text:
 -
                                  udskrift
                                      af
                    sø- og handelsrettens dombog
                                  ──────────
den 9. februar 2001 blev af retten i sagen
v-0099-99
daimlerchrysler ag
(advokat christian levin nielsen)
   mod
patentankenævnet (ankenævnet for
industriel ejendomsret)
(advokat stig grønbæk jensen)
afsagt sålydende
                                    d o m:
denne sag vedrører spørgsmålet om, hvorvidt ordmærket micro compact car har
tilstrækkeligt særpræg efter dansk varemærkepraksis til at kunne registreres.
påstande:
sagsøgeren, daimlerchrysler ag, har nedlagt påstand om, at dansk varemærkeansøgning
                                              - 2 -
nr. va 1994 05564 påstås endeligt registreret.
sagsøgte, patentankenævnet, har nedlagt påstand om frifindelse.
sagen er anlagt den 20. september 1999.
sagens omstændigheder:
den 3. marts 1994 ansøgte merzedes-benz aktiengesellschaft, nu daimlerchrysler, om
registrering af ordmærket micro compact car i klasse 12 - køretøjer og tilbehør hertil - i
tyskland. ordmærket blev registreret den 16. maj 1995 under nr. 77 289/12.
med henvisning til den tyske varemærkeansøgning blev der indgivet varemærkeansøgninger,
og varemærket blev registreret som ordmærke i klasse 12 i følgende lande:
- beneluxlandenes fælles varemærkekontor, registreret 8.
  august 1994.
- grækenland, ansøgt 12. august 1994.
- portugal, registreret 1. september 1995.
- spanien, registreret 5. oktober 1995.
- irland, registreret 21. maj 1996.
- frankrig, registreret 25. oktober 1996.
- italien, registreret 20. december 1996.
i sverige blev varemærket registreret den 18. december 1998, men med disclaimer, hvorefter
der ikke kan opnås eneret på ordene "compact car".
i norge blev der givet afslag på registrering den 26. maj 2000. afslaget blev bl.a. begrundet
med, at micro compact car kunne oversættes til "liten kompakt bil".
i england blev ansøgningen tilbagetrukket den 11. december 1995 efter afholdelse af høring,
hvorefter patentmyndighederne ville afslå registrering.
den 9. august 1994 indgav lehmann & ree a/s som varemærkeagent for daimlerchrysler
varemærkeansøgning i danmark.
                                               - 3 -
den 13. oktober 1994 meddelte patentdirektoratet lehmann & ree a/s, at der fandtes at være
hindringer for godkendelsen af ansøgningen, idet varemærket savnede særpræg, hvilket
begrundedes med, "at mærket kan angive, at der er tale om en lille biltype".
den 25. november 1994 anmodede lehmann & ree a/s patentdirektoratet om fornyet
overvejelse af sagen. patentdirektoratet svarede ved skrivelse af 9. januar 1995, at det fortsat
var patentdirektoratets opfattelse, at mærket manglede særpræg. yderligere fremgik det bl.a.:
" vi er enige med dem i, at såfremt mærket alene havde bestået af ordene micro eller
compact, da ville mærket efter omstændighederne have særpræg, men da mærket tillige
angiver varearten, nemlig biler, mistes dette særpræg."
den 9. maj 1995 anmodede lehmann & ree a/s påny patentdirektoratet om en fornyet
overvejelse. det anførtes bl.a. i skrivelsen, at varemærket den 31. december 1994 var blevet
bekendtgjort i den tyske varemærketidende.
i skrivelse af 8. august 1995 fastholdt patentdirektoratet sin afgørelse, og det anførtes, at
"mærket kan angive varens art, nemlig at der er tale om en lille kompakt bil".
den 1. oktober 1996 anmodede sagsøgers varemærkeagent påny om fornyet overvejelse af
spørgsmålet om særpræg under henvisning til, at varemærket foruden i tyskland nu var
registreret i irland, spanien og benelux-landene. yderligere anførtes det om den fra skrivelsen
af 9. januar 1995 citerede passus:
"... hvis ordene micro og/eller compact har særpræg, kan dette særpræg ikke "mistes" blot
ved tilføjelsen af en ikke-særpræget bestanddel som car."
patentdirektoratet afviste at ændre standpunkt, og den 23. april 1997 blev der i medfør af
varemærkelovens ⌡ 20, stk. 2, jf. ⌡ 13 truffet følgende afgørelse:
"vi afslår deres ansøgning, da væremærket ikke har det særpræg, et varemærke skal have for
at kunne registreres, idet det kan angive varens eller tjeneste ydelsens art.
begrundelsen herfor er, at mærket angiver varens art, nemlig, at der er tale om en lille
                                           - 4 -
kompakt bil."
den 23. juni 1997 ankede sagsøger afgørelsen til patentankenævnet. i ankeskrivelsen anførtes
eksempler på registreringer af ordmærker, hvori ordene "micro" eller "compact" indgår:
"...
vr 5271 1995 micro-aid, for varer i klasse 5 og 31
vr 2394 1995 micro-smooth, for varer i klasse 3
vr 7646 1994 micro cupplies warehouse, for varer i klasse 9, 16, 20 og tjenesteydelser i
klasse 35 og 42
vr 6535 1993 micro-heat, for varer i klasse 10
vr 2322 1993 micro-loft, for varer i klasse 22
vr 1465 1993 micro seeder, for varer i klasse 7-9
vr 8843 1992 micro-cap, for varer i klasse 2
vr 0361 1992 micro-farm, for varer i klasse 29
vr 7155 1990 micro-match, for varer i klasse 16 og 21
vr 5406 1990 micro shake, for varer i klasse 29
vr 2194 1990 micro 2000, for varer i klasse 3
vr 4395 1989 micro channel, for varer i klasse 9 og 16 og tjenesteydelser i klasse 35 og
42.
vr 3165 1989 micro-magnetic, for varer i klasse 9
vr 0748 1984 micro verdenen, for varer i klasse 16 og tjenesteydelser i klasse 41
vr 1712 1965 micro ribbon, for varer i klasse 9
...
vr 7635 1995 mikro-pop, for varer i klasse 30 (pop- corn)
vr 2176 1994 mikro mix, for varer i klasse 31
...
vr 7960 1995 compact ns, for varer i klasse 9
vr 4461 1995 compact power, for varer i klasse 7 og 9
vr 6427 1989 compact, for varer i klasse 3
vr 4409 1989 compact coder, for varer i klasse 9
vr 1087 1988 compact, for varer i klasse 5
...
vr 0391 1961 lille aroma kompakt facon, for varer i klasse 34.
..."
                                               - 5 -
ved kendelse af 20. juli 1999 stadfæstede patentankenævnet den påankede afgørelse med
følgende begrundelse:
"i henhold til de af patentdirektoratet anførte grunde, herunder navnlig, at mærket ikke har
det særpræg, et varmærke skal have for at kunne registreres, bestemmes: den påklagede
afgørelse stadfæstes."
der er under sagen fremlagt reklamemateriale og avisartikler om forskellige biltyper, hvori
disse betegnes som "mikro" eller "kompakte". der er tillige fremlagt 40 søgeresultater ud af
omtrent 195 fra internetportalen yahoo, hvor søgeordet var "kompakt bil", samt eksempler på
søgeresultater for "micro bil".
procedure:
daimlerchrysler har anført, at de som en af verdens største bilfabrikanter har designkontorer
over hele verden for herigennem at opnå muligheden for at designe og fremstille den "globale
bil".
når en bil er designet og fabrikeret, udvælges et navn, som både er suggestivt og har
særpræg. det suggestive ved micro compact car er, at det er betegnelsen for en bil, der
hurtigt kan komme rundt i trafikken. bilen kunne også være blevet kaldt handy compact car.
micro compact car er allerede registreret i mange europæiske lande, hvorfor disse lande
har fundet, at navnet har særpræg. kun norge, england og danmark har nægtet registrering.
inden for eu er der løbende tilstræbt en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
om varemærker.
når bilproducerende lande har accepteret og registreret ordmærket, bør det ligeledes kunne
registreres i danmark. samtidig bør det tillægges vægt, at ingen andre bilproducenter har haft
indsigelse mod registreringen.
i følge varemærkelovens ⌡ 2 kan et varemærke angives som en ordforbindelse. denne
ordforbindelse skal bedømmes i sin helhed. såfremt det anses for nødvendigt, kan enkelte ord i
denne ordforbindelse ved hjælp af disclaimer udtrykkeligt undtages fra beskyttelsen, hvilket
sverige har gjort for så vidt angår ordene "compact" og "car" ved registreringen af
                                                - 6 -
ordmærket.
patentankenævnet har afvist at registrere ordmærket, da dette er beskrivende for bilen. men
en bil kan ikke være "micro", da dette betyder "en milliontedel"
ordet "micro" kan næppe betegnes som et fantasiord, men det er i det mindste suggestivt og
er i flere tilfælde blevet registreret som varemærke i andre ordforbindelser i danmark fx.
micro supplies warehouse og micro shake.
"micro" er hverken en anprisning eller en beskrivelse af varetypen.
et eksempel på en registrering, hvor navnet er en beskrivelse af produktet, er varemærket
"mikro-pop", som er registreret for popcorn til microovn.
ordet "compact" er registreret i ordforbindelser i bl.a. klasse 9, som er elektroniske artikler
fx. compact power.
det er korrekt, at betegnelsen "kompakt bil" angiver en speciel type af biler. problemer kunne
undgås, såfremt man registrerede micro compact car med disclaimer for så vidt angår de to
sidste ord.
at ordene "micro compact" sættes sammen med ordet "car" som betegner varearten,
bevirker ikke, at særpræget mistes, som patentdirektoratet anfører i skrivelse af 9. januar
1995, hvilket patentankenævnet har tiltrådt ved sin afgørelse at henvise til "de af
patentdirektoratet anførte grunde". at særpræget kan bibeholdes, fremgår fx. af varemærket
"lego klods".
patentankenævnet har gjort gældende, at det er med rette, at patentdirektoratets afgørelse
af 23. april 1997 er stadfæstet. patentdirektoratet foretager i medfør af varemærkelovens ⌡
20, stk. 1 en indledende behandling af sagen, og de skrivelser, der i den forbindelse er sendt
ud, er patentdirektoratets foreløbige vurderinger.
når patentankenævnet stadfæster patentdirektoratets afgørelse i henhold til de anførte grunde,
er det de grunde, der er anført i afgørelsen af 23. april 1997, der henvises til og ikke de
indledende skrivelser. patentankenævnet har ikke taget stilling til den i direktoratets skrivelse
af 9. januar 1995 anførte begrundelse.
                                               - 7 -
patentankenævnet har begrundet stadfæstelsen med, at micro compact car ikke har
særpræg, idet ordmærket er deskriptivt for motorkøretøjer og dele heraf i vareklas se 12. det
er et krav, at ordmærket ikke er deskriptivt, hvis det skal kunne registreres. ordmærket består
alene af ord, der kan tjene til at betegne varens art og beskaffenhed, hvilket udelukker
registrering efter varemærkelovens ⌡ 13, stk. 2, nr. 1.
ordmærket angiver, at der er tale om en meget lille kompakt bil.
der er to begrundelser for denne udelukkelse. for det første skal varemærket kunne anvendes
som differenceringsmiddel, og for det andet skal mærket kunne forbeholdes een enkelt
erhvervsdrivende. i danmark er det almindeligt at anvende ordet "kompakt bil" for en bestemt
type af biler. samtidig bliver ordet "micro" anvendt for meget små biler, hvorfor ingen af de
ovennævnte betingelser er opfyldt. en registrering ville derfor begrænse andre bilforhandlere i
deres beskrivelse af biler.
det er underordnet, om "micro" objektivt er beskrivende for biler, idet ordmærket vil blive
udelukket i følge varemærkelovens ⌡ 13, stk. 2, nr. 1, blot det "kan tjene til" at betegne
varens art.
det har ej heller betydning, om dele af ordmærket har opnået registrering i andre vareklasser
og i andre ordkonstellationer, idet der er tale om en konkret vurdering af det enkelte
varemærke. patentdirektoratet har ingen entydig praksis, som forvaltningsretligt forpligter til
en registrering.
ordmærket er sammensat af tre ord, som hver især isoleret betragtet har en her i landet kendt
og indlysende betydning - en lille kompakt bil. der er ej heller tale om en fantasipræget
sammensætning, som kan betegnes suggestivt.
det bestrides, at de udenlandske varemærkeregistreringer bevirker, at ordmærket også skal
kendes registrerbart i danmark. der er ikke tale om et entydigt billede, da både england og
norge ligeledes har nægtet registrering, sidstnævnte med en begrundelse meget lig den
danske.
at varemærket er registreret i bilproducerende lande bevirker ikke en forskel, idet ordmærket
knytter sig til omsætningen og ikke produktionen.
                                                - 8 -
at der tilstræbes en harmonisering af varemærkepraksis i eu landene, ændrer ikke på, om et
ordmærke er deskriptivt for enkelte varer. sproglige forskelle kan netop bevirke, at der er
forskellig praksis i de enkelte lande.
endelig er det ikke under sagen dokumenteret, at der ikke er kommet indsigelser fra
bilindustrien før endelig registrering i de øvrige eu lande, hvorfor dette ikke kan tillægges vægt
ved vurderingen af, om en registrering skal foretages i danmark.
rettens begrundelse og resultat.
to dommere, mette christensen og allan suhrke, udtaler:
uanset registreringen af ordmærket micro compact car i flere andre eu lande må der
foretages en selvstændig, konkret vurdering af ordmærket ud fra registreringspraksis i
danmark.
det lægges til grund, at patentankenævnet i sin afgørelse af 20. juli 1999 ved formuleringen "i
henhold til de af patentdirektoratet anførte grunde" henviser til de i afgørelsen af 23. april 1997
anførte grunde og ikke til patentdirektoratets indledende vurderinger. vurderingerne i
skrivelsen af 9. januar 1995 kan derfor ikke tillægges betydning under denne sag.
for at kunne registreres skal micro compact car have fornødent særpræg, hvilket bl.a.
indebærer, at ordmærket ikke må være deskriptivt, som det fremgår af varemærkelovens ⌡
13, stk. 2 nr. 1.
micro compact car er en sammensætning af deskriptive ord, som alene angiver varens art
og beskaffenhed, idet ordene må opfattes som en lille kompakt bil. at ordet "micro" er anvendt,
ændrer ikke på denne opfattelse, idet micro i sammenhæng med biler, blot er betegnelsen for
en biltype, der er mindre end en mini.
de under sagen oplyste af patentdirektoratet øvrige foretagne registreringer af
ordsammensætninger, hvor ordet "micro" indgår, findes ikke at være sammenlignelige, idet
ingen af disse ud fra en konkret vurdering i forhold til den klasse, hvori de er registreret, findes
at være deskriptive, hvorfor ordet micro ikke på denne baggrund kan siges at have særpræg.
                                              - 9 -
herefter frifindes patentankenævnet.
en dommer, otto raben, udtaler:
ved vurderingen af, om ordsammensætningen "micro compact car" har særpræg, må det
tillægges væsentlig betydning, at ordene "micro" og "compact" tidligere i adskillige tilfælde i
danmark er blevet registreret i andre ordsammensætninger og andre vareklasser. "micro
compact car" findes ikke at være mere deskriptivt end disse øvrige registrerede varemærker,
og det er uden betydning, at ordet "car" indgår i ordsammensætningen, hvorfor micro
compact car bør kendes registrerbart.
der gives dom efter stemmeflertallet.
                        thi kendes for ret
sagsøgte, patentankenævnet, frifindes.
sagsøger, daimlerchrysler ag, betaler inden 14 dage til sagsøgte kr. 15.000 i
sagsomkostninger.
             mette christensen
allan suhrke                     otto raben
                                     (sign.)
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                     - 10 -
p. j. v. sø- og handelsretten, den


text:
                             højesterets dom
                      afsagt mandag den 14. november 2016
sag 54/2016
(2. afdeling)
anklagemyndigheden
mod
t a/s
(advokat claus juel hansen)
i tidligere instanser er afsagt dom af københavns byret den 8. august 2014 og af østre lands-
rets 22. afdeling den 14. oktober 2015.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, vibeke rønne,
henrik waaben, oliver talevski og jan schans christensen.
påstande
dommen er anket af t a/s med påstand om frifindelse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om skærpelse.
anbringender
t a/s har til støtte for påstanden om frifindelse anført navnlig, at selskabet som udsteder ikke
har begået kursmanipulation, idet oplysningerne i selskabsmeddelelsen af 3. februar 2010
vedrørende ...-studiet ikke blev givet med det formål at påvirke kursen på selskabets aktier i
en bestemt retning. selskabet havde dermed efter landsrettens bevisresultat ikke den fornødne
subjektive tilregnelse til at foretage kursmanipulation.
sagen skal i medfør af straffelovens § 3 afgøres efter de nye bestemmelser i værdipapirhan-
delsloven og markedsmisbrugsforordningen, dog således at afgørelsen ikke derved må blive
strengere end efter den ældre lov.
                                                 - 2 -
der er ikke med reglerne i markedsmisbrugsforordningen sket eller tilsigtet at skulle ske no-
gen ændring i kravene til, hvornår en udsteder kan ifalde straf for overtrædelse af forbuddet
mod kursmanipulation.
det fremgår af forarbejderne til værdipapirhandelslovens § 38, at der gælder et skærpet krav
til subjektiv tilregnelse, hvis det er udstederen selv, der påstås at have gjort sig skyldig i
kursmanipulation. der stilles således krav om, at udstederen har haft til formål at påvirke
kursdannelsen. baggrunden herfor er, at samme forhold som oftest vil udgøre en overtrædelse
af oplysningsforpligtelsen i værdipapirhandelslovens § 27, stk. 1 og 2, som udgør udstederens
primærforpligtelse, og som er særskilt strafsanktioneret.
forarbejderne må forstås således, at det skærpede krav om subjektiv tilregnelse til kursmani-
pulation for udstedere ikke kun gælder, når udstederen helt har undladt at udsende selskabs-
meddelelse, men tillige når udstederen har udsendt en mangelfuld selskabsmeddelelse med
urigtige eller vildledende oplysninger, der er egnet til at påvirke kursen på udstederens værdi-
papirer.
selv hvis højesteret måtte finde, at det skærpede tilregnelseskrav alene gælder ved en udste-
ders undladelse af at offentliggøre intern viden, vil det skærpede tilregnelseskrav også gælde i
denne sag. det skyldes, at tiltalen mod t angår, at selskabet undlod at oplyse om, at det of-
fentliggjorte resultat reelt var resultatet af en supplerende sensitivitetsanalyse.
der foreligger under alle omstændigheder en sådan tvivl om forståelsen af forbuddet mod
kursmanipulation i værdipapirhandelslovens § 39, stk. 1, jf. § 38, stk. 1, nr. 1, at der savnes
den fornødne klare lovhjemmel til, at t har overtrådt dette forbud.
til støtte for den subsidiære påstand om formildelse har t anført navnlig, at en eventuel bøde
skal fastsættes væsentligt lavere end 5 mio. kr. sagen ligger uden for det normale område for
kursmanipulation, som består i, at en eller flere personer med retsstridigt sigte forsøger at på-
virke kursen på et værdipapir. ts interne regler forbød kursmanipulation. efter den første sel-
skabsmeddelelse iværksatte t selv fortsatte undersøgelser og udsendte den 28. april 2010 af
egen drift en korrigerende selskabsmeddelelse. kursen på ts aktier ville også være blevet
påvirket positivt, hvis oplysningerne i den korrigerende selskabsmeddelelse var blevet ud-
                                                - 3 -
sendt i den oprindelige selskabsmeddelelse. for selskabets vedkommende har overtrædelsen
ikke været forbundet med nogen fordel eller gevinst. t har allerede fået en påtale fra nasdaq
omx copenhagen a/s, og der er reelt ikke behov for yderligere sanktioner. sagen har været
under behandling siden medio 2010, og hverken sagsbehandlingen i finanstilsynet eller hos
politiet ses at have tilført sagen væsentligt nyt.
anklagemyndigheden har anført navnlig, at t med rette er fundet skyldig i kursmanipulation,
idet der i selskabsmeddelelsen fra den 3. februar 2010 blev udsendt urigtige og vildledende
signaler af betydning for kursdannelsen på selskabets aktier.
afsnittet i de specielle bemærkninger til § 38, stk. 1, nr. 1, (folketingstidende 2004-05, 1.
saml., tillæg a, lovforslag nr. l 13, s. 334 ff.), kan godt ud fra en umiddelbar betragtning for-
stås således, at der stilles krav om, at der skal have været forsæt til at påvirke kursdannelsen,
for at en udsteder skal kunne straffes for overtrædelse af § 38, stk. 1, nr. 1, men det kan ikke
have været hensigten.
en sådan forståelse vil være i strid med ordlyden af bestemmelsen og med det, der i øvrigt er
anført i bemærkningerne til § 38. det fremgår heraf, at det ikke er afgørende for, om et for-
hold udgør kursmanipulation, om formålet eller hensigten med adfærden er at manipulere
med kursen. et krav om forsæt til kurspåvirkning vil endvidere stride imod bestemmelsen i
straffelovens § 19.
de nævnte bemærkninger må forstås som en tilkendegivelse af, at der efter bestemmelsen i §
38, stk. 1, nr. 1, gælder et dobbelt krav om tilregnelse som betingelse for at pålægge et straf-
ansvar for kursmanipulation. der skal således være tilregnelse – i form af forsæt eller uagt-
somhed – til, at udbredelse af oplysningerne er egnet til dels at give urigtige eller vildledende
signaler om bl.a. kursen på værdipapiret, dels at påvirke kursen på værdipapiret i en retning,
der afviger fra dettes værdi i markedet. landsretten har fundet det bevist, at den daværende
administrerende direktør i t havde den fornødne tilregnelse, ovenikøbet i form af forsæt.
der foreligger særligt skærpende omstændigheder, og forholdet bør derfor henføres til værdi-
papirhandelslovens § 94, stk. 1, 2. pkt., nu straffelovens § 299 d. som særligt skærpende om-
stændigheder anses ifølge § 299 d, stk. 2, navnlig tilfælde, hvor forbrydelsen er begået af flere
i forening, hvor der er opnået eller tilsigtet betydelig vinding, eller hvor et større antal forbry-
                                                 - 4 -
delser er begået. det fremgår af forarbejderne til lovændringen i 2013, hvor bestemmelsen
blev flyttet fra værdipapirhandelsloven til straffeloven, at formålet med ændringen navnlig var
at markere, at særligt grove overtrædelser af den dagældende bestemmelse i værdipapirhan-
delslovens § 39, stk. 1, om kursmanipulation, anses som alvorlig kriminalitet, der kan have
betydelige skadevirkninger både samfundsøkonomisk og for de involverede virksomheder. de
forhold, som landsretten har fremhævet i dommen – den ganske betydelige påvirkning af sel-
skabets markedsværdi, den tidsmæssige udstrækning af overtrædelsen samt den omstændig-
hed, at der var tale om offentliggørelse af forskningsresultater i en medicinalvirksomhed ved-
rørende et potentielt banebrydende lægemiddel – udgør særligt skærpende omstændigheder. i
alle tilfælde taler disse forhold for at skærpe straffen.
retsgrundlaget
bestemmelser om udstederes oplysningsforpligtelser og kursmanipulation blev indsat i vær-
dipapirhandelsloven ved lov nr. 1072 af 20. december 1995. af lovens § 27, stk. 1, fremgik:
       ”en udsteder af værdipapirer, der er optaget til notering på en fondsbørs, skal straks of-
       fentliggøre oplysninger om væsentlige forhold, der vedrører virksomheden, og som kan
       antages at få betydning for kursdannelsen på værdipapirerne.”
af lovens § 34, stk. 3, fremgik:
       ”stk. 3. ved kursmanipulation forstås handlinger, som nr. 1-4, der er egnet til at påvirke
       kursen på værdipapirer eller unoterede instrumenter efter stk. 1 i en retning, der afviger
       væsentligt fra disses værdi i markedet, ved
       1) offentliggørelse eller udspredelse af urigtige oplysninger om en udsteder af værdipa-
           pirer,
       ...”
i lovforslagets bemærkninger til § 34 var anført bl.a. (folketingstidende 1995-96, tillæg a,
lovforslag nr. l 71, s. 1939 ff.):
       ” kursmanipulation er defineret i stk. 3.
       efter stk. 3, nr. 1, er offentliggørelse eller udbredelse af urigtige, vildledende, over-
       drevne eller tendentiøse oplysninger om en udsteder, dens ledelse, dens forhold til kon-
       kurrenter, markeder eller myndigheder omfattet. kursmanipulation i denne form kan
                                               - 5 -
      bl.a. forekomme i forbindelse med omtale i nyhedsmedier, aktieanalyser og lignende
      samt ved udspredelse af rygter i børsmarkedet.
      urigtige oplysninger m.v. fra en udsteder eller en udsteders undladelse af at offentlig-
      gøre væsentlige, kursrelevante oplysninger kan ligeledes være kursmanipulation, men i
      disse tilfælde vil der dog normalt tillige foreligge en overtrædelse af udstederens oplys-
      ningsforpligtelse som fastlagt i lovforslagets kapitel 7. stk. 1, vil især finde anvendelse
      ved grovere eller gentagne overtrædelser af oplysningsforpligtelsen.”
ved lov nr. 1460 af 22. december 2004, der bl.a. gennemførte europa-parlamentets og rådets
direktiv 2003/6/ef af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmis-
brugsdirektivet), blev § 27 ændret, og § 34, stk. 3, blev ophævet og erstattet med § 38.
af §§ 27, 38 og 39, stk. 1, som var gældende på gerningstidspunktet, fremgik bl.a. (lovbe-
kendtgørelse nr. 795 af 20. august 2009):
      ”§ 27. en udsteder af værdipapirer, der er optaget til handel på et reguleret marked her i
      landet, i et andet land inden for den europæiske union eller i et land, som fællesskabet
      har indgået aftale med på det finansielle område for værdipapirer, eller for hvilke der er
      indgivet anmodning om optagelse til handel på et sådant marked, skal hurtigst muligt
      offentliggøre intern viden, jf. § 34, stk. 2, såfremt denne viden direkte vedrører udstede-
      rens virksomhed. udstederen er forpligtet til at offentliggøre sådan viden umiddelbart
      efter, at de pågældende forhold foreligger eller den pågældende begivenhed er indtrådt,
      selv om forholdet eller begivenheden endnu ikke er formaliseret. betydelige ændringer i
      allerede offentliggjort intern viden skal offentliggøres umiddelbart efter, at disse
      ændringer er indtrådt, og gennem den samme kanal, som blev anvendt ved offentliggø-
      relsen af den oprindelige information.
      …
      stk. 4. en udsteder skal sikre, at offentliggørelsen af intern viden sker på en sådan måde,
      at offentligheden hurtigt kan få adgang til denne viden, og at de offentliggjorte
      oplysninger er tilstrækkelige til, at der kan foretages en fuldstændig, korrekt og rettidig
      vurdering af den interne viden. udstederen må ikke på vildledende måde kombinere of-
      fentliggørelse af intern viden med markedsføringsvirksomhed. en udsteder skal så vidt
      muligt sikre, at offentliggørelse sker samtidig over for alle kategorier af investorer i alle
      lande inden for den europæiske union eller lande, som fællesskabet har indgået aftale
      med på det finansielle område, hvor udstederen har anmodet om eller har fået godkendt
      en optagelse af værdipapirer.
      …
      § 38. ved kursmanipulation forstås handlinger omfattet af nr. 1-4, der er egnet til at på-
      virke kursen på værdipapirer omfattet af § 34, stk. 1, i en retning, der afviger fra disses
      værdi i markedet, ved
                                               - 6 -
      1) udbredelse af oplysninger gennem medierne eller ved andre metoder, der er egnet til
      at give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller kur-
      sen på værdipapirer,
      …
      stk. 2. kursmanipulation efter stk. 1 kan eksempelvis bestå i
      1) udsendelse af en meningstilkendegivelse gennem medierne om et værdipapir eller en
      udsteder af et værdipapir efter på forhånd at have erhvervet sig mængder af det pågæl-
      dende værdipapir, såfremt der senere drages fordel af den måde, hvorpå de tilkende-
      givne holdninger påvirker kursen på værdipapiret, forudsat at interessekonflikten ikke
      senest samtidig med udsendelsen af meningstilkendegivelsen angives over for offentlig-
      heden på en korrekt og effektiv måde,
      …
      § 39. kursmanipulation eller forsøg herpå må ikke finde sted.”
i lovforslagets bemærkninger til § 38 er anført bl.a. (folketingstidende 2004-05, 1. saml., til-
læg a, lovforslag nr. l 13, s. 334 ff.):
      ”med de foreslåede bestemmelser i § 38 gennemføres markedsmisbrugsdirektivets arti-
      kel 1, nr. 2, der definerer, hvad der forstås ved kursmanipulation. for at investorerne
      kan have tillid til de regulerede markeder, er det af væsentlig betydning, at kursdannel-
      sen på de handlede værdipapirer sker på grundlag af korrekte og pålidelige oplysninger.
      adfærd fra markedsdeltagernes side, der har til hensigt eller som resultat at påvirke
      kursdannelsen i en retning, som denne ellers ikke ville have taget under normale mar-
      kedsforhold, er skadelig for tilliden til markederne. formålet med det foreslåede forbud
      mod kursmanipulation er at hindre, at sådan adfærd finder sted.
      den foreslåede definition i § 38, stk. 1, erstatter den gældende definition i lovens § 34,
      stk. 3. den gældende lovs § 34, stk. 3, indeholder en udtømmende opregning af hvilke
      former for adfærd, der udgør kursmanipulation. i forhold til de gældende regler medfø-
      rer den foreslåede definition en noget bredere afgrænsning af begrebet kursmanipula-
      tion, jf. nærmere nedenfor. kursmanipulation vil derfor fremover kunne bestå i andre
      former for adfærd, end de der er omfattet af den gældende lovs § 34, stk. 3. denne ud-
      videlse af bestemmelsen er nødvendig for at bringe de danske regler i overensstemmelse
      med markedsmisbrugsdirektivet. …
      …
      det foreslås at videreføre betingelsen efter den gældende lov, hvorefter de omfattede
      handlinger skal være egnet til at påvirke kursen på værdipapiret i en retning, der afviger
      fra kursen i markedet. i lighed med hvad der er tilfældet efter den gældende lov, stilles
      der ikke noget krav om, at handlingen rent faktisk medfører en kurspåvirkning eller, at
      kurspåvirkningen er væsentlig.
      egnethedskravet medfører, at det som udgangspunkt er tilstrækkeligt for, at en adfærd
      omfattes af bestemmelsen, at adfærden har eller er egnet til at have en bestemt indvirk-
                                                 - 7 -
       ning på kursen. det er derfor som udgangspunkt ikke afgørende for, om et forhold fal-
       der indenfor den foreslåede definition, om formålet eller hensigten med adfærden er at
       manipulere med kursen. dette er i overensstemmelse med markedsmisbrugsdirektivets
       definition af kursmanipulation, som bygger på aktørernes adfærd og ikke deres hensigt
       eller formål med adfærden, …
       …
       forslaget til bestemmelsen i stk. 1, nr. 1, vedrører udbredelse af oplysninger, der er eg-
       net til at give urigtige eller vildledende signaler om udbud, efterspørgsel eller kursen på
       værdipapirer. bestemmelsen omfatter både urigtige eller vildledende oplysninger, der
       direkte vedrører værdipapirer, og urigtige eller vildledende oplysninger om udstedere af
       værdipapirer, der indirekte har betydning for kursdannelsen på værdipapirer. det er ef-
       ter bestemmelsen uden betydning, om udbredelsen af de urigtige eller vildledende op-
       lysninger sker via de traditionelle medier (aviser, radio, tv etc.) eller på anden måde,
       f.eks. gennem omtale på en hjemmeside, der er tilgængelig via internettet. bestemmel-
       sen svarer indholdsmæssigt til den tilsvarende bestemmelse i den gældende lovs § 34,
       stk. 3, nr. 1. bestemmelsen suppleres i grovere tilfælde af reglen i straffelovens § 296
       om udspredelse af løgnagtige meddelelser, hvorved prisen på værdipapirer kan påvir-
       kes.
       ligesom det er tilfældet efter den gældende lov, kan en udsteders undladelse eller man-
       gelfulde offentliggørelse af kursfølsomme oplysninger efter § 27, stk. 1, i princippet
       falde ind under bestemmelsen om kursmanipulation. en udsteders undladelse af at of-
       fentliggøre intern viden vil dog alene udgøre kursmanipulation i grovere tilfælde, hvor
       det kan lægges til grund, at udsteders undladelse havde til formål at påvirke kursen i en
       bestemt retning.
       …”
værdipapirhandelslovens §§ 27, 38 og 39, stk. 1, er ophævet ved lov nr. 632 af 8. juni 2016
med virkning fra den 3. juli 2016. ophævelsen af disse bestemmelser er en konsekvens af, at
markedsmisbrugsdirektivet er blevet afløst af europa-parlamentets og rådets forordning
596/2014/eu af 16. april 2014 om markedsmisbrug (markedsmisbrugsforordningen).
i artiklerne 12, 15 og 17 i markedsmisbrugsforordningen hedder det bl.a.:
       ”artikel 12
       markedsmanipulation
       1. ved anvendelsen af denne forordning omfatter markedsmanipulation følgende akti-
       viteter:
       …
       c) udbredelse af oplysninger gennem medierne, herunder internettet, eller ved andre
       metoder, der giver eller antages at give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet
                                         - 8 -
af, efterspørgslen efter eller kursen på et finansielt instrument, en relateret spotkontrakt
vedrørende råvarer eller et auktionsprodukt baseret på emissionskvoter, eller som sikrer
eller antages at sikre kursen på et eller flere finansielle instrumenter, en relateret spot-
kontrakt vedrørende råvarer eller et auktionsprodukt baseret på emissionskvoter på et
unormalt eller kunstigt højt niveau, herunder spredning af rygter, når den person, der
har spredt dem, var eller burde have været klar over, at oplysningerne var urigtige eller
vildledende
d) videregivelse af urigtige eller vildledende oplysninger eller indberetning af urigtigt
eller vildledende input vedrørende et benchmark, når personen, der stod for videregivel-
sen eller indberettede inputtet, var eller burde have været klar over, at det var urigtigt
eller vildledende, eller enhver anden tilsvarende aktivitet, som manipulerer beregningen
af et benchmark.
2. følgende adfærd anses blandt andet for at være markedsmanipulation:
…
d) udnyttelse af lejlighedsvis eller regelmæssig adgang til de traditionelle eller elektro-
niske medier ved at udsende en meningstilkendegivelse om et finansielt instrument, re-
lateret spotkontrakt vedrørende råvarer eller et auktionsprodukt baseret på emissions-
kvoter (eller indirekte om udstederen heraf) efter på forhånd at have erhvervet sig dele
af det pågældende finansielle instrument, den relaterede spotkontrakt vedrørende råva-
rer eller et auktionsprodukt baseret på emissionskvoter og ved senere at drage fordel af
den måde, hvorpå de tilkendegivne holdninger påvirker kursen på instrumentet, den re-
laterede spotkontrakt vedrørende råvarer eller et auktionsprodukt baseret på emissions-
kvoter, uden samtidig at have afsløret interessekonflikten over for offentligheden på
korrekt og effektiv vis
…
4. hvis en person som omhandlet i denne artikel er en juridisk person, finder denne arti-
kel i overensstemmelse med national ret også anvendelse på fysiske personer, som del-
tager i beslutningen om at gennemføre aktiviteter for den pågældende juridiske persons
regning.
…
artikel 15
forbud mod markedsmanipulation
det er forbudt personer at deltage eller at forsøge at deltage i markedsmanipulation.
…
artikel 17
offentliggørelse af intern viden
1. en udsteder offentliggør hurtigst muligt intern viden, der direkte vedrører denne ud-
steder.
                                                - 9 -
      udstederen sikrer, at den interne viden offentliggøres på en måde, som muliggør hurtig
      adgang til og en fuldstændig, korrekt og rettidig vurdering af denne viden i offentlighe-
      den og, hvor det er relevant, i den officielt udpegede mekanisme, der er omhandlet i ar-
      tikel 21 i europa-parlamentets og rådets direktiv 2004/109/ef. udstederen må ikke
      kombinere videregivelse af intern viden til offentligheden med markedsføring af sine
      aktiviteter. en udsteder skal i en periode på mindst fem år lægge al intern viden, som
      den pågældende er forpligtet til at offentliggøre, ud på sit websted og løbende ajourføre
      den.”
i 2016-lovforslagets almindelige bemærkninger hedder det bl.a. (folketingstidende 2015-16,
tillæg a, lovforslag nr. l 159, s. 9 ff.):
      ”3. lovforslagets hovedpunkter
      …
      til nr. 29
      …
      artikel 17, stk. 1, 1. afsnit, indeholder krav om, at en udsteder hurtigst muligt skal of-
      fentliggøre intern viden, der direkte vedrører denne udsteder. artikel 17, stk. 1, 2. afsnit,
      1. pkt., indeholder et krav om, at udstederen skal sikre, at den interne viden offentliggø-
      res på en måde, som muliggør hurtig adgang til og en fuldstændig korrekt og rettidig
      vurdering af denne viden i offentligheden. artikel 17, stk. 1, 2. afsnit, 2. pkt., indeholder
      et krav om, at udstederen ikke må kombinere videregivelse til offentligheden med mar-
      kedsføring af sine aktiviteter. artikel 17, stk. 1, 2. afsnit, 3. pkt., indeholder et krav om,
      at udstederen i en periode på mindst fem år skal lægge al intern viden, som den pågæl-
      dende er forpligtet til at offentliggøre, ud på sit websted og løbende ajourføre den. en
      virksomhed kan således idømmes en bøde, såfremt udstederen ikke hurtigst muligt of-
      fentliggør intern viden. intern viden skal forstås i overensstemmelse med definitionen af
      intern viden i artikel 7 i markedsmisbrugsforordningen. længerevarende overtrædelser
      af artikel 17, stk. 1, kan endvidere under visse nærmere omstændigheder betragtes som
      overtrædelse af forbuddet mod markedsmanipulation i henhold til markedsmisbrugsfor-
      ordningens artikel 15.
      til nr. 32
      …
      med forordningen videreføres det nuværende strafbare område for kursmanipulation,
      der i dag er reguleret i lov om værdipapirhandel m.v., i ændret form og med bl.a. neden-
      stående ændring i betingelserne for, hvornår der foreligger strafbar manipulation. der
      vil også fremover kunne straffes for adfærd, der efter den gældende lov om værdipapir-
      handel m.v. er omfattet af forbuddet mod kursmanipulation.
      den nuværende definition af kursmanipulation findes i § 38 i lov om værdipapirhandel
      m.v., hvoraf fremgår, at der ved kursmanipulation forstås handlinger omfattet af be-
                                                   - 10 -
      stemmelsens stk. 1, nr. 1-4, der er egnet til at påvirke kursen på værdipapirer omfattet af
      § 34, stk. 1, i en retning, der afviger fra disses værdi i markedet. denne betingelse om,
      at handlinger skal være egnede til at påvirke kursen på værdipapirer i en retning, der af-
      viger fra disses værdi i markedet, var gældende også før implementeringen af markeds-
      misbrugsdirektivet. af bemærkningerne til den gældende bestemmelse i værdipapirhan-
      delslovens § 38, stk. 1, jf. de specielle bemærkninger til bestemmelsen i lovforslag nr. l
      13 af 6. oktober 2004 om ændring af lov om værdipapirhandel m.v., folketingstidende
      2004-2005, tillæg a, s. 380, fremgår det således, at ”de omfattede handlinger skal være
      egnet til at påvirke kursen på værdipapiret i en retning, der afviger fra kursen i marke-
      det. i lighed med, hvad der er tilfældet efter den gældende lov, stilles der ikke noget
      krav om, at handlingen rent faktisk medfører en kurspåvirkning, eller at kurspåvirknin-
      gen er væsentlig”.
      …
      forordningens artikel 12, stk. 1, fastsætter, hvilke aktiviteter der efter forordningen om-
      fatter markedsmanipulation. artikel 12, stk. 2, fastsætter, hvilken adfærd der bl.a. anses
      for at være markedsmanipulation.
      forordningens beskrivelse i artikel 12 af det strafbare område for markedsmanipulation
      indeholder ikke en betingelse om, at de handlinger, der er egnet til at påvirke kursen på
      værdipapirer, skal påvirke kursen i en retning, der afviger fra værdipapirets værdi i
      markedet. betingelsen i § 38, stk. 1, i lov om værdipapirhandel m.v. om, at handlinger
      skal være egnede til at påvirke kursen på værdipapirer i en retning, der afviger fra disses
      værdi i markedet, videreføres således ikke i forordningen og vil således ikke fremover
      være en betingelse for strafbar markedsmanipulation efter forordningen.
      …
      ved overtrædelse af markedsmisbrugsforordningens artikel 15 om markedsmanipula-
      tion bør der sondres mellem en overtrædelse af kortere varighed (enkelte eller få dage),
      af mellemlang varighed (op til 2 måneder) og af lang varighed (over 2 måneder), hvor
      størrelsen af bøden stiger i takt med overtrædelsens varighed.
      for en nærmere beskrivelse af indholdet af forbuddet mod markedsmanipulation i arti-
      kel 15 i markedsmisbrugsforordningen henvises til de almindelige bemærkninger pkt.
      3.4.2.5.
      ansvarssubjektet i henhold til artikel 14 og 15 er den fysiske eller juridiske person, som
      udfører de strafbare handlinger, jf. § 94, stk. 1. …”
højesterets begrundelse og resultat
frifindelsespåstanden
t a/s blev ved landsrettens dom idømt en bøde på 5 mio. kr. for kursmanipulation i forbin-
delse med udsendelse den 3. februar 2010 af en selskabsmeddelelse om resultatet af et klinisk
studie af selskabets lægemiddel [lægemiddel], jf. den dagældende værdipapirhandelslovs §
94, stk. 1, 1. pkt., jf. § 39, stk. 1, jf. § 38, stk. 1, nr. 1.
                                                   - 11 -
t har til støtte for sin frifindelsespåstand anført navnlig, at det efter forarbejderne til værdipa-
pirhandelslovens § 38 er en betingelse for at straffe selskabet for kursmanipulation, at selska-
bet ved offentliggørelsen af oplysningerne i selskabsmeddelelsen havde til formål at påvirke
kursen på sine aktier. t har henvist til, at det særligt skærpede krav om subjektiv tilregnelse til
kursmanipulation for udstedere ifølge forarbejderne ikke kun gælder, når udstederen helt har
undladt at udsende selskabsmeddelelse, men tillige når udstederen har udsendt en mangelfuld
meddelelse med urigtige eller vildledende oplysninger.
højesteret bemærker, at kursmanipulation efter værdipapirhandelslovens § 38, stk. 1, nr. 1,
omfatter handlinger, der er egnet til at påvirke kursen på værdipapirer i en retning, der afviger
fra disses værdi i markedet, ved udbredelse af oplysninger, der er egnet til at give urigtige
eller vildledende signaler om bl.a. kursen på værdipapirer. bestemmelsen gælder også for
udstedere og stiller efter sin ordlyd ikke særlige krav til tilregnelsen. der kan derfor også
dømmes for kursmanipulation, når bestemmelsen overtrædes ved uagtsomhed, jf. straffelo-
vens § 19. det, som er anført i forarbejderne om, at der ved en udsteders undladelse af at of-
fentliggøre intern viden alene kan dømmes for kursmanipulation i grovere tilfælde, hvor for-
målet har været at påvirke kursen, kan efter højesterets opfattelse ikke antages at sigte på til-
fælde, hvor udstederen ved en handling udbreder urigtige eller vildledende oplysninger i strid
med bestemmelsen.
landsretten har lagt til grund, at t udbredte urigtige og vildledende oplysninger ved offent-
liggørelse af selskabsmeddelelsen af 3. februar 2010. landsretten har endvidere lagt til grund,
at selskabets administrerende direktør, a, havde kendskab til, at ...-studiets primære analyse
var fejlet, at oplysningerne i meddelelsen var ukorrekte og vildledende, og at oplysningen om,
at ”primary endpoint” var mødt, kunne få mærkbar betydning for kursdannelsen på selskabets
aktier. landsretten har således lagt til grund, at der var forsæt til kursmanipulation.
på denne baggrund finder højesteret, at landsretten med rette har fundet selskabet skyldig i
overtrædelse af værdipapirhandelslovens § 39, stk. 1, jf. § 38, stk. 1, nr. 1, om kursmanipula-
tion, jf. nu artikel 15, jf. artikel 12, stk. 1, c) i markedsmisbrugsforordningen (europa-
parlamentets og rådets forordning 596/2014/eu af 16. april 2014) og straffelovens § 3.
                                                - 12 -
strafudmålingen
højesteret tiltræder, at forholdet ikke er henført under værdipapirhandelslovens § 94, stk. 1, 2.
pkt., jf. nu straffelovens § 299 d, stk. 1, nr. 1. højesteret har herved navnlig lagt vægt på, at
selskabet efter de foreliggende oplysninger ikke har tilstræbt eller opnået økonomisk vinding
ved udbredelsen af de urigtige og vildledende oplysninger, ligesom de øvrige forhold nævnt i
straffelovens § 299 d, stk. 2, ikke foreligger i sagen.
højesteret finder ikke grundlag for at nedsætte den idømte bødestraf og heller ikke tilstræk-
keligt grundlag for at skærpe straffen.
konklusion
landsrettens dom stadfæstes.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
t a/s skal betale sagens omkostninger for højesteret.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark