text:
                                        udskrift
                                            af
                          sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                      kendelse
afsagt den 29. april 2016
h-31-15
                                  unifeeder a/s
                                  (advokat thomas ryhl)
                                  mod
                                  interteam speditionsgesellschaft mbh
                                  (advokat frans rossen)
sagens baggrund og parternes påstande
denne afgørelse vedrører spørgsmålet om værneting for sagsøgte, interteam speditionsge-
sellschaft mbh (herefter ”interteam”), som er udskilt til særskilt forhandling efter retspleje-
lovens § 253, stk. 1.
                                                -2-
unifeeder a/s har nedlagt påstand om, at interteams afvisningspåstand ikke tages til følge,
således at sagen antages til realitetsbehandling ved sø- og handelsretten.
interteam har nedlagt påstand om afvisning.
sagen ved sø- og handelsretten er anlagt den 22. maj 2015. interteams ansvarsassurandør
har den 28. maj 2015 ved landgericht hamburg anlagt en sag vedrørende samme faktiske
forhold mod unifeeder germany gmbh.
oplysningerne i sagen
sagen udspringer af, at en forsendelse med morgenmadsprodukter led skade under en mul-
timodal transport fra producenten i parchim, tyskland, til en modtager i enfield, england.
den samlede transport bestod af en indledende landevejstransport i tyskland fra parchim til
havnen i hamborg, efterfulgt af en søtransport fra hamborg til felixstowe i england samt en
afsluttende landevejstransport i england fra felixstowe til enfield.
interteam var efter det oplyste kontraherende transportør for hele den omhandlede transport
dør-til-dør. ved transportbooking af 17. oktober 2013 kl. 10:24 (”transportauftrag / loading
order nr. 1510-1310-060”) viderekontraherede interteam søtransporten og landevejstranspor-
ten i england til unifeeder. bookingen var stilet til unifeeder germany gmbh. bookingen
henviste i brevfoden til den nyeste version af de almindelige tyske speditionsbetingelser,
”allgemeinen deutschen speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung” (herefter
”adsp”); det var desuden angivet, at der skulle være værneting i hamborg.
interteam har i flere år haft et fast samarbejdsforhold med unifeeder, og parterne har som
led i samarbejdet tidligere korresponderet om transporter til england. der er bl.a. fremlagt
en e-mail af 28. maj 2013 fra interteams marcus dimsat til johannes bischof fra ”unifeeder
germany”, hvor interteam indhentede pristilbud på transporter til en række destinationer i
england (dog ikke til enfield); autosignaturen i denne e-mail indeholdt også en henvisning
til adsp og angav et værneting i hamborg.
                                                   -3-
parterne har fremlagt en autoriseret oversættelse af pkt. 30 i den seneste version af adsp fra
2003, hvoraf fremgår bl.a.:
       ”30.  opfyldelsessted, værneting, lovvalg
       …
       30.2  værneting for alle retstvister, som opstår på baggrund af ordreforholdet eller i for-
             bindelse hermed, er for alle involverede parter, såfremt de er erhvervsdrivende,
             stedet for den afdeling af speditøren, som ordren er stilet til. i tilfælde af krav mod
             speditøren er dette værneting eksklusivt.
       …”
der er fremlagt en ”booking confirmation” afsendt af ”unifeeder germany”. dokumentet
angiver at være genereret den 17. oktober 2013 kl. 10:35. i dokumentet er ”shipper” angivet
som ”intertec”, som efter det oplyste er interteams kunde. af brevfoden fremgår bl.a., at
”all transport is undertaken according to unifeeder’s standard non negotiable combined
bill of lading”. det er oplyst, at ”unifeeder non-negotiable bill of lading terms and condi-
tions” var optrykt på bagsiden af ”booking confirmation”. af betingelsernes pkt. 27 kan ud-
ledes, at tvister skal afgøres ved sø- og handelsretten i københavn.
den e-mail, hvorved booking confirmation ifølge sagsøger blev fremsendt til interteam, er
ikke fremlagt, og interteam bestrider at have modtaget booking confirmation. som et ek-
sempel på, hvorledes en eventuel fremsendelsesmail kan have set ud, har sagsøger fremlagt
en e-mail, hvor ”unifeeder germany” i forbindelse med en anden, efterfølgende transport
fremsendte en booking confirmation til interteam (bilag 9).
den for den konkrete transport udstedte ”haulage instruction” er heller ikke fremlagt, og in-
terteam bestrider også at have modtaget et sådant dokument. som et eksempel på, hvordan
en haulage instruction kan se ud, har sagsøger fremlagt en haulage instruction udstedt i
forbindelse med en anden, efterfølgende transport udført for interteam (bilag 8).
den 18. oktober 2013 blev containeren afleveret til transport på containerterminalen i ham-
borg, og den 19. oktober 2013 blev søtransporten påbegyndt. det er fremlagt et ”combined
                                               -4-
transport bill of lading” (herefter ”bill of lading”) for den konkrete transport; dokumentet
er udstedt den 19. oktober 2013 af unifeeder a/s. i dette dokument er ”shipper” også angi-
vet som ”intertec”. bagsiden af dokumentet består af de føromtalte ”unifeeder non-
negotiable bill of lading terms and conditions”, herunder værnetingsklausulen i betingel-
sernes pkt. 27. interteam bestrider at have modtaget et eksemplar af bill of lading i forbin-
delse med transporten.
den 22. oktober 2013 udstedte unifeeder a/s en fragtfaktura for transporten til interteam. af
fodnoten til denne faktura fremgår tilsvarende, at ”all transport is undertaken according to
unifeeder’s standard non negotiable combined bill of lading”.
den 6. marts 2014 fremsendte repræsentanter for ”unifeeder germany” et brev til interteam
vedrørende spørgsmålet om ansvaret for skaden på godset. i brevet henvistes der i overskrif-
ten til både interteams og unifeeders referencenumre for den konkrete transport. af fodno-
ten til brevet fremgår bl.a., at ”schiffsmakler- und schiffsagenturlaistungen” udføres i hen-
hold til seneste version af ”allgemeinen geschäftsbedingungen für schiffsmakler und schiff-
sagenten”, og at ”speditionelle leistungen” udføres i henhold til adsp.
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af anders houmøller og stefan janke.
anders houmøller har forklaret bl.a., at han har været ansat hos unifeeder siden 1998. han
har de seneste mange år haft ansvaret for den overordnede styring af unifeeders container-
flåde, herunder håndteringen af ”claims” i den forbindelse.
den konkrete transport, som interteam bookede hos unifeeder, var fra havnen i hamborg til
modtageren i enfield; interteam stod selv for fortransporten i tyskland. unifeeder stillede en
container til rådighed for interteam til brug for transporten, og til det formål udstedte uni-
feeder en haulage instruction, som bl.a. indeholdt oplysninger om, hvor og hvornår contai-
neren skulle afhentes og afleveres. interteam ville ikke kunne have påbegyndt fortranspor-
                                                -5-
ten, hvis ikke interteam havde modtaget en sådan haulage instruction. haulage instruction
og de øvrige dokumenter, som unifeeder normalt udsteder i forløbet, herunder unifeeders
pristilbud, booking confirmation, bill of lading og fragtfakturaen, bliver fremsendt elektro-
nisk til kunden pr. e-mail. ”unifeeder non-negotiable bill of lading terms and conditions”
bliver standardmæssigt fremsendt sammen med alle de pågældende dokumenter. grunden
til, at unifeeder ikke til brug for denne sag har kunnet fremskaffe kopi af de relevante frem-
sendelsesmails til interteam, er, at unifeeder siden da har skiftet mail-system.
personligt ville han ikke i et brev til en kunde have indsat en standard-fodnote svarende til
den i unifeeders brev af 6. marts 2014 til interteam, da en sådan fodnote kan give anledning
til misforståelser. i relation til den konkrete transport for interteam har unifeeder hverken
udført ”schiffsmakler- und schiffsagenturlaistungen” eller ”speditionelle leistungen”; uni-
feeder fungerede som søtransportør, og i den funktion udfører unifeeder altid opgaverne på
grundlag af ”unifeeder non-negotiable bill of lading terms and conditions”.
unifeeder har haft et samarbejdsforhold med interteam siden 2011. det er korrekt, at dialo-
gen og korrespondancen mellem parterne hovedsageligt foregik mellem parternes kontorer i
hamborg. grunden til, at der på sagens dokumenter til tider angives forskellige unifeeder-
kontorer, er, at unifeeder arbejder som én samlet helhed. unifeeder germany behandles der-
for blot som en afdeling af det samlede unifeeder.
stefan janke har forklaret bl.a., at han har været ansat hos unifeeder siden 2001. han har de
seneste år arbejdet på kontoret i hamborg, hvor han er ansvarlig for salgsafdelingen.
”unifeeder non-negotiable bill of lading terms and conditions” bliver altid fremsendt til
kunden sammen med unifeeders pristilbud, booking confirmation, haulage instruction og
bill of lading. normalt bliver dokumenterne genereret ved hjælp af unifeeders it-system,
”softship”, som automatisk sørger for, at alle bilag, herunder b/l-betingelserne, vedhæftes til
en e-mail, som herefter fremsendes til kunden af en medarbejder hos unifeeder. i softship-
systemet kan unifeeder se, at de pågældende e-mails med bilag er blevet fremsendt til inter-
                                               -6-
team i forbindelse med den konkrete transport, men unifeeder har desværre ikke kunnet
fremskaffe kopi af de relevante e-mails.
interteam har været kunde hos unifeeder i mange år. det har primært været tidligere sales
manager johannes bischof fra unifeeders hamborg-kontor, som har været kontaktperson for
interteam. han har én gang været med johannes bischof i berlin for at besøge interteam. på
dette møde diskuterede man kun generelle bestillings- og implementeringsmæssige forhold,
f.eks. hvilke dokumenter interteam ønskede at modtage i forbindelse med udførelsen af
transporterne; man drøftede derimod ikke indholdet af b/l-betingelserne, herunder spørgs-
målet om værneting. disse forhold interesserer kunderne sig kun sjældent for.
han tør ikke svare på, om det på tidspunktet for bookingen af den konkrete transport i okto-
ber 2013 var sædvanligt for interteam at stile transportopdrag til unifeeder germany. dette
skyldes, at unifeeder på et tidspunkt, som han ikke kan huske på stående fod, gennemgik en
omstrukturering. efter omstruktureringen fungerer unifeeder germany som en filial af uni-
feeder a/s. det ser ud til, at booking confirmation i forbindelse med den konkrete transport
blev afsendt af unifeeder germany. bill of lading blev udstedt og afsendt af unifeeder a/s,
da unifeeder optrådte som rederi, og da unifeeders rederidivision konkret sidder på århus-
kontoret. alle unifeeders bill of ladings bliver udstedt og afsendt på denne måde. brevet af
6. marts 2014 er afsendt af unifeeder germany, fordi hamborg-kontoret efterfølgende over-
tog opgaven med at informere kunden om, hvad der var sket med containeren.
han anser den konkrete transport for internteam for en rederiydelse; der er hverken tale om
”schiffsmakler- und schiffsagenturlaistungen” eller ”speditionelle leistungen”. bill of la-
ding og betingelserne på bagsiden af dette dokument er det afgørende dokument for trans-
porten. alle afsendte dokumenter i forbindelse med kontraheringen henviser til bill of la-
ding og b/l-betingelserne.
parternes synspunkter
                                                    -7-
unifeeder har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af 2.
marts 2016, hvoraf fremgår bl.a.:
     ”...
     sagsøgers anbringender kan opsummeres som følger:
     unifeeder a/s (herefter unifeeder) påtog sig i oktober 2013 at udføre en kombineret
     transport for interteam speditionsgesellschaft mbh (herefter interteam) fra havnen i
     hamborg til modtageren i enfield, england. transportaftalen blev indgået på unifeeders
     almindelige betingelser, som var vedlagt bookingen, jf. combined transport bill of la-
     ding af 19. oktober 2013 …
     det gøres gældende, at aftalegrundlaget mellem interteam speditionsgesellschaft mbh
     og unifeeder a/s er transport bill of lading tilknyttet unifeeders standardbetingelser,
     hvor det i pkt. 27 er anført, at det er dansk ret, der skal finde anvendelse, ligesom tvister
     skal afgøres ved sø- og handelsretten i københavn.
     disse standardbetingelser var endvidere en del af sagsøgers bookingbekræftelse af 17.
     oktober 2013 … det skal i den forbindelse bemærkes, at denne bookingbekræftelse efter
     aftaleretlige principper vel bedst kan betragtes som en ”uoverensstemmende accept”.
     hertil gøres det gældende, at en uoverensstemmende accept ikke har virkning som et af-
     slag, hvis afsenderen af accepten går ud fra, at den er overensstemmende med tilbuddet,
     og tilbudsgiveren må indse dette. i så fald skal tilbudsgiveren, hvis ikke han vil godken-
     de accepten, uden ugrundet ophold ”give meddelelse” derom. undlader han det, anses
     aftalen for sluttet med det indhold, svaret har, jf. aftalelovens § 6, stk. 2.
     i den forbindelse gøres det gældende, at en bill of lading som konnossement anses som
     et bevis for en aftale om søtransport, jf. sølovens § 292, og derfor anses som en bekræftel-
     se på en tidligere indgået kontrakt. det er sædvanlig praksis, at konnossementet udstedes
     i tre eksemplarer, herunder et eksemplar til afsender – som i dette tilfælde er sagsøgte.
     sagsøgte modtog da også konnossementet af 19. oktober 2013 … fra sagsøger.
     endvidere modtog sagsøgte den 22. oktober 2013 en faktura fra sagsøger …, hvori det og-
     så er angivet, at sagsøgers standardbetingelser er gældende.
     det er derfor samlet sagsøgers opfattelse, at sagsøgtes manglende reaktion – efter book-
     ingbekræftelsen, men særligt også efter modtagelse af konnossement og faktura – på den
     klare og tydelige angivelse af sagsøgers standardbetingelser som gældende for den til-
     budte aftale er udtryk for en accept af sagsøgers standardbetingelser, herunder værne-
     tingsaftalen og den dertil knyttede lovvalgsklausul om anvendelsen af dansk ret.
     interteam har påpeget, at unifeeder i marts 2014, i en skrivelse til interteam … – fem må-
     neder efter transporten var påbegyndt – henviste til interteams transportopdragsnummer
     (nr. 1510-1310-060). det skal hertil bemærkes, at unifeeder i samme skrivelse ligeledes
     henviste til sit eget sagsnummer (790851). derudover fremgår både unifeeders og inter-
     teams sagsnumre ligeledes allerede af både b/l’en … og bookingbekræftelsen …
                                                    -8-
      henvisningerne til begge sagsnumre er således alene et udtryk for tilsikring af overskue-
      lighed i forhold til hvilken transport korrespondancen vedrører, og det bestrides fortsat,
      at unifeeders henvisning til interteams transportopdragsnummer kan betragtes som en
      accept af samtlige betingelser angivet i interteams transportopdrag.
      dette bestyrkes endvidere af det faktum, at sagsøger og sagsøgte tidligere har indgået af-
      taler på sagsøgers standardbetingelser. det gøres i den forbindelse gældende, at parterne
      i årene 2013 til 2015 har indgået 173 transportaftaler, hvoraf alle har været på unifeeders
      standardbetingelser … som eksempel på disse transportaftaler findes transportaftale fra
      hamborg til felixstowe af 11. december 2013, booking nummer: 855283 … samt transport
      fra hamborg til immingham af 2. oktober 2014, booking nummer: 1246816 …
      det kan endvidere oplyses, at parterne også i 2016 har indgået transportaftaler, der lige-
      ledes har været på unifeeders standardbetingelser.
      interteam har i øvrigt bemærket, at interteam ikke er anført som ”shipper” i b/l’en, og
      derfor slet ikke er part i b/l’en. unifeeder bestrider dette. til støtte herfor gøres det gæl-
      dende, at det var efter interteams ønske, at deres kunde ”intertec” blev anført i b/l’en.
      det fastholdes således, at al aftaleindgåelse vedrørende denne transport skete mellem in-
      terteam og unifeeder.
      i den forbindelse skal det bemærkes, at interteam også i transportaftalen fra 11. december
      2013 … anmodede om, at deres kunde ”intertec” blev anført som ”shipper” på b/l’en.
      interteam har i sin duplik anført, at denne sags b/l … er dateret den 19. oktober 2013, alt-
      så én dag efter transporten blev påbegyndt. i den forbindelse har interteam gjort gæl-
      dende, at b/l’en derfor ikke kan tillægges nogen betydning for aftaleindgåelsen om lov-
      valg og værneting. hertil skal det bemærkes, at datoen for b/l’en er den dato, hvor skibet
      forlod hamborg, hvilket er den dato, hvor unifeeder overtog transporten. det skal i den
      forbindelse kort bemærkes, at unifeeder i øvrigt ikke var ansvarlig for vejtransporten i
      tyskland.
      på baggrund af ovenstående fastholdes påstanden om, at sø- og handelsretten er rette
      værneting i den konkrete sag. …”
interteam har i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumentet af 2.
marts 2016, hvoraf fremgår bl.a.:
      ”…
      til støtte for den nedlagte påstand gør sagsøgte følgende gældende:
      1.   delhovedforhandlingen vedrører spørgsmålet om, hvorvidt der mellem sagens par-
           ter er indgået en gyldig og bindende værnetingsaftale, hvorefter sø- og handelsret-
           ten har kompetence til at tage den af sagsøger anlagte sag under realitetsbehandling.
           dette bestrides af sagsøgte.
                                            -9-
2.  sagsøger bærer bevisbyrden for, at der er indgået en gyldig og bindende værnetings-
    aftale om værneting ved sø- og handelsretten. denne bevisbyrde har sagsøger ikke
    løftet.
3.  den transport, som sagen drejer sig om, bygger på sagsøgtes transportopdrag af 17.
    oktober 2013 … til unifeeder germany gmbh, hamborg, tyskland, om udførelse af
    en kombineret transport for sagsøgte.
4.  transportopdraget var ikke rettet mod sagsøger (det danske selskab unifeeder a/s),
    men derimod mod det tyske selskab unifeeder germany gmbh i hamborg, tysk-
    land. transportopdraget blev alene rettet til unifeeder germany gmbh, fordi uni-
    feeder germany gmbh har sit hjemsted i hamborg, tyskland, hvor sagsøgte også er
    hjemmehørende.
5.  i sagsøgtes transportopdrag af 17. oktober 2013 var det udtrykkeligt anført, at alle
    transporter blev indgået på grundlag af ”allgemeine deutsche speditionsbedingun-
    gen (adsp), neuste fassung”, … og at værneting var i hamborg …
6.  i henhold til pkt. 30.2 i allgemeine deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste
    fassung, skal tvister afgøres ved domstolene ved speditørens hjemsted, hvilket i det
    konkrete tilfælde er hamborg.
7.  en sådan værnetingsaftale om værneting i hamborg, tyskland, er sædvanlig i et
    speditionsforhold mellem to tyske parter.
8.  forud for sagsøgtes transportopdrag af 17. oktober 2013 … bestod der et løbende
    samarbejde mellem sagsøgte og unifeeder germany gmbh.
9.  aftalerne mellem sagsøgte og unifeeder germany gmbh er altid blevet indgået med
    en værnetingsaftale om værneting i hamborg og på grundlag af ”allgemeine deut-
    sche speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung” …
10. som dokumentation for, at aftalerne mellem unifeeder germany gmbh og sagsøgte
    altid er blevet indgået med en værnetingsaftale om værneting i hamborg og på
    grundlag af ”allgemeine deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung”,
    henviser sagsøgte til e-mailkorrespondance af 28. maj 2013 … mellem marcus dimsat
    fra sagsøgte og johannes bischof fra unifeeder germany gmbh.
11. i e-mailen fra marcus dimsat var det udtrykkeligt anført, at alle transporter blev ind-
    gået på grundlag af ”allgemeine deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste
    fassung” …
12. i e-mailen fra marcus dimsat var det endvidere udtrykkeligt anført, at værneting var
    i hamborg …
13. johannes bischoff fra unifeeder germany gmbh bestred ikke i forbindelse med be-
    svarelsen af e-mailen over for sagsøgte, at værnetinget var i hamborg, og bestred hel-
    ler ikke anvendelsen af allgemeine deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste
    fassung. dermed indgik parterne en aftale dels om værneting i hamborg, dels om
    anvendelse af allgemeine deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung.
                                               - 10 -
14. værnetingsaftalen om værneting i hamborg og anvendelsen af allgemeine deutsche
    speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung, var fast bestanddel af alle de afta-
    ler, som parterne efterfølgende indgik om udførelse af transporter efter det relevante
    tidspunkt i 2013 og dermed også for den konkrete transport fra oktober 2013, som
    denne sag omhandler.
15. eftersom værnetingsaftalen om værneting i hamborg og anvendelsen af allgemeine
    deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung, i hvert fald siden 28. maj
    2013 var fast bestanddel af parternes løbende aftaler om udførelse af transporter, ville
    det have krævet en udtrykkelig og klar aftale mellem parterne herom, hvis parterne
    efterfølgende skulle aftale en ændring af dette udgangspunkt. dette er derfor heller
    ikke sket.
16. sagsøgtes transportopdrag af 17. oktober 2013 … til unifeeder germany gmbh,
    hamborg, tyskland, om udførelse af en kombineret transport for sagsøgte, ligger i
    naturlig forlængelse af parternes tidligere aftaler og indeholdt nøjagtig de samme
    formuleringer med hensyn til værneting i hamborg og anvendelse af allgemeine
    deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung, som e-mailen af 28. maj
    2013.
17. den konkrete transport skulle allerede påbegyndes dagen efter afgivelsen af trans-
    portopdraget, nemlig den 18. oktober 2013.
18. sagsøger bestred ikke betingelserne og vilkårene i sagsøgtes transportopdrag …,
    herunder at værnetinget var i hamborg, og at ”allgemeine deutsche speditionsbe-
    dingungen (adsp), neuste fassung” … var gældende for transporten, forinden
    transporten blev påbegyndt.
19. ved at påbegynde udførelsen af transporten accepterede unifeeder germany gmbh
    stiltiende sagsøgtes transportopdrag …, herunder at værneting var i hamborg, og at
    ”allgemeine deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung” … var gæl-
    dende for transporten.
20. sagsøgte bestrider, at aftalegrundlaget mellem sagsøgte og unifeeder a/s består af
    sagsøgers bookingbekræftelse … og sagsøgers combined transport bill of lading …
21. trods gentagne opfordringer har sagsøger ikke dokumenteret, at bookingbekræftel-
    sen … og combined transport bill of lading … er blevet fremsendt til sagsøgte. sag-
    søgers manglende opfyldelse af opfordringerne skal tillægges processuel skadevirk-
    ning, jf. retsplejelovens § 344, stk. 2, med den følge, at det lægges til grund, at book-
    ingbekræftelsen … og combined transport bill of lading … ikke er blevet fremsendt
    til sagsøgte.
22. allerede fordi bookingbekræftelsen … og combined transport bill of lading … ikke
    er blevet fremsendt til sagsøgte, kan de ikke skabe eller udgøre noget aftalegrundlag
    mellem sagsøger og sagsøgte.
23. sagsøger har gjort gældende, at sagsøgers standardbetingelser, ”bill of lading terms
    and conditions”, skulle være en del af bookingbekræftelsen … sagsøger har ikke do-
    kumenteret, at ”bill of lading terms and conditions” var en del af bookingbekræf-
    telsen … og var vedlagt bookingbekræftelsen … sagsøgte bestrider, at ”bill of lading
                                               - 11 -
    terms and conditions” var en del af bookingbekræftelsen … og var vedlagt book-
    ingbekræftelsen …
24. ”bill of lading terms and conditions” er ufuldstændig og mangelfuld, og særligt
    den bestemmelse – pkt. 27 – som sagsøger synes at støtte sit lovvalg og værneting på,
    er ikke komplet.
25. efter bruxelles i-forordningens art. 23, stk. 1, litra a, om aftaler om værneting kræves
    det, at der foreligger en skriftlig aftale, der er underskrevet af begge parter. efter
    bruxelles i-forordningens art. 23, stk. 2, sidestilles ”skriftligt” med enhver elektronisk
    meddelelse, som varigt dokumenterer aftalen om værneting. disse gyldighedsbetin-
    gelser er ikke opfyldt i det konkrete tilfælde i relation til sagsøgers ”bill of lading
    terms and conditions”.
26. for at en aftale om værneting, som er omfattet af bruxelles i-forordningens art. 23, er
    gyldig, kræves det, at værnetingsaftalen har en fornøden sproglig klarhed og sikker-
    hed. eftersom bestemmelsen i pkt. 27 i ”bill of lading terms and conditions” er
    ufuldstændig og mangelfuld, er denne betingelse ikke opfyldt i det konkrete tilfælde.
27. når en tysk kunde – her sagsøgte – retter et transportopdrag, der er formuleret på
    tysk til et tysk selskab – … i dette tilfælde til unifeeder germany gmbh i hamborg –
    vedrørende en transport, som skal påbegyndes i hamborg, tyskland, og som går til
    england, og som intet har med danmark at gøre, må der stilles særdeles strenge krav
    for at anerkende, at den tyske transportør kan sætte et dansk selskab i sit sted og un-
    derlægge transportopdraget dansk ret og dansk værneting i stedet for tysk ret og
    tysk værneting. disse strenge krav er ikke opfyldt i det konkrete tilfælde.
28. den tyske kunde – her sagsøgte – har ikke nogen anledning til at forvente, at trans-
    portaftalen i stedet overdrages til et dansk selskab, og at transportaftalen undergives
    dansk ret og dansk værneting – når transporten i øvrigt ikke har nogen som helst til-
    knytning til danmark. der er tale om meget byrdefulde ændringer og vilkår.
29. også under hensyntagen til disse omstændigheder bestrider sagsøgte, at sagsøgers
    bookingbekræftelse … kan anses som en ”uoverensstemmende accept” i aftalelovens
    forstand.
30. som allerede anført har sagsøgte ikke modtaget bookingbekræftelsen …, og selv hvis
    bookingbekræftelsen er fremsendt til sagsøgte, er den først modtaget efter, at trans-
    porten var påbegyndt, og efter at transportaftalen var iværksat.
31. hvis forholdet skal kvalificeres under nogen juridisk term, må forholdet anses for en
    såkaldt ”skjult dissens”.
32. bookingbekræftelsen kan ikke ændre den oprindeligt indgåede transportaftale i form
    af transportopdraget … inkl. værnetingsaftalen om værneting i hamborg og anven-
    delsen af ”allgemeine deutsche speditionsbedingungen (adsp), neuste fassung” …
33. det bestrides, at det foreliggende forhold er omfattet af aftalelovens § 6, stk. 2.
34. for at aftalelovens § 6, stk. 2, finder anvendelse, er det en betingelse, at afsenderen af
    svaret går ud fra, at der er overensstemmelse med tilbuddet, og at tilbudsgiveren må
    indse dette. sagsøgte havde som kunde ikke nogen anledning til at forvente, at det
                                              - 12 -
    tyske selskab, som transportopdraget var rettet til, blev erstattet med et dansk sel-
    skab, og at transportaftalen skulle undergives dansk ret og dansk værneting i stedet
    for tysk ret og tysk værneting. af disse grunde måtte og kunne sagsøger ikke – som
    krævet i henhold til aftalelovens § 6, stk. 2 – gå ud fra, at accepten var overensstem-
    mende.
35. det var således åbenbart for sagsøger, at accepten ikke var overensstemmende, og
    sagsøger kan ikke ved at agere som sket pådutte sagsøgte sine standardbetingelser,
    herunder anvendelsen af dansk ret og dansk værneting. også af disse grunde er sag-
    søgte ikke bundet af bookingbekræftelsen … eller combined transport bill of lading
    …
36. for så vidt angår combined transport bill of lading …, bemærker sagsøgte, at den
    er dateret den 19. oktober 2013 og ifølge sin ordlyd ikke er stilet til sagsøgte. allerede
    fordi combined transport bill of lading … er dateret den 19. oktober 2013 og således
    efter, at transporten blev påbegyndt den 18. oktober 2013, og ikke er stilet til sagsøg-
    te, kan den ikke tillægges nogen betydning i relation til aftaleindgåelsen om værne-
    tinget.
37. sagsøgte er ikke anført som ”shipper” i combined transport bill of lading … eller i
    bookingbekræftelsen … allerede som følge heraf er sagsøgte ikke part i combined
    transport bill of lading … eller i bookingbekræftelsen … og dermed ikke bundet
    heraf.
38. combined transport bill of lading / konnossementet … på den ene side og trans-
    portaftalen på den anden side er to forskellige juridiske forhold. konnossementet
    ændrer ikke på det retlige forhold mellem afsenderen og transportøren, som følger af
    transportaftalen … i dette forhold kommer det alene an på transportaftalen – og ikke
    konnossementet.
39. af sølovens § 299, stk. 2, fremgår, at konnossementets oplysninger ”skal gælde som
    bevis, dersom ikke andet godtgøres”. det i denne bestemmelse anførte princip må
    anses for at gælde generelt med hensyn til konnossementets angivelse af transportaf-
    talens vilkår og betingelser, herunder lovvalg og værneting.
40. i det konkrete forhold er det godtgjort, at det er transportaftalen mellem sagsøgte og
    unifeeder germany gmbh – og ikke konnossementet – som fastlægger vilkårene for
    transporten, herunder værnetinget.
41. for så vidt angår den fremlagte faktura …, bemærker sagsøgte, at fakturaen er date-
    ret den 22. oktober 2013 og ifølge sin ordlyd ikke er stilet til sagsøgte. allerede fordi
    fakturaen er dateret den 22. oktober 2013 og således efter, at transporten blev påbe-
    gyndt den 18. oktober 2013, og ikke er stilet til sagsøgte, kan den ikke tillægges nogen
    betydning i relation til aftaleindgåelsen om værnetinget.
42. sagsøgte bestrider, at tidligere aftaler mellem unifeeder germany gmbh / unifeeder
    a/s og sagsøgte skulle være indgået på sagsøgers standardbetingelser som påstået af
    sagsøger, og at de af sagsøger fremlagte bilag 7-9 skulle dokumentere dette.
43. de eksempler, som sagsøger fremlægger (bilag 8 og bilag 9) er fra henholdsvis de-
    cember 2013 og oktober 2014. allerede fordi de tidsmæssigt ligger efter den i denne
    sag omhandlede transport fra oktober 2013, kan de ikke tillægges nogen betydning.
                                                   - 13 -
       44. en generel henvisning til unifeeder’s standard non negotiable combined bill of la-
           ding nederst på haulage instruction (bilag 8) og på booking confirmation (bilag 9) er
           ikke tilstrækkelig til at opfylde kravene til en ændring af parternes hidtidige aftale
           om værneting i hamborg.
       45. ved sine efterfølgende handlinger, herunder ved i overskriften i sit brev af 6. marts
           2014 … udtrykkeligt og udelukkende at henvise til sagsøgtes ”transportauftrag / lo-
           ading order nr. 1510-1310-060”, viser unifeeder germany med al tydelighed, at uni-
           feeder germany og dermed sagsøger anser sagsøgtes transportopdrag – ”transpor-
           tauftrag / loading order nr. 1510-1310-060” … for det bindende og gældende aftale-
           grundlag mellem parterne.
       46. det er først efter sagsøgers advokats involvering i sagen, at sagsøger er begyndt at
           gøre gældende, at bookingbekræftelsen …, som først blev fremlagt med replikken, og
           combined transport bill of lading …, som blev fremlagt med stævningen, skulle
           udgøre det relevante aftalegrundlag, hvilket bestrides.
       47. brevet af 6. marts 2014 fra unifeeder germany bekræfter således, at det er sagsøgtes
           transportopdrag …, som er accepteret af unifeeder germany – og ikke hverken book-
           ingbekræftelsen … eller combined transport bill of lading … – der udgør transport-
           aftalen mellem sagsøgte og unifeeder germany gmbh og som fastlægger vilkårene
           for transporten, herunder værnetinget i hamborg. …”
sø- og handelsrettens begrundelse og resultat
efter oplysningerne i sagen, herunder navnlig det fremlagte ”combined transport bill of
lading” (bill of lading) og den fremlagte fragtfaktura, som begge er udstedt af unifeeder
a/s, finder retten, at det kan lægges grund, at unifeeder a/s var transportør for den om-
handlede multimodale transport fra havnen i hamborg til enfield i england. parterne i
transportaftalen var således interteam og unifeeder a/s (unifeeder).
bagsiden af bill of lading består af unifeeders almindelige betingelser (”unifeeder non-
negotiable bill of lading terms and conditions”), som i pkt. 27 indeholder en værnetings-
klausul, hvorefter tvister skal afgøres ved sø- og handelsretten. det er helt sædvanligt, at
transportdokumenter af denne art indeholder betingelser vedrørende værneting, og hverken
tilstedeværelsen af værnetingsklausulen eller dens indhold findes at være særligt byrdefuldt.
efter de afgivne forklaringer og sagens øvrige oplysninger finder retten det ubetænkeligt at
lægge til grund, at interteam i forbindelse med transporten modtog et eksemplar af bill of
                                               - 14 -
lading, inklusive de på bagsiden af dokumentet påtrykte almindelige betingelser, som der
ikke blev protesteret imod. retten bemærker, at fremsendelsen af unifeeders almindelige be-
tingelser med bill of lading reelt udgjorde en genfremsendelse af betingelserne til interteam;
retten lægger således til grund, at betingelserne allerede forinden havde været fremsendt til
– og modtaget af – interteam på bagsiden af ”booking confirmation”, i hvilken forbindelse
interteam heller ikke havde rejst indsigelse. endelig bemærkes, at der på tidspunktet for den
konkrete transport i oktober 2013 bestod et langvarigt, fast samarbejde mellem interteam og
unifeeder-koncernen, hvorefter interteam må have været bekendt med, at unifeeders al-
mindelige betingelser standardmæssigt var påtrykt bagsiden af unifeeders bill of lading og
dermed udgjorde de betingelser, som unifeeder udførte transporterne på baggrund af. un-
der disse omstændigheder kan det forhold, at interteam i sin forudgående transportbooking
henviste til adsp og angav hamborg som værneting, ikke tillægges betydning.
da det i øvrigt af interteam anførte ikke kan føre til andet resultat, finder retten, at parterne
må anses for at have indgået en gyldig aftale om værneting ved sø- og handelsretten, og at
sagen mod interteam derfor skal fremmes.
                                      thi kendes for ret:
interteam speditionsgesellschaft mbh’s afvisningspåstand tages ikke til følge, og sagen an-
tages til realitetsbehandling ved sø- og handelsretten.
    martin aabak                  mads bundgaard larsen                     flemming ipsen
                                             (sign.)
                                          ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                   sø- og handelsretten, den
 - 15 -


text:
                             højesterets dom
                       afsagt torsdag den 4. november 2010
sag 166/2009
(2. afdeling)
leif rasmussen
(advokat lars broni, beskikket)
mod
nedbrydningsfirmaet p. olesen & sønner a/s
(advokat henrik valdorf-hansen)
og
forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste
og
beredskabsstyrelsen
(kammeradvokaten ved advokat kasper mortensen for begge)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i århus’ 4. afdeling den 14. februar 2008 og af
vestre landsrets 13. afdeling den 4. februar 2009.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: peter blok, asbjørn jensen, jytte scharling, poul
dahl jensen og hanne schmidt.
påstande
appellanten, leif rasmussen, har nedlagt påstand om, at de indstævnte, nedbrydningsfirmaet
p. olesen & sønner a/s, forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og beredskabssty-
relsen, principalt in solidum, subsidiært hver for sig, skal betale 68.750 kr. med procesrente
fra den 30. marts 2007.
nedbrydningsfirmaet p. olesen & sønner a/s, forsvarets bygnings- og etablissementstje-
neste og beredskabsstyrelsen har over for leif rasmussen påstået stadfæstelse, subsidiært
frifindelse mod betaling af 56.250 kr. med procesrente fra den 30. marts 2007.
                                              - 2 -
p. olesen & sønner har over for forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og bered-
skabsstyrelsen nedlagt påstand om friholdelse for ethvert beløb inklusiv renter og sagsom-
kostninger, som p. olesen & sønner måtte blive dømt til at betale til leif rasmussen.
forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og beredskabsstyrelsen har over for p. ole-
sen & sønner påstået friholdelse for ethvert beløb, som forsvarets bygnings- & etablisse-
mentstjeneste og beredskabsstyrelsen måtte blive pålagt at betale til leif rasmussen.
anbringender
der er mellem parterne enighed om, at forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og
beredskabsstyrelsen under denne sag skal behandles som en enhed.
p. olesen & sønner, forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og beredskabsstyrelsen
har for højesteret anerkendt, at der er årsagssammenhæng mellem nedbrydningsarbejdet og
skaderne s1-s7, s10, s17-s19, s23 og s26, men det bestrides fortsat, at skaderne s11, s12
og s27 er opstået som følge af arbejdet udført af p. olesen & sønner. de har herved henvist
til skønsmandens udtalelser om disse skader i forklaringen til brug for højesteret. den subsi-
diære påstand nedlagt af de indstævnte svarer til leif rasmussens påstand med fradrag af ud-
giften til afhjælpning af skaderne s11, s12 og s27, som parterne er enige om at fastsætte til
12.500 kr. inklusiv moms.
leif rasmussen har anført, at skønsmanden for højesteret bl.a. har forklaret, at når de øvrige
skader er opstået som følge af nedbrydningen, må det anses for overvejende sandsynligt, at
også skaderne s11, s12 og s27 er en følge af nedbrydningen. dette må derfor lægges til
grund.
p. olesen & sønner har bestridt, at leif rasmussen kan tillægges sagsomkostninger vedrø-
rende bevisoptagelsen forud for sagsanlægget ved byretten, idet byretten den 3. januar 2007
bestemte, at leif rasmussen skal betale disse omkostninger, uden at afgørelsen herom blev
kæret, og idet leif rasmussens omkostninger i sagen er afholdt af hans retshjælpsforsikring
og af staten, der har meddelt ham fri proces.
                                                 - 3 -
leif rasmussen har heroverfor anført, at der ikke ved byrettens afgørelse af 3. januar 2007 er
gjort endeligt op med udgifterne ved den isolerede bevisoptagelse. der er ifølge retsplejelo-
vens § 343, stk. 3, kun mulighed for, at retten kan pålægge den part, der har ønsket beviset
optaget, at betale omkostninger til modparten, og denne foreløbige afgørelse kan ændres efter
udfaldet af et senere sagsanlæg, således som det også senere skete ved byrettens dom. udgif-
terne må erstattes som sagsomkostninger i medfør af retsplejelovens § 316, stk. 1, som udgif-
ter, der har været fornødne til sagens forsvarlige udførelse.
supplerende oplysninger
forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og beredskabsstyrelsen har for højesteret
oplyst, at begge myndigheder nu henhører under forsvarsministeriet.
i ”nedrivningsentreprise - 212. kommandocentral århus” af oktober 2003 fremgår af afsnit
1.1.40 bl.a.:
       ”1.1.40 arbejdets udførelse
       .01 krav til arbejdsmetoder
       entreprenøren er i princippet frit stillet med hensyn til valg af arbejdsmetoder og hjæl-
       pemidler, og det overlades til ham ud fra egen erfaring at disponere sine ressourcer, dog
       forudsat:
       •       at arbejdet udføres med behørig omhu og forsigtighed, således at risiko for
               utilsigtede skader til stadighed begrænses mest muligt
       •       at miljøgener og øvrige gener for naboer, bygherrens tilsyn og lejere begrænses
               mest muligt
       …
       .03 ansvar
       entreprenøren skal drage omsorg for, at nedrivningsarbejdet foretages med forsigtighed,
       og han bærer det fulde ansvar for alle ulemper, skader eller ulykkestilfælde, som måtte
       blive en følge af forsømmelighed.
       …”
i nedrivningsentreprisen henvises i afsnit 1.1.10 om grundlag for arbejdets udførelse bl.a. til
sbi-anvisning 171, ”nedrivning af bygninger og anlægskonstruktioner” af 1991. i denne an-
                                              - 4 -
visning, der er udgivet af statens byggeforskningsinstitut, hedder det bl.a.(side 85f, side 95f
og side 160):
      ”kugle
      en velkendt og effektiv nedrivningsmetode er knusning med en svingende eller fal-
      dende stålkugle ophængt i en mobil kran. der anvendes stålkugler i vægtklasse 1-5 t.
      …
      ulemper
             en effektiv og sikker udnyttelse af kran og kugle stiller store krav til maskinføre-
              rens dygtighed og omhu.
             anvendelse af kugle er forbundet med betydelige miljøgener og risici, som hver
               især kræver forudgående overvejelser og forholdsregler. dette gælder specielt
               rystelser i undergrunden, støv og utilsigtet nedstyrtning af bygningsdele.
              i flere lande har man indført miljørestriktioner i et sådant omfang, at anvendelse
      af kugle i praksis er forbudt. en lignende udvikling kan også forventes i danmark. det
      skal imidlertid anføres, at kuglen er et hurtigt og effektivt værktøj, og at anvendelse af
      kran med kugle er et en optimal metode til mange nedrivningsopgaver.
      …
      maskinhammer
      til brydning af større betonmængder anvendes betonhamre monteret som redskab på
      gravemaskiner. der findes et righoldigt sortiment af betonhamre, som normalt er hy-
      drauliske:
      egenvægt, hammer: 50-3500 kg
      slagenergi:            50-8500 j
      …
      ulemper
             maskinhugning er forbundet med miljøgener, herunder støv og støjgener. de
                større maskiner forvolder endvidere betydelige vibrationer.
      …
      miljøforhold
      demoleringsmetoder og nedrivningsteknikker skal vælges på grundlag af de givne mil-
      jøforhold som beskrevet i kapitel 4
      …
              vurderingen af arbejdsmetoder ud fra miljøhensyn bør ske i lyset af mulighe-
      derne for at begrænse virkningerne på omgivelserne ved særlige foranstaltninger, ek-
                                                 - 5 -
      sempelvis støj- og støjskærme, eller udførelse af arbejderne inden for særlige tidsrum,
      hvor virkninger og gener er mindre belastende.
               i tilfælde af arbejder, der er kritiske i miljømæssig henseende, bør der foretages
      kontrol af påvirkninger ved eksempelvis støv-, støj- og vibrationsmålinger. det kan i
      denne forbindelse anbefales at foretage indledende forsøg med henblik på fastlæggelse
      af tilladelige niveauer for miljøpåvirkninger, eventuelt i samarbejde med den kommu-
      nale miljøkontrol eller arbejdstilsynet.”
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af skønsmanden, geotekniker
marianne bondo hoff. hun har forklaret bl.a., at revnedannelserne i leif rasmussens byg-
ning kan stamme fra den nedbrydning, der er foretaget på nabobygningen. det er meget svært
at sætte procenter på sandsynligheden for, i hvilket omfang revnerne stammer fra nedbryd-
ningen i naboejendommen. der er tale om et groft skøn. det er dog overvejende sandsynligt,
at revnerne stammer fra nedbrydningsarbejdet. med overvejende sandsynlighed menes der
mere end 50 %.
leif rasmussens hus har en differenssætning på 6 mm. det vil sige, at huset hælder 6 mm
over en afstand på ca. 8 meter. differenssætningen er ikke så voldsom, at den i sig selv har
kunnet forårsage revnerne i huset. det er ikke sandsynligt, at differenssætningen har foretaget
revnerne.
de skader, der er nævnt i skønserklæring nr. 2 som s1-s7, s10-s12, s17-s19, s23, s26 og
s27, kan ikke være opstået som følge af sætninger i terrænet. skaderne kan heller ikke være
forårsaget af højtstående grundvand, men kan være forårsaget af temperaturafhængige bevæ-
gelser i huset.
skaderne s11 og s12 er typiske skader forårsaget af temperaturafhængige bevægelser i huset.
det er overvejende sandsynligt, det vil sige mere end 50 % sikkert, at skaderne er forårsaget
af temperaturafhængige bevægelser i huset.
skaderne s1, s2 og s3 kan være skader forårsaget både af konstruktive forhold sammen med
temperaturafhængige bevægelser i huset. om revnerne er opstået på grund af de konstruktive
forhold sammen med temperaturafhængige bevægelser, eller om de er opstået på grund af
nedbrydningen, kan ikke siges. skaderne s4, s5 og s6 kan være forårsaget af konstruktive
                                             - 6 -
forhold og temperaturafhængige bevægelser. skaden s10, der fremgår af erklæringens bilag
s11, kan være en svindrevne forårsaget af temperaturafhængige bevægelser i huset. der kan
ikke siges noget om, hvor stor sandsynligheden er herfor. skaderne s17 og s18 kan være for-
årsaget af konstruktive forhold samt temperaturafhængige forhold i huset. der kan ikke angi-
ves en procent for sandsynligheden.
skaden s23 kan være opstået ved konstruktive forhold sammen med temperaturafhængige
bevægelser i huset, men skaden kan også være opstået på grund af nedbrydningen. der kan
ikke sættes procenter på sandsynligheden herfor.
skaden s27 er ligesom skaderne s11 og s12 typiske ved temperaturafhængige bevægelser i
huset samt som følge af konstruktive forhold, men såfremt sagens andre skader er opstået som
følge af nedbrydningen, er det overvejende sandsynligt, at skaderne s11, s12 og s27 ligeledes
er opstået som følge af nedbrydningen.
hun har ikke foretaget konstruktive undersøgelser af huset og har derfor ikke fakta vedrø-
rende huset. erklæringerne er således udarbejdet på baggrund af et skøn. hun mangler kon-
krete data på, hvordan skaderne er opstået, og hun mangler oplysninger omkring målinger
vedrørende nedbrydningen.
efter leif rasmussens forklaringer vedrørende skaderne i huset er det mindre sandsynligt, at
revnerne eller skaderne er opstået på grund af andre forhold end nedbrydningen af naboejen-
dommen. hvis der var tale om andre forhold end nedbrydning, ville skaderne/revnerne her
have vist sig på et tidligere tidspunkt.
hun kan ikke sige noget om kraften af de vibrationer, der udspringer fra en nedbrydning fo-
retaget enten ved et hydraulikbor eller med en nedbrydningskugle.
hun fastholder, at man ved nedbrydning i bynære områder bør lave en vibrationsmåling. der
er intet juridisk krav om dette, men hun mener som fagmand, at dette er det bedste at gøre.
via en vibrationsmåling får man gode oplysninger om risikoen for skader ved nedbrydning.
man har derfor mulighed for at stoppe arbejdet og undgå skader ved at finde en anden ned-
brydningsmetode. en vibrationsmåling i forbindelse med den konkrete nedbrydning ville have
                                                - 7 -
kostet mellem 5.000 til 10.000 kr. der er tale om et groft skøn. gennem en vibrationsmåling
får man målt vibrationshastigheden, og hvor meget nedbrydningsarbejdet vibrerer. ved en
ejendom, som ikke er optimalt funderet, må vibrationen være 3 mm pr. sekund. generelt sy-
nes hun som fagmand, at man burde have foretaget vibrationsmålinger på de omkringliggende
naboejendomme. man burde ligeledes have kigget på skaderne på ejendommene, inden arbej-
det blev startet. hun ville have besigtiget de omkringliggende ejendomme og vurderet ejen-
dommenes skader og have placeret vibrationsmåler på de ejendomme, hun fandt det nødven-
digt. hun ville have vurderet ejendommenes funderingsforhold samt ejendommenes skader.
denne risikovurdering indgår ikke i selve vibrationsmålingen, men er noget, der bliver foreta-
get ved siden af. hun kan ikke oplyse prisen på en sådan risikovurdering. i forbindelse med
udarbejdelse af en risikovurdering bliver der optaget fotos af skaderne på de ejendomme, der
ligger omkring. i forbindelse med vibrationsarbejdet bliver der ført en logbog på vibratio-
nerne.
hun kan ikke oplyse, om der til nedbrydningen af kommandocentralen kunne være brugt an-
dre nedbrydningsmetoder end nedbrydningskuglen og hydraulikboret, da hun ikke har kend-
skab til nedbrydningsarbejde. hun ved ikke, om det er sædvanligt at foretage målinger i for-
bindelse med det nedbrydningsarbejde, der blev foretaget. hun har udtalt sig som geoteknik-
ker.
hvis der er blevet foretaget vibrationsfremkaldende arbejde ca. 15 meter fra ejendommen, er
det sandsynligt, at dette kunne fremkalde skader på ejendommen, uanset om arbejdet er blevet
foretaget med en kugle eller med en hydraulikhammer. sandsynligheden for, at der var op-
stået skader, ville være mindre, såfremt det vibrationsfremkaldende arbejde var blevet foreta-
get 20 meter eller 28 meter væk fra ejendommen. hun har tidligere foretaget vibrationsmålin-
ger på lignende nedbrydningsarbejde, og der er foretaget nedbrydning med både kugle og hy-
draulikbor. der har dog været tale om nedbrydningsarbejde med større afstand til naboejen-
dommene. hun har ligeledes sin erfaring fra pæleramning. ved pæleramning anvendes en
faldhammer på 5-10 tons. i denne sag er der bl.a. anvendt en kugle på 900 kg. ved pæleram-
ning er der tale om en større kraft, da der anvendes en rambuk på 5-10 tons. hendes vurdering
af, at det er sandsynligt, at der sker skader ved nedbrydningsarbejde på en ejendom, der er
placeret 15 meter væk, er vurderet på baggrund af de konkrete faktuelle oplysninger i sagen.
hun kan ikke oplyse, om der generelt ved pæleramning sker skader på ejendomme 15 meter
                                               - 8 -
væk. der kan ikke siges at være en lineær sammenhæng mellem afstanden og risikoen for, at
der opstår skader. risikoen for skader falder dog jo længere afstanden er. på baggrund af de
jordundersøgelser, der tidligere er lavet, er risikoen for skader større.
det må have haft en positiv effekt og begrænset risikoen for skader, at der, inden nedbryd-
ningsarbejdet blev påbegyndt, blev gravet i ca. 1½-2 meters bredde rundt om bunkeren i 2
meters dybde. såfremt der sker et nedbrydningsarbejde med en kugle på 900 kg 28 meter væk
fra en ejendom, og der er tale om kraftige vibrationer i 20 minutter, så er der sandsynlighed
for, at der kan opstå skader. det afgørende er, om vibrationsniveauet har været højt. det er
ikke muligt på baggrund af en matematisk udmåling efterfølgende at sige, hvor stort vibrati-
onsniveauet har været. dette nødvendiggør et feltforsøg. hun kunne have foretaget en mere
præcis vurdering vedrørende skaderne, såfremt der havde været foretaget en vibrationsmåling.
oplysning om bunkerens præcise placering har også betydning for hendes erklæringer.
hvis man med sikkerhed kunne sige, at arbejdet blev foretaget 11 meter væk, ville hendes
antagelser omkring revnedannelserne blive bestyrket. det er stadigvæk overvejende sandsyn-
ligt, at de skader, der er set på under hendes forklaring, er opstået ved nedbrydningen.
højesterets begrundelse og resultat
p. olesen & sønner, forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og beredskabsstyrelsen
har for højesteret anerkendt, at der er årsagssammenhæng mellem nedbrydningsarbejdet og
skaderne s1-s7, s10, s17-s19, s23 og s26.
af de grunde, der er anført af landsretten, og efter skønsmandens forklaring til brug for høje-
steret, tiltræder højesteret, at det må anses for godtgjort, at samtlige skader, herunder også
skaderne s11, s12 og s27, er forårsaget af nedbrydningsarbejdet.
p. olesen & sønner var ifølge nedrivningsentreprisen af oktober 2003 vedrørende komman-
docentralen frit stillet med hensyn til valg af arbejdsmetoder og hjælpemidler, og det var
overladt firmaet ud fra sin egen erfaring at disponere sine ressourcer, dog således at arbejdet
skulle udføres med behørig omhu og forsigtighed, således at risiko for utilsigtede skader blev
begrænset mest muligt. i nedrivningsentreprisen af oktober 2003 var som grundlag for arbej-
                                              - 9 -
dets udførelse også henvist til sbi-anvisning 171 fra statens byggeforskningsinstitut fra
1991.
ifølge denne anvisning bør valget af demoleringsmetoder ske i lyset af mulighederne for at
begrænse virkningerne på omgivelserne ved særlige foranstaltninger, og der bør i tilfælde af
arbejder, der er kritiske i miljømæssig henseende, foretages kontrol af påvirkningerne ved
eksempelvis vibrationsmålinger. om anvendelse af kugle til nedrivningsarbejde fremgår det,
at dette er forbundet med betydelige miljøgener, som hver især kræver forudgående overve-
jelser og forholdsregler. dette gælder bl.a. med hensyn til rystelser i undergrunden. vedrø-
rende nedrivningsarbejde ved brug af betonhamre monteret på gravemaskiner fremgår det, at
der forvoldes betydelige miljøgener, og at de større maskiner forvolder betydelige vibrationer.
det må efter skønsmandens forklaring lægges til grund, at vibrationsfremkaldende arbejder
ca. 15 meter fra en ejendom vil kunne fremkalde skader på denne, uanset om arbejdet blev
foretaget med en kugle eller med en hydraulikhammer, ligesom anvendelse af kugle ca. 28
meter fra en ejendom i 20 minutter med sandsynlighed kan medføre skader. efter skønsman-
dens opfattelse burde der i det foreliggende tilfælde have været foretaget en vibrationsmåling.
på den anførte baggrund findes p. olesen & sønner at have handlet uforsvarligt ved trods den
korte afstand mellem leif rasmussens ejendom og bunkeren sammenholdt med den anvendte
fremgangsmåde, herunder brugen af kugle, ikke at have foranstaltet en undersøgelse vedrø-
rende risikoen for at påføre ejendommen skade som følge af rystelser. der påhviler derfor
nedbrydningsfirmaet erstatningsansvar over for leif rasmussen.
forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og beredskabsstyrelsen var bekendt med, at
der ved et nedrivningsarbejde som det omhandlede må udvises betydelig forsigtighed af hen-
syn til risikoen for skade på nærliggende ejendomme. arbejdet blev udført i myndighedernes
interesse, og de havde de tekniske og økonomiske muligheder for at begrænse og styre risi-
koen ved arbejdets udførelse.
uanset at myndighederne havde overladt den nærmere tilrettelæggelse af nedbrydningsarbej-
det til p. olesen & sønner og ikke selv kan anses for at have handlet uforsvarligt, må myn-
dighederne på den anførte baggrund i forhold til tredjemand bære risikoen vedrørende arbej-
                                               - 10 -
dets forsvarlige udførelse. myndighederne hæfter derfor for nedbrydningsfirmaets uforsvar-
lige udførelse af arbejdet.
det er herefter ufornødent at tage stilling til, om der også ville have påhvilet myndighederne
et selvstændigt objektivt ansvar.
efter det anførte er p. olesen & sønner, forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og
beredskabsstyrelsen over for leif rasmussen solidarisk ansvarlige for skaderne, og højeste-
ret tager herefter leif rasmussens påstand til følge, således at de indstævnte solidarisk skal
betale 68.750 kr. med procesrente fra den 30. marts 2007.
det følger af det foran anførte om karakteren af myndighedernes ansvar, at myndighederne
ved betaling af erstatning til leif rasmussen har ret til regres mod p. olesen & sønner. det
samme følger af nedrivningsentreprisens pkt. 1.1.40.03 om ansvar. myndighedernes friholdel-
sespåstand over for nedbrydningsfirmaet tages derfor til følge.
forud for retssagens anlæg var der på begæring af leif rasmussen afholdt syn og skøn efter
reglerne i retsplejelovens § 343, og leif rasmussen blev ved bevisoptagelsens afslutning i
medfør af retsplejelovens § 343, stk. 3, pålagt at betale omkostninger til p. olesen & sønner
og til myndighederne med henholdsvis 10.000 kr. og 15.000 kr. efter retssagens udfald kan
leif rasmussen kræve disse omkostninger – og øvrige omkostninger ved bevisoptagelsen –
godtgjort som sagsomkostninger.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal de indstævnte solidarisk betale
215.345,22 kr., der omfatter 99.370,82 kr. til dækning af samtlige udgifter ved bevisoptagel-
sen forud for sagens anlæg, 100.000 kr. til dækning af advokatudgift ved retssagen, 4.930 kr.
til dækning af beregnede retsafgifter og 11.044,40 kr. til dækning af øvrige udlæg. sagsom-
kostningsbeløbet skal indbetales til højesteret, der efter dækning af udgifterne til fri proces
afregner med retshjælpsforsikringen.
i forholdet mellem p. olesen & sønner og myndighederne skal ingen af parterne betale sags-
omkostninger til nogen anden part.
                                             - 11 -
                                     thi kendes for ret:
nedbrydningsfirmaet p. olesen & sønner a/s, forsvarets bygnings- og etablissementstjene-
ste og beredskabsstyrelsen skal solidarisk til leif rasmussen betale 68.750 kr. med proces-
rente fra den 30. marts 2007.
i sagsomkostninger for byret, landsret og højesteret skal nedbrydningsfirmaet p. olesen &
sønner a/s, forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og beredskabsstyrelsen solida-
risk betale 215.345,22 kr., som indbetales til højesteret.
nedbrydningsfirmaet p. olesen & sønner a/s skal friholde forsvarets bygnings- og etablis-
sementstjeneste og beredskabsstyrelsen for ethvert beløb inklusiv renter og sagsomkostnin-
ger, som forsvarets bygnings- og etablissementstjeneste og beredskabsstyrelsen måtte betale
til leif rasmussen eller indbetale til højesteret.
i forholdet mellem nedbrydningsfirmaet p. olesen & sønner a/s og forsvarets bygnings- og
etablissementstjeneste og beredskabsstyrelsen skal ingen part betale sagsomkostninger til
nogen anden part.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse. sagsom-
kostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark