text:
                             højesterets dom
                          afsagt tirsdag den 7. februar 2017
sag 60/2016
(1. afdeling)
a aps
(advokat jørgen holst)
mod
b i/s
og
advokat c
(advokat søren lundsgaard for begge)
i tidligere instans er afsagt dom af vestre landsrets 1. afdeling den 17. marts 2016.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: jytte scharling, thomas rørdam, vibeke rønne,
oliver talevski og jan schans christensen.
påstande
appellanten, a aps, har påstået, at de indstævnte, b i/s og advokat c, skal betale 13 mio. kr.
til a aps, subsidiært et mindre beløb med rente efter renteloven fra principalt den 8. oktober
2008, subsidiært 30 dage efter den 6. oktober 2008, mere subsidiært et af retten efter
rentelovens § 3, stk. 5, fastsat tidspunkt senere end ovenfor, men før sagens anlæg den 14.
april 2011 og mest subsidiært fra den 14. april 2011.
b i/s og advokat c har påstået stadfæstelse af landsrettens dom dog således, at de indstævnte
påstår sig tilkendt et større sagsomkostningsbeløb for landsretten end 2,3 mio. kr.
anbringender
parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender.
                                               - 2 -
a aps har for så vidt angår spørgsmålet om tabsopgørelsen supplerende anført, at
erstatningen bør fastsættes skønsmæssigt, og at det mest retvisende udgangspunkt herfor er
det kurstab, som selskabet led ved, at garantien ikke forfaldt i 2008.
subsidiært har selskabet anført, at opgørelsen af tabet skal ske med udgangspunkt i procesren-
ten. selskabet har lidt et rente-/afkasttab ved ikke at modtage garantibeløbet, og da der ikke er
klare holdepunkter for en mere konkret opgørelse, bør der tages afsæt i den almindelige er-
statningssats for pengemangel.
mest subsidiært har selskabet anført, at tabsopgørelsen bør ske med udgangspunkt i selskabets
merrenteudgifter som følge af, at garantien ikke blev udbetalt før i forsommeren 2016.
hvis højesteret stadfæster frifindelsen af b i/s og c, er der ikke grundlag for at forhøje det af
landsretten udmålte sagsomkostningsbeløb på 2,3 mio. kr., som påstået af b i/s og c. sagens
økonomiske værdi for landsretten i relation til selskabets påstand 3 var 13 mio. kr. svarende
til selskabets påstand for højesteret i den verserende ankesag mellem parterne.
b i/s og advokat c har heroverfor supplerende anført bl.a., at tabet skal opgøres efter
almindeligt anerkendte erstatningsprincipper, og ingen af de tre metoder, som a aps har
anvendt, er i overensstemmelse hermed.
med hensyn til landsrettens sagsomkostningsafgørelse har b i/s og c anført navnlig, at
sagsgenstanden i a aps’ påstand 2 over for b i/s og c mindst udgjorde 164 mio. kr.,
svarende til 75 mio. kr. (salgsoption 1) og ca. 89 mio. kr. (det anmeldte krav i konkursboet,
som følge af salgsoption 2). hertil kommer værdien af påstand 3. landsretten har ved
fastsættelse af sagsomkostningerne imidlertid alene taget udgangspunkt i en sagsgenstand på
75 mio. kr., hvorfor sagsomkostningerne for landsretten bør forhøjes.
supplerende sagsfremstilling
i garantien fra maj 2005 mellem h, som garantistiller, og f holding a/s, som
garantimodtager, hedder det bl.a.:
                                               - 3 -
      ”2. garanti
      2.1 h stiller herved over for f holding a/s en uigenkaldelig garanti på og indestår over
      for f holding a/s for betaling af indtil dkk 75.000.000,00, skriver danske kroner
      syvtifemmillioner 00/100 på de nedenfor anførte vilkår.
      2.2 udtrykkene ”fonden” og ”optionsperioden” skal have samme betydning som i afta-
      len benævnt ”overenskomst” indgået den 2. maj 2005 mellem is fond og f holding
      a/s og j.
      3. vilkår for garanti
      3.1 varighed
      3.1.1 garantien løber fra datoen for hs underskrivelse heraf indtil fonden har opfyldt
      sine forpligtelser i henhold til overenskomsten, pkt. 5 (f holding a/s’s salgsoption).
      3.2 garantistillelse
      3.2.1 garantien stilles for samtlige fondens forpligtelser over for f holding a/s i
      henhold til overenskomsten, pkt. 5 (f holding a/s’s salgsoption).
      3.2.2 krav i henhold til garantien forrentes fra forfaldsdagen (jævnfør pkt. 3.3.1) med et
      beløb svarende til rentelovens til enhver tid fastsatte morarentesats.
      3.2.3 rente i overensstemmelse med punkt 3.2.2 beregnes fra og med forfaldsdagen
      (jævnfør pkt. 3.3.1) indtil effektiv betaling af det krævede beløb under garantien med
      tillæg af renter.
      3.3 krav under garantien
      3.3.1 betaling under garantien forudsætter at og skal ske med det beløb som det ved en-
      delig dom med fonden eller (i tilfælde af konkurs) en eventuel kurators anerkendelse
      konstateres at fonden er f holding a/s skyldig i henhold til overenskomsten.
      sparekassen skal herefter foranledige, at beløbet betales senest på det i henhold til sådan
      dom fastsatte tidspunkt for dommes opfyldelse eller senest 3 dage efter påkrav i
      forlængelse af kurators anerkendelse.”
i en mail af 13. december 2007 fra c til j sendte c første udkast til ny aftale mellem j, a aps,
g og d. i mailen hedder det bl.a.:
      ”jeg vil samtidig gennemgå de tidligere aftaler i detaljer for at sikre, at vi har fået det
      hele med, men fremsender vedhæftet udkast til dig allerede nu for, at du har mulighed
      for så hurtigt som muligt at bekræfte, at det afspejler jeres drøftelser.”
                                               - 4 -
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaringer af j, c, k og l.
j har supplerende forklaret bl.a., at han under forløbet frem til overdragelsen af f a/s i 2005
stillede krav om en bankgaranti. bankgarantien var nødvendig, fordi han ikke modtog hele
købesummen kontant. hvis køber ikke havde stillet en bankgaranti, var handlen ikke blevet til
noget. han stillede oprindeligt krav om en garanti på 155 mio. kr. men endte af
omkostningsmæssige årsager med at acceptere en garanti på 75 mio. kr. han drøftede
indholdet af garantien med advokat c, som rådgav ham under salgsprocessen. det blev drøftet
mellem advokaterne, om garantien skulle udformes som en anfordringsgaranti. g a/s
ønskede ikke at stille en anfordringsgaranti, og det endte derfor med, at banken stillede en
simpel garanti på 75 mio. kr. da aftalegrundlaget for overdragelsen og garantien var på plads
i 2005, løb optionsperioden i 5 år. han betragtede garantien som en del af aftalekomplekset.
der var henvist til garantien i nogle af aftalekompleksets øvrige dokumenter. bankgarantien
var også anført i indholdsfortegnelsen til closing-mappen.
i slutningen af 2005 talte han med g om at ændre nogle forskellige bindinger i aftale-
grundlaget, herunder salgsoptionen. han fik stillet i udsigt at få ændret salgsoptionen. han
drøftede sine ønsker til ændringer i aftalegrundlaget med g på et møde i slutningen 2006, og
g ville herefter overveje hans ønsker.
i maj 2007 skrev han et brev til g om sine ønsker til ændringer i aftalegrundlaget. det var
banken, der havde bedt ham om at formulere sine ønsker på denne måde. han fik udskiftet et
aktiepant til en kontant sikkerhedsstillelse. det blev drøftet, om han kunne få ændret options-
perioden fra 5 år til 3 år.
i midten af 2007 nævnte han over for g, at han var villig til at give afkald på garantien, hvis
han kunne få ændret salgsoptionen. hans formål med denne ændring var, at han kunne få et
væsentligt større beløb – 100 mio. kr. eller mere – for aktierne. han havde på daværende
tidspunkt et godt indtryk af gs og ds økonomiske stilling, og hans tilkendegivelse om at give
afkald på garantien skal ses i lyset heraf. g var i første omgang villig til at imødekomme hans
ønske, men det blev ikke til noget.
                                                - 5 -
i sommeren 2007 var der en mailkorrespondance mellem ham og l, som var direktør i g. l
stod også for administrationen og driften af d. han drøftede ikke de eventuelle ændringer af
aftalegrundlaget, herunder at han muligvis ville give afkald på garantien, med en advokat.
hvis han havde søgt rådgivning hos advokat c, ville han have udleveret korrespondancen
med l og redegjort for baggrunden for dialogen med g.
den 7. december 2007 blev han ringet op af l, som sagde, at g var tæt på at sælge f til den
franske coface-koncern. l bad ham frafalde tilbagekøbsretten skriftligt. l sendte i den
forbindelse en opgørelse af provenuet ved salget. han skulle på denne baggrund tage stilling
til, om han ville udnytte sin tilbagekøbsret, og hvad konsekvensen skulle være, hvis han
skulle give afkald på tilbagekøbsretten. den 9. december 2007 videresendte han
korrespondancen med g til c. han afholdt møde med c den 10. december 2007 med det
formål at forberede mødet med g. han og c gennemgik de emner, der skulle drøftes med
banken. c udarbejdede herefter et notat om, hvordan j kunne udnytte sin tilbagekøbsret.
notatet var opsat med store skrifttyper og skulle kunne lægges på bordet under mødet med
banken. han mener, at han modtog notatet den 11. december 2007. den 12. december 2007
afholdt han møde med g. c deltog ikke. under en pause i mødet ringede han til m for at
drøfte, hvad kursfradraget skulle være, hvis han skulle have en markedskursbaseret
salgsoption. kursen var dengang ca. 585, og denne kurs dannede grundlag for den kurs, der
blev indsat i salgsoptionen, idet der blev aftalt et fradrag i forhold til markedskursen. efter
mødet ringede han til c og fortalte, hvad der var blevet aftalt på mødet. han aftalte med c, at
denne skulle gå alle aftalerne igennem og rådgive om, hvad der eventuelt skulle revideres. c
udarbejdede et udkast til en ny aftale, som han sendte til j ved mail af 13. december 2007. en
del af indholdet af det første udkast til aftale afspejlede de drøftelser, han havde haft med c.
aftaleudkastet indeholdt også noget, som c selv var dykket ned i. det fremgik af det første
udkasts punkt 11.4, at garantien skulle nedskrives forholdsmæssigt i takt med, at optionen
blev udnyttet forholdsmæssigt. ved mail af 14. december 2012 sendte c et revideret udkast til
aftale med markering af ændringerne i forhold til første udkast. i det andet udkast blev
aftalens punkt 11.4 ændret, således at garantien skulle nedsættes i det omfang, at værdien af
salgsoptionen faldt til under 75 mio. kr. han var bekendt med indholdet af garantien men
havde ikke nærmere tjek på løbetiden. han gik ud fra, at garantien forfaldt, når optionen
forfaldt. han betragtede også dengang garantiens tekst som en del af aftalegrundlaget.
                                               - 6 -
salgsoptionen og garantien var oprindeligt parallelle, og det skulle de også have været efter
ændringen i 2007.
forhandlingerne blev afsluttet i december 2007. han underskrev aftalen den 14. december
2007, og banken underskrev den 21. december 2007. herefter skulle han bare vente på, at op-
tionen forfaldt.
der er unøjagtigheder i gengivelsen af den forklaring, som han afgav for østre landsret i for-
bindelse med hans sag mod h om bankgarantien. unøjagtighederne angår hans forklaring om,
hvorfor garantien ikke blev ændret i 2007 i forbindelse med ændringen af optionen. han har
sikkert udtalt sig som citeret i vestre landsrets dom, men forklaringen er udtryk for en
efterrationalisering. med ordet ”efterrationalisering” mener han, at hans forklaring for østre
landsret blev afgivet i en anden sammenhæng end den foreliggende sag, som er en sag
mellem ham og hans tidligere advokat.
han udnyttede salgsoption 1 i august 2008, og den blev afregnet uden problemer. gs
børsmeddelelse om halvårsregnskabet var positiv og viste et pænt resultat, om end resultat-
målet blev nedskrevet en smule. i september 2008 nedjusterede g resultatmålet. senere blev
resultatmålet nedskrevet til 0 kr., og l fratrådte som direktør.
han forsøgte at udnytte salgsoption 2 ved et påkrav afgivet den 22. eller 23. september 2008.
g bekræftede modtagelsen af påkravet og meddelte, at han ville blive kontaktet. salgsoption 2
blev aldrig effektueret fra bankens side. banken meddelte, at den var i dialog med h om
garantien, men der kom ikke nogen løsning. han meddelte derfor g og d, at han var nødt til
at orientere h om, at han havde en nødlidende option. han blev ringet op af hs advokat, som
sagde, at h ikke havde i sinde at betale under garantien, idet den først forfaldt i 2010. han
blev overrasket over denne tilkendegivelse fra h og orienterede telefonisk c om situationen
den 6. eller 7. oktober 2008. c sagde, at det nok var rigtigt, at de havde glemt at få revideret
garantien samtidig med optionen. j er helt sikker på, at c brugte udtrykket ”glemt”. c sagde
desuden, at der muligvis forelå at advokatansvar, og at j nok skulle søge efter en anden
advokat. j var ret chokeret og kan tydeligt huske telefonsamtalen. han kontaktede herefter
advokat n, som tog fat på sagen.
                                               - 7 -
i det efterfølgende forløb udviste både g og følgebankerne stor vilje for at sikre, at han fik
sine penge. der var ingen, der var i tvivl om, at salgsoptionen var forfalden. forpligtelsen
fremgik også af ds regnskaber.
problemet var, at h afviste at honorere garantien. h henviste til, at garantien ikke var
forfalden, hvilket hang sammen med, at der ikke var parallelitet mellem optionen og
garantien. h krævede et stort kursfradrag, hvis de skulle honorere garantien. hans nye
advokat, advokat n, skrev til b i/s og spurgte, om de ville dække kursfradraget. h tog også
en række andre forbehold i relation til garantien, hvilket fremgår af et brev af 9. oktober 2008
fra advokat o, som repræsenterede h.
han stævnede herefter h med påstand om, at h skulle anerkende, at garantien var gældende.
han vandt sagen mod h.
det har haft store økonomiske konsekvenser for ham, at h ikke honorerede garantien i
efteråret 2008. den manglende honorering betød, at han ikke kunne overholde sin aftale med
sin bank, og at banken satte marginalen op. omkostningerne for ham overstiger procesrenten.
advokat c har supplerende forklaret bl.a., at han i december 2007 blev kontaktet af j, som
havde nogle ønsker til ændringer af optionen. han gik ud fra, at j var tilfreds med de
elementer, som j ikke havde taget op, og han tog sig herefter af det, som skulle ændres. han
var klar over, at optionen udløb før garantien. i forbindelse med mailen af 13. december 2007
gennemlæste han det, som efter hans forståelse skulle ændres.
han har konstateret, at han modtog kopi af den mailkorrespondance, som j havde haft med g
i foråret 2007 om at give afkald på garantien. han kan ikke sige, hvilket indtryk dette gjorde
på ham. han kan ikke se, hvornår han modtog mailkorrespondancen, men det må have været i
forbindelse med, at j kom til møde hos ham i december 2007. han baserer denne antagelse
på, at materialet bærer bilagsstempler.
det er rigtigt, at han på et senere tidspunkt blev kontaktet telefonisk af j, som sagde, at h
havde gjort indsigelser mod garantien. h gjorde bl.a. gældende, at garantien ikke var
gældende længere, idet parterne havde ændret aftalegrundlaget. han husker ikke, hvornår
                                                - 8 -
telefonsamtalen fandt sted, men der er tale om den samtale, som j har tidsfæstet til 6. eller 7.
oktober 2008. han sagde til j, at hvis h gjorde gældende, at garantien skulle bortfalde, kunne
det ikke udelukkes, at der kunne rejses kritik af hans arbejde. på den baggrund, og da j var på
vej ind i forhandlinger med g, sagde c, at j skulle finde en anden advokat. c gav ikke udtryk
for, at han havde glemt noget.
advokat k har supplerende forklaret bl.a., at han repræsenterede g og d og havde det
juridiske ansvar i forbindelse med overdragelsen af f. han havde således også ansvaret over
for g og d i forhold til optionsaftalen.
en væsentlig del af mailkorrespondancen vedrørende overdragelsen fandt sted i perioden
april-maj 2005. under forhandlingerne opererede man med en optionsperiode på 5 år fra
2005.
js krav om en bankgaranti blev fremsat meget sent i forløbet. kravet blev først fremsat efter
optionen. baggrunden for kravet om en garanti var, at j ville være sikker på, at d kunne
betale, når optionen blev gjort gældende. g kunne ikke forstå, at betalingsforpligtelsen i
henhold til optionen skulle afdækkes med en garanti. de måtte lave closing-dokumenterne lidt
om, fordi garantien ikke var faldet på plads.
bankgarantien skulle kunne gøres gældende, når optionen blev gjort gældende, og hvis d ikke
kunne honorere optionen i 2010. g kunne ikke acceptere det første udkast til garantitekst, som
var affattet af advokat c. det første udkast til garanti var en anfordringsgaranti. g kunne
heller ikke acceptere det næste udkast til garantitekst, idet garantien ifølge denne tekst
omfattede alle forpligtelser i henhold til optionsaftalen. garantien skulle efter hans opfattelse
kun omfatte optionsforpligtelsen, og i maj 2005 blev garantien udstedt.
l har supplerende forklaret bl.a., at det er rigtigt, at garantien blev udstedt efter ønske fra j.
der var efterfølgende en dialog mellem g og j om at ændre optionen. det var j, som
fremsatte nogle forslag til ændringer, men det blev ikke til noget. han husker ikke, om j
tilbød at give afkald på garantien.
                                               - 9 -
han husker mødet med j den 12. december 2007. baggrunden for mødet var, at g gennem ca.
et år havde været i dialog med den franske coface-koncern, om at sælge f. det var
nødvendigt, at g henvendte sig til j, idet han havde en tilbagekøbsret. han erindrer ikke, om
garantien blev berørt i forbindelse med drøftelserne med j. han burde fra bankens side have
reageret og sørget for, at garantien blev rettet. det beror på en forglemmelse, at garantien ikke
blev ændret, og han havde ikke set nogen problemer i at få garantien ændret. g havde en god
dialog med h, og det havde stillet h bedre, hvis garantien var blevet afkortet.
højesterets begrundelse og resultat
sagen og dens baggrund
a aps (dengang f holding a/s), der er ejet af j, solgte i april 2005 sine aktier i f a/s til g
a/s. købesummen bestod dels af en kontant betaling, dels af aktier i g. i en
aktionæroverenskomst med d vedrørende aktierne i f var det bl.a. aftalt, at d havde pligt til
på nærmere angivne vilkår at købe a aps’ aktier i g, hvis a aps ønskede at sælge
(salgsoption). salgsoptionen kunne tidligst udnyttes dagen efter afholdelse af ordinær
generalforsamling i banken i 2010 (forventeligt i marts eller april 2010) og senest 30
kalenderdage efter afholdelsen af det følgende års ordinære generalforsamling (dvs. i foråret
2011). a aps’ salgsoption var sikret ved en betalingsgaranti på 75 mio. kr. udstedt af h.
udover det allerede nævnte indeholdt aktionæroverenskomsten bl.a. bestemmelser om, at a
aps i en bindingsperiode på ca. fem år var afskåret fra at overdrage sine aktier i g, at d
havde forkøbsret til a aps’ g-aktier, og at a aps havde forkøbsret til aktierne i f, så længe
fondens forkøbsret var gældende.
i forbindelse med gs videresalg af f til den franske coface-koncern i december 2007 blev det
bl.a. aftalt, at a aps’ salgsoption skulle ændres og opdeles i to, således at den ene option
(salgsoption 1) kunne udøves fra den 28. juli 2008 og to måneder frem, mens den anden
(salgsoption 2) kunne udøves fra udløbet af salgsoption 1 og indtil to måneder efter den
ordinære generalforsamling i g i 2010 (forventeligt i marts eller april 2010). der blev ikke
foretaget ændringer i den betalingsgaranti, som h havde udstedt til sikkerhed for ds
forpligtelser.
                                               - 10 -
a aps udnyttede salgsoption 1 og modtog betaling for de solgte g-aktier i sommeren 2008
med 75 mio. kr. den 22. september 2008 afgav selskabet påkrav til d om udnyttelse af
salgsoption 2 ved salg af aktier til 80 mio. kr. før udnyttelsen blev effektueret, trådte d
imidlertid i betalingsstandsning den 13. november 2008. fonden blev erklæret konkurs den
13. november 2009.
i en sag anlagt af a aps mod h har østre landsret ved dom af 6. oktober 2010 (sag 13. afd.,
nr. b-3261-09) fastslået, at sparekassen var forpligtet til at anerkende, at garantien fortsat var
gældende på de i garantien anførte vilkår.
h har i forsommeren 2016 efter afsigelsen af dommen i den foreliggende sag betalt
garantibeløbet på 75 mio. kr. til a aps.
for højesteret angår sagen, om advokat c har handlet erstatningspådragende over for a aps
ved ikke at have gjort selskabet opmærksom på muligheden for eventuelt at få ændret
vilkårene i garantien i overensstemmelse med de fremrykkede tidspunkter for udnyttelsen af
salgsoptionerne. a aps har anført, at værdien af garantien blev reduceret ved, at garantien
ikke blev koordineret med de ændrede optionsterminer.
erstatningsansvar
i december 2007 blev der ført forhandlinger mellem a aps, g og d om ændringer i
aftalegrundlaget forud for gs indgåelse af aftale om salg af f til coface-koncernen den 21.
december 2007. j valgte selv at forestå disse forhandlinger uden deltagelse af c. a aps
gjorde således alene brug af cs bistand, når j vurderede, at der var behov herfor. c blev
orienteret af j og bistod denne, herunder forud for de afsluttende forhandlinger og ved
udarbejdelse af udkast til aftale om bl.a. ændring af optionsvilkårene.
det må efter oplysningerne i sagen lægges til grund, at j, som er bankuddannet og har en hd-
eksamen, er en erfaren forretningsmand med betydelig viden om bl.a. finansielle forhold. det
må endvidere lægges til grund, at han havde indgående kendskab til garantien og i 2007 ikke
lagde afgørende vægt på den. dette illustreres bl.a. af, at han i en mail af 8. maj 2007 over for
d anførte, at han ønskede den førnævnte bindingsperiode vedrørende aktierne i g ændret fra
fem til tre år, idet han til gengæld var indstillet på at frafalde betalingsgarantien. efter cs
                                               - 11 -
forklaring for højesteret må det lægges til grund, at c var bekendt med mailen, da han i
december 2007 rådgav selskabet. det harmonerer endvidere med det anførte om js syn på
garantien, at han i forbindelse med den førnævnte dom i sagen mellem a aps og h har
forklaret, at han bl.a. fordi det i 2007 gik ”rigtig godt i virksomheden” ikke så ”nogen
anledning til at rette henvendelse til h, da aftalen om ændring af overenskomsten blev indgået
i 2007”. dette skal ses i lyset af, at g, som anført af landsretten, i december 2007 fremstod
som et veldrevet og velkonsolideret pengeinstitut med en børskurs på aktierne, der lå
væsentligt over den kurs, som fonden var forpligtet til at tilbagekøbe aktierne til, og i lyset af,
at salgsoptionerne i henhold til den ændrede aftale kunne udnyttes inden for forholdsvis kort
tid.
ændringerne af aftalegrundlaget i december 2007 medførte ikke, at hs forpligtelser efter
betalingsgarantien bortfaldt. en ændring af garantien for at bringe den i overensstemmelse
med de ændrede optionsvilkår ville i øvrigt ikke have haft betydning for bestemmelserne i
garantiens pkt. 3.3.1 om garantiens forfaldstidspunkt.
højesteret finder herefter, at c ikke handlede ansvarspådragende ved ikke af egen drift at
rejse spørgsmålet om tilpasning af betalingsgarantien over for a aps. højesteret har herved
lagt vægt på, at c under de anførte omstændigheder havde rimelig grund til at antage, at
spørgsmålet om en eventuel ændring af garantien, som j tilsyneladende ikke tillagde
afgørende vægt, var et forhold, j selv ville håndtere.
allerede som følge heraf stadfæster højesteret dommen.
sagsomkostninger
højesteret finder, at der ved fastsættelsen af sagens økonomiske værdi for landsretten skal
tages udgangspunkt i a aps’ påstande over for b i/s og c. selskabets påstand 2 for
landsretten må efter højesterets opfattelse forstås således, at den, ud over betaling af
(friholdelse for) 75 mio. kr. vedrørende salgsoption 1, bl.a. omfatter krav om betaling af 80
mio. kr. vedrørende salgsoption 2. det samlede påstandsbeløb i selskabets påstand 2 og 3
udgør således mere end 155 mio. kr.
                                                - 12 -
sagsomkostninger i en sag om så store værdier må fastsættes skønsmæssigt efter en vurdering
af, hvad der kan anses for rimeligt bl.a. under hensyn til sagens omfang og karakter. højeste-
ret finder herefter, at a aps til b i/s og c skal betale i alt 3,5 mio. kr. i sagsomkostninger for
landsretten, dvs. yderligere 1,2 mio. kr.
i sagsomkostninger for højesteret skal a aps til b i/s og c betale i alt 350.000 kr.
                                      thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at a aps i yderligere sagsomkostninger for
landsretten skal betale i alt 1,2 mio. kr. til b i/s og advokat c.
i sagsomkostninger for højesteret skal a aps til b i/s og advokat c betale i alt 350.000 kr.
de idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms af-
sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
udskrift
af
østre landsrets dombog
____________
dom
afsagt den 6. juni 2018 af østre landsrets 5. afdeling
(landsdommerne peter mørk thomsen, ulla langholz og louise falkenberg (kst.) med
domsmænd).
5. afd. nr. s-1853-17:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat hannah krog, besk.)
københavns byrets dom af 19. juni 2017 (ss 4-6355/2017) er anket af anklagemyndigheden
med påstand om domfældelse efter anklageskriftet samt skærpelse.
tiltalte t har påstået stadfæstelse.
forklaringer
der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte.
der er endvidere afgivet forklaring af vidnet politiassistent a.
tiltalte har supplerende forklaret bl.a., at han den pågældende dag var på cafe auto, hvor han
jævnligt mødtes med kolleger. han kunne se bilen fra cafeen, og han rettede derfor selv
henvendelse til politiet, da han så, at de viste interesse for hans bil. bilen var låst, og
vinduerne var kun 6-7 cm åbne, så man kunne ikke stikke en hånd ind. kniven lå mellem
sæderne i bilen lige ved siden af håndbremsen. foreholdt at han til politiet skulle have sagt, at
                                                - 2 -
kniven havde ligget under sædet, og at han lige havde flyttet den op på passagersædet, har han
forklaret, at politiet må have misforstået ham. han købte kniven i forbindelse med sin
uddannelse til murer, som han blev færdig med i september 2016. han beholdt kniven, da han
havde forskellige arbejdsopgaver, hvor han skulle bruge den. han havde også andet værktøj i
bilen. det er normalt, at man selv medbringer eget værktøj i hans branche. han er ikke
medlem af ltf, og han ved ikke, hvordan man bliver medlem. foreholdt at han i juli 2017 er
set med en ltf-trøje, har han forklaret, at der var tale om en speciel lejlighed, og at han
derfor lånte en trøje.
vidnet politiassistent a har forklaret bl.a., at han er ansat i efterretnings- og
analysesektionen i københavns politi, hvor han beskæftiger sig med rocker- og
bandemonitering. det er ham, der har udarbejdet dokumentationsrapporten af 17. november
2017, hvori det vurderes, at tiltalte er medlem af ltf. tiltalte er fortsat registreret som
medlem af ltf. der er nogle faste retningslinjer for, hvornår en person bliver registeret som
medlem af en rocker- eller bandegruppering som f.eks. ltf, og ingen bliver registreret,
medmindre politiet er sikre på, at den pågældende er medlem. det er ikke tilstrækkeligt til at
blive registeret som bandemedlem, at man er set sammen med andre bandemedlemmer. hvis
politiet senere bliver opmærksom på, at en person, der er registreret, har trukket sig fra
miljøet, bliver vedkommende afregistreret. det er kun medlemmer af ltf, som går med ltf-
trøjer. i december 2016 kontrollerede ltf området omkring folkets park, hvor der sker
meget kriminalitet set i forhold til andre områder på nørrebro og københavn generelt.
sagens oplysninger
det fremgår af udtalelse af 21. december 2016 fra efterretnings- og analysesektionen i
københavns politi vedrørende områderne omkring folkets park og blågårds plads bl.a.:
”…
med baggrund i oplysninger fra politiets styringssystemer, igangværende og afsluttede
efterforskninger, indberetninger fra politikredse, kildeoplysninger og andre validerede
oplysninger, der er indsamlet som led i den systematiske politimæssige monitering af rocker-
og bandemiljøet er det eas11’s vurdering, at bandegrupperingen loyal to familia
copenhagen (ltf copenhagen) primært udøver deres kriminalitet i form af organiseret
hashhandel på indre nørrebro, primært i områderne omkring folkets park, blågårds plads,
                                             - 3 -
blågårdsgade og griffenfeldsgade. bandegrupperingen ltf copenhagen har ikke et kendt
”klubhus”, men medlemmer af grupperingen ses ofte truffet i folkets hus beliggende på
stengade på indre nørrebro.
…
det er eas11’s vurdering, at rocker/bandegrupperingerne er kommet frem til en
overensstemmelse, så de hver især kan sælge hash i området. det har de gjort ved at dele
forskellige områder mellem sig, hvor ltf copenhagen bl.a. kontrollerer området omkring
folkets park, blågårds plads, blågårdsgade og griffenfeldsgade. det er eas11’s vurdering,
at hashsalget styres og organiseres af medlemmer af ltf copenhagen, men at de også
benytter personer med mindre tilknytning til grupperingen til at sælge for sig.
det er eas11’s vurdering, at medlemmer af bandegrupperingen ltf copenhagen udøver
kriminalitet i forening i form af handel med og smugling af euforiserende stoffer,
våbenlovsovertrædelser, vold, afpresning og trusler i ovennævnte områder.
…”
personlige oplysninger
tiltalte er yderligere straffet ved københavns byrets dom af 7. maj 2018 for overtrædelse af
færdselslovens § 53 og 54 med en bøde på 14.000 kr., ligesom han er frakendt førerretten i
3½ år.
tiltalte har om sine personlige forhold forklaret, at han i mange år har boet i …gade, men at
han nu er flyttet til …vej, hvor han bor sammen med sin kæreste gennem mange år. han var
ude for en bilulykke i 2017. han var efter ulykken sygemeldt i en længere periode. han har
derfor ikke været i arbejde, men modtaget sygedagpenge.
retsgrundlaget
ved lov nr. 376 af 27. april 2016 om knive og blankvåben m.v. blev der indført en ny knivlov,
hvori lovgivningen vedrørende knive blev samlet i en ny selvstændig lov.
det fremgår af lovens § 1, at knive og blankvåben m.v. ikke må bæres eller besiddes på
offentligt tilgængelige steder, uddannelsessteder, i ungdomsklubber, fritidsordninger og lign.,
medmindre det sker som led i erhvervsudøvelse eller til brug ved jagt, lystfiskeri eller
                                                - 4 -
sportsudøvelse eller har et andet lignende anerkendelsesværdigt formål. overtrædelse af
lovens §§ 1 eller 2 straffes i henhold til § 7 med bøde, fængsel indtil 4 måneder eller under
skærpende omstændigheder fængsel indtil 2 år. det skal ved fastsættelse af straffen for
overtrædelse af § 1 ifølge lovens § 7, stk. 2, særlig anses for skærpende, at gerningspersonen
flere gange tidligere er straffet for overtrædelse af § 1. tilsvarende gælder i tilfælde, hvor
overtrædelsen af § 1 begås under skærpende omstændigheder af en person, der tidligere er
idømt fængselsstraf for overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1 eller 2, eller §§ 123, 216,
237, 244-246, 266 eller 288.
det fremgår af pkt. 1 i de almindelige bemærkninger til lovforslaget (lff nr. 107 af 27.
januar 2016 om forslag til lov om knive og blankvåben m.v.) bl.a.:
”…
med forslaget foreslås der indført en ny knivlov, som på den ene side lemper reglerne for
brug af knive til fornuftige dagligdags formål og på den anden side skærper kursen mod knive
i bl.a. nattelivet og kriminelle miljøer.
samtidig ønsker regeringen at øge trygheden i befolkningen og forebygge alvorlig
voldskriminalitet og anden kriminalitet, der indebærer fare for liv og helbred.
regeringen ønsker derfor en stærk og konsekvent indsats mod knive på offentligt tilgængelige
steder mv., som kan bidrage til at forhindre nye voldsepisoder og knivoverfald. det er vigtigt
bl.a. at forebygge, at unge tager kniv med, når de bevæger sig ud i aften- og nattelivet.
desuden er det afgørende, at myndighederne har de nødvendige redskaber til effektivt at
bekæmpe de knive, der optræder i nattelivet og kriminelle miljøer.
lovforslaget skal ses i sammenhæng med regeringsgrundlaget ”sammen om fremtiden” og
målsætningen om at værne om danmark som et trygt og sikkert samfund, herunder ved at
sætte hårdt og resolut ind de steder, hvor trygheden er truet.
…”
 af de specielle bemærkninger til lovforslagets § 7 fremgår bl.a.:
”…
                                                - 5 -
 i almindelighed vil der kun foreligge skærpende omstændigheder, hvis en person bærer kniv
på steder eller under omstændigheder, hvor der er nærliggende risiko for, at der kan opstå
tilspidsede situationer af potentielt voldelig karakter, herunder tilfælde, hvor en person bærer
kniv i aften- og nattetimerne i restaurationsmiljøet mv. eller ved visse fodboldkampe, byfester
og koncerter. risikoen for tilspidsede situationer af potentielt voldelig karakter kan f.eks.
også følge af uoverensstemmelser eller konflikt mellem bander, rockergrupper eller lignende,
hvor to eller flere grupper af personer, der har en indbyrdes konflikt, mødes, f.eks. i
forbindelse med retsmøde eller lignende.
det ligger i det anførte - jf. udtrykket ”bærer” - at der ikke vil foreligge skærpende
omstændigheder, hvis overtrædelsen af knivforbuddet består i, at en person blot ”besidder”
kniven, f.eks. fordi den pågældende kniv ligger i en bils bagagerum.
det vil bero på domstolenes vurdering af de konkrete forhold i den enkelte sag, om der
foreligger sådanne skærpende omstændigheder, at der skal udmåles en frihedsstraf i stedet for
en bøde.
…”
landsrettens begrundelse og resultat
det lægges efter bevisførelsen for landsretten til grund, at tiltaltes bil den 8. december 2016
stod parkeret ved folkets park med i hvert fald delvist nedrullede vinduer, at kniven lå tæt
ved førersædet, og at tiltalte befandt sig i nærheden af bilen. det lægges endvidere til grund,
at der ikke var andet værktøj i nærhed af kniven.
landsretten lægger på baggrund af politiets registrering og politiassistent as forklaring til
grund, at tiltalte er tilknyttet bandegrupperingen ltf.
tiltalte har erkendt, at kniven tilhører ham. kniven var placeret i førerkabinen på en sådan
måde, at tiltalte og andre havde let adgang til den. under hensyn hertil samt til tiltaltes
tilknytning til bandegrupperingen ltf sammenholdt med at tiltalte og bilen befandt sig ved
folkets park og dermed i et område, hvor det kan lægges til grund, at der som følge af ltf’s
faste tilstedeværelse i område var en nærliggende risiko for, at der kunne opstå tilspidsede
situationer af potentielt voldelig karakter, finder landsretten, at der foreligger skærpende
                                              - 6 -
omstændigheder i forbindelse med tiltaltes besiddelse af kniven. herefter, og da tiltalte i
februar 2013 er straffet for overtrædelse af straffelovens § 245, er tiltalte skyldig efter
anklageskriftet.
straffen, der vedrørende forhold 1 fastsættes efter knivlovens § 7, stk. 1, jf. stk. 2, jf. § 1 og §
2, stk. 1, nr. 1, og vedrørende begge forhold tillige efter straffelovens § 89, fastsættes efter
forholdenes karakter til fængsel i 40 dage.
thi kendes for ret:
byrettens dom i sagen mod t ændres, således at t straffes med fængsel i 40 dage.
tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                       højesterets kendelse
                         afsagt onsdag den 31. oktober 2018
sag 45/2018
advokat a kærer vestre landsrets salærfastsættelse i sagen:
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat a)
i tidligere instans er truffet beslutning af vestre landsrets 16. afdeling den 3. oktober 2017.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: jens peter christensen, lars hjortnæs og jan schans
christensen.
påstande
kærende, advokat a, har nedlagt påstand om, at salæret forhøjes med 10.200 kr. med tillæg af
moms, samt at han tilkendes yderligere 1.807,36 kr. med tillæg af moms i kørselsgodtgørelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
sagsfremstilling
t blev i byretten dømt for bl.a. voldtægt.
i forbindelse med ankesagen blev advokat a beskikket af landsretten som ny forsvarer for t.
                                                   - 2 -
landsretten tillagde efter ankesagens afslutning ved retsbog af 3. oktober 2017 advokat a et
salær på 42.360 kr. med tillæg af moms og kørselsgodtgørelse på 762,48 kr. med tillæg af
moms. i retsbogen hedder det om salærfastsættelsen bl.a.:
        ”forsvareren, advokat a, er beskikket uden rejseforbehold. t har været indsat i arresten
        i nykøbing mors, der ligger i holstebro retskreds, hvor advokat a har advokatkontor.
        der ydes herefter ikke salær for rejsetid og kørselsgodtgørelse til arresten i nykøbing
        mors.”
ved brev af 5. oktober 2017 anmodede advokat a vestre landsret om at ændre deres afgørel-
se, således at han blev tilkendt salær for rejsetid og kørselsgodtgørelse for fire arrestbesøg hos
tiltalte i nykøbing mors.
i vestre landsrets retsbog af 24. oktober 2017 hedder det bl.a.:
        ”beneficerede advokater er omfattet af forbeholdet efter retsplejelovens § 333, stk. 1, 2.
        pkt., bortset fra de advokater, der af justitsministeriet har fået ophævet rejseforbeholdet,
        fordi de i forbindelse med retskredsreformen fik en væsentlig udvidelse af det geogra-
        fiske område, for hvilket de var beskikket.
        forbeholdet efter retsplejelovens § 333, stk. 1, 2. pkt., medfører, at der ikke tillægges
        salær eller godtgørelse for rejseudgifter ved transport indenfor retskredsen.”
vestre landsret anmodede i forlængelse heraf advokat a om at oplyse, om han af justitsmini-
steriet havde fået ophævet rejseforbeholdet.
ved brev af 26. oktober 2017 oplyste advokat a, at dette ikke var tilfældet.
ved retsbog af 16. november 2017 fandt vestre landsret herefter ikke grundlag for at tilkende
advokat a salær for rejsetid og kørselsgodtgørelse i forbindelse med arrestbesøgene.
retsgrundlag
retsplejelovens § 741, stk. 1, lyder således:
        ”der tilkommer den offentlige forsvarer vederlag af statskassen, herunder godtgørelse
        for rejseudgifter, som han med føje har haft i forbindelse med hvervet. bestemmelserne
        i § 333, stk. 1, 2. pkt., og § 334, stk. 3 og 5, finder tilsvarende anvendelse.”
                                                 - 3 -
den dagældende bestemmelse i retsplejelovens § 333, stk. 1, lyder således:
       ”for hver ret antager justitsministeren et passende antal advokater til at udføre sager for
       parter, der har fri proces, eller for hvem der i øvrigt beskikkes en advokat efter reglerne
       i denne lov. justitsministeren kan ved antagelse af en advokat ved en byret bestemme, at
       der ikke skal tilkomme den pågældende godtgørelse for rejseudgifter ved møde inden
       for retskredsen.”
anbringender
advokat a har anført navnlig, at arrestbesøgene har været nødvendige for en forsvarlig vare-
tagelse af forsvarerhvervet.
landsrettens kendelse er i strid med landsrettens praksis, jf. herved f.eks. vestre landsrets
kendelse af 18. juni 2015, hvor der i en lignende situation blev tilkendt ham salær for den rej-
setid, han havde haft i forbindelse med arrestbesøg i nykøbing mors.
retsplejelovens § 333, stk. 1, 2. pkt., regulerer ikke en forsvarers adgang til salær i sager, der
behandles ved landsretten.
ved at undlade at tilkende ham salær for rejsetiden til og fra arresten i nykøbing mors har
landsretten reelt givet ham rejseforbehold til en bestemt arrest. der er en grundlæggende for-
skel på, om et rejseforbehold relaterer sig til en bestemt ret eller til en bestemt arrest.
det vil være konkurrenceforvridende – særligt henset til de betydelige forskelle mellem rets-
kredsenes geografiske størrelse – hvis en forsvarer ikke honoreres for befordringstiden til ar-
restbesøg, når arresten er beliggende i den retskreds, hvorfra forsvareren driver sin virksom-
hed.
det vil være ulogisk, hvis han nægtes salær for rejsetiden til arresten i nykøbing mors med
den begrundelse, at arresten er beliggende i den retskreds, hvorfra han driver sin virksomhed,
når realiteten er, at distancen til arresten i herning, ringkøbing og viborg, der ligger uden for
denne retskreds, er kortere end distancen til arresten i nykøbing mors.
                                               - 4 -
anklagemyndigheden har anført navnlig, at det ved afgørelse af, om der er grundlag for yder-
ligere salær til advokat a, på den ene side må tillægges betydning, at advokat a ved politi- og
domstolsreformen i 2006 ikke fik ophævet sit rejseforbehold af justitsministeriet. udgangs-
punktet må derfor være, at han ikke skal godtgøres for rejseudgifter inden for retskredsen, jf.
retsplejelovens § 333, stk. 1, 2. pkt.
på den anden side giver bestemmelsens ordlyd og forarbejder anledning til tvivl om, hvorvidt
bestemmelsen gælder behandlingen af straffesager for landsretterne og højesteret.
højesterets begrundelse og resultat
den dagældende bestemmelse i retsplejelovens § 333, stk. 1, 2. pkt., finder efter sin ordlyd
anvendelse ved antagelse af en advokat ved en byret, og højesteret finder, at salæret til advo-
kat a som beskikket forsvarer ved landsretten må fastsættes efter bestemmelsen i retsplejelo-
vens § 741, stk. 1, 1. pkt.
højesteret finder, at de rejseudgifter i forbindelse med forsvarerhvervet, som advokat a øn-
sker godtgjort, må antages at være afholdt med føje.
advokat as salær skal herefter forhøjes med 10.200 kr. med tillæg af moms, og kørselsgodt-
gørelsen skal forhøjes med 1.807,36 kr. med tillæg af moms.
                                        thi bestemmes:
landsrettens afgørelse ændres således, at salæret og kørselsgodtgørelsen til den beskikkede
forsvarer, advokat a, forhøjes med henholdsvis 10.200 kr. med tillæg af moms og 1.807,36
kr. med tillæg af moms.


text:
- gia
                                         udskrift
                                             af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
                                          kendelse
afsagt den 8. oktober 2009
                        v‐76‐07, v‐84‐07, v‐92‐07 og v‐103‐07
                        crocs inc.
                        (advokat klaus ewald madsen)
                         mod
                        cap v aps nu under konkurs,
                        cap v holding aps,
                        og
                        cap v sport and licenses v/casper vodsgaard
                         (advokat thomas bøgild‐jakobsen for begge)
indledning
statsautoriseret revisor svend jørgen svendsen blev af fogedretten i århus antaget som
sagkyndig til bevissikring i denne sag og udarbejdede den 31. maj 2007 rapport herom.
                                                    ‐2‐
       sagsøgtes advokat indkaldte ved brev af 2. marts 2009 svend jørgen svendsen til som
vidne at afgive forklaring under hovedforhandlingen i sø‐ og handelsretten. indkaldelsen
skete på vegne af de sagsøgte, cap v aps, cap v holding aps og cap v sport and licenses
v/casper vodsgaard.
       ved skrivelse af 6. august 2009 afmeldte sagsøgtes advokat svend jørgen svendsen
som vidne til hovedforhandlingen den 20. og 21. august 2009.
       svend jørgen svendsen har oplyst, at han den 3. august 2009 forberedte sig i tre timer
til sagen ved gennemgang af sin rapport af 31. maj 2007. på denne baggrund har svend
jørgen svendsen fremsendt en honorarnota for tre timers forberedelse på i alt 4.200 + moms
til sagsøgtes advokat. sagsøgtes advokat har ikke ønsket at honorerer notaen, da svend
jørgen svendsen ikke har været anvendt som vidne.
sø‐ og handelsrettens afgørelse
statsautoriseret revisor svend jørgen svendsen har forberedt sig til sin vidneforklaring
hvilket han er forpligtet til, jf. retsplejelovens § 180. hermed har svend jørgen svendsen som
følge af indkaldelsen til retten lidt et indtægtstab som han i medfør af retsplejelovens § 180
og § 2, stk. 3, i bekendtgørelse nr. 712 af 17. november 1987 bør tillægges en særlig
godtgørelse for.
       det oplyste timeforbrug på tre timer samt den afregnede timesats findes rimelig, og
godtgørelsen fastsættes til 4.200 kr. + moms.
       godtgørelsen skal betales af cap v aps nu under konkurs, cap v holding aps og
cap v sport and licenses v/casper vodsgaard der har indkaldt revisor svend jørgen
svendsen.
                                         derfor bestemmes:
cap v aps nu under konkurs, cap v holding aps og cap v sport and licenses v/casper
vodsgaard skal betale 4.200 kr. + moms til svend jørgen svendsen i vidnegodtgørelse.
                                              jens feilberg
                 ‐3‐
              (sign.)
           ___ ___ ___
udskriftens rigtighed bekræftes
p.j.v. sø- og handelsretten, den