text:
                             højesterets dom
                          afsagt fredag den 25. januar 2013
sag 318/2012
(1. afdeling)
rigsadvokaten
mod
t
(advokat mikael skjødt, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i esbjerg den 13. marts 2012 og af vestre lands-
rets 10. afdeling den 13. august 2012.
i pådømmelsen har deltaget ni dommere: børge dahl, lene pagter kristensen, niels grubbe,
thomas rørdam, jon stokholm, michael rekling, hanne schmidt, jan schans christensen og
kurt rasmussen.
påstande
dommen er anket af t med påstand om frifindelse, subsidiært formildelse.
anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.
anbringender
t har til støtte for påstanden om frifindelse navnlig gjort gældende, at forholdet ikke er straf-
bart efter straffelovens § 124. bestemmelsens ordlyd omfatter ikke den, der forlader sin bolig
i strid med vilkårene for strafudståelse på bopælen. den omstændighed, at der i forarbejderne
til straffuldbyrdelseslovens kapitel 13 a henvises til straffelovens § 124, giver ikke tilstrække-
lig hjemmel til at gøre forholdet strafbart, jf. straffelovens § 1.
anklagemyndigheden har navnlig gjort gældende, at straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, også
omfatter personer, der afsoner fængselsstraf på bopælen under intensiv overvågning og kon-
                                               - 2 -
trol (elektronisk fodlænke). det fremgår også klart af forarbejderne til kapitel 13 a i straffuld-
byrdelsesloven, at det er strafbart at ”flygte” under de angivne omstændigheder. afsoning
under intensiv overvågning og kontrol må anses for en frihedsberøvelse, der indebærer stort
set samme begrænsninger i den dømtes bevægelsesfrihed som strafafsoning i fængsel. afso-
ningen i hjemmet på den anførte måde må endvidere anses for omfattet af udtrykket ”institu-
tion mv.” i straffelovens § 124, stk. 5, der efter forarbejderne bl.a. omfatter afsoning i fami-
liepleje eller egnet hjem. det er endvidere anerkendt i hidtidig byrets- og landsretspraksis, at
der kan straffes efter straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, hvis man uden tilladelse forlader sin
bopæl under fodlænkeordningen.
supplerende sagsfremstilling
i en udtalelse til procesbevillingsnævnet fra statsadvokaten for fyn, syd- og sønderjylland af
19. september 2012 hedder det bl.a.:
       ”tiltalen var for byretten formuleret således:
           ”overtrædelse af straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, ved den 6. december
           2011 kl. 02.23 på a-vej i b-by, som fodlænke-afsoner, at have afmonteret sin fod-
           lænke hvorved han flygtede fra afsoning”.
       det skal hertil bemærkes, at som straffelovens § 124, stk. 1, er formuleret, er det ikke
       afmonteringen af senderen, der opfylder gerningsindholdet i bestemmelsen, men der-
       imod den omstændighed, at domfældte uden tilladelse forlod bopælen. da der ikke var
       strid om, at domfældte havde forladt bopælen uden tilladelse, kunne dette med fordel
       være berigtiget under anken, men det blev imidlertid ikke gjort til et tema.”
retsgrundlaget
ved lov nr. 382 af 6. juni 2002 blev der indsat følgende bestemmelser i straffelovens § 124:
       ”stk. 1. den, der flygter som anholdt eller fængslet, straffes med bøde eller fængsel
       indtil 2 år.
       …
       stk. 4. bestemmelserne i stk. 1-3 gælder også i forhold til personer i forvaring samt per-
       soner, der i stedet for varetægtsfængsel, i forbindelse med straffuldbyrdelse uden for
       kriminalforsorgen eller i medfør af straffelovens § 74 a er frihedsberøvet i institution
       m.v.”
bestemmelsen i § 124, stk. 4, er senere flyttet til stk. 5. det oprindelige lovforslag, der blev
fremsat den 27. februar 2002, indeholdt alene bestemmelsen i stk. 1. det hedder i bemærknin-
                                                - 3 -
gerne til lovforslaget bl.a. (folketingstidende 2001-02, lovforslag nr. l 140, 2. samling, tillæg
a, side 3320 ff.):
      ”2. fangeflugt
      2.1. gældende ret
      2.1.1. tidligere og nugældende regler i straffeloven
      der findes ikke i dag i straffeloven bestemmelser, der gør det strafbart for den anholdte
      eller fængslede at flygte fra politiet eller fra det fængsel eller arresthus mv., hvor den
      pågældende opholder sig.
      …
      2.2. justitsministeriets overvejelser
      frihedsberøvelse bør ske under forhold, der væsentligt begrænser risikoen for flugt. det
      gælder både ved afsoning af fængselsstraf mv. og i forbindelse med varetægtsfængslin-
      ger og anholdelser.
      i overensstemmelse hermed foretager kriminalforsorgen løbende en vurdering af for-
      holdene i fængsler og arresthuse med henblik på at kunne afpasse de forskellige sikker-
      hedsforanstaltninger.
      imidlertid kan der udover de rent sikkerhedsmæssige forhold også være behov for andre
      tiltag, som medvirker til at skabe en så effektiv og sikker frihedsberøvelse som muligt.
      det er i den forbindelse omtalt ovenfor, at straffeloven kriminaliserer undvigelse i den
      forstand, at bistand til den, som undviger, er strafbar, jf. straffelovens § 124, stk. 1.
      undvigelse er derimod ikke strafbar for den, som undviger.
      hensynet til at begrænse antallet af flugter og flugtforsøg taler efter justitsministeriets
      opfattelse for, at også den, som flygter eller forsøger herpå og ikke kun personer, som
      eventuelt bistår vedkommende bør kunne straffes.
      hertil kommer, at det umiddelbart kan virke stødende for retsbevidstheden, at det alene
      er bistand til undvigelse, der er strafbar, mens det ikke er strafbart for den anholdte eller
      fængslede at flygte fra politiet eller fra det fængsel eller arresthus mv., hvor den pågæl-
      dende opholder sig.
      på den anførte baggrund foreslår justitsministeriet, at straffelovens § 124 ændres, såle-
      des at det i fremtiden bliver muligt at straffe også den, der flygter som anholdt eller
      fængslet.
      2.2.1. ligesom den nugældende bestemmelse i straffelovens § 124, stk. 1, omfatter den
      foreslåede bestemmelse både anholdte og fængslede. derimod omfatter forslaget ikke
      tvangsanbragte personer, hvilket indebærer, at der fortsat alene vil kunne idømmes straf
      til den, som måtte yde bistand til en tvangsanbragt persons undvigelse. udenfor bestem-
      melsen falder således f.eks. personer, der i medfør af straffelovens §§ 68 og 69 er dømt
                                                - 4 -
      til anbringelse i hospital for sindslidende eller i institution for personer med vidtgående
      psykiske handicap.
      efter bestemmelsen er en fængslet en person, der afsoner fængsels- eller forvandlings-
      straf for bøde, er anbragt i forvaring eller er varetægtsfængslet. bestemmelsen omfatter
      således indsatte i arresthuse og fængsler, herunder indsatte i såvel åbne som lukkede
      fængsler.
      desuden omfatter bestemmelsen personer, der i medfør af straffuldbyrdelseslovens § 78
      afsoner fængselsstraf på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller institution (alterna-
      tive afsoningsformer) og personer, der i medfør af udgangsbekendtgørelsen § 50 afsoner
      fængselsstraf under udstationering fra fængsel eller arresthus, ligesom bestemmelsen
      omfatter personer, der i medfør af straffelovens § 74 a, stk. 1, efter rettens bestemmelse
      skal undergive sig en struktureret, kontrolleret socialpædagogisk behandling (ungdoms-
      sanktion). endvidere omfatter bestemmelsen varetægtsarrestanter, der i medfør af rets-
      plejelovens § 765, stk. 2, nr. 3, efter rettens bestemmelse har ophold i egnet hjem eller
      institution (surrogatanbragt), eller som i medfør af retsplejelovens § 777 er anbragt i an-
      stalt for personer, der udstår fængselsstraf eller forvaring, eller i hospital mv. (overført
      til fuldbyrdelsesanstalt mv.). det er naturligvis en forudsætning, at der i det enkelte til-
      fælde er tale om en anbringelse, som har karakter af frihedsberøvelse.
      …
      2.2.2. som nævnt kræves det efter den foreslåede bestemmelse, at den anholdte eller
      fængslede flygter. heri ligger, at den anholdte eller fængslede aktivt unddrager sig den
      frihedsberøvelse, som den pågældende i anledning af en mistanke om et strafbart for-
      hold eller afsoningen af en fængsels- eller forvandlingsstraf for bøde mv. er underlagt.
      bestemmelsen vil således f.eks. omfatte den indsatte, som måtte flygte fra lukket fæng-
      sel eller arrest.
      en varetægtsfængslet, der er surrogatanbragt, eller en indsat, der er anbragt i et åbent
      fængsel eller under alternative afsoningsformer, f.eks. i sikrede institutioner for børn og
      unge eller i kriminalforsorgens pensioner, vil være at anse for flygtet, hvis den pågæl-
      dende forlader anbringelsesstedet uden tilladelse. det samme gælder, hvis en indsat i
      forbindelse med transport eller under ledsaget udgang undviger fra transporten eller den
      ledsagende fængselsfunktionær.
      derimod vil det ikke være strafbart efter den foreslåede bestemmelse, hvis en indsat
      udebliver fra fængslet efter uledsaget udgang. sådan udeblivelse vil imidlertid blive
      omfattet af de nye skærpede regler for udgang, jf. pkt. 2.3. nedenfor.”
i retsudvalgets betænkning af 23. maj 2002 om lovforslaget hedder det bl.a. (folketingsti-
dende 2001-02, lovforslag nr. l 140, 2. samling, tillæg b, side 1560 f.):
      ”ændringsforslag
      …
      i § 124 indsættes efter stk. 3 som nyt stykke:
                                         - 5 -
”stk. 4. bestemmelserne i stk. 1-3 gælder også i forhold til personer i forvaring samt
personer, der i stedet for varetægtsfængsel, i forbindelse med straffuldbyrdelse uden for
kriminalforsorgen eller i medfør af straffelovens § 74 a er frihedsberøvet i institution
m.v.”
…
bemærkninger
til nr. 1
præsidenterne for københavns byret og retterne i århus, odense, aalborg og roskilde
samt den danske dommerforening har i deres høringssvar bl.a. anført, at det kunne
overvejes at lade det udtrykkeligt fremgå af den foreslåede bestemmelse, at bestemmel-
sen omfatter personer, der i medfør af straffelovens § 74 a efter rettens bestemmelse
skal undergive sig en struktureret socialpædagogisk behandling (ungdomssanktion) eller
er undergivet varetægtssurrogat (retsplejelovens § 765, stk. 2, nr. 3 og 4).
endvidere har rigsadvokaten i sit høringssvar fundet, at det kunne overvejes, hvorvidt
det bør komme klarere til udtryk i lovteksten, at ophold i døgninstitution eller godkendt
opholdssted efter straffelovens § 74 a, stk. 2, (ungdomssanktion) sidestilles med ophold
i fængsel.
på den baggrund finder justitsministeriet det rigtigst, at det med hensyn til en række
persongrupper udtrykkeligt præciseres i lovteksten, at de pågældende personer ligesom
indsatte i arresthuse og fængsler, herunder indsatte i såvel åbne som lukkede fængsler er
omfattet af udtrykket ”fængslet” i bestemmelserne i straffelovens § 124.
som det fremgår af ændringsforslaget, omfatter straffelovens § 124 således personer,
der i medfør af straffelovens § 70 er anbragt i forvaring, og frihedsberøvede personer,
der i medfør af straffelovens § 74 a efter rettens bestemmelse skal undergive sig en
struktureret, kontrolleret socialpædagogisk behandling (ungdomssanktion).
bestemmelserne i straffelovens § 124 omfatter også personer, der i medfør af straffuld-
byrdelseslovens § 78 afsoner fængselsstraf på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller
institution (alternative afsoningsformer), samt personer, der i medfør af udgangsbe-
kendtgørelsens § 50 afsoner fængselsstraf under udstationering fra fængsel eller arrest-
hus.
endvidere omfatter straffelovens § 124 personer, som i medfør af retsplejelovens § 765,
stk. 2, nr. 3, efter rettens bestemmelse i stedet for varetægtsfængsling har ophold i egnet
hjem eller institution, eller som i medfør af retsplejelovens § 765, stk. 2, nr. 4, skal un-
dergive sig psykiatrisk behandling eller afvænningsbehandling for misbrug af alkohol,
narkotika eller lignende, om fornødent på hospital eller særlig institution (surrogatan-
bragt), samt varetægtsarrestanter, som i medfør af retsplejelovens § 777 er anbragt i an-
stalt for personer, der udstår fængselsstraf eller forvaring, eller i hospital m.v. (overført
til fuldbyrdelsesanstalt m.v.).
i hvert enkelt tilfælde er det naturligvis en forudsætning for at kunne straffe efter straf-
felovens § 124, at der er tale om et institutionsophold m.v., som har karakter af friheds-
berøvelse.
                                                - 6 -
      særligt med hensyn til ungdomssanktion forudsættes det dog, at den foreslåede be-
      stemmelse i straffelovens § 124, stk. 1, kun omfatter personer, der flygter fra en sikret
      institution, hvor den pågældende opholder sig som led i en ungdomssanktion efter straf-
      felovens § 74 a, stk. 1. bestemmelsen omfatter derimod ikke personer, der uden tilla-
      delse forlader en ikkesikret institution, hvor den pågældende opholder sig i en senere
      fase af en idømt ungdomssanktion, selv om anbringelsen i det konkrete tilfælde måtte
      have karakter af en frihedsberøvelse.
      socialministeriet har således over for justitsministeriet lagt vægt på, at den foreslåede
      bestemmelse i straffelovens § 124, stk. 1, kun omfatter personer, der som led i en ung-
      domssanktion efter straffelovens § 74 a, stk. 1, opholder sig i en sikret institution. det
      bemærkes herved, at hovedindholdet i den ungdomssanktion, som blev indført i 2001,
      består i et længerevarende socialpædagogisk behandlingsforløb, der på længere sigt kan
      få den unge på ret kurs. dette kan tale for, at der ikke idømmes en sanktion i form af
      straf i tilfælde, hvor den unge uden tilladelse forlader en ikkesikret institution i forbin-
      delse med gennemførelse af ungdomssanktionen. i stedet kan det i et sådant tilfælde
      komme på tale at tilbageføre vedkommende til en sikret institution.”
straffuldbyrdelsesloven indeholder efter den seneste lovbekendtgørelse nr. 435 af 15. maj
2012 bl.a. følgende bestemmelser:
      ”kapitel 7
      valg af afsoningsinstitution m.v. og senere overførsel mellem afsoningsinstitutioner
      institutioner m.v.
      § 20. fængselsstraf fuldbyrdes i fængsel eller i arresthus.
      stk. 2. fængselsstraf kan dog efter reglerne i § 78 om anbringelse i og overførsel til
      særlig institution m.v. i særlige tilfælde fuldbyrdes i kriminalforsorgens pensioner og i
      institutioner m.v. uden for kriminalforsorgen.
      stk. 3. i særlige tilfælde kan fængselsstraf endvidere fuldbyrdes på den dømtes bopæl
      under intensiv overvågning og kontrol efter reglerne i §§ 78 a-78 f.
      …
      kapitel 13
      fuldbyrdelse af fængselsstraf i kriminalforsorgens pensioner og i institutioner m.v.
      uden for kriminalforsorgen
      § 78. justitsministeren eller den, der bemyndiges dertil, kan bestemme, at den dømte
      midlertidigt eller for hele eller resten af straffetiden anbringes på hospital, i familiepleje,
      i egnet hjem eller institution, når
      1) den dømte har behov for særlig behandling eller pleje, som i væsentlig grad kan til-
      godeses i den pågældende institution m.v.,
                                          - 7 -
2) der på grund af den dømtes alder, helbredstilstand eller andre særlige omstændighe-
der er særlige grunde til ikke at anbringe eller beholde den dømte i fængsel eller arrest-
hus og
3) afgørende hensyn til retshåndhævelsen ikke taler imod anbringelse uden for fængsel
og arresthus.
…
kapitel 13 a
fuldbyrdelse af straf på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
anvendelsesområde
§ 78 a. justitsministeren eller den, der bemyndiges dertil, kan efter ansøgning fra perso-
ner, der er idømt fængselsstraf i indtil 5 måneder, meddele tilladelse til, at straffen ud-
stås på bopælen under intensiv overvågning og kontrol efter reglerne i lovens §§ 78 b-
78 f.
…
stk. 3. justitsministeren fastsætter regler om den administrative behandling af ansøgnin-
ger om strafudståelse på bopælen under intensiv overvågning og kontrol. justitsministe-
ren kan i forbindelse hermed bestemme, at der kun tillægges ansøgninger indgivet inden
udløbet af bestemte frister opsættende virkning, således at straffuldbyrdelsen udsættes.
en ansøgning kan dog ikke tillægges opsættende virkning, hvis politidirektøren har un-
derrettet kriminalforsorgen om, at hensynet til politiets forebyggende virksomhed skøn-
nes at kræve, at den dømte påbegynder straffuldbyrdelsen uden at afvente behandlingen
af en sådan ansøgning.
betingelser for meddelelse af tilladelse
§ 78 b. tilladelse til strafudståelse på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
kan meddeles, hvis
1) den dømtes boligforhold er af en sådan beskaffenhed, at straffuldbyrdelse på bopælen
kan gennemføres under intensiv overvågning og kontrol,
2) den dømtes beskæftigelsesforhold i form af arbejde, uddannelse el. lign. er af en så-
dan beskaffenhed, at straffuldbyrdelsen kan gennemføres under intensiv overvågning og
kontrol,
3) den dømte, når denne tidligere har udstået straf af fængsel efter bestemmelserne i
dette kapitel, ikke i et tidsrum af 2 år forud for idømmelsen af den straf, som ansøgnin-
gen vedrører, er idømt højere straf end bøde, og
4) personer, der har samme bopæl som den dømte, og som er over 18 år, meddeler
samtykke til, at straffen kan fuldbyrdes på den fælles bopæl.
stk. 2. tilladelse til strafudståelse på bopælen nægtes meddelt, hvis denne fuldbyrdel-
sesform som følge af den dømtes forhold ikke findes hensigtsmæssig, herunder hvis der
er grund til at antage, at den dømte ikke vil overholde de vilkår, som gælder for fuld-
byrdelse på bopælen.
stk. 3. kriminalforsorgen foretager til brug for afgørelsen af, om den dømte opfylder
betingelserne i stk. 1, nr. 1-4, en nærmere undersøgelse af den dømtes personlige for-
                                          - 8 -
hold, herunder vedkommendes boligforhold, beskæftigelsesforhold samt fysiske og
psykiske tilstand. hvis kriminalforsorgen finder det fornødent, kan denne i forbindelse
med undersøgelsens foretagelse bestemme, at den dømte skal aflægge udåndingsprøver
og urinprøver.
stk. 4. hvis den dømte ikke medvirker til den i stk. 3 nævnte undersøgelse, kan tilla-
delse til strafudståelse på bopælen ikke meddeles.
vilkår
§ 78 c. tilladelse til strafudståelse på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
meddeles på vilkår af, at den dømte i fuldbyrdelsesperioden
1) ikke begår strafbart forhold,
2) kun forlader sin bopæl inden for de af tilsynsmyndigheden fastsatte tidsrum,
3) kun forlader sin bopæl for at deltage i aktiviteter, som tilsynsmyndigheden har god-
kendt,
4) ikke indtager alkohol, euforiserende stoffer eller andre stoffer, der er forbudt efter
den almindelige lovgivning,
5) ikke helt eller delvis udebliver fra sit arbejde, uddannelse el.lign.,
6) deltager i et program efter tilsynsmyndighedens nærmere bestemmelse, der har til
formål at forbedre den dømtes muligheder for fremover at leve en kriminalitetsfri tilvæ-
relse,
7) undergiver sig kriminalforsorgens tilsyn og kontrol, herunder elektronisk kontrol
m.v., og overholder de forskrifter, som kriminalforsorgen fastsætter til gennemførelsen
af tilsynet, samt
8) holder tilsynsmyndigheden underrettet om forhold af betydning for straffuldbyrdel-
sen på bopælen og møder op hos tilsynsmyndigheden efter dennes nærmere bestem-
melse.
stk. 2. der kan endvidere fastsættes andre vilkår, der findes hensigtsmæssige, herunder
vilkår om, at den dømte i fuldbyrdelsesperioden underkaster sig en struktureret, kon-
trolleret alkoholistbehandling.
gennemførelse af tilsyn, kontrol m.v.
§ 78 d. under fuldbyrdelsen fører kriminalforsorgen tilsyn med den dømte, herunder
med overholdelsen af de i § 78 c nævnte vilkår for tilladelsen. inden fuldbyrdelsen
iværksættes, skal tilsynsmyndigheden vejlede den dømte om de rettigheder og pligter,
som tilsynet og de for fuldbyrdelsen fastsatte vilkår indebærer, herunder om virkninger
af vilkårsovertrædelser.
stk. 2. overtræder den dømte de vilkår, der gælder for straffuldbyrdelse på bopælen un-
der intensiv overvågning og kontrol, opfylder den dømte ikke længere betingelserne
herfor, eller kan kriminalforsorgens tilsyn og kontrol med den dømte ikke gennemføres
på grund af dennes adfærd, afgiver tilsynsmyndigheden indberetning herom til direkto-
ratet for kriminalforsorgen.
stk. 3. justitsministeren fastsætter regler om tilsynets gennemførelse, herunder om tilsy-
nets iværksættelse, kontakthyppighed, elektronisk overvågning, kontrolbesøg, foreta-
gelse af udåndingsprøver og urinprøver m.v.
tilbagekaldelse af tilladelse
                                                 - 9 -
       § 78 e. tilladelse til strafudståelse på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
       kan tilbagekaldes af justitsministeren eller den, der bemyndiges dertil, hvis
       1) den dømte anmoder derom,
       2) den dømte inden fuldbyrdelsens iværksættelse har begået strafbart forhold,
       3) den dømte på tidspunktet for fuldbyrdelsens iværksættelse eller under denne friheds-
       berøves af anden grund end til fuldbyrdelse af den fængselsstraf, tilladelsen vedrører,
       eller
       4) den dømte på tidspunktet for fuldbyrdelsens iværksættelse eller under denne ikke
       længere opfylder de i § 78 b, stk. 1, nr. 1, 2 og 4, nævnte betingelser.
       stk. 2. en tilladelse kan endvidere tilbagekaldes, hvis den dømte under fuldbyrdelsen
       overtræder et eller flere af de i § 78 c, stk. 1, nr. 1-8, nævnte vilkår. det samme gælder,
       hvis den dømte overtræder et vilkår fastsat i medfør af § 78 c, stk. 2, eller hvis kriminal-
       forsorgens tilsyn og kontrol med den dømte ikke kan gennemføres på grund af dennes
       adfærd.
       stk. 3. den dømte underrettes snarest muligt om tilbagekaldelsen af tilladelsen.
       § 78 f. tilbagekaldes en tilladelse til strafudståelse på bopælen under intensiv overvåg-
       ning og kontrol efter fuldbyrdelsens iværksættelse, skal den dømte overføres til fængsel
       eller arresthus til afsoning af reststraffen.
       stk. 2. tilsynsmyndigheden kan bestemme, at den dømte midlertidigt skal overføres til
       fængsel eller arresthus, mens spørgsmålet om tilbagekaldelse behandles.
       stk. 3. justitsministeren fastsætter regler om midlertidig overførsel af dømte til fængsel
       eller arresthus.”
i lovforslaget vedrørende straffuldbyrdelsesloven, lov nr. 432 af 31. maj 2000, hedder det
bl.a. (folketingstidende 1999-2000, lovforslag nr. l 145, tillæg a, side 3794 f.) for så vidt
angår § 78:
       ”bestemmelsen vedrører spørgsmålet om fuldbyrdelse af en fængselsstraf i institution
       mv. uden for fængsel og arresthus…
       det er et fællestræk for anbringelse efter § 78, at den dømte i stedet for at være anbragt i
       en afsoningsinstitution anbringes under andre institutions- eller institutionslignende for-
       hold med en heri liggende kontrol af den dømtes tilstedeværelse og adfærd. § 78 er der-
       for ikke anvendelig i tilfælde, hvor den dømte ønskes anbragt under forhold, der inde-
       bærer, at den pågældende er uden tilsyn eller kontrol i et ikke uvæsentligt omfang.”
straffuldbyrdelseslovens kapitel 13 a (§§ 78 a - 78 f) om ”fuldbyrdelse af straf på bopælen
under intensiv overvågning og kontrol” blev indsat ved lov nr. 367 af 24. maj 2005. samtidig
indsattes i § 20 et nyt stk. 3, ligesom der i overskriften til kapitel 7 efter ”afsoningsinstitution”
indsattes ”m.v.” om den nye ordning hedder det i lovforslaget bl.a. (folketingstidende 2004-
05, lovforslag nr. l 12, 2. samling, tillæg a, side 430 ff.):
                                         - 10 -
”1.1. formålet med lovforslaget er at indføre en ny afsoningsform, hvorefter personer,
der er idømt ubetinget fængselsstraf… og som opfylder en række yderligere betingelser,
kan udstå den idømte fængselsstraf på bopælen under intensiv overvågning og kontrol
frem for i fængsel eller arresthus. under fuldbyrdelsen skal den dømte bære en sender
om anklen (en såkaldt elektronisk fodlænke).
 …
2.3. justitsministeriets overvejelser
2.3.1. indledning
som anført ovenfor under pkt. 2.2.1. har man i sverige haft gode erfaringer med en ord-
ning, hvorefter personer, der idømmes kortere, ubetingede fængselsstraffe, har mulighed
for at udstå straffen på bopælen under intensiv overvågning og kontrol.
…
den foreslåede ordning er ikke en ny strafferetlig sanktion, men en alternativ afsonings-
form, som bør reguleres på linje med de øvrige afsoningsformer med hensyn til idømte
frihedsstraffe i straffuldbyrdelsesloven.
straffuldbyrdelseslovens gældende bestemmelser om fuldbyrdelse i kriminalforsorgens
institutioner, pensioner samt i institutioner m.v. uden for kriminalforsorgen overlader
det i vidt omfang til justitsministeren at fastsætte nærmere regler om den administrative
og praktiske gennemførelse af straffuldbyrdelsen. justitsministeriet har imidlertid ved
udformningen af lovforslaget fundet det rigtigt, at anvendelsen af den helt nye afso-
ningsform på bopælen reguleres forholdsvis detaljeret i loven. dette indebærer ingen
ændringer med hensyn til reguleringen af de øvrige afsoningsformer.
…
2.3.5. vilkår for straffuldbyrdelse på bopælen
som anført under pkt. 2.3.3.1. er straffuldbyrdelse på bopælen med elektronisk fod-
lænke m.v. et alternativ til straffuldbyrdelse i fængsel, og afsoningsformen bør derfor
efter justitsministeriets opfattelse indrettes på en sådan måde, at den dømtes bevægel-
sesfrihed m.v. i fuldbyrdelsesperioden stort set indskrænkes i samme omfang som ved
strafafsoning i fængsel. bl.a. med henblik herpå foreslås en række vilkår for straffuld-
byrdelse på bopælen.
2.3.5.1. efter den foreslåede § 78 c, stk. 1, nr. 1, er det et vilkår, at den dømte ikke i
fuldbyrdelsesperioden begår strafbart forhold. dette vilkår svarer til, hvad der f.eks.
gælder for dømte, der prøveløslades, jf. straffelovens § 39, stk. 1, dømte, der meddeles
tilladelse til udsættelse af straffuldbyrdelsen, jf. straffuldbyrdelseslovens § 13, stk. 1, og
dømte, der meddeles tilladelse til midlertidigt eller for hele eller resten af straffetiden
anbringes på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller institution, jf. straffuldbyrdel-
seslovens § 78, stk. 3.
efter forslaget er det endvidere et vilkår, at den dømte i fuldbyrdelsesperioden kun for-
lader sin bopæl inden for de af tilsynsmyndigheden fastsatte tidsrum, jf. den foreslåede
§ 78 c, stk. 1, nr. 2.
                                         - 11 -
tilsynsmyndigheden vil inden fuldbyrdelsens iværksættelse i samarbejde med den
dømte udarbejde et aktivitetsskema for den dømte. af skemaet vil det bl.a. fremgå, in-
den for hvilke tidsrum den dømte har pligt til at opholde sig på bopælen, inden for
hvilke tidsrum den dømte skal befinde sig på sit arbejde, uddannelsesinstitution eller
lignende, samt inden for hvilke tidsrum den dømte skal deltage i programvirksomhed,
behandling, kontrolbesøg hos tilsynsmyndigheden m.v.
ligesom det er tilfældet efter den svenske ordning, vil det i den dømtes aktivitetsskema
endvidere blive fastsat, inden for hvilke tidsrum den dømte kan forlade sin bopæl med
henblik på foretagelse af personlige indkøb, tøjvask m.v. (2-4 timer ugentlig), ligesom
det i aktivitetsskemaet vil blive fastsat, at den dømte på dage, hvor den pågældende ikke
har aktiviteter uden for sin bopæl (f.eks. i weekender og på helligdage), har tilladelse til
1 times dagligt ophold uden for boligen.
…
2.3.11. undvigelse
efter straffelovens § 124, stk. 1, straffes med bøde eller fængsel indtil 2 år den, der som
anholdt eller fængslet flygter. som anført under pkt. 2.1.4. omfatter denne bestemmelse
ikke udelukkende indsatte i arresthuse, fængsler, kriminalforsorgens institutioner m.v.,
men ligeledes personer i forvaring samt personer, der i stedet for varetægtsfængsel, i
forbindelse med straffuldbyrdelse uden for kriminalforsorgen eller i medfør af straffelo-
vens § 74 a er frihedsberøvet i institution m.v., jf. straffelovens § 124, stk. 4.
straffelovens § 124, stk. 4, omfatter også tilfælde, hvor en idømt fængselsstraf udstås på
bopælen under intensiv overvågning og kontrol efter de foreslåede regler. en dømt, der
under strafudståelsen på bopælen under intensiv overvågning og kontrol, flygter, vil
derfor kunne straffes efter straffelovens § 124, stk. 1.
som anført under pkt. 2.1.4. forstås ved begrebet ”flygter”, at den anholdte eller den
fængslede aktivt unddrager sig den frihedsberøvelse, som den pågældende er underlagt.
en person, der udstår straf på bopælen under intensiv overvågning og kontrol, må anses
for flygtet, hvis den pågældende i fuldbyrdelsesperioden forlader sin bopæl uden for de
af tilsynsmyndigheden fastsatte tidsrum med henblik på at unddrage sig frihedsberøvel-
sen. dette svarer til, hvad der gælder for indsatte i arresthuse og fængsler, samt f.eks.
personer, der i medfør af straffuldbyrdelseslovens § 78 udstår fængselsstraf på hospital,
i familiepleje, i egnet hjem eller institution (alternative afsoningsformer).
en person, der udstår straf på bopælen under intensiv overvågning og kontrol, og som
har forladt sin bopæl på det i aktivitetsskemaet fastsatte tidspunkt, men ikke vender til-
bage til sin bopæl på det tidspunkt, hvor vedkommende efter aktivitetsskemaet har pligt
dertil, anses derimod ikke for flygtet med den følge, at vedkommende kan straffes efter
straffelovens § 124, stk. 1. dette svarer til, hvad der gælder for en indsat, der udebliver
fra fængslet efter uledsaget udgang. der vil i et sådant tilfælde imidlertid foreligge en
vilkårsovertrædelse, der vil medføre, at den meddelte tilladelse til strafudståelse på bo-
pælen under intensiv overvågning og kontrol kan tilbagekaldes, jf. den foreslåede § 78
e, stk. 2. den dømte vil i så fald skulle afsone den resterende del af straffen i fængsel
eller arresthus.
…
bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser
                                                 - 12 -
       …
       til nr. 2
       ændringen af overskriften til straffuldbyrdelseslovens kapitel 7 er en konsekvens af lov-
       forslagets § 1, nr. 8 (§§ 78 a - 78 f), hvorefter fængselsstraf skal kunne fuldbyrdes ikke
       alene i en af kriminalforsorgens afsoningsinstitutioner, men ligeledes på bopælen under
       intensiv overvågning og kontrol.
       til nr. 3 (§ 20, stk. 3)
       straffuldbyrdelseslovens § 20 indeholder en angivelse af de institutioner m.v., hvori
       fængselsstraf kan fuldbyrdes. det følger af § 20, at fængselsstraf normalt fuldbyrdes i
       fængsel eller arresthus. fuldbyrdelse af fængselsstraf kan dog i visse særlige tilfælde li-
       geledes finde sted i kriminalforsorgens pensioner og i institutioner m.v. udenfor krimi-
       nalforsorgen efter lovens § 78.
       den foreslåede bestemmelse i stk. 3 indebærer, at fængselsstraf i særlige tilfælde herud-
       over kan fuldbyrdes på den dømtes bopæl under intensiv overvågning og kontrol efter
       de foreslåede regler i §§ 78 a - 78 f.
       vedrørende de nærmere betingelser for adgangen til at udstå straf på bopælen under in-
       tensiv overvågning og kontrol henvises til bemærkningerne til §§ 78 a - 78 f.”
i vejledning nr. 68 af 5. juli 2002 om anbringelse af dømte i institution mv. uden for fængsel
og arresthus (§ 78-vejledningen) hedder det bl.a.:
       ”kapitel 4
       anbringelsesstedet
       institutionstyper
       19. anbringelse kan ske på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller i institution. an-
       bringelse kan finde sted på såvel private som offentlige institutioner og hjem, herunder
       på en af kriminalforsorgens pensioner. hvis anbringelse sker i familiepleje, er det en
       forudsætning, at opholdet kan ske på betingelser af tilsvarende karakter, som forudsæt-
       tes opfyldt af en institution.
       krav til institutionen
       20. anbringelsesstedet skal påtage sig den behandling eller pleje, der er formålet med
       opholdet. behandlingen kan eventuelt suppleres af aktiviteter uden for institutionen,
       f.eks. ambulante behandlingsforløb, hvis den indsattes forhold, herunder karakteren af
       kriminaliteten, forløbet af en eventuel tidligere eller hidtidig afsoning eller af et eventu-
       elt tidligere eller forudgående ophold på stedet, gør det forsvarligt.
                                               - 13 -
       det er en forudsætning, at det pågældende anbringelsessted er døgnbemandet med per-
       sonale. hvis den indsattes forhold, jf. ovenfor, gør det forsvarligt, kan der dog eventuelt
       anvendes institutioner med tilkaldevagt om natten.
       …”
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om der i straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, er hjemmel til at straffe en person,
der uden tilladelse forlader sin bopæl under afsoning af fængselsstraf på bopælen under inten-
siv overvågning og kontrol efter straffuldbyrdelseslovens kap. 13 a (elektronisk fodlænke).
efter § 124, stk. 1, straffes ”den, der flygter som anholdt eller fængslet”, og efter stk. 5, 1.
pkt., gælder stk. 1 også i forhold til ”personer i forvaring samt personer, der i stedet for vare-
tægtsfængsel, i forbindelse med straffuldbyrdelse uden for kriminalforsorgen eller i medfør af
straffelovens § 74 a er frihedsberøvet i institution m.v.” bestemmelserne blev indsat ved lov
nr. 382 af 6. juni 2002, hvor fangeflugt blev kriminaliseret.
efter en naturlig sproglig forståelse af straffelovens § 124, stk. 1, sammenholdt med stk. 5,
angår ”den, der flygter som … fængslet” i § 124, stk. 1, personer, der er indsat i et fængsel
eller arresthus. det fremgår da også af forarbejderne til 2002-loven, at udtrykket ”fængslet” i
§ 124, stk. 1, omfatter indsatte i arresthuse og i åbne og lukkede fængsler, jf. folketingets
retsudvalgs betænkning (folketingstidende 2001-02, lovforslag nr. l 140, 2. samling, tillæg
b, side 1561).
efter en naturlig sproglig forståelse angår ”personer, der … i forbindelse med straffuldbyr-
delse uden for kriminalforsorgen … er frihedsberøvet i institution m.v.” i § 124, stk. 5, 1. pkt.,
ikke personer, der afsoner fængselsstraf i egen bolig. det er da også angivet i forarbejderne, at
denne del af bestemmelsen i stk. 5 omfatter ”personer, der i medfør af straffuldbyrdelseslo-
vens § 78 afsoner fængselsstraf på hospital, i familiepleje, i egnet hjem eller institution (alter-
native afsoningsformer), samt personer, der i medfør af udgangsbekendtgørelsen § 50 afsoner
fængselsstraf under udstationering fra fængsel eller arresthus.”
med 2002-loven blev der i straffelovens § 124, stk. 5, 1. pkt. (dengang stk. 4), foretaget en
nøje afgrænsning af, hvilke andre former for frihedsberøvelse i institution mv. end fængsling i
arresthuse og åbne og lukkede fængsler, det skulle være strafbart at flygte fra. da 2002-loven
blev vedtaget, var ordningen med afsoning på bopælen med elektronisk fodlænke ikke indført.
                                                - 14 -
det skete først ved lov nr. 367 af 24. maj 2005 ved indsættelse af et nyt kapitel 13 a (omfat-
tende §§ 78 a - 78 f) i straffuldbyrdelsesloven.
på baggrund af det anførte finder højesteret, at der hverken efter ordlyden af straffelovens §
124, stk. 5, 1. pkt., eller forarbejderne til bestemmelsen er holdepunkter for en forståelse af
udtrykket ”personer, der … i forbindelse med straffuldbyrdelse uden for kriminalforsorgen …
er frihedsberøvet i institution m.v.” således, at bestemmelsen omfatter den, der uden tilladelse
forlader sin bolig under afsoning af en fængselsstraf med elektronisk fodlænke. der foreligger
endvidere sådanne forskelle mellem afsoning som frihedsberøvet i en institution eller under
institutionslignende forhold og afsoning på egen bopæl med elektronisk fodlænke, at det at
forlade egen bolig i strid med vilkårene for afsoning af fængselsstraf på bopælen med elektro-
nisk fodlænke ikke som krævet efter straffelovens § 1 ”ganske må ligestilles” med det at
flygte som frihedsberøvet i institution mv.
højesteret finder herefter, at der ikke er hjemmel i straffelovens § 124, stk. 5, jf. stk. 1, eller
dennes analogi til at straffe t.
det kan ikke føre til et andet resultat, at det i forarbejderne til ændringen af straffuldbyrdel-
sesloven i 2005, hvor fodlænkeordningen blev indført, udtales, at en person, der udstår straf
under denne ordning, er omfattet af straffelovens § 124, stk. 5, 1. pkt., med den virkning, at
personen vil kunne straffes, hvis den pågældende forlader bopælen uden tilladelse.
ts påstand om frifindelse tages herefter til følge.
                                       thi kendes for ret:
t frifindes.
statskassen skal betale sagens omkostninger for byret, landsret og højesteret.


text:
                                               dom
afsagt den 29. maj 2013 af østre landsrets 5. afdeling
(landsdommerne ole græsbøll olesen, lone dahl frandsen og betina juul heldmann (kst.).
5. afd. nr. b-3184-12:
fagligt fælles forbund som mandatar for
a
(advokat jesper schäfer munk, besk.)
mod
dansk arbejdsgiverforening som mandatar for
carsten skov
(advokat tine benedikte skyum)
denne sag, der er anlagt ved retten i glostrup den 23. marts 2012, er ved kendelse af 17.
september 2012 henvist til behandling ved østre landsret i medfør af retsplejelovens § 226,
stk. 1.
sagen drejer sig om, hvorvidt sagsøgte, carsten skov, har handlet i strid med ligebehand-
lingsloven og erhvervsuddannelsesloven ved ikke at forlænge sagsøgeren, as, uddannelses-
aftale, og om hun i givet fald har krav på godtgørelse.
fagligt fælles forbund har som mandatar for a nedlagt påstand om, at carsten skov skal
betale 292.531,42 kr. med procesrente fra den 9. november 2010.
dansk arbejdsgiverforening har som mandatar for carsten skov nedlagt principal påstand om
frifindelse, subsidiært betaling af et af retten fastsat mindre beløb.
                                             - 2 -
sagsfremstilling
tvistighedsnævnet afsagde den 3. februar 2012 kendelse i en klagesag mellem sagens parter.
kendelsen har følgende indhold:
      ”…
      mellem klageren, a, født den 16. november 1977, og indklagede, gartneren i
      byen v/carsten skov,… blev den 26. maj 2007 indgået uddannelsesaftale, hvor-
      efter a skulle uddannes som anlægsgartner med uddannelsesperiode fra den 1.
      april 2007.
      denne sag drejer sig om godtgørelse for ophævelse af uddannelsesaftalen og for
      overtrædelse af ligebehandlingslovens §§ 4 og 9.
      a har ved sin organisation, 3f, ved klageskrift fremsendt til tvistighedsnævnet
      den 9. maj 2011 indbragt sagen for tvistighedsnævnet med endelig påstand om, at
      gartneren i byen v/carsten skov skal betale 292.531,42 kr. med procesrente fra
      den 9. november 2010.
      påstanden udgør godtgørelse for overtrædelse af ligebehandlingsloven med
      242.531,42 kr., svarende til 12 måneders løn, og godtgørelse for ophævelse af ud-
      dannelsesaftalen i strid med erhvervsuddannelseslovens § 60, stk. 1, med 50.000
      kr.
      gartneren i byen v/carsten skov har påstået frifindelse.
      sagen har været forhandlet i tvistighedsnævnet den 20. januar 2012.
      sagsfremstilling
      af uddannelsesaftalen fremgår det ikke, hvornår uddannelsen afsluttes, men par-
      terne er enige om, at den udløb pr. 31. juli 2010.
      a blev i 2009 gravid med forventet fødsel den 27. juni 2010 og påbegyndelse af
      barselsorlov den 27. maj 2010. hun nedkom den 12. juli 2010. fra den 2. februar
      2010 var hun fraværende fra arbejdet grundet graviditeten.
      virksomheden modtog et brev fra skolen af 15. marts 2010 vedrørende indkal-
      delse til svendeprøve i perioden fra den 5. maj 2010 til den 28. maj 2010. svende-
      prøven blev dog på grund af graviditeten ikke gennemført i den nævnte periode.
                                        - 3 -
ved brev af 27. maj 2010 fremsendte skolen et tillæg til uddannelsesaftalen, der
var udfyldt med parternes navne og angivelse af, at uddannelsesaftalen ændredes
pr. 6. maj 2010 som følge af ændring af aftaleperioden. af fremsendelsesbrevet
fremgår bl.a.:
”årsagen til tillægges skyldes maria’s barsel.
i bedes derfor kontakte skolen uddannelses- og erhvervsvejleder, for udarbejdel-
sen af en handlingsplan/slutdato.
i bedes udfylde det medsendte tillæg til aftalen og returnere i vedlagte svarku-
vert.”
gartneren i byen v/carsten skov skrev den 7. juni 2010 til a et brev med føl-
gende indhold:
”i henhold til eul § 58, vil jeg for god ordens skyld gøre opmærksom på at, din
uddannelsesaftale udløber den 31/7-2010. du bedes derfor aflevere firmaets ejen-
dele hurtigst muligt.”
den 1. juli 2010 skrev gartneren i byen v/[karin] skov endnu et brev til a,
hvoraf fremgår:
”under henvisning til brev af 7/6-2010, vil jeg endnu en gang gøre opmærksom
på, at firmaets ejendele skal afleveres hurtigst muligt og senest inden 31/7-2010, i
modsat vil der blev foretaget tilbageholdelse af lønnen.”
ved brev af 9. november 2010 rettede 3f på vegne af a henvendelse til gartneren
i byen med krav om bl.a. godtgørelse for overtrædelse ligebehandlingsloven.
retsgrundlag
af erhvervsuddannelsesloven fremgår om forlængelse af uddannelsesaftaler bl.a.:
”§ 58. eleven og virksomheden kan indgå aftale om forlængelse af uddannelsesti-
den med et bestemt tidsrum, hvis en elev
1) på grund af sygdom er fraværende fra praktikvirksomheden i mere end 10 pro-
cent af den fastsatte uddannelsestid,
       …
3) har orlov i forbindelse med graviditet, barsel eller adoption efter lovgivningen
herom
       …
stk. 3. er der ikke enighed mellem eleven og virksomheden om forlængelse i an-
ledning af fraværsperioder som nævnt i stk. 1, kan det faglige udvalg efter an-
                                         - 4 -
modning fra en af parterne forlænge uddannelsestiden med et af udvalget fastsat
tidsrum.”
ligebehandlingslovens §§ 4 og 9 lyder således:
”§ 4. enhver arbejdsgiver, der beskæftiger mænd og kvinder, skal behandle dem
lige for så vidt angår arbejdsvilkår. dette gælder også ved afskedigelse.
§ 9. en arbejdsgiver må ikke afskedige en lønmodtager, fordi denne har fremsat
krav om udnyttelse af retten til fravær eller har været fraværende efter barsello-
vens §§ 6-14 eller i øvrigt på grund af graviditet, barsel eller adoption.”
undervisningsministeriet har i brev af 4. juli 2011 til fagligt udvalg for den pæda-
gogiske assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelsen udtalt bl.a.:
”undervisningsministeriet skal på given foranledning gøre det faglige udvalg for
den pædagogiske assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelsen op-
mærksom på dets pligter efter reglerne om erhvervsuddannelser i forbindelse med
forlængelse af uddannelsesaftaler på grund af barselsorlov.
ministeriet ønsker med dette brev at henlede det faglige udvalgs opmærksomhed
på ministeriets brev af 2. juli 2010, der bl.a. er sendt til skoler, der udbyder den
pædagogiske assistentuddannelse og social- og sundhedsuddannelsen, med kopi
til det faglige udvalg.
af dette brev fremgår følgende om forlængelse af uddannelsesaftaler:
”…
lovens § 58 forholder sig ikke til, hvorvidt der skal ske en forlængelse, men alene
til hvem der kan foranstalte en sådan. en elev, der har lovlig fravær fra praktikti-
den i en virksomhed i et sådan omfang, at det falder inden for bestemmelsen, skal
efter ønske have forlænget sin uddannelsestid og aftale. en uddannelsesaftale in-
debærer, at parterne er enige om, at eleven modtager uddannelse. virksomheden
er ved denne aftale forpligtiget til at sikre, at eleven gennemfører uddannelsen,
også selvom det medfører en forlængelse af aftalen i tilfælde, hvor eleven har
lovligt fravær fra virksomheden.
er der ikke enighed mellem eleven og virksomheden om forlængelse i anledning
af fraværsperioder som nævnt ovenfor, kan det faglige udvalg efter anmodning fra
en af parterne forlænge uddannelsestiden med et af udvalget fastsat tidsrum.
hvis elevens lovlige fravær medfører, at eleven ikke kan nå at gøre sin uddannelse
færdig inden for uddannelsesaftalens løbetid, skal [eleven] og virksomheden indgå
et tillæg til uddannelsesaftalen, der forlænger aftaleperioden, således at eleven kan
færdiggøre sin uddannelse. hvis virksomheden ikke er villig til at indgå et tillæg
til uddannelsesaftale, så kan eleven anmode det faglige udvalg om at forlænge af-
talen med virksomheden, jf. lovens § 58, stk. 3.
                                        - 5 -
en elev, der for eksempel skal på barselorlov under sin uddannelse, skal også
være omfattet af en uddannelsesaftale i denne periode. bliver skolen bekendt med,
at en elev får lovligt fravær fra en virksomhed i et sådant omfang, at eleven ikke
vil kunne gennemføre sin erhvervsuddannelse, så bør skolen vejlede eleven om
reglerne herom.
…”
forklaringer
a har forklaret bl.a., at hun i begyndelsen af januar 2010 fortalte carsten og [ka-
rin] skov, at hun var gravid i 4. måned. hun var sygemeldt fra februar, til hun
fødte den 12. juli 2010, fordi arbejdet var for belastende for hende. hun gik til
skriftlig eksamen i maj måned og manglede herefter alene 3 måneder af uddannel-
sen, inklusiv 3 uger til svendeprøven. i januar og april måned talte hun med virk-
somheden om forlængelse af uddannelsesaftalen, uden at der kom en afklaring
herpå. hun rettede derfor henvendelse til skolen, som skrev til gartneren i byen
om forlængelse, og hun ventede efter aftale med skolen på virksomhedens reak-
tion. hun blev ikke vejledt om mulighederne for at rette henvendelse til det fag-
lige udvalg om forlængelse af uddannelsesaftalen. brevet af 7. juni 2010 gav
hende ikke mod på igen at bede om en sådan forlængelse, og hun svarede ikke
herpå. hun har aldrig fået en begrundelse for, at uddannelsesaftalen ikke blev
forlænget.
[karin] skov har forklaret bl.a., at de forsøgte at finde arbejdsopgaver, som ikke
var alt for tunge for maria, men arbejdet var hårdt på grund af sne og frost. de
talte om, at hun kunne vende tilbage, når foråret kom, og hun kontaktede maria
herom i slutningen af marts og den 9. april 2010, men maria var ikke interesseret
heri. hun hørte ikke siden fra maria. maria talte aldrig med hende om forlængelse
af uddannelsesaftalen, og hun havde indtryk af, at maria havde mistet gnisten for
faget. brevet af 27. maj 2010 med tillægget til uddannelsesaftalen opfattede hun
som et standardbrev fra skolen, som ikke nødvendigvis var udtryk for marias øn-
sker. derfor valgte hun at skrive til maria om ophør af uddannelsesaftalen, idet
hun regnede med, at maria ville henvende sig, hvis hun ønskede uddannelsesaf-
talen forlænget. hun modtog ingen reaktion på brevet.
flemming h. grønsund har forklaret bl.a., at han, der er faglig sekretær i 3f, før-
ste gang blev involveret i sagen, da maria i efteråret 2010 kontaktede ham om til-
bageholdelse af løn. han erfarede i den forbindelse, at hun ikke havde fået for-
længet sin uddannelsesaftale som følge af barsel og skrev til arbejdsgiveren herom
i november 2010. han talte med skolen om den manglende henvendelse til det
faglige udvalg om forlængelse af uddannelsesaftalen og fik det indtryk, at det be-
roede på en forglemmelse eller sjusk fra skolens side.
                                        - 6 -
procedure
…
tvistighedsnævnets begrundelse og resultat
fire medlemmer udtaler:
parterne er enige om, at uddannelsesaftalen udløb den 31. juli 2010. a rettede
ikke henvendelse til det faglige udvalg om forlængelse af uddannelsestiden med et
af udvalget fastsat tidsrum, jf. erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 3, jf. stk. 1,
nr. 1 og 3. da uddannelsestiden således ikke blev forlænget, skete ophøret af an-
sættelsesforholdet den 31. juli 2010 i overensstemmelse med den mellem parterne
indgåede aftale, og dette ophør kan som følge heraf ikke sidestilles med afskedi-
gelse, jf. ligebehandlingslovens § 9, eller uberettiget ophævelse, jf. erhvervsud-
dannelseslovens § 60, jf. § 61. det bemærkes herved, at henvendelse til det fag-
lige udvalg kan medvirke til at afklare, om der består en pligt for en arbejdsgiver
til i en given situation at forlænge uddannelsesaftalen og i givet fald med hvilket
tidsrum, forlængelse skal ske, hvorfor der efter vores opfattelse ikke er tale om en
”praktisk hindring” i strid med ligebehandlingsdirektivet. herefter, og da der hel-
ler ikke er sket en forskelsbehandling af a i strid med ligebehandlingslovens § 4,
stemmer vi for at tage frifindelsespåstanden til følge.
to medlemmer udtaler:
arbejdsgiveren modtog en anmodning om forlængelse af uddannelsesaftalen fra
skolen med brevet af 27. maj 2010, men svarede ikke herpå og tilkendegav i ste-
det ved brevene af 7. juni og 1. juli 2010, at man ikke ønskede at forlænge uddan-
nelsesaftalen. dette må, uanset bestemmelsen i erhvervsuddannelseslovens § 58,
anses for at være i strid med ligebehandlingslovens § 9, og vi finder derfor, at der
tilkommer a en godtgørelse i medfør af ligebehandlingslovens § 16, stk. 2. det
må endvidere anses for en ophævelse af uddannelsesaftalen i strid med erhvervs-
uddannelseslovens § 60, jf. § 61, hvorfor der tillige tilkommer hende en godtgø-
relse herfor. vi stemmer derfor for at give a medhold i den nedlagte påstand.
et medlem udtaler:
idet jeg kan tilslutte mig mindretallets votum vedrørende godtgørelse efter ligebe-
handlingsloven, finder jeg efter tvistighedsnævnets faste praksis ikke, at den
manglende forlængelse af uddannelsesaftalen kan sidestilles med en ophævelse af
uddannelsesaftalen i strid med erhvervsuddannelseslovens § 60, jf. § 61, og
stemmer derfor for at frifinde arbejdsgiveren for kravet om godtgørelse for ube-
rettiget ophævelse af uddannelsesaftalen.
                                                - 7 -
        der afsiges kendelse efter stemmeflertallet, således at gartneren i byen v/carsten
        skov frifindes.
                                       t h i b e s t e m m e s:
        gartneren i byen v/carsten skov frifindes.
…”
der blev den 8. februar 2010 og den 23. marts 2010 afholdt sygesamtaler mellem a og karin
skov. det fremgår ikke af notaterne fra samtalerne, at a fremsatte ønske om forlængelse af
sin uddannelsesaftale, eller at spørgsmålet om forlængelse af uddannelsesaftalen i øvrigt blev
drøftet ved disse lejligheder.
forklaringer
der er under hovedforhandlingen afgivet partsforklaringer af a og carsten skov samt vidne-
forklaringer af andreas daneholm, karin skov og keld erik madsen.
a har forklaret blandt andet, at hun er 35 år. hun blev færdiguddannet som anlægsgartner i
2011. anlægsgartnerarbejde er fysisk hårdt arbejde, der indebærer vedligeholdelse af grønne
arealer eller etablering af nyanlæg. om vinteren foretages glatførebekæmpelse, snerydning og
beskæring. der er tale om mange tunge løft. vinteren 2010 var hård og langvarig. hun sne-
ryddede meget, og der var meget overarbejde og natarbejde. det er forskelligt, om gartnerne
kører alene eller sammen med en anden. i januar 2010 kørte hun sammen med en anden gart-
ner. der var til en vis grad mulighed for at fordele opgaverne mellem dem, men hun var nødt
til at deltage i en del af det tunge arbejde.
i januar 2010 fortalte hun carsten skov, at hun var gravid. han blev overrasket, men glad på
hendes vegne. de fortalte det sammen til karin skov, som også tog godt imod nyheden. der
var god stemning. hun var glad for arbejdspladsen, og hun fornemmede ikke, at det var et
problem, at hun var gravid. hun håbede, at uddannelsesaftalen kunne forlænges. de talte om
skoleforløbet og aftalte, at hun skulle henvende sig til skolen og derefter vende tilbage. de
talte ikke om tilrettelæggelsen af arbejdet. hun kontaktede derefter skolen og oplyste, at hun
var gravid. de talte om svendeprøven og om, at uddannelsen skulle forlænges. hun vendte
                                               - 8 -
tilbage til carsten skov og oplyste, at uddannelsesaftalen skulle forlænges. carsten skov vir-
kede ikke afvisende over for forlængelse af uddannelsesaftalen.
hun blev sygemeldt den 2. februar 2010 på grund af arbejdets karakter. hun havde meget
overarbejde, og der var meget snerydning og saltning. hun arbejdede ofte steder, hvor der
ikke var adgang til toilet. efter nogle lange arbejdsdage med korte hvilepauser kunne hun ikke
magte arbejdet mere, og hun begyndte at få kramper i maven. hun ringede til carsten skov og
ville sygemelde sig, men han sagde, at hun skulle deltage i arbejdet. hun fortsatte derfor med
at arbejde et par dage, men hun havde det dårligt bagefter. hun tog derfor til sin læge og blev
sygemeldt. hun blev senere sendt til arbejdsmedicinsk klinik. hun var i tæt dialog med ka-
rin skov. de talte i telefon sammen flere gange om ugen i februar, marts og april 2010. hun
talte ikke med andre ansatte i virksomheden. hun havde en sygefraværssamtale med karin
skov den 23. marts 2010, hvor de udfyldte nogle papirer fra kommunen. der blev lavet et
referat af sygefraværssamtalen. de talte om genoptagelse af arbejdet. det var hun åben over-
for. karin skov foreslog ingen konkrete arbejdsopgaver, som kunne varetages af en gravid.
hun sagde til karin skov, at det nu var på tide at få uddannelsesaftalen forlænget. der var en
god stemning på mødet. konklusionen blev, at hun fortsat skulle være sygemeldt. karin skov
vendte ikke tilbage med lette arbejdsopgaver i løbet af foråret eller om, at skolen skulle kon-
takte hende efter mødet.
hun talte med andreas daneholm fra teknisk skole om, at skolen skulle sende en forlæn-
gelse af uddannelsesaftalen til carsten skov. hun forventede, at hun ville blive kontaktet, når
aftalen var returneret. hun rykkede derfor ikke. hun reagerede ikke på brevene fra carsten
skov om, at arbejdsforholdet var afsluttet. hun blev meget ked af det og skuffet, da hun
modtog brevene. hun var langt henne i graviditeten og havde meget at se til. hun syntes, at
hun havde gjort det, som hun skulle. hun kontaktede skolen efterfølgende, fordi hun følte sig
usikker. hun husker ikke, om kontakten var før eller efter fødslen. skolen rådgav hende ikke
om muligheden for at indbringe den manglende forlængelse for det faglige udvalg.
hun drøftede deltagelse i svendeprøven med skolen, men skolen frarådede hende at gå op til
prøven, der lå i hendes barselsperiode. svendeprøven kan være meget hård, og der var ikke
mulighed for hjælp til eventuelle tunge arbejdsopgaver. hun gik op til den skriftlige eksamen
                                               - 9 -
i maj 2010. hun havde oplyst carsten og karin skov om, at hun gik op til den skriftlige ek-
samen. hun afleverede virksomhedens ejendele, nogle bøger, en uge efter den 31. juli 2010.
carsten skov har forklaret blandt andet, at han er indehaver af virksomheden gartneren i
byen. han har fire til fem ansatte. hans hustru arbejder også i virksomheden, men hun er ikke
indehaver. virksomheden udfører mindre opgaver inden for anlæg, vedligehold og sneryd-
ning. virksomheden har haft tre elever før a. a var sød og arbejdsvillig i den første halvdel af
læretiden. i den sidste halvdel dalede hendes interesse og arbejdsmoral, og han påtalte arbej-
dets tempo over for hende. i januar 2010 fik han at vide, at a var gravid. fra januar 2010 ar-
bejdede hun ikke længere alene. hun beskar i private haver. der var tale om let arbejde med
håndsav og håndsakse samt forefaldende opgaver på pladsen med vask af maskiner etc. hun
deltog i snerydning i ca. 20 % af sin arbejdstid i januar 2010. virksomheden benytter kemi-
kalier meget lidt, og a behøvede ikke arbejde med kemikalier, mens hun var gravid.
han husker ikke, at a gav udtryk for, at hun var dårlig under graviditeten. de talte i januar
2010 om svendeprøven. han kontaktede skolen, som oplyste, at der ikke var noget til hinder
for, at a gik til svendeprøve. han videregav denne oplysning til hende. a sygemeldte sig med
influenza i 14 dage fra den 2. februar 2010. derefter ringede hun og sagde, at hun fortsat var
syg på grund af graviditeten. hun kunne være vendt tilbage til lettere arbejdsopgaver i løbet af
foråret, men det drøftede de ikke. han foreslog ingen lettere arbejdsopgaver. de talte aldrig
om at forlænge uddannelsesperioden.
andreas daneholm har forklaret blandt andet, at han arbejder på roskilde tekniske skole
som studievejleder. skolen uddanner blandt andet anlægsgartnere. han rådgiver både elever
og arbejdsgivere. de rådgiver om forlængelse af uddannelsesaftaler ved forespørgsel.
as klasselærer henvendte sig til ham vedrørende aftaleforlængelsen. han kan huske, at der
var en uoverensstemmelse mellem parterne. der var ingen retningslinier for forlængelse af
uddannelsesaftaler på det tidspunkt. de har efterfølgende strammet op på området på grund af
nærværende sag. han ved ikke, om tillægget til uddannelsesaftalen i nærværende sag er frem-
sendt på initiativ af a, men det er sendt af skolens administration. han formoder, at intentio-
nen med at fremsende tillægget var at opnå dialog med virksomheden. han ved ikke, om
skolen havde en rykkerprocedure i den slags sager.
                                              - 10 -
han sendte et brev af 10. september 2010 til a om mulighederne for at afslutte uddannelsen
på baggrund af en telefonsamtale med hende. han har ikke skrevet, at sagen kunne indbringes
for det faglige udvalg. han husker ikke, at de talte om den mulighed. det er individuelt, om
en kvinde kan gå til svendeprøve som gravid. der er tunge løft til en svendeprøve, så skolen
anbefaler ofte, at en gravid kvinde ikke går til svendeprøve.
karin skov har forklaret blandt andet, at hun tager sig af papirarbejdet i virksomheden. hun
deltager også i gartnerarbejdet. hun har arbejdet sammen med a. i første halvdel af as elevtid
gik det godt, men så begyndte det at gå ned ad bakke. hendes arbejde blev langsomt. hun
virkede træt og udbrændt. forandringen fandt sted ca. 1 år, før hun stoppede. de talte med
hende om, at arbejdet skulle være effektivt.
den første hverdag i januar 2010 fik hun at vide, at a var gravid. de talte om, hvad det betød
for hendes uddannelse. hun var indstillet på at gå til svendeprøve, men efter 14 dage kom hun
og sagde, at skolen ikke ville lade hende gå til svendeprøve. carsten skov ringede til skolen,
og skolen oplyste, at det var a, der ikke ville gå til svendeprøve.
der var megen sne og frost i vinteren 2010. a ringede og sygemeldte sig med influenza. i
forlængelse deraf ringede hun og sagde, at hun helst ville vente med at komme på arbejde til
foråret 2010. de ringede jævnligt sammen, fordi der skulle udfyldes diverse blanketter til
brug for dagpengerefusion. hun tog selv initiativ til sygefraværssamtalen den 23. marts 2010
efter at have undersøgt, hvordan det skulle gøres. de aftalte, at a skulle arbejde med almin-
deligt vedligehold, når foråret kom. en uge efter fik virksomheden afslag på dagpengerefu-
sion. hun ringede derfor til a igen den 9. april 2010 og aftalte, at a skulle sørge for at frem-
sende en ny lægeerklæring til brug for dagpengerefusionssagen. hun tilbød a, at hun kunne
komme tilbage og foretage let arbejde i sit eget tempo nogle få timer ad gangen. hun kunne
for eksempel udføre vedligehold med fejning og beskæring. a skulle ikke køre alene, derfor
ville hun ikke blive udsat for tunge løft. a afslog at vende tilbage til arbejdet, men ville gå til
lægen igen og sørge for en ny lægeerklæring. hun talte sidste gang med a den 19. april 2010.
dagpengerefusionssagen gik i orden den 12. maj 2010.
                                              - 11 -
a bad ikke på noget tidspunkt om at få forlænget uddannelsesaftalen, og hun pressede ikke
på, fordi a virkede udbrændt. hun var ikke klar over, at a gik til skriftlig eksamen. det fik
hun først at vide i tvistighedsnævnet. hun syntes, at det var mærkeligt, at virksomheden
modtog tillægget til uddannelsesaftalen fra skolen, når virksomheden ikke havde hørt fra a.
hun tænkte, at det var et standardbrev, og efter en uge skrev hun til a, at uddannelsestiden
ophørte. hun forventede, at a ville henvende sig, hvis hun ønskede at få sin uddannelsesaftale
forlænget. hun hørte ikke fra a, som afleverede sine ting i virksomhedens carport den 10.
august 2010. virksomheden tilbød efterfølgende tre gange a at færdiggøre sin uddannelse.
deres samarbejde havde ikke lidt en sådan skade, at uddannelsen ikke kunne færdiggøres.
keld erik madsen har forklaret blandt andet, at han er anlægsgartner hos gartneren i byen.
han har været ansat siden sommeren 2009. han har tidligere undervist gartnerelever og fun-
geret som skuemester. en skuemester er censor til svendeprøven for anlægsgartnerelever. det
kan nok lade sig gøre at gå til eksamen som gravid, hvis der for eksempel er en måned til ter-
min. der er tale om gruppeeksamener, hvor der er mulighed for at tage særlige hensyn til en
elev, der for eksempel ikke kan klare tunge løft. gruppen kan fordele arbejdet.
han udførte nogle vedligeholdelsesarbejder sammen med a. han kan huske, at han fik at
vide, at a var gravid, og at hun skulle undgå tunge løft og kemikalier. han har kørt saltning
og snerydning med a i begyndelsen af januar 2010. der blev taget særlige hensyn til hende.
han tog sig af det tunge. a ryddede med sneskovl og saltede med en spand, mens han ryd-
dede med traktoren. a havde mulighed for at hvile i arbejdsbilen. det var muligt at finde lette
arbejdsopgaver til hende, da det blev forår. der er mange buk og mange løft i forbindelse med
arbejdet som anlægsgartner, men der er mulighed for at tilrettelægge sig ud af en del ved brug
af redskaber og hjælp fra andre.
procedure
a har til støtte for sin påstand gjort gældende, at carsten skov var forpligtet til at forlænge
hendes uddannelsesaftale, når hun har fremsat ønske herom, og at han har handlet i strid med
ligebehandlingslovens § 4 og § 9 ved ikke at forlænge denne. erhvervsuddannelseslovens §
58 er ikke en fakultativ bestemmelse, når det angår retten og pligten til at forlænge en uddan-
nelsesaftale. bestemmelsen regulerer alene, hvem der har kompetencen til at forlænge uddan-
                                                 - 12 -
nelsesaftalen. en uddannelsesaftale kan ikke sidestilles med en tidsbegrænset ansættelse, men
indeholder en forpligtelse for virksomheden til at sikre, at uddannelsen gennemføres. a havde
ret til fraværet fra februar 2010 til fødslen i juli 2010, da fraværet skyldtes graviditetsbetinget
sygdom. hun tilkendegav flere gange både mundtligt og skriftligt ved skolens henvendelse til
virksomheden sit ønske om forlængelse af uddannelsesaftalen over for carsten skov. afvis-
ningen af begæringen om forlængelse af uddannelsesaftalen er de facto at sidestille med en
afskedigelse.
ligebehandlingslovens § 9 fastslår, at en arbejdsgiver ikke må afskedige en lønmodtager,
fordi denne har fremsat krav om fravær eller har været fraværende efter § 7 eller i øvrigt på
grund af graviditet eller barsel. der påhviler carsten skov en omvendt bevisbyrde, jf. ligebe-
handlingslovens § 16, stk. 4, vedrørende dette forhold. denne bevisbyrde er ikke løftet. lige-
behandlingslovens § 4 fastslår herudover, at en arbejdsgiver skal behandle mænd og kvinder
lige, for så vidt angår arbejdsvilkår, hvilket carsten skov ikke har gjort, da den manglende
forlængelse af uddannelsesaftalen konkret har været diskriminerende.
det følger af erhvervsuddannelsesloven § 60, at en uddannelsesaftale ikke kan opsiges af af-
talens parter, hvorfor der tillige er sket en overtrædelse af denne bestemmelse. den mang-
lende forelæggelse for det faglige udvalg, jf. erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 3, kan ikke
have betydning for, hvorvidt hun bør have medhold i den nedlagte påstand. for det første er
der efter bestemmelsens ordlyd tale om en mulighed og ikke en pligt. derudover vil det stride
imod både ligebehandlingsloven og direktiv 2006/54/ef af 5. juli 2006 om gennemførsel af
princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med
beskæftigelse og erhverv, såfremt retten til forlængelse af uddannelsesaftalen mistes på grund
af en manglende forelæggelse for et forvaltningsretligt organ, jf. blandt andet u 1980.569h.
a er herefter berettiget til en godtgørelse efter ligebehandlingsloven, hvilken passende kan
fastsættes til 12 måneders løn, og til en godtgørelse for overtrædelse af erhvervsuddannelses-
loven, jf. lovens § 65, stk. 1, jf. § 60, stk.1, hvilken efter fast praksis opgøres til 50.000 kr. for
voksenlærlinge.
carsten skov har til støtte for sin påstand om frifindelse gjort gældende, at der er indgået en
tidsbegrænset uddannelsesaftale for perioden 1. april 2007 til 31. juli 2010, og den ophørte
                                              - 13 -
automatisk og i overensstemmelse med dens indhold den 31. juli 2010. det fremgår af er-
hvervsuddannelseslovens § 58, stk. 1, sammenholdt med stk. 3, at der er mulighed for at indgå
aftale om forlængelse af en uddannelsesaftale i forbindelse med sygdom af en vis varighed,
graviditet og barsel. der er ikke i den nævnte bestemmelse eller på andet grundlag hjemmel til
at antage, at virksomheden skulle være forpligtet til at indgå en aftale om forlængelse i de
nævnte situationer, endsige tage initiativ til en sådan aftale. det skulle fremgå direkte af lo-
ven, hvis der bestod en sådan pligt for virksomheden.
as fravær i perioden fra den 2. februar til den 27. maj 2010 skyldtes ikke en sygeligt forlø-
bende graviditet, og hun ønskede ikke at vende tilbage til virksomheden med henblik på udfø-
relsen af lettere arbejde i foråret 2010. hun tilkendegav ikke noget ønske om at forlænge ud-
dannelsesaftalen, men bibragte carsten skov en berettiget opfattelse af, at hun ikke var inte-
resseret i at vende tilbage til virksomheden hverken før eller efter fødslen. brevet fra roskilde
tekniske skole kan ikke betragtes som en anmodning på vegne af a om forlængelse af ud-
dannelsesaftalen, ligesom der ikke blev fulgt op på brevet over for carsten skov.
det fremgår udtrykkeligt af erhvervsuddannelseslovens § 58, stk. 3, at det faglige udvalg har
kompetence til at forlænge uddannelsestiden, hvis parterne ikke er enige. den relevante frem-
gangsmåde ved uenighed om forlængelse af en uddannelsesaftale er herefter, at den part, der
ønsker uddannelsesaftalen forlænget, anmoder det faglige udvalg herom. dette krav er ikke en
”praktisk hindring” i strid med ligebehandlingsdirektivet. det må derfor komme a til skade,
at hun undlod at anmode det faglige udvalg om forlængelse.
den manglende forlængelse af uddannelsesaftalen kan endvidere ikke sidestilles med en af-
skedigelse i henhold til ligebehandlingsloven eller en ophævelse i henhold til erhvervsuddan-
nelsesloven, idet tidspunktet for uddannelsesaftalens ophør var fastsat i forvejen. der er derfor
ikke grundlag for at tilkende godtgørelse eller erstatning for uberettiget ophævelse i henhold
til erhvervsuddannelsesloven som følge af den manglende forlængelse. bestemmelsen i lige-
behandlingslovens § 16, stk. 4, om omvendt bevisbyrde finder ikke anvendelse, da der ikke er
sket nogen form for forskelsbehandling i strid med ligebehandlingsloven, og carsten skov
skal derfor frifindes.
                                             - 14 -
til støtte for den subsidiære påstand har carsten skov gjort gældende, at en eventuel godt-
gørelse i henhold til ligebehandlingsloven og/eller erhvervsuddannelsesloven bør udmåles til
et væsentligt lavere beløb end påstået af a. i den forbindelse må det blandt andet tillægges
betydning, at carsten skov i forbindelse med forligsforhandlingerne i sagen har tilbudt, at a
kunne færdiggøre sin uddannelse hos ham, hvilket blev afslået.
landsrettens begrundelse og resultat
a har gjort gældende, at der efter erhvervsuddannelseslovens § 58 er en pligt for virksomhe-
den til at indgå en aftale om forlængelse af uddannelsestiden med et bestemt tidsrum, hvis en
elev i de omhandlede tilfælde har fremsat ønske herom. spørgsmålet er derfor i første række,
om det er godtgjort, at a har fremsat et sådant ønske.
på baggrund af de modstridende forklaringer afgivet af henholdsvis a, carsten skov og karin
skov, finder landsretten det ikke godtgjort, at a mundtligt fremsatte et sådant ønske over for
carsten eller karin skov.
roskilde tekniske skoles brev af 27. maj 2010 til virksomheden er ifølge as forklaring sendt
på hendes foranledning efter en samtale med andreas daneholm, hvilket andreas daneholm
ikke har kunnet bekræfte. brevet fremtræder som et standardbrev, og det fremgår ikke heraf,
at dette er sendt efter ønske fra a. virksomheden sendte ca. 10 dage efter modtagelsen et brev
til a om ophøret af uddannelsesaftalen, hvilket brev a ikke reagerede på uanset en senere
rykker.
under disse omstændigheder finder landsretten det ikke godtgjort, at a skriftligt over for
virksomheden har fremsat ønske om forlængelse af uddannelsesaftalen, der udløb den 31. juli
2010. der er allerede derfor ikke af carsten skov handlet i strid med ligebehandlingslovens
§§ 4 og 9 eller erhvervsuddannelseslovens § 58, og landsretten tager herefter carsten skovs
påstand om frifindelse til følge.
statskassen skal betale sagsomkostninger for landsretten til dansk arbejdsgiverforening som
mandatar for carsten skov med 30.000 kr. beløbet omfatter udgifter til advokatbistand inklu-
                                            - 15 -
siv moms. ved fastsættelsen af beløbet til dækning af udgifterne til advokatbistand er der ud
over sagens værdi taget hensyn til sagens karakter og omfang.
                                 thi kendes for ret:
carsten skov frifindes.
i sagsomkostninger for landsretten skal statskassen betale 30.000 kr. til dansk arbejdsgiver-
forening som mandatar for carsten skov.
det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark