text:
                                           udskrift
                                                 af
                                  højesterets dombog
                             højesterets dom
                         afsagt torsdag den 6. oktober 2011
sag 35/2009
(2. afdeling)
prosa som mandatar for a
(advokat pernille backhausen)
mod
b
(advokat søren juul)
i tidligere instans er afsagt dom af østre landsrets 20. afdeling den 4. december 2008.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: lene pagter kristensen, jon stokholm, henrik
waaben, michael rekling og lars hjortnæs.
påstande
appellanten, prosa som mandatar for a, har nedlagt påstand om, at indstævnte, b, skal
betale 75.000 kr. med procesrente.
b har påstået stadfæstelse.
anbringender
prosa som mandatar for a har for højesteret ikke gjort gældende, at a var direkte omfattet
af jobklausulen i ”master agreement”, men har i øvrigt gentaget sine anbringender og har
navnlig anført, at en arbejdsgiver har pligt til at oplyse en medarbejder om, hvorvidt den
pågældende er omfattet af en jobklausul, der potentielt påvirker medarbejderens
erhvervsmuligheder, idet der i givet fald er tale om et væsentligt vilkår for ansættelsen som
omhandlet i ansættelsesbevislovens § 2, stk. 1. det er således ikke afgørende, om en
begrænsning i en medarbejders erhvervsmuligheder er aktuel eller potentiel. det må lægges til
                                                - 2 -
grund, at a var omfattet af en eller flere jobklausuler. subsidiært er det sandsynliggjort, at
hans muligheder for at opnå ansættelse andet sted i en periode har været berørt af
jobklausuler, som b har anvendt. mere subsidiært har der været en sådan usikkerhed om,
hvorvidt hans muligheder var berørt, at b skulle have afklaret tvivlen i ansættelsesbeviset
eller i et tillæg hertil.
ved udmåling af godtgørelse efter ansættelsesbevislovens § 6 må der lægges vægt på, at der
på baggrund af væsentligheden for a foreligger skærpende omstændigheder, jf. herved de
principper højesteret har fastlagt i ufr 2011.805.
b har gentaget sine anbringender og har navnlig anført, at a ikke har været omfattet af nogen
jobklausuler, og at en ”non-solicitation agreement”, der er indgået med ca. 400 af b-1s ”key
executives” på verdensplan, ikke indebærer ansættelsesbegrænsninger, der har haft nogen reel
og væsentlig indflydelse på as ansættelsesmuligheder.
subsidiært finder ansættelsesbevisloven ikke anvendelse på ansættelsesbegrænsninger, der
ikke følger af retsforholdet mellem arbejdsgiveren og den ansatte, men er en indirekte følge af
arbejdsgiverens retsforhold til en anden virksomhed. en ansættelsesbegrænsning i arbejds-
giverens retsforhold til en anden virksomhed er således ikke et ”vilkår for ansættelsesfor-
holdet” som anført i ansættelsesbevislovens § 2, men er en følge af ansættelsesforholdet. der
er intet i forarbejderne til § 2 i ansættelsesbevisloven eller det bagvedliggende rådsdirektiv
(direktiv 91/533/eøf af 14. oktober 1991 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejds-
tageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet), der støtter, at loven
mod ordlyden skulle omfatte følger af ansættelsesforholdet, der ikke flyder af retsforholdet
mellem arbejdsgiveren og den ansatte.
med hensyn til størrelsen af et eventuelt godtgørelseskrav er det ikke påvist, at nogen
ansættelsesbegrænsning har haft konkret betydning for as ansættelsesmuligheder. under alle
omstændigheder har der været en så betydelig usikkerhed om den retlige forpligtelse til at
oplyse om jobklausuler efter ansættelsesbevisloven, at der i givet fald ikke skal tilkendes no-
gen godtgørelse, jf. herved højesterets afgørelse i ufr 2011.805.
supplerende sagsfremstilling
                                               - 3 -
i ”noncompetition agreement” af 26. august 2005 mellem b-2 og b-2s nordiske chef c
hedder det bl.a.:
      ”this noncompetition agreement is an amendment to the employment agreement en-
      tered into between you and b-2.
      …
      you further agree that, for the two (2) year period following the termination of your
      employment by either you or by b for any reason, you will not directly or indirectly
      within the “restricted area” hire, solicit or make an offer to any employee of the com-
      pany to be employed or perform services outside of the company.
      …”
b overdrog i 2007 d a/s til et andet selskab. med hensyn til nogle nærmere angivne
kundekontrakter, som d a/s havde indgået før overdragelsen, har administrerende direktør i
d a/s, e, på bs forespørgsel oplyst, at der ikke er nævnt noget om jobklausuler i nogen af de
pågældende kontrakter.
forklaringer
til brug for højesteret er der afgivet supplerende forklaring af a, f og g. der er endvidere
afgivet forklaring af advokat h.
a har supplerende forklaret, at han i en periode var ansat i j. han blev efterfølgende bekendt
med, at j havde jobklausuler, og han gik ud fra, at han også var omfattet af en af disse
jobklausuler. hans arbejde hos d a/s svarede ikke til det arbejde, han havde i j. i j havde han
mere en ”backoffice”-funktion, hvor han i d kørte ud til kunder hele tiden. han kørte ca. 4
dage om ugen. han har besøgt 200-300 kunder i sin tid hos d, og k og l fyldte klart mere
end de andre kunder, han besøgte. i d var der, så vidt han vidste dengang, ikke noget om job-
klausuler. det var først efter, at b havde overtaget m a/s, og han læste artiklen i computer
world, at han blev opmærksom på jobklausulerne. han blev irriteret over at finde ud af, at der
var indgået jobklausuler, da han vidste, at han under sin ansættelse hos j havde været omfattet
af jobklausuler, og det var frustrerende, at han i den periode havde søgt arbejde uden at blive
indkaldt til samtale. det var især frustrerende for ham at finde ud af, at den nye arbejdsgiver -
ligesom j - havde brugt jobklausuler, idet det var en aftale mellem nogle parter, som han ikke
kendte til, men som havde indflydelse på hans forhold. da han var i d, søgte han først andre
ansættelser til sidst under sin ansættelse. han søgte 3-4 stillinger, og derefter kontaktede han
n i en anden afdeling af d og fik job der. han har flere gange undervejs overvejet at søge job
                                                - 4 -
i udlandet, særligt i usa og england. da han læste artiklen i computer world, gik han ikke
til sin egen chef, fordi han forventede, at n ikke kunne give et fyldestgørende svar. han
brugte i stedet ”x”, som er et online system, og han spurgte både ”x” usa og ”x” e, som
dækker det europæiske område m.v. ”x” usa henviste straks til ”x” e, og fra ”x” e fik han
svar om, at det var et internt anliggende i danmark. de henviste derfor til o. o henviste så
videre til f, og han fik en mail fra o, hvor o også opfordrede ham til at kontakte f, hvis han
havde yderligere spørgsmål. han mente dog ikke, han ville få mere ud af at kontakte f, så det
gjorde han ikke. af et uddrag af en årsrapport, som han først blev bekendt med, da han var på
vej til et aktionærmøde i usa, fremgik, at 400 ”key executives” har en særlig klausul. det var
ikke en klausul, som han kendte.
f har om sin intranetmeddelelse af 21. september 2006 til medarbejderne supplerende
forklaret, at han ikke selv var med til at få overblik over de rekrutteringsklausuler, som
fandtes. en underafdeling tog sig af det. så vidt han ved, var juridisk afdeling slet ikke
involveret i undersøgelsen. baggrunden for intranetmeddelelsen var, at der var opstået tvivl
om, hvorvidt der var klausuler i underleverandøraftaler. det ville b sikre sig, at der ikke var.
han var ikke bekendt med, at der skulle være fundet klausuler i underleverandøraftalerne, og
ordene ”ikke længere” i intranetmeddelelsen skal ikke forstås sådan. han har ikke selv fået
forelagt nogen rekrutteringsklausuler i underleverandøraftaler, men han var bekendt med, at
der var rekrutteringsklausuler vedrørende k.
b har også i andre tilfælde brugt rekrutteringsklausuler i forhold til underleverandører. det
har været ved afgrænsede opgaver, hvor b accepterede ikke at rekruttere en nøglemedarbejder
fra kunden under et projekt. han er ikke bekendt med andre underleverandører end k, som
der har været rekrutteringsaftaler med.
i intranetmeddelelsen bad man medarbejderne om at henvise til præcise kontrakter, hvis de
ville have oplyst, om de var omfattet af en rekrutteringsklausul. grunden til, at man bad med-
arbejderne om at henvise til den enkelte kontrakt, var, at det ellers ville være en helt uover-
skuelig opgave at undersøge, om der var rekrutteringskontrakter, da b havde et meget stort
antal medarbejdere. han oplyste også i intranetmeddelelsen, at medarbejderne var velkomne
til at kontakte ham, hvis de havde yderligere spørgsmål. der var imidlertid ingen medarbej-
dere, som kontaktede ham.
                                               - 5 -
han har ikke selv set den aftale, som er indgået med k. han ved ikke, hvem der rent faktisk
foretog den gennemgang, som der er fortalt om i vidneforklaringen fra landsretten, men det
var g, som rapporterede til ham, at a ikke havde været omfattet af jobklausulen.
vedrørende årsrapporten fra 2007, hvor det er anført, at 400 ”key executives” havde en klau-
sul, forklarede han, at den eneste, som han kan sætte navn på, er c. han gætter dog på, at den
øverste ledelse også har lignende klausuler. han har dog ikke selv en sådan klausul. det er
ikke organisationsbestemt, om man har en klausul eller ej, men det afhænger af jobindholdet.
han anså ikke denne globale aftale, som var nævnt i årsrapporten, som en begrænsning for de
danske medarbejdere, og han går ud fra, at der stadigvæk findes sådanne klausuler. klausulen
skal forhindre, at en medarbejder, som fratræder, kan tage sine nøglemedarbejdere med.
nøglemedarbejderne bliver ikke informeret, for der er ikke sat navn på, hvilke
nøglemedarbejdere man ikke må kontakte efterfølgende. ordet ”restricted area” i den
jobklausul, der er underskrevet af ham og c, dækker cs ansvarsområde. c var nordisk
ansvarlig og skiftede derefter til en mere international ansættelse i europa. klausulen betyder,
at man ikke aktivt må kontakte nøglemedarbejdere på det område, som man tidligere havde
ansvar for. men man ville godt kunne ansætte en nøglemedarbejder, hvis det var
nøglemedarbejderen selv, som tog kontakt efterfølgende. klausulen er en del af bs globale
program. hans forklaring omkring indholdet af den føromtalte klausul handler om ånden i
teksten, og hvordan teksten skal forstås, mere end om den specifikke ordlyd i teksten.
g har supplerende forklaret, at han ikke selv var med til at lave den gennemgang, som frem-
gik af intranetmeddelelsen fra september 2006, men han var med til at lave den undersøgelse,
som er nævnt i hans forklaring for landsretten. undersøgelsen blev, så vidt han husker,
foretaget i efteråret 2007. han gennemgik de kontrakter, som a havde arbejdet på, og han kan
ikke huske, om selve gennemgangen blev lavet før eller efter, at a fratrådte sin stilling i sel-
skabet. han ved ikke, om n gik tilbage til kontrakterne fra d-tiden, eller om han kun kiggede
på kontrakter fra b-tiden, men han kiggede på de kontrakter, som n havde henvist til. d blev
solgt til p, vistnok i 2007, og b har derfor ikke længere rådighed over kontrakterne fra 2005,
hvor a var ansat i d.
                                              - 6 -
de 400 klausuler, som er nævnt i årsrapporten, er ikke nogen, han ved meget om. det er for-
mentlig kun de allerøverste ledere, som har en sådan klausul. han er ikke bekendt med andre
end cs klausul, og han er ikke bekendt med, om medarbejdere er blevet orienteret om
klausulen. i ordlyden af cs klausul ligger, at c ikke aktivt må rekruttere medarbejdere hos b.
det er hensigten, at c ikke må bruge sin indsigt i organisationen til at tage medarbejdere med
sig, når han forlader virksomheden. c må dog godt ansætte medarbejdere, hvis det er medar-
bejderen selv, som aktivt henvender sig til c. han har ikke selv været involveret i
fortolkningen af klausulen eller udarbejdelsen af denne.
i en avisartikel fra computer world er vist et uddrag af den ”master agreement”, som har
været baggrund for den foreliggende sag. i avisartiklen er nævnt pkt. 11 og pkt. 11.1. han vil
ikke bestride, at gengivelsen af ordlyden er korrekt. han er ikke bekendt med, om der findes
et pkt. 11.2. han har selv gennemlæst hele masteragreementen og erindrer ikke, at der skulle
være andre begrænsninger for medarbejderne i den.
han er ikke 100 % sikker på, at et fremlagt bilag med definitioner hører til den ”master
agreement”, som er nævnt i artiklen fra computer world. der er fremlagt en forlængelse,
hvor b var medunderskriver. det var en forlængelse, som blev indgået i forbindelse med
overdragelsen af selskabet, og det var advokat h, som forhandlede købet. han var derfor ikke
selv inde i overvejelserne omkring denne forlængelse. da klausulen efterfølgende
forhandledes væk, var han med i beslutningsprocessen. baggrunden for, at man annullerede
klausulen efterfølgende, var, at man faktisk ikke havde brug for klausulen, og at dette var et
område, hvor man mente, at man kunne gøre det bedre for medarbejderne.
for så vidt angår den erklæring fra ds administrerende direktør, som er fremlagt i sagen, er
baggrunden for denne, at advokat backhausen havde bedt om oplysninger om de forhold, som
er omtalt i erklæringen, og b havde derfor kontaktet d for at få den erklæring, som er
fremlagt. han har ikke selv kigget i de enkelte kontrakter, det har kun d.
advokat h har forklaret, at han var med til forhandlinger om overdragelsen af q til b. der var
en ”non solicitation”-klausul i den såkaldte ”master agreement” mellem q og k. i den due
diligence, som blev lavet forinden, ville eventuelle jobklausuler være blevet afdækket. man
havde fokus på alle de klausuler, som kunne have betydning for bs køb, og jobklausuler ville
                                               - 7 -
man nok have noteret sig undervejs. han kan ikke huske, om due diligence-undersøgelsen
rent faktisk påviste jobklausuler, men ved en efterfølgende gennemgang af bs kontrakter, har
man ophævet, hvad der eventuelt måtte have været af jobklausuler. han har ikke selv læst
kontrakterne igennem, men han havde ansvaret for den undersøgelse, som blev foretaget.
for så vidt angår den fremlagte intranetmeddelelse af 21. september 2006 fra f kan han ikke
huske, om gennemgangen var før eller efter denne intranetmeddelelse, men det var i samme
periode, da gennemgangen var et resultat af den medieomtale, der havde været. han kender
ikke baggrunden for den ”non solicitation”-klausul, der var i ”master agreement”, da den var
lavet inden overdragelsen af q til b-2 a/s. der blev lavet et tillæg, som gjorde, at man
fastlagde et nyt tidspunkt for ikrafttrædelsen og varigheden af ”non solicitation”-aftalen.
baggrunden for dette var rent ordensmæssige hensyn, idet det blot var en opdatering af den
allerede gældende ”non solicitation”-klausul, som tog udgangspunkt i
overdragelsestidspunktet i stedet for.
”non solicitation”-klausulen er ikke en bestemmelse, som i øvrigt findes i bs standard-
kontrakter, eller som b står fast på i andre overdragelsessager. for så vidt angår selve den
ordlyd, som er gengivet af computer world, kan han ikke huske, om der var et pkt. 11.2, men
ordlyden var i øvrigt, som den er gengivet af computer world. han var også med, da hele
pkt. 11 blev bortforhandlet senere. han kan ikke huske, om der er identificeret andre lignende
aftaler, som der har været behov for at bortforhandle. de definitioner, som er fremlagt, knytter
sig til den ”master agreement”, som er indgået mellem k og q. definitionerne er således fra
samme kontrakt som den, hvor pkt. 11 er gengivet i computer worlds artikel.
højesterets begrundelse og resultat
det er for højesteret ubestridt, at a ikke var omfattet af jobklausulen i den ”master
agreement”, som var indgået mellem k a/s og q a/s, og som blev videreført efter b-2 a/s’
overtagelse af q a/s og m a/s.
efter bevisførelsen finder højesteret det ikke sandsynliggjort, at a under sin ansættelse hos b
eller dets datterselskab d a/s har været omfattet af andre jobklausuler indgået mellem b og
andre virksomheder.
                                              - 8 -
de ”non-solicitation agreements”, som b-koncernen efter det oplyste har indgået med ca. 400
”key executives” på verdensplan, og som der under sagen er fremlagt et eksempel på,
indebærer efter højesterets opfattelse alene, at vedkommende leder forpligter sig til i en peri-
ode efter, at den pågældendes ansættelse hos b er ophørt, ikke at tage initiativ til at få
medarbejdere, som har arbejdet inden for lederens hidtidige ansvarsområde i b, ansat uden for
b.
højesteret finder, at der på denne baggrund og efter bevisførelsen i øvrigt ikke er grundlag for
at antage, at a har været påført begrænsninger i sine erhvervsmuligheder som følge af aftaler
mellem b og tredjemand.
allerede efter det anførte har b ikke været forpligtet til i medfør af ansættelsesbevislovens § 2
at oplyse a om b-koncernens anvendelse af jobklausuler i visse situationer.
herefter finder højesteret det ikke fornødent i den foreliggende sag at tage stilling til, hvor-
vidt arbejdsgiveren i medfør af ansættelsesbevislovens § 2 generelt har pligt til i ansættelses-
beviset at oplyse lønmodtageren om jobklausuler i aftaler mellem arbejdsgiveren og tredje-
mand, der har væsentlig betydning for lønmodtageren. højesteret finder dog anledning til at
bemærke, at det efter ordlyden af § 2, stk. 1, som pålægger arbejdsgiveren oplysningspligt om
”alle væsentlige vilkår for ansættelsesforholdet”, og eksemplifikationen af forhold omfattet af
oplysningspligten i § 2, stk. 2, er nærliggende at antage, at bestemmelsen – i hvert fald som
udgangspunkt – ikke finder anvendelse på ansættelsesbegrænsninger, der ikke følger af rets-
forholdet mellem arbejdsgiveren og lønmodtageren, men er en indirekte følge af arbejdsgive-
rens retsforhold til en tredjemand. bestemmelsen må imidlertid også fortolkes i lyset af ind-
holdet af eu-retten, navnlig artikel 2 i rådets direktiv af 14. oktober 1991 (91/533/eøf). da
§ 2 i ansættelsesbevisloven under alle omstændigheder ikke finder anvendelse i den forelig-
gende sag som følge af, at der ikke foreligger aftaler, der påfører a begrænsninger i hans
erhvervsmuligheder, finder højesteret ikke anledning til at forelægge spørgsmål for eu-
domstolen.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                      thi kendes for ret:
                                             - 9 -
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal prosa som mandatar for a inden 14 dage efter denne
højesteretsdoms afsigelse betale 35.000 kr. til b.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
- kj
                                         udskrift
                                             af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                        ____________
den 24. januar 2008 blev af retten i sagen
f‐37‐06
thor bendixen
(advokat karen‐margrethe schebye)
mod
carnegie bank a/s
(advokat claus juel hansen)
afsagt følgende
                                           d o m:
indledning og påstande
sagens hovedspørgsmål er om der af den bonus som carnegie bank a/s udbetalte til thor
bendixen, skal beregnes feriegodtgørelse og ferietillæg efter et optjeningsprincip eller
afregningsprincip.
                                                     ‐2‐
parternes standpunkter og konsekvenserne heraf fremgår af følgende (tallene er i danske
kroner og er delvist afrundede):
  thor bendixen
   udbetalingsår    bonus    ferieår  ferie afholdt med løn feriegodtgørelse
              2003
              2004 2,4 mio. 2004/2005                5 uger                  0
              2005 5,0 mio  2005/2006                4 uger          60.166,63
              2006 5,1 mio  2006/2007                0 uger         627.784,50
              2007          2007/2008                0 uger         644.401,00
 i alt                                                            1.332.352,13
 carnegie bank
    optjeningsår    bonus    ferieår  ferie afholdt med løn feriegodtgørelse   ferietillæg 1%  ferietillæg 1,75%
              2003 2,4 mio.
              2004 5,0 mio  2004/2005                5 uger                  0       24.066,65           42.116,64
              2005 5,1 mio  2005/2006                4 uger         125.557,00       40.178,20           70.311,86
              2006          2006/2007                0 uger         644.401,00
              2007          2007/2008                0 uger
 i alt                                                              769.958,00
der er ikke tvist om de anførte beløb.
thor bendixen har nedlagt følgende påstande:
principalt: carnegie bank a/s skal til thor bendixen betale 562.394,13 kr. med procesrente
fra sagens anlæg den 17. juni 2006.
        påstanden fremkommer som forskellen mellem 1.332.352,13 kr. og 769.958,00 kr., jf.
ovenfor.
subsidiært: carnegie bank a/s skal til thor bendixen betale 176.673,36 kr. med procesrente
fra sagens anlæg.
        beløbet vedrører ferietillæggene på 1% og 1,75%, jf. ovenstående skema.
mere subsidiært: carnegie bank a/s skal til thor bendixen betale 152.606,71 kr. samt til
arbejdsmarkedets feriefond betale 24.066,65 kr. med procesrente fra sagens anlæg.
        beløbene svarer til det under den subsidiære påstand anførte beløb.
carnegie bank a/s der har afregnet det i skemaet anførte beløb på 769.958,00 kr., har påstået
frifindelse.
                                                     ‐3‐
sagsfremstilling:
thor bendixen blev ansat i carnegie bank i 1990. i 2004 var han med til at starte afdelingen
wealth management, og han blev samme år udnævnt til chef for afdelingen. wealth
management var tilknyttet afdelingen private banking. af hans ansættelseskontrakt af 26.
april 2004 fremgår:
”…
                                                     §2
løn m.v.
medarbejderens aflønning udgøres af en fast månedlig gage. gagen, der er aftalt til kr. 110.000,00,
betales forud.
…
carnegie gruppen, hvori selskabet [carnegie bank a/s] indgår som et datterselskab, er omfattet af en
global ordning om overskudsdeling, som løbende vil kunne blive ændret. den til enhver tid gældende
ordning for overskudsdeling er for selskabet overordnet underlagt gruppens system for
overskudsdeling. medarbejderen indgår med udgangspunkt heri i selskabets
overskudsdelingsordning, som er et resultat‐ og individuelt præsentationsbaseret system. eventuel
tildeling af overskudsandel til medarbejderen sker ud fra en rent diskretionær vurdering baseret på
blandt andet følgende forhold: årets resultat i carnegie‐gruppen, årets resultat for det
forretningsområde hvori medarbejderen indgår samt medarbejderens individuelle præstation.
…
                                                     §4
ferie og anden frihed.
medarbejderen er berettiget til 6 ugers ferie og et ferietillæg på 2,75% af den i optjeningsåret indtjente
løn. … f.s.a. ferietillæg bortfalder medarbejderens ret hertil, såfremt denne ikke er ansat på
udbetalingstidspunktet, jf. ferielovens regler.”
den 13. juli 2006 blev thor bendixen kaldt til møde med lars bjerrek, chef for private
banking, som meddelte at carnegie gruppen ønskede en ændring af den organisatoriske
placering af wealth management således at afdelingen fremover skulle indgå i private
banking. da den organisatoriske ændring kunne have indflydelse på thor bendixens
fremtidige indtjening, opsagde han sin stilling, men den 15. juli 2005 trak han sin opsigelse
                                                   ‐4‐
tilbage. drøftelser mellem parterne førte ikke til en løsning der tilfredsstillede thor
bendixen, og som følge heraf blev der udarbejdet en fratrædelsesaftale af 2. september 2005.
af denne fremgår:
” 1.2.        thor bendixen fratræder pr. 31. december 2005, medmindre der forinden træffes anden
              aftale herom.
…
4.            aflønning.
4.1.          thor bendixen modtager sin nuværende månedsløn på kr. 129.166,67 i perioden frem
              til fratrædelsestidspunktet. ved fratræden modtager tb herudover en
              fratrædelsesgodtgørelse på kr. 258.333,34.
4.2.          bonus for året 2005 meddeles tb inden den 31. december 2005 og udbetales på samme
              tidspunkt som bonus udbetales til de øvrige medarbejdere i carnegie (forventeligt
              februar 2006)
              bonus fastsættes ud fra de hidtil gældende principper, jf. ansættelseskontraktens § 2, og
              i øvrigt efter samme principper som for 2004, hvor tb baseret på et ”operating result” i
              niveauet kr. 24 mio., hidrørende fra aktiviteter i structured finance og wealth
              management, modtog en diskretionær bonus på kr. 5.022.276 (kr. 5.480.810 incl. løn‐
              sumsafgift)
              tildeling af bonus for 2005 følger samme principper, men forudsætter at carnegie
              gruppens, respektive carnegie bank a/s’ samlede resultat for året ikke udvikler sig i
              væsentligt negativ retning i forhold til 2004. endvidere forudsættes at indtægterne i
              wealth management overstiger dkk 20 mio.
4.3.          parterne har aftalt, at aflønning m.v. jf. ovenstående punkter 4.1 og 4.2 udgør fuld og
              endelig betaling af ethvert krav, som tb måtte have over for carnegie, herunder også
              øvrige selskaber i carnegie gruppen, og at tb herefter ikke er berettiget til øvrige
              betalinger, inklusive – men ikke begrænset til – bonus for 2006, og at der herefter ikke
              udestår eventuelle krav vedrørende tidligere år.
…
5.6.          på tidspunktet for fratræden vil evt. restferiedage for ferieåret 2004/2005 samt feriedage
              optjent i kalenderåret 2005 blive afregnet til tb.”
                                                     ‐5‐
den 20. december 2005 meddelte carnegie bank thor bendixen at man for året 2005 tildelte
ham en bonus på sek 7.111.111 (dkk 5.155.209 mio.) på betingelse af at operating result for
wealth management for 2005 var ca. dkk 32 mio., og at banken havde modtaget de aftalte
betalinger fra kunderne inden udbetalingstidspunktet.
       thor bendixen fratrådte carnegie bank den 31. december 2005.
       efter at bonus for 2005 var udbetalt den 15. marts 2006, rettede thor bendixen
henvendelse til carnegie bank vedrørende afregning af feriegodtgørelse som han opgjorde
til 280.000 kr. (2004) og 687.500 kr. (2005).
       carnegie bank afviste at feriegodtgørelsen skulle afregnes efter udbetalingsprincippet
og afregnede feriegodtgørelse af udbetalt bonus for 2004‐2005 med 769.958 kr. over for
feriekonto.
       til brug for sagen har carnegie banks advokat indhentet en udtalelse fra
arbejdsdirektoratets feriekontor. af den vejledende udtalelse fremgår bl.a.:
”ved besvarelsen har direktoratet lagt til grund, at det omtalte bonusbeløb er omfattet af
funktionærlovens § 17 a … og således må anses for at være løn.
…
udbetalings‐ eller optjeningsprincip generelt:
det er fast praksis, at feriegodtgørelsen som udgangspunkt beregnes af den løn, der er optjent i
optjeningsåret, hvilket vil sige lønnen for det arbejde, der er udført i optjeningsåret. tidspunktet for
lønnens udbetaling er derimod som udgangspunkt ikke afgørende.
…
 udbetalingsprincippet i forbindelse med provision:
ifølge den ophævede vejledning nr. 169 af 20. november 2000 om ferie, gælder der dog for
provisionslønnede det særlige, at provision kan opgøres på et sådant tidspunkt, at arbejdet altid er
udført i et tidligere optjeningsår end det optjeningsår, hvor provisionen udbetales. dette er
eksempelvis tilfældet, hvis provisionen opgøres en gang årligt efter optjeningsårets udløb, og
provisionen udbetales til lønmodtageren derefter. i den situation beregnes efter domspraksis
feriegodtgørelse ud fra den løn, der er udbetalt i optjeningsåret.
den dom, der ligger til grund herfor, er ufr 1989.766 v. …
                                                        ‐6‐
dommen ses ikke at tage stilling til, hvorledes provision, der var optjent inden fratrædelsen, men som
evt. først kunne opgøres og dermed udbetales efter fratrædelsen, evt. i et nyt kalenderår, skulle stilles i
relation til ferieloven.
louis beck nielsen, ferieloven [1995], antager på side 126, at princippet indebærer, at der vil kunne
ske udbetaling af vederlag efter ansættelsesforholdets ophør og dermed formelt optjening af betalt
ferie, selv om der ikke foreligger et ansættelsesforhold.
det er umiddelbart direktoratets opfattelse, at dette ikke er korrekt. ferie optjenes efter ferielovens § 7,
stk. 1, ikke for perioder, der ligger uden for et ansættelsesforhold.
provision er utvivlsomt et indkomstskattepligtigt lønbeløb, som er vederlag for arbejde under
ansættelsen, og som der derfor skal beregnes feriegodtgørelse af, jf. § 26, stk. 1.
direktoratet finder derfor, at der ikke i ferieloven er hjemmel til at bortse fra løn, der er vederlag for
arbejde under ansættelsen. hvis en provisionsdel først kan opgøres endeligt på et senere tidspunkt,
må feriepengene heraf henføres til det korrekte optjeningsår.
…
udbetalings‐ eller optjeningsprincip ved 17 a‐ydelser:
uanset at vederlag omfattet af funktionærlovens § 17 a også først skal udbetales på et senere
tidspunkt, er det direktoratets opfattelse, at udbetalingsprincippet ikke kan finde anvendelse ved
beregning af feriegodtgørelse af sådanne vederlag.
…
det er derfor direktoratets opfattelse, at optjeningsprincippet og ikke udbetalingsprincippet må finde
anvendelse for ydelser omfattet af funktionærlovens § 17 a.
…”
thor bendixens hovedsynspunkt er som det er fremgået, at han er berettiget til yderligere
betaling af feriepenge mv. ud fra et udbetalingsprincip. alternativt og begrænset til de
nedlagte påstande har han gjort gældende at være berettiget til en større bonus under
hensyn til udviklingen i private bankings resultater fra 2004 til 2005. hans bonus steg med
3% fra 5.022.276 kr. i 2004 til 5.155.209 kr. i 2005, mens private bankings resultater i henhold
til årsrapporten steg med 18%: ”on a like‐for like‐basis, reflecting structural changes, private
                                                ‐7‐
banking income increased by 18%”. en stigning på 18% i forhold til bonus for 2004 fører til
en bonus på 5.905.209 kr., svarende til en stigning på 750.000 kr.
forklaringer:
thor bendixen har forklaret at han blev ansat i carnegie bank i 1990. carnegie bank drev
selvstændig investeringsvirksomhed i danmark indtil 2002, hvor en omstrukturering
medførte at der fremover refereres til hovedsædet i stockholm. carnegie bank er opdelt i 4
afdeling: private banking, asset management, investment banking og securities. wealth
management var en ny afdeling som han var med til at starte i 2004.
      han har haft chefstillinger siden 1990 og har derfor gennem en lang årrække været
med til at forhandle bonus for andre medarbejdere og for sig selv. bankens bonussystem
udviklede sig hele tiden, men det bonussystem der er gengivet i hans ansættelseskontrakt,
afspejler de sidste 8‐10 års bonussystem. ved beregning af den årlige bonus så man meget på
operating result i de enkelte afdelinger. ifølge bankens vedtægter skal 50% af overskuddet
udbetales i bonus til medarbejderne. reglerne for beregning af bonus var ikke nedskrevne.
      normalt blev ca. 30‐40% udbetalt til de enkelte afdelinger som herefter fastsatte
størrelsen af medarbejderens bonus. størrelsen blev fastsat efter forhandling mellem
hovedsædet og de enkelte afdelingschefer. det diskretionære element i en bonus kunne være
at man tog hensyn til at en medarbejder havde været med til at udvikle et nyt område. hans
egen bonus blev fastsat efter at afdelingens samlede bonus var fastsat. banken havde en
komité i stockholm der fastsatte dette beløb. det har aldrig været drøftet om der skulle
beregnes feriegodtgørelse af disse beløb, og han har aldrig modtaget ferietillæg af sin bonus.
      den 13. juli 2005 blev han kaldt til møde med lars bjerrek, chef for private banking i
stockholm. på mødet blev der drøftet en sammenlægning af private banking og wealth
management, og at lars christian brask skulle være den danske afdelingschef. dette var han
ikke glad for da han mente at han arbejdede bedre i den hidtidige organisation; hertil kom at
han ikke mente at hans principper og kundegrundlag kunne fortsætte efter en
sammenlægning; endelig mente han at sammenlægningen kunne få negativ indflydelse på
hans bonus. han besluttede sig derfor for at sige op. han drøftede det med niels olsen, og
de blev enige om at drøfte forholdene med sverige, hvorfor han trak sin opsigelse tilbage.
det lykkedes dog ikke at finde en tilfredsstillende løsning.
                                                  ‐8‐
       der blev herefter udarbejdet en fratrædelsesaftale. man drøftede også en aftale om
betaling af en bonus på en fast procentdel af omsætningen, men det afviste stockholm under
henvisning til det diskretionære element i bonussystemet.
       han blev irriteret om størrelsen af den tildelte bonus for 2005 på sek 7,1 mio. da han
mente den var for lille og ikke var i overensstemmelse med det parterne havde aftalt.
parterne havde aftalt at bonus skulle beregnes af et operating result på 31 mio. kr. han
spurgte niels olsen om det, men fik ikke svar. year‐end rapporten for carnegie gruppen var
meget god. private banking havde haft en fremgang på 4% og for 2004‐2005 gået frem med
ca. 43 %. dette betød dog ikke at hans bonus skulle være 43% større, men det var den almene
holdning at banken ved så stor en fremgang ikke kunne slippe af sted med at betale det
samme i bonus som sidste år.
niels olsen har forklaret at han de sidste fire år har været administrerende direktør i
carnegie bank, danmark. han indgik fratrædelsesaftalen med thor bendixen som blev
forhandlet mellem ham og thor bendixen samt deres respektive advokater. carnegie bank
udfærdigede den endelige tekst. man lavede aftalen efter ønske fra thor bendixen og efter
en drøftelse om hvorvidt den påtænkte omorganisering af afdelingerne betød en så
væsentlig ændring i thor bendixens ansættelsesforhold at dette skulle varsles. med aftalen
ville man sikre sig at banken i opsigelsesperioden fortsatte med at servicere kunderne
tilfredsstillende.
       50% af carnegie gruppens overskud skulle udbetales som bonus, og beløbet blev
allokeret til de enkelte afdelinger efter en forhandling. bonuspuljen for 2005 blev allokeret til
private banking, og det udgjorde ca. 32‐33% af det samlede operating result. der blev i 2005
allokeret ca. 12 mio. kr. til fordeling mellem private banking og wealth management. af
dette beløb fik thor bendixen 5,1 mio. kr.
       han udleverede brevet om udbetaling af bonus for 2005 til thor bendixen på sit
kontor. thor bendixen blev vred da ham mente at beløbet var for lille. der var knyttet
betingelser til bonusudbetalingen da en del af omsætningen man baserede bonussen på,
endnu ikke var indbetalt. thor bendixens bonus blev udbetalt i marts 2006, da man først på
dette tidspunkt havde modtaget de sidste beløb fra kunderne.
       bonusberegningen indeholder et diskretionært element. bonus kan ikke beregnes ud
fra ændringer i resultat fra år til år. det kan forekomme at der udbetales bonus til afdelinger
der er tabsgivende. man lavede ikke om på bankens bonus‐system ved formuleringen i pkt.
                                                     ‐9‐
4.2 i thor bendixens fratrædelsesaftale. hovedkontoret i stockholm ville ikke aftale en fast
procentdel af omsætningen i bonus og afviste også en matematisk beregning eller garanti for
en mindste bonus. anvendelsen af tallene 5 mio. kr. og 24 mio. kr. i fratrædelsesaftalen var
blot for at understrege en fairness i den fremtidige bonusberegning. der ligger i ”fairness” et
vist øverste niveau for en bonus.
parternes argumenter:
thor bendixen har til støtte for at der skal anvendes et udbetalingsprincip, gjort gældende at
betaling af en variabel løndel skal henføres til udbetalingsåret, da dette harmonerer bedst
med de skatteretlige periodiseringsregler. et udbetalingsprincip skaber den største
overskuelighed vedrørende feriepenge.
       udbetalingsprincippet blev knæsat med u 1989.766 v hvor flertallet fandt
ʺat anvendelse af det nævnte udbetalingsprincip vil være i overensstemmelse med det skatteretlige
princip, hvorefter udbetalingstidspunktet er afgørende for, til hvilket indkomstår et vederlag skal
henregnes og må anses for det mest hensigtsmæssige i et tilfælde som det foreliggende, hvor
provision for arbejde udført i et år først senere kan beregnes endeligt og derfor først kommer til
udbetaling i et følgende år.ʺ
det følger også af højesterets dom i u 2004.1480 at det er tildelingstidspunktet der skal være
afgørende.
       der kan rejses tvivl om thor bendixen erhvervede ret til bonus i optjeningsåret ved
meddelelsen i december 2005 eller først ved udbetalingen i 2006. denne tvivl undgås ved at
vælge et udbetalingsprincip.
       i øvrigt må det følge af ansættelseskontraktens § 2 hvorefter tildeling sker ud fra en
rent diskretionær vurdering, at thor bendixen først erhvervede ret til bonus i
udbetalingsåret hvor denne endelige tildeling skete.
       thor bendixen var ikke ansat hos carnegie bank i 2006. ansættelsesforholdets retslige
virkninger ophørte dog ikke fuldstændigt med udgangen af 2005. det forhold at thor
bendixen ikke udførte arbejde for carnegie bank i 2006, udelukker ikke at
ansættelsesforholdet retligt set først ophørte efter 1. januar 2006.
                                                  ‐ 10 ‐
       vedrørende fratrædelsesaftalens endelighedsbestemmelse i punkt 4.3 gøres gældende
at bestemmelsen ikke med sikkerhed gør op med de krav der gøres gældende i den
principale påstand eller i den subsidiære påstand.
      til støtte for den subsidiære påstand gøres gældende at thor bendixen, hvis retten
måtte lægge optjeningsprincippet til grund, er berettiget til ferietillæg af den udbetalte
bonus. ferietillægget er aftalt til 2,75 % af den indtjente løn. thor bendixen er derfor
berettiget til ferietillæg af den udbetalte bonus.
      for så vidt angår spørgsmålet om forældelse gøres gældende at krav på ferietillæg for
bonusudbetalingen i 2004 ikke er forældet; for 1,75/2,75‐dele af dette krav, svarende til
42.116,64 kr., støttes dette på at kravet ikke er undergivet ferielovens regler og følgelig derfor
heller ikke ferielovens forældelsesregler; for så vidt angår 24.066,65 kr., støttes dette
principalt på at dette krav efter udbetalingsprincippet skal henføres til 2004 og derfor først
forældes den 30. september 2006 som er efter sagens anlæg.
      mere subsidiært gøres det gældende at beløbet 24.066,65 kr. hvis det efter ferieloven
måtte være forældet, skal indbetales til arbejdsmarkedets feriefond, og at thor bendixen
har en retlig interesse i at få dette fastslået.
      alternativt gøres det for såvel den principale påstand som de subsidiære påstande gæl‐
dende at carnegie banks praksis ved beregning af thor bendixens bonus altid har været at
bonusbeløbet skulle stå i forhold til carnegie banks resultat for det foregående regnskabsår.
carnegie banks sædvane og praksis indebar at afdelingens bonusbeløb blev fastsat på
grundlag af dækningsbidraget i afdelingen med mellem 30% og 40% hvilket imidlertid ikke
skete netop i 2005. ved fratrædelsesaftalen punkt 4.2 blev fastsat regler og principper for
beregningen af thor bendixens bonus for 2005. det indebærer at thor bendixen skulle have
en bonus der modsvarer den reelle udvikling af resultatet fra 2004 til 2005. denne
resultatudvikling udgjorde mindst 18%. alternativt gøres gældende at thor bendixens
bonus i tidligere år har udgjort en andel af thor bendixens resultat, svarende til at thor
bendixen for 2005 har krav på yderligere bonus. thor bendixen har derfor krav på yderligere
750.000 kr. i bonus hvilket krav for nærværende er begrænset til de nedlagte påstande.
fratrædelsesaftalens endelighedsbestemmelse gør ikke op med kravet.
carnegie bank har vedrørende thor bendixens principale påstand anført at der ved hans
fratræden den 31. december 2005 skete der afregning af feriegodtgørelse for optjeningsåret
                                                   ‐ 11 ‐
2005 og for den del af optjeningsåret 2004, som han endnu ikke havde holdt ferie for, jf.
ferielovens § 23, stk. 6.
        thor bendixens bonusordning er omfattet af funktionærlovens § 17a og indgår efter
ferielovens § 26 i beregning af feriegodtgørelse efter ferielovens § 23, stk. 6. ved beregning af
feriegodtgørelse af bonus omfattet af funktionærlovens § 17a skal optjeningsprincippet finde
anvendelse, idet feriegodtgørelse som udgangspunkt beregnes af lønnen for det arbejde der
er udført i optjeningsåret. lønnens udbetalingstidspunkt er ikke afgørende. der henvises i
den forbindelse til u 1976.593 v og til arbejdsdirektoratets udtalelse.
        bonus udbetalt til thor bendixen i februar 2004, februar 2005 og marts 2006 vedrører
arbejde udført i henholdsvis optjeningsårene 2003, 2004 og 2005. dette dokumenteres af § 3,
stk. 3, i thor bendixens ansættelseskontrakt, carnegie banks praksis for bonustildelinger,
pkt. 4.2 i fratrædelsesaftalen og bonusbrevet af 20. december 2005.
        thor bendixen var ikke ansat hos carnegie bank i 2006, heller ikke ʺretligt setʹʹ.
ansættelsesforholdet ophørte den 31. december 2005. thor bendixen kan derfor ikke have
ret til feriegodtgørelse for udbetalinger i 2006 idet han ikke var ansat hos carnegie bank i
optjeningsåret 2006, jf. ferielovens § 7, stk. 1.
        uanset om optjenings‐ eller udbetalingsprincippet anvendes, vil der kunne påvises
praktiske vanskeligheder ved håndtering af administrationen af ferielovens regler om indbe‐
taling og udbetaling af feriegodtgørelse. disse vanskeligheder taler ikke entydigt for eller
imod anvendelse af det ene eller det andet princip. fælles er dog at ingen af de påviste
vanskeligheder udelukker anvendelsen af optjeningsprincippet, og i de fleste tilfælde vil
anvendelse af dette princip være bedst stemmende med lønmodtagerens ønske om at få
stillet feriegodtgørelsen til rådighed så tidligt som muligt. endvidere vil op‐
tjeningsprincippet sikre at en langt større del af optjent ferie kan afholdes som ferie med løn.
herved minimeres de vilkårligheder ved udbetaling af feriegodtgørelse af optjent bonus som
bliver resultatet af en anvendelse af udbetalingsprincippet.
        dommen i u 1989.766 v vedrørte spørgsmålet om efterregulering af supplerende
provision og kan ikke sammenlignes med den foreliggende sag. heller ikke dommen i u
2004.1475 h har nogen betydning for sagen. dommen angik tegningsoptioner som den
pågældende ikke havde erhvervet ret til før tildelingen. tegningsoptionerne tildeltes frem‐
adrettet og var ikke vederlag for udført arbejde i et forudgående optjeningsår.
        thor bendixen har efter optjeningsprincippet ikke ret til feriegodtgørelse af bonus for
optjeningsåret 2003, idet han har afviklet fuld ferie med løn i det dertil hørende ferieår
                                                  ‐ 12 ‐
2004/05. thor bendixen har efter optjeningsprincippet ret til feriegodtgørelse af bonus for
optjeningsåret 2004 (kr. 5.022.276,00) med fradrag af 4 ugers afholdt ferie i ferieåret 2005/06,
svarende til kr. 125.557,00. endvidere har thor bendixen efter optjeningsprincippet ret til
feriegodtgørelse af bonus for optjeningsåret 2005 (kr. 5.155.209,00) uden fradrag, svarende til
kr. 644.401,00. carnegie bank har afregnet den således opgjorte feriegodtgørelse ved indbeta‐
ling til feriekonto og skal derfor frifindes for den principale påstand.
       af fratrædelsesaftalens pkt. 5.6 fremgår at hverken thor bendixen eller carnegie bank
betragtede 2006 som optjeningsår. fratrædelsesaftalen blev indgået til fuld og endelig
betaling af ethvert krav som thor bendixen måtte have over for carnegie bank, jf. aftalens
pkt. 4.3. det må komme thor bendixen til skade at han ikke tog forbehold for yderligere
krav på feriegodtgørelse og ferietillæg ved sin tiltrædelse af fratrædelsesaftalen, herunder i
hvert fald for feriegodtgørelse for bonus udbetalt i 2006.
       for så vidt angår thor bendixens alternative anbringende om at han har krav på
yderligere kr. 750.000 i bonus (men begrænset til den nedlagte principale påstand), gør
carnegie bank gældende at der ikke på noget tidspunkt er tilsagt thor bendixen en garanti
for et bestemt bonusbeløb for 2005. der er heller ikke grundlag for at foretage en direkte
matematisk kobling mellem indtjening og bonus fra år til år, hverken for de enkelte
afdelinger eller indenfor det nordiske forretningsområde, og dermed ikke grundlag for
anvendelse af en bestemt matematisk udregningsmodel. der er heller ikke belæg for at
fortolke fratrædelsesaftalens pkt. 4.2 som en garanti for en matematisk udregningsmodel.
carnegie bank er ikke forpligtet til at fastsætte et samlet bonusbeløb i wealth management
afdelingen af en bestemt størrelse. den tildelte bonus for 2005 på kr. 5.155.209 er fastsat i
overensstemmelse med de aftalte vilkår i henholdsvis thor bendixens ansættelseskontrakt,
fratrædelsesaftalen og bonusbrevet af den 20. december 2005. thor bendixen har herudover
ikke krav på bonus.
       vedrørende thor bendixens subsidiære og mere subsidiære påstand gøres gældende at
parterne ved fratrædelsesaftalen af 2. september 2005 i pkt. 4.3 aftalte at carnegie banks
betalinger i henhold til aftalen skete til fuld og endelig afgørelse af ethvert krav som thor
bendixen havde over for carnegie bank. for så vidt angår feriepenge er der ikke i aftalens
pkt. 4.3 eller 5.6 taget forbehold for thor bendixens fremsættelse af krav på ferietillæg.
under disse omstændigheder er thor bendixen ikke berettiget til ferietillæg af bonus optjent
i 2003 og 2004; i hvert fald kan han kun være berettiget til ferietillæg af bonus optjent i 2003
                                                  ‐ 13 ‐
og 2004 for så vidt angår den lovpligtige sats på 1% idet der for så vidt angår det frivillige
ferietillæg på 1,75% ved fratrædelsesaftalen foreligger et gyldigt afkald på ferietillæg.
        thor bendixens krav på ferietillæg for bonusudbetalingen i 2004 for optjeningsåret
2003 er under alle omstændigheder forældet idet kravet ikke er rejst over for carnegie bank
senest den 30. september 2005, jf. ferielovens § 35, stk. 1, og ikke er søgt gennemført ved
retssag mv. inden den 30. november 2005, jf. ferielovens § 35, stk. 2.
        forældelse af krav på ferietillæg efter ferielovens § 35, stk. 1, angår både det lovpligtige
ferietillæg på 1% og det frivillige tillæg på 1,75%, jf. u 1988.919 h. i thor bendixens
ansættelseskontrakt er der i § 4, stk. 1, for så vidt angår det samlede ferietillæg henvist til
ferieloven. denne henvisning må også angå ferielovens forældelsesregler.
        krav på forældet ferietillæg tilfalder efter ferielovens § 36 statskassen og arbejdsmar‐
kedets feriefond. thor bendixen er ikke påtaleberettiget for den del af kravet på ferietillæg,
som er forældet. det er alene direktoratet for arbejdsløshedsforsikringen der kan træffe
afgørelse om at der skal ske indbetaling af beløbet, jf. ferielovens § 44. der foreligger ikke
transport af dette krav til thor bendixen; carnegie bank bestrider i øvrigt at der er hjemmel
til at give en sådan transport.
rettens begrundelse og resultat
efter ferielovens § 7, stk. 1, optjener en lønmodtager ret til betalt ferie i 2,08 dage for hver
måneds ansættelse i kalenderåret (optjeningsåret). den bonus som blev udbetalt til thor
bendixen i 2006, vedrørte hans indsats og resultater i 2005 og må derfor betragtes som
vedrørende optjeningsåret 2005 og ikke 2006, i hvilket år thor bendixen ikke var ansat i
carnegie bank. det er ikke bestridt at thor bendixen, bortset fra krav på feriegodtgørelse og
ferietillæg, har fået udbetalt feriepenge såfremt disse skal beregnes efter et optjeningsprincip.
        thor bendixen har alternativt begrundet sine krav i at bonusberegningen til skade for
ham er foretaget urigtigt. han har imidlertid ikke sandsynliggjort at carnegie bank ved den i
princippet skønsmæssige fastsættelse af bonus for 2005 har taget usaglige hensyn til skade
for ham. hans krav kan derfor ikke tages til følge med denne begrundelse.
        med hensyn til krav på feriegodtgørelse og ferietillæg må det fastslås at krav
vedrørende 2003 ikke blev søgt gennemført ved retssag eller på anden måde nævnt i
ferielovens § 35, stk. 2, inden den 30. november 2005. kravet er derfor forældet, og dette må
som anført af carnegie bank gælde såvel den lovbestemte godtgørelse som det aftalte tillæg.
                                                 ‐ 14 ‐
       krav på feriegodtgørelse der er forældet, tilfalder efter ferielovens § 36, stk. 1,
statskassen og arbejdsmarkedets feriefond. thor bendixen er ikke bemyndiget til at gøre
kravet gældende, og der foreligger ikke særlige omstændigheder der kan føre til at han kan
gøre kravet gældende.
       kravet vedrørende ferietillæg for det følgende år er ikke forældet, og det kan ikke med
tilstrækkelig sikkerhed fastslås at bestemmelsen i fratrædelsesaftalens pkt. 4.3 skal føre til at
kravet, der er opgjort til 110.490,06 kr., ikke kan gøres gældende.
       carnegie bank skal derfor dømmes til betaling af 110.490,06 kr. og skal derudover
frifindes.
                                        thi kendes for ret:
carnegie bank a/s skal inden 14 dage til thor bendixen betale 110.490,06 kr. med
procesrente fra den 17. juni 2006.
i øvrigt frifindes carnegie bank a/s for de af thor bendixen nedlagte påstande.
i sagsomkostninger skal thor bendixen inden 14 dage betale 40.000 kr. til carnegie bank
a/s. beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.
       lars kristiansen                      jens feilberg                    preben sunke
                                               (sign.)
                                            ___ ___ ___
                                udskriftens rigtighed bekræftes
                                p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                                              dom
afsagt den 1. september 2014 af vestre landsrets 2. afdeling (dommerne astrid bøgh, henrik
bjørnager nielsen og trine riise (kst.) med domsmænd) i ankesag
v.l. s–2820–13
anklagemyndigheden
mod
e
født den xxxxxxxx
(advokat jan schneider, åbyhøj)
retten i aalborg har den 5. december 2013 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. 11-3506/2013).
påstande
e har påstået sagen hjemvist til realitetsbehandling ved anklagemyndigheden.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
procedure
e har nærmere anført, at retsplejelovens § 1018 e, stk. 1, med henvisningen til reglerne i rets-
plejelovens § 904 naturligt må forstås således, at ankefrafaldet skulle have været forkyndt
direkte over for john hoffman som tiltalt, eller at der i hvert fald ud over til forsvareren tillige
skulle have været sendt meddelelse om ankefrafaldet personligt til ham. da det er ubestridt, at
der ikke er sket forkyndelse eller sendt særskilt meddelelse til e om ankefrafaldet, var fristen
efter retsplejelovens § 1018 e, stk. 1, på to måneder endnu ikke begyndt af løbe, da erstat-
ningskravet af forsvareren blev fremsat over for anklagemyndigheden den 18. august 2010. i
anden række har e gjort gældende, at der hos forsvareren har foreligget undskyldende om-
                                                   - 2 -
stændigheder, der gør, at der bør ses bort fra fristoverskridelsen. der bør herved lægges vægt
på, at der hos advokatkontoret har været anvendt et effektivt sagsstyringssystem, og at det
alene skyldes et sammenfald af uheldige omstændigheder, at kravet ikke i overensstemmelse
med advokatkontorets sædvanlige praksis blev fremsat inden for to måneder fra meddelelsen
om ankefrafaldet.
anklagemyndigheden har nærmere anført, at det ikke kan anses som et krav, at et ankefrafald
i et tilfælde som det foreliggende, hvor tiltalte har en beskikket forsvarer, skal forkyndes for
den tiltalte, eller at tiltalte i øvrigt skal have særskilt meddelelse om ankefrafaldet. fristen for
erstatningskravets fremsættelse begyndte dermed at løbe den 2. juni 2010, hvor forsvareren
modtog meddelelse om ankefrafaldet. fristoverskridelsen kan ikke anses for undskyldelig fra
forsvarerens side.
landsrettens begrundelse og resultat
af de grunde, som byretten har anført, og da der i et tilfælde som det foreliggende, hvor til-
talte har været repræsenteret af forsvarer, ikke kan anses for at bestå en pligt for anklagemyn-
digheden til ud over til forsvareren tillige at fremsende kopi af ankefrafaldet til tiltalte per-
sonligt, tiltrædes det, at det er lagt til grund, at kravet om erstatning er fremsat efter udløbet af
fristen på to måneder, og at kravet således er fremsat for sent.
det tiltrædes endvidere af de grunde, som er anført af byrettens flertal, at fristoverskridelsen
ikke kan anses for undskyldelig, og det tiltrædes herefter, at sagen er afvist.
landsretten stadfæster derfor dommen.
                                       t h i k e n d e s f o r r e t:
byrettens dom stadfæstes.
e skal betale sagens omkostninger for landsretten.