse af medlemsstaternes nationale love vedrørende de skatter, der er nævnt i artikel
      2.
      sådanne oplysninger kan også anvendes til ansættelse og håndhævelse af andre skatter
      og afgifter, der er omfattet af artikel 2 i rådets direktiv 2010/24/eu af 16. marts 2010
      om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med skatter, afgifter og
      andre foranstaltninger, eller til ansættelse og håndhævelse af obligatoriske sociale bi-
      drag.
      endvidere kan de anvendes i forbindelse med retslige og administrative procedurer, som
      kan medføre anvendelse af sanktioner, og som indledes på grund af overtrædelse af
      skattelovgivningen, med forbehold af generelle regler og bestemmelser om sagsøgtes og
      vidners rettigheder i sådanne procedurer.
      2. med tilladelse fra den kompetente myndighed i den medlemsstat, der videregiver
      oplysninger i henhold til dette direktiv, og kun i det omfang, dette er tilladt i henhold til
      lovgivningen i den medlemsstat, hvor den myndighed, der modtager oplysninger, er
      hjemmehørende, kan oplysninger og dokumenter, der modtages i henhold til dette direk-
      tiv, anvendes til andre formål end dem, der er nævnt i stk. 1. en sådan tilladelse gives,
      hvis oplysningerne kan anvendes til lignende formål i den medlemsstat, hvor den kom-
      petente myndighed, der videregiver oplysningerne, er hjemmehørende.”
lov om taxikørsel (lov nr. 329 af 14. maj 1997 med senere ændringer) er ophævet ved taxilo-
ven (lov nr. 1538 af 19. december 2017), der trådte i kraft den 1. januar 2018.
                                                 - 8 -
taxiloven indeholder bl.a. følgende bestemmelser:
     ”§ 3. der kræves tilladelse til at udføre erhvervsmæssig persontransport i biler.
     …
     § 24. erhvervsmæssig persontransport må kun udføres med biler, der er godkendt og re-
     gistreret til erhvervsmæssig persontransport.
     § 35. medmindre højere straf er forskyldt efter anden lovgivning, straffes med bøde
     den, der
     1) overtræder § 2, stk. 1, § 3, stk. 1 eller 8, § 4, stk. 2, § 5, stk. 1, § 6, stk. 2, § 7, stk. 1,
     § 8, stk. 2, § 9, stk. 2, § 10, § 20, stk. 1-9, § 21, stk. 3 eller 4, § 22, stk. 2, §§ 23-27, §
     37, stk. 2 eller 3, § 38 eller § 40, stk. 2, …
     …
     stk. 5. der kan ved udmåling af straffen efter stk. 1 lægges vægt på, hvilke økonomiske
     gevinster der er opnået eller forsøgt opnået ved den pågældende overtrædelse, og karak-
     teren af den begåede overtrædelse.”
om straffastsættelsen er der i de almindelige bemærkninger i forslaget til taxilov anført bl.a.
(folketingstidende 2017-18, tillæg a, lovforslag nr. l 24, s. 21 f.):
     ”2.11. straffebestemmelser
     2.11.1. gældende ret
     det nuværende bødeniveau for overtrædelse af taxiloven og bestemmelser udstedt i
     medfør heraf fremgår af rigsadvokatens meddelelse nr. 5/2009 om taxikørsel m.v., som
     senest er revideret den 17. december 2014. det følger af rigsadvokatens meddelelse, at
     anklagemyndigheden for chaufførernes vedkommende som udgangspunkt skal nedlæg-
     ge påstand om bødestraffe på mellem 500 kr. og 1.500 kr. med mulighed for en stigning
     til 3.500 kr. i tilfælde af gentagne overtrædelser. for vognmændenes vedkommende kan
     der blive tale om bødestraf, hvis disse er medansvarlige for chaufførers overtrædelser.
     bøderne er i sådanne tilfælde på samme niveau eller højere og indtil det dobbelte, hvis
     der er grundlag for dette.
     i tilfælde, hvor der foreligger flere overtrædelser til samtidig bedømmelse, skal der ned-
     lægges en samlet bødepåstand ud fra en konkret vurdering.
     på bus- og godskørselsområdet blev der ved lov nr. 1639 af 26. december 2013 indført
     anbefalede bødeniveauer på 5.000 kr. for mindre alvorlige overtrædelser, 15.000 kr. for
     alvorlige overtrædelser og på 35.000 kr. for mest alvorlige overtrædelser.
     2.11.2. transport-, bygnings- og boligministeriets overvejelser og den foreslåede ord-
     ning
                                               - 9 -
      det fremgår af den politiske aftale om modernisering af taxiloven, at der skal udformes
      et bødekatalog med kriterier samt anbefalede bødeniveauer, således at disse bringes på
      niveau med bus- og godskørselsområdet.
      det foreslås at hæve bødeniveauet generelt, således at det kommer til at svare til ni-
      veauet på bus- og godskørselsområdet. en sådan generel forhøjelse forventes at ville
      have en præventiv effekt.
      det foreslås videre, at der ved udmåling af straf for overtrædelse af denne lov eller af
      bestemmelser fastsat i medfør af denne lov ikke alene lægges vægt på, hvilke økonomi-
      ske gevinster, der er opnået eller forsøgt opnået ved den pågældende overtrædelse, men
      også hvorvidt overtrædelsens karakter er mindre alvorlig, alvorlig eller meget alvorlig.
      det foreslås således at indføre bøder på 5.000 kr. for mindre alvorlige overtrædelser, på
      15.000 kr. for alvorlige overtrædelser og på 35.000 kr. for meget alvorlige overtrædel-
      ser, jf. forslagets § 35, jf. bilag 1.
      det foreslås videre at indføre en bødesats på 5.000 kr. i de tilfælde, hvor der er tale om
      mindre alvorlige overtrædelser. der vil fx være tale om en mindre alvorlig overtrædelse,
      hvis kørselskontorets priser og priser for eventuelle tillægsydelser ikke fremgår af kør-
      selskontorets hjemmeside. bødens størrelse skal ses i lyset af overtrædelsens mindre al-
      vorlige karakter, idet passagererne i dette tilfælde udvendigt på bilen kan aflæse prisen
      for en tur på 10 km. ved den pågældende undladelse opnås ikke en uberettiget økono-
      misk vinding.
      meget alvorlige overtrædelser af loven, fx udførelse af erhvervsmæssig persontransport
      uden at have tilladelse hertil i henhold til § 3, stk. 1, i denne lov foreslås straffet med en
      bøde på 35.000 kr. bødens størrelse er udtryk for overtrædelsens meget alvorlige karak-
      ter samt den økonomiske gevinst, som overtræderen tilegner sig ved at tilsidesætte den-
      ne lovs krav til erhvervets standard og ikke mindst krav til udøvernes økonomiske og
      personlige kvalifikationer og habilitet.
      det foreslås, at bøder skal kunne overstige 35.000 kr., hvis der er tale om skærpende
      omstændigheder, fx hvis den ulovlige virksomhed er blevet udført gennem længere tid,
      eller hvis der er tale om gentagne overtrædelser.
      som udgangspunkt skal bødestraffens størrelse i forbindelse med skærpende omstæn-
      digheder afspejle det unddragne beløb eller den uberettigede vinding, som er opnået ved
      overtrædelsen. dette vil kunne medføre, at bøden for en overtrædelse, hvor der forelig-
      ger skærpende omstændigheder, vil kunne fordobles eller tredobles.
      fastsættelsen af straffen beror dog fortsat på domstolenes konkrete vurdering i det en-
      kelte tilfælde af samtlige omstændigheder i de konkrete sager. det angivne strafniveau
      kan således fraviges i både op- og nedadgående retning, hvis der i en konkret sag fore-
      ligger skærpende eller formildende omstændigheder, jf. herved de almindelige regler
      om straffens fastsættelse i straffelovens kapitel 10.”
af de specielle bemærkninger til taxilovens § 35 fremgår bl.a. (folketingstidende 2017-18,
tillæg a, lovforslag nr. l 24, s. 60 ff.):
                                          - 10 -
”til § 35
…
formålet med forslaget er at nedsætte antallet af overtrædelser af bestemmelserne i lov-
forslaget.
det foreslås, at bødeniveauet hæves betydeligt i forhold til niveauet for forhold omfattet
af den gældende bestemmelse, således at det kommer på niveau med bødesatserne på
bus- og godskørselsområdet. det foreslås således at indføre bøder på 5.000 kr. for min-
dre alvorlige overtrædelser, på 15.000 kr. for alvorlige overtrædelser og på 35.000 kr.
for meget alvorlige overtrædelser.
det foreslås endvidere at der indføres bødesatser på 2.000 kr., 4.000 kr. og 8.000 kr. for
chaufførers overtrædelse af konkrete bestemmelser i loven.
forslagene til niveau for bødestraf for overtrædelse af de enkelte bestemmelser fremgår
af bilag 1 til lovforslaget.
som udgangspunkt skal bøden ved skærpende omstændigheder afspejle det unddragne
beløb eller den uberettigede vinding, som er opnået ved overtrædelsen. dette vil kunne
medføre, at bøden for en overtrædelse, hvor der foreligger skærpende omstændigheder,
fx gentagne kørsler uden tilladelse, vil kunne fordobles eller tredobles.
…
det foreslås, at overtrædelse af forslagets § 3, stk. 1, om at erhvervsmæssig person-
transport i biler indrettet til befordring af højst 9 personer, inkl. chaufføren, kun kan ud-
føres på grundlag af tilladelse i henhold til dette lovforslag, straffes med bøde på 35.000
kr. overtrædelse af det foreslåede i § 3, stk. 1, anses som en meget alvorlig overtrædel-
se, idet kravet om en tilladelse er det grundlæggende krav til udførelse af erhvervsmæs-
sig persontransport. overtrædelse heraf vil påføre de vognmænd, der har erhvervet sig
en tilladelse og som følge heraf lever op til de krav, der stilles for at få tilladelsen, og
som til stadighed lever op til disse krav, en uretmæssig konkurrence.
…
det foreslås i stk. 5, at der ved udmåling af straffen efter stk. 1 kan lægges vægt på
hvilke økonomiske gevinster, der er opnået eller søgt opnået ved den pågældende over-
trædelse, og karakteren af den begåede overtrædelse.
de i bilag 1 foreslåede bødesatser, vil kunne fordobles eller tredobles, hvis der forelig-
ger skærpende omstændigheder i forbindelse med overtrædelse af bestemmelser i denne
lov.
der bør ved udmåling af bødestraf tillige tages hensyn til omfanget af unddragne beløb
og uberettiget vinding i forbindelse hermed.”
                                                 - 11 -
højesterets begrundelse og resultat
sagens baggrund og problemstillinger
skat modtog medio september 2016 oplysninger fra de hollandske skattemyndigheder om
udbetalinger fra uber b.v., holland, til uber-partnere i danmark (uber-chauffører). disse
oplysninger blev i december 2016 videregivet til københavns politi, der efterfølgende rejste
tiltale mod bl.a. t4 for overtrædelse af taxilovgivningen (forhold 1 og 2) og færdselsloven
(forhold 3). ved landsrettens dom er t4 fundet skyldig efter anklageskriftet.
for højesteret angår sagen, om de rejste tiltaler i forhold 1-3 opfylder det præciseringskrav til
et anklageskrift, som fremgår af retsplejelovens § 834, stk. 2, nr. 4, jf. stk. 1, nr. 3. der er
endvidere spørgsmål, om t4s forklaring til politirapport har kunnet dokumenteres under ho-
vedforhandlingen i landsretten. derudover angår sagen, om forholdene var forældede, da t4
blev sigtet den 7. marts 2017, og om de oplysninger fra uber b.v., som har dannet grundlag
for domfældelsen, kunne inddrages i sagen. endelig er der spørgsmål om straffastsættelsen.
afvisningspåstanden – anklageskriftets udformning
t4 blev i forhold 1 tiltalt for overtrædelse af lov om taxikørsel § 16, stk. 1, nr. 1, jf. § 1, stk. 1,
ved ”løbende i 2015 fortrinsvis i storkøbenhavn at have udført taxikørsel i alt 1.282 ture med
personbil reg.nr. ... uden tilladelse og uden at betingelserne for samkørselsarrangement, der
ikke kræver tilladelse, var opfyldt, jf. bekendtgørelse nr. 405 af 8. maj 2012 om taxikørsel § 1,
idet kørslerne blev udført mod vederlag, der ikke alene var godtgørelse for de med kørslen
direkte forbundne omkostninger, idet passagerne betalte til uber for kørslerne, hvorefter uber
afregnede med tiltalte, der fik indbetalt 112.659 kr. på en bankkonto.” han blev endvidere i
forhold 2 tiltalt for overtrædelse af bekendtgørelse om særlige krav til taxier mv. § 18, stk. 1,
jf. § 1, ved at have udført de omhandlede taxikørsler, selv om det anvendte køretøj ikke var
godkendt og registreret hertil, og i forhold 3 tiltalt for overtrædelse af færdselslovens § 117 d,
stk. 2, jf. § 56, stk. 1, 1. pkt., ved at have udført taxikørslerne uden at have erhvervet kørekort
til erhvervsmæssig personbefordring.
højesteret finder, at anklageskriftet indeholder en tilstrækkelig og tydelig beskrivelse af tilta-
leforhold 1-3, så tiltalte har haft reel mulighed for at vide, hvad tiltalen går ud på, og således
har kunnet tilrettelægge sit forsvar forsvarligt. anklageskriftet lever dermed op til præcise-
                                                - 12 -
ringskravet i retsplejelovens § 834, stk. 2, nr. 4, jf. stk. 1, nr. 3, og til de krav, der stilles efter
artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
t4s påstand om straffesagens afvisning tages herefter ikke til følge.
påstanden om ophævelse og hjemvisning – dokumentation af politirapporter
under hovedforhandlingen i landsretten fik anklagemyndigheden i medfør af retsplejelovens
§ 871, stk. 4, tilladelse til at dokumentere politirapporter af 7. marts 2017 med t4s forklaring
angående forhold 1-3. baggrunden herfor var, at han ligesom i byretten ikke ønskede at udtale
sig under hovedforhandlingen, men havde udtalt sig til politiet, da han blev sigtet og afhørt
vedrørende forhold 1-3 den 7. marts 2017. forud for afhøringen var han blevet gjort bekendt
med, at han ikke havde pligt til at udtale sig til politiet, jf. retsplejelovens § 752, stk. 1.
politirapporterne er således optaget under iagttagelse af retsplejelovens regler. der stilles ikke
krav om, at politiet i bødesager skal vejlede om muligheden for eventuelt at få beskikket en
forsvarer i henhold til retsplejelovens § 732, jf. herved § 1, stk. 1, i bekendtgørelse nr. 467 af
26. september 1978 om vejledning af sigtede om adgangen til at begære en forsvarer beskik-
ket.
højesteret finder på den anførte baggrund, at landsretten ikke har tilsidesat retsplejelovens §
871, stk. 4, ved at tillade dokumentation af politirapporterne. landsretten har herved heller
ikke handlet i strid med artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention. det be-
mærkes, at t4s forklaring til politirapport ikke er anvendt som det eneste eller det væsentlig-
ste bevis mod ham.
t4s påstand om ophævelse af landsrettens dom og hjemvisning af sagen til fornyet behand-
ling i landsretten tages herefter ikke til følge.
frifindelsespåstanden – forældelse og videregivelse af oplysninger
om forældelse
                                               - 13 -
landsretten har af de grunde, der er anført af byretten, fundet det bevist, at t4 i løbet af 2015
udførte 1.282 taxikørsler, og at mindst en af kørslerne har fundet sted efter den 7. marts 2015,
og dermed mindre end to år før han blev sigtet.
denne bevismæssige vurdering kan ikke efterprøves af højesteret, jf. retsplejelovens § 933,
stk. 2, jf. § 912, stk. 1, nr. 4, modsætningsvis. spørgsmålet er herefter, om taxikørslerne udgør
en sammenhængende række af lovovertrædelser, således at forældelsesfristen for alle hand-
linger under ét skal regnes fra ophøret af den sidste strafbare handling (fortsat forbrydelse).
højesteret tiltræder, at de overtrædelser af taxilovgivningen og færdselsloven, som t4 er
dømt for, må anses for en række ensartede og kontinuerlige handlinger med en sådan indre
sammenhæng, at de udgør en fortsat forbrydelse, og at der således på tidspunktet for sigtel-
serne den 7. marts 2017 ikke var indtrådt forældelse af strafansvaret, jf. straffelovens § 93,
stk. 1, nr. 1, sammenholdt med § 94, stk. 1 og 5.
som nævnt har landsretten tiltrådt byrettens bevisvurdering, hvorefter mindst en af kørslerne
har fundet sted efter den 7. marts 2015. som begrundelse herfor har byretten henvist til, at det
henset til antallet af kørsler har formodningen for sig, at mindst en af kørslerne har fundet sted
efter det nævnte tidspunkt, og at t4 ikke har ønsket at udtale sig i sagen. højesteret finder, at
byretten ikke herved har opstillet en formodningsregel, men at byretten har foretaget en kon-
kret bevisbedømmelse baseret på objektivt funderede forhold og på den baggrund har fundet
det tilstrækkeligt godtgjort, at mindst en af de udførte taxikørsler har fundet sted efter den 7.
marts 2015. højesteret finder herefter, at landsretten ved at tiltræde byrettens begrundelse for,
at mindst en af kørslerne har fundet sted efter den 7. marts 2015, ikke har foretaget en bevis-
mæssig vurdering af forældelsesspørgsmålet i strid med uskyldsformodningen som udtrykt i
artikel 6, stk. 2, i den europæiske menneskerettighedskonvention.
om videregivelse af oplysninger
som anført af landsretten fik skat den 30. september 2016 tilladelse fra de hollandske skat-
temyndigheder til, at oplysninger om personer, der i danmark havde kørt som uber-chauf-
fører, kunne videregives til andre danske myndigheder. tilladelsen blev meddelt uden be-
grænsninger og omfattede dermed bl.a. videregivelse af oplysningerne til dansk politi til brug
for strafferetlig forfølgning. højesteret finder, at den efterfølgende korrespondance, herunder
                                                - 14 -
mellem de hollandske skattemyndigheder og uber b.v. og selskabets hollandske advokat og
mellem rigsadvokaten og de hollandske myndigheder, ikke kan føre til en ændret vurdering
af den meddelte tilladelse til skat.
efter sagens oplysninger kan det lægges til grund, at skats videregivelse af oplysninger til
københavns politi har været nødvendig for politiets strafforfølgning af personer, der har over-
trådt taxilovgivningen og færdselsloven. der var derfor hjemmel til videregivelsen i den da-
gældende persondatalovs § 8, stk. 2, nr. 3.
højesteret finder herefter, at det var berettiget, at de oplysninger, som skat modtog fra de
hollandske skattemyndigheder, indgik i straffesagen mod t4.
konklusion vedrørende frifindelsespåstanden
højesteret tager herefter ikke t4s frifindelsespåstand til følge.
straffastsættelsen
landsretten har ved strafudmålingen lagt vægt på karakteren af de begåede forhold, og at der
er tale om et betydeligt antal kørsler til samtidig pådømmelse. landsretten har under disse
omstændigheder fastsat bøden med udgangspunkt i det af uber udbetalte beløb.
henset til, at anklagemyndigheden ikke har nedlagt påstand om konfiskation, tiltræder høje-
steret, at bøden under de anførte omstændigheder er fastsat med udgangspunkt i det udbetalte
beløb.
med lov nr. 1538 af 19. december 2017 (taxiloven), der trådte i kraft den 1. januar 2018, er
indført nye regler om straffastsættelse for bl.a. taxikørsel uden tilladelse og anvendelse af bil,
der ikke er godkendt til erhvervsmæssig persontransport. der er i lovforarbejderne redegjort
for, hvordan straffastsættelsen skal ske. dette giver efter højesterets opfattelse ikke grundlag
for – som anført af tiltalte – at antage, at det med taxiloven har været tilsigtet at indføre et
bødeloft på 105.000 kr. der er herefter ikke i den foreliggende sag grundlag for efter princip-
pet i straffelovens § 3, stk. 1, at nedsætte bøden som følge af de nye regler om straffastsættel-
se i taxiloven.
                                                   - 15 -
der foreligger ikke andre grunde til at formilde straffen eller for at lade den bortfalde som
følge af undskyldelig uvidenhed om retsreglerne, jf. straffelovens § 83.
højesteret finder herefter, at den idømte bøde på 110.000 kr. med forvandlingsstraf af fængsel
i 40 dage er passende. straffen fastsættes for så vidt angår forhold 1 og 2 tillige under henvis-
ning til § 35, stk. 1, nr. 1, jf. § 3, stk. 1, og § 24 i taxiloven (lov nr. 1538 af 19. december
2017).
samlet konklusion
højesteret stadfæster landsrettens dom.
                                          thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for højesteret.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                           udskrift
                                               af
                                  højesterets dombog
                             højesterets dom
                          afsagt fredag den 17. januar 2014
sag 186/2012
(2. afdeling)
region syddanmark
(advokat morten ulrich)
mod
socialpædagogernes landsforbund som mandatar for
birgit skovsbøll og franz gottfried cigler
(advokat peter breum for begge)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 13. afdeling den 8. juni 2012.
sagen er behandlet sammen med højesterets sag 96/2013 m.fl.
i pådømmelsen har deltaget ni dommere: lene pagter kristensen, poul søgaard, thomas
rørdam, jon stokholm, jens peter christensen, hanne schmidt, lars hjortnæs, kurt
rasmussen og jens kruse mikkelsen.
påstande
appellanten, region syddanmark, har påstået frifindelse.
indstævnte, socialpædagogernes landsforbund som mandatar for birgit skovsbøll og franz
gottfried cigler, har gentaget påstandene om betaling af 50.000 kr., dog med procesrente fra
sagsanlæg, og har subsidiært påstået stadfæstelse.
                                                 - 2 -
højesterets begrundelse og resultat
sagen drejer sig om, hvorvidt region syddanmark skal betale godtgørelse efter § 7, stk. 1, i
lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet mv. til birgit skovsbøll og franz
gottfried cigler i anledning af, at region syddanmark efter opsigelse af dem til fratræden
henholdsvis ved udgangen af november 2010 og udgangen af december 2010 først accepte-
rede at betale dem fratrædelsesgodtgørelse svarende til en måneds løn efter funktionærlovens
§ 2 a henholdsvis den 28. september 2011 og den 4. oktober 2011.
det fremgår af forskelsbehandlingslovens § 7, stk. 1, at personer, hvis rettigheder er krænket
ved overtrædelse af bl.a. lovens § 2, stk. 1, kan tilkendes en godtgørelse. efter § 2, stk. 1, må
en arbejdsgiver ikke ved bl.a. afskedigelse forskelsbehandle lønmodtagere med hensyn til løn-
og arbejdsvilkår. vurderingen af spørgsmålet om tilkendelse af godtgørelse for overtrædelse
af bl.a. lovens § 2 afhænger efter forarbejderne til § 7 først og fremmest af grovheden af
overtrædelsen, og højesteret har ved dom gengivet i ufr 2011.417 fastslået, at der ved denne
vurdering navnlig skal tages hensyn til baggrunden for overtrædelsen og til den krænkelse,
der måtte være påført den pågældende.
birgit skovsbølls og franz gottfried ciglers anmodninger om udbetaling af fratrædelsesgodt-
gørelse blev fremsat under henvisning til eu-domstolens dom af 12. oktober 2010 i sag c-
499/08 (ole andersen-dommen). det følger af dommen, at udbetaling af fratrædelsesgodtgø-
relse efter funktionærlovens § 2 a, stk. 1, jf. stk. 3, ikke kan nægtes, hvis en arbejdstager, der
ved fratræden af sin stilling har ret til alderspension fra sin arbejdsgiver, har til hensigt mid-
lertidigt at give afkald på en sådan pension med henblik på at forfølge sin erhvervsmæssige
karriere. det er ved højesterets dom af 17. januar 2014 i sag 96/2013 m.fl., der er behandlet
sammen med den foreliggende sag, fastslået, at der ved afgørelsen af spørgsmålet om udbeta-
ling af fratrædelsesgodtgørelse efter funktionærlovens § 2 a på grundlag af ole andersen-
dommen skal foretages en konkret bevismæssig vurdering af, om de pågældende arbejdsta-
gere må antages midlertidigt at have givet afkald på alderspension med henblik på at forfølge
en erhvervsmæssig karriere.
da region syddanmark efter henvendelser af 21. marts 2011 og 23. marts 2011 fra socialpæ-
dagogernes landsforbund i april 2011 på det da foreliggende grundlag afviste at betale birgit
skovsbøll og franz gottfried cigler fratrædelsesgodtgørelse, udtog de henholdsvis i juli 2011
                                              - 3 -
og juni 2011 stævning mod region syddanmark med påstand om betaling af fratrædelses-
godtgørelse efter funktionærlovens § 2 a og godtgørelse efter forskelsbehandlingslovens § 7,
stk. 1. region syddanmark opfordrede under skriftvekslingen i svarskrift af 25. august 2011
birgit skovsbøll og franz gottfried cigler til at dokumentere, at de havde stået til rådighed
for arbejdsmarkedet, efter at de fratrådte deres stillinger. efter at have modtaget oplysninger
herom i september 2011 accepterede regionen henholdsvis den 28. september 2011 og den 4.
oktober 2011 at betale birgit skovsbøll og franz gottfried cigler fratrædelsesgodtgørelse i
overensstemmelse med deres krav herom.
efter ole andersen-dommen var der anledning for region syddanmark til nærmere at over-
veje, hvilken betydning dommen kunne have for udbetaling af fratrædelsesgodtgørelse i de
foreliggende sager. regionen accepterede endvidere meget kort tid efter at have modtaget
dokumentation for, at birgit skovsbøll og franz gottfried cigler efter fratrædelsen af deres
stillinger stod til rådighed for arbejdsmarkedet, deres krav om udbetaling af fratrædelsesgodt-
gørelse efter funktionærloven. på denne baggrund finder højesteret, at der ikke foreligger en
krænkelse af en sådan grovhed, at der er grundlag for at pålægge regionen at betale godtgø-
relse til birgit skovsbøll og franz gottfried cigler i medfør af § 7, stk. 1, i forskelsbehand-
lingsloven.
højesteret tager herefter region syddanmarks påstand om frifindelse til følge.
sagsomkostninger
efter sagens karakter, herunder det forhold, at den angår spørgsmål af generel betydning i
forholdet mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, og da sagen er behandlet sammen med ud-
valgte prøvesager fra østre landsret, finder højesteret, at hver part skal bære egne sagsom-
kostninger for landsret og højesteret.
                                      thi kendes for ret:
region syddanmark frifindes.
ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for landsret eller højesteret til den anden part.
             - 4 -
           --oo0oo--
udskriftens rigtighed bekræftes.
        højesteret, den


text:
                             højesterets dom
                          afsagt fredag den 2. februar 2018
sag 89/2017
(1. afdeling)
teknisk landsforbund som mandatar for
a,
b,
c og
d
(advokat jesper schäfer munk for alle)
mod
e. pihl & søn a/s under konkurs
(advokat rené offersen)
biintervenient til støtte for:
appellanterne: hk danmark (advokat ulla jacobsen)
indstævnte: lønmodtagernes garantifond (advokat boris frederiksen)
i tidligere instanser er afsagt dom af sø- og handelsretten den 20. oktober 2015 og af østre
landsrets 16. afdeling den 12. januar 2017.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: vibeke rønne, jens peter christensen, hanne
schmidt, jens kruse mikkelsen og kristian korfits nielsen.

påstande
parterne har gentaget deres påstande.
                                                  - 2 -
anbringender
teknisk landsforbund har supplerende anført bl.a., at retten til feriefridage er overenskomst-
baseret, og ferieloven er derfor alene relevant i det omfang, dette er aftalt. det er ikke aftalt, at
ferieloven skal finde anvendelse på spørgsmålet om afholdelse af feriefridage under opsigelse.
feriefridage er en uforfalden opsparing, der er helt forskellig fra en aftale om forlænget opsi-
gelsesvarsel. det giver ikke mening at sammenligne et varierende antal feriefridage med et
fast opsigelsesvarsel, og feriefridage kan således ikke i en opsigelsessituation sidestilles med
et forlænget opsigelsesvarsel. der kan som følge heraf ikke ske konkursregulering af forbud-
det mod at varsle feriefridage til afholdelse i opsigelsesperioden, jf. teknikeroverenskomstens
§ 12, stk. 11, 2. pkt.
retten til særlig opsparing, retten til fem feriefridage, retten til ikke at få lagt feriefridage i
opsigelsesperioden og retten til at få ubrugte feriefridage udbetalt er fastlagt i overenskomster,
der omfatter det meste af det overenskomstdækkede private arbejdsmarked, også uden for
da/lo-området. der er dermed tale om sædvanlige rettigheder i konkurslovens § 61’s for-
stand. kun i de situationer, hvor det ikke er muligt at udfinde det sædvanlige, er det relevant
at tage stilling til, hvad der er et rimeligt vilkår. i denne sag er der alene gjort krav på den ret
til økonomisk kompensation for uafviklede feriefridage, som følger af overenskomsten, og
man kan ikke med mening betegne afbalancerede overenskomstresultater i et forhandlingssy-
stem som urimelige eller usædvanlige. en udbetaling af uafviklede feriefridage i forbindelse
med opsigelse i en konkurssituation er hverken urimelig eller byrdefuld for boets øvrige kre-
ditorer og derfor ikke i strid med det konkursretlige ligelighedsprincip.
en bestemmelse svarende til den, der fremgår af teknikeroverenskomstens § 12, stk. 11, 2.
pkt., er udbredt til store dele af det private arbejdsmarked gennem både loven fra 1998 om
fornyelse af visse kollektive overenskomster mv. og mæglingsforslag fra forligsmanden, som
er slået igennem i overenskomstforhandlingerne. der er tale om en aftale af en særlig beskaf-
fenhed, der, jf. konkurslovens § 53, ikke kan konkursreguleres.
pihl & søn under konkurs har supplerende anført bl.a., at de optjente feriefridage ikke kan
betragtes som uforfalden opsparing. der er ikke tale om krav ifølge en frit valg-ordning. en
sådan ordning blev ikke overført til teknikeroverenskomsten, som – ud over de fem feriefri-
dage – indeholder en særlig opsparingsordning, hvor arbejdsgiveren indbetaler 1 % af lønnen,
                                                - 3 -
der så udbetales med lønnen for december måned eller ved fratræden sammen med den sidste
løn. de optjente feriefridage kan ikke sidestilles med en frit valg-ordning, og konkursregule-
ring er i øvrigt ikke udelukket som følge af de fremsatte kravs karakter. overenskomstvilkåret
i teknikeroverenskomstens § 12, stk. 11, 2. pkt., må sidestilles med et forlænget opsigelses-
varsel og kan følgelig konkursreguleres til, hvad der må anses for det normale. den rettighed,
som tilkommer de ansatte efter overenskomstbestemmelsen, er usædvanlig og urimelig for
konkursboets øvrige kreditorer og må nedreguleres som sket ved opsigelserne.
højesterets begrundelse og resultat
a, b, c og d havde feriefridage, som de ikke havde afholdt, da deres arbejdsgiver e. pihl &
søn a/s gik konkurs den 26. august 2013.
sagen angår, om de over for konkursboet kan rejse krav om økonomisk kompensation for
ikke afholdte feriefridage, eller om boet i medfør af konkurslovens § 61, stk. 1, kan foretage
konkursregulering af et overenskomstbestemt forbud mod, at ikke afholdte feriefridage place-
res i deres opsigelsesperiode.
som anført af sø- og handelsretten er der ikke tale om krav ifølge en uforrentet opsparings-
ordning (frit valg-ordning), men om krav om kompensation for ikke afholdte feriefridage for
ferieåret 2012-2013, som i overensstemmelse med kutymen hos pihl og søn var overført til
det efterfølgende ferieår. der er ikke forud for konkursens indtræden rejst krav om udbetaling
af de pågældende feriefridage efter teknikeroverenskomstens § 12, stk. 9, og højesteret fin-
der, at retten til at afholde feriefridagene ikke på andet grundlag kan anses for at være konver-
teret til et økonomisk krav forud for konkursen. om der kan rejses krav om økonomisk kom-
pensation for ikke afholdte feriefridage, beror derfor på, om konkursboet kan foretage kon-
kursregulering, jf. konkurslovens § 61, stk. 1.
efter denne bestemmelse kan boet, selv om længere varsel eller uopsigelighed er aftalt, med
sædvanligt eller rimeligt varsel opsige en aftale om et vedvarende retsforhold.
det fremgår af teknikeroverenskomstens § 12, stk. 11, 1. og 2. pkt., at feriefridage placeres
efter samme regler som restferie, jf. ferielovens bestemmelser, men at dette ikke gælder for
feriefridage i en opsigelsesperiode efter virksomhedens opsigelse af medarbejderen. det inde-
                                                - 4 -
bærer, at der efter overenskomsten ikke er adgang for arbejdsgiveren til, på samme måde som
efter ferielovens regler om restferie, at placere feriefridagene i opsigelsesperioden.
højesteret finder, at bestemmelsen i teknikeroverenskomstens § 12, stk. 11, 2. pkt., reelt har
karakter af et forlænget opsigelsesvarsel, og at den adgang til at konkursregulere, som følger
af konkurslovens § 61, stk. 1, også må omfatte et sådant vilkår.
ved vurderingen af, hvad der kan anses for et sædvanligt eller rimeligt vilkår, er det efter hø-
jesterets opfattelse bedst stemmende med konkursrettens ligelighedsprincip at basere vurde-
ringen på, hvad der efter lovgivningen sædvanligvis gælder for afvikling af tilgodehavende
frihed ved ophør af et ansættelsesforhold.
det forhold, at vilkåret er fastsat i kollektiv overenskomst, kan ikke føre til et andet resultat,
jf. højesterets dom af 31. maj 1994 (ufr 1994.655).
på den anførte baggrund tiltræder højesteret, at de ikke afviklede feriefridage kan anses for
afholdt i opsigelsesperioden i overensstemmelse med reglerne i ferielovens § 16, jf. konkurs-
lovens § 61, stk. 1.
herefter, og da det, der i øvrigt er anført af appellanterne, ikke kan føre til et andet resultat,
tiltræder højesteret, at konkursboet er frifundet. højesteret stadfæster derfor landsrettens
dom.
                                       thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal teknisk landsforbund som mandatar for a, b, c og d
betale 25.000 kr. til e. pihl & søn a/s under konkurs.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.