text:
- cri
                                       udskrift
                                            af
                        sø- & handelsrettens dombog
                                      ____________
                                          dom
afsagt den 15. marts 2013
v-85-10
                                 prelatura del opus dei
                                 region de españa
                                 (advokat martin sick nielsen)
                                 mod
                                  dema games aps
                                 (advokat janne glæsel)
indledning
denne sag angår spørgsmålet om, hvorvidt dema games aps´ (herefter dema) anvendelse
af kendetegnet opus-dei: existence after religion for et spil, udgør en krænkelse af prelatu-
ra del opus dei region de españas (herefter prælaturet) rettigheder til kendetegnet opus
dei, og om prælaturets ef-varemærkeregistrering er ugyldig eller skal ophæves som følge af
manglende varemærkeretlig brug.
                                               -2-
påstande
prælaturet har nedlagt følgende påstande:
1. dema forbydes at anvende opus-dei, opus-dei: existence after religion og det i bilag
   1 viste opus-dei: existence after religion logo som kendetegn, herunder som varemær-
   ke, virksomhedsnavn, domænenavn, titel og ad-word, for spil, herunder online spil, i den
   europæiske union, subsidiært i danmark.
2.  varemærkeregistrering vr 2009 00158 opus-dei: existence after religion logo ophæves.
3. dema skal overdrage domænerne <opus-dei.co.uk> og <opus-dei.dk> til prælaturet, sub-
   sidiært skal dema udslette registreringen af domænerne.
4. dema skal betale vederlag og/eller erstatning til prælaturet med 200.000 kr. med tillæg af
   procesrente fra sagens anlæg.
dema har herover for nedlagt følgende påstande:
1. afvisning for så vidt angår den del af prælaturets påstande, der vedrører domænenavnet
   <opus-dei.co.uk>
2. frifindelse, herunder, at vr 2009 00158 opus-dei: existence after religion >fig< fremmes
   til endelig registrering.
dema har endvidere nedlagt følgende selvstændige påstande:
3. ef-varemærkeregistrering nr. 000844860 opus dei er ugyldig ex tunc og skal ophæves i
   sin helhed, subsidiært for ”religiøs undervisning” i klasse 41.
4. prælaturets ret i medfør af ef-varemærkeregistrering nr. 000844860 opus dei erklæres
   fortabt og registreringen ophæves i sin helhed som følge af manglende opfyldelse af
   brugspligten, subsidiært for de varer og tjenesteydelser i klasse 16, 38, 41 og 42 (sidst-
   nævnte nu klasse 42, 43, 44 og 45, jf. 9. udgave af nice-klassifikationen), for hvilke præla-
   turet ikke kan dokumentere reel brug inden for eu.
                                                    -3-
5. prælaturet skal anerkende, at varemærket opus-dei: existence after religion nyder be-
    skyttelse i medfør af ophavsretslovens §§ 1 og 2.
over for demas selvstændige påstande 3 og 5 har prælaturet påstået frifindelse.
over for demas selvstændige påstand 4 har prælaturet påstået frifindelse, subsidiært, at
prælaturets ef-varemærkeregistrering nr. 000844860 opus dei opretholdes for varerne ”re-
ligiøse publikationer, undervisningsmaterialer” i klasse 16, tjenesteydelserne ”uddannelses-
virksomhed og træning, herunder religiøs undervisning; underholdning og kulturelle aktivi-
teter” i klasse 41, samt ”organisering og ledelse af religiøse møder” i klasse 45 (tidligere klas-
se 42), mere subsidiært, at registreringen opretholdes for de varer og/eller tjenesteydelser, for
hvilke retten måtte finde, at brugspligten er opfyldt.
sagens omstændigheder
prælaturet
prælaturet er en verdensomspændende romersk-katolsk organisation og institution i den ka-
tolske kirke, som blev grundlagt den 2. oktober 1928 af den spanske præst sankt josemariá
escrivá de balaguer.
      af et certifikat udstedt den 4. februar 2009 af de spanske skattemyndigheder vedrø-
rende skatteforholdene for prælaturet som juridisk person fremgår, at prælaturet er registre-
ret hos de spanske skattemyndigheder med navnet prelatura opus dei region de españa.
      prælaturet har udgivet brochuren ”opus dei – en kortfattet beskrivelse” (uden dato),
hvoraf blandt andet fremgår:
      ”…
      det fuldstændige navn på latin er ”praelatura sanctae crucis et operis dei”, på dansk
      ”prælaturet af det hellige kors og opus dei”(opus dei betyder guds værk). men også i
      den hellige stols officielle dokumenter anvendes ofte det forkortede navn praelatura
      opus dei eller bare opus dei.
      …
      i slutningen af 2001 talte prælaturet over 84.000 medlemmer fra ca. 87 forskellige lande.
      det udøver for tiden sit apostolat i over 60 lande…”
                                                 -4-
prælaturets varemærkeregistreringer og domænenavnsregistreringer
den 13. december 1999 har prælaturet med virkning fra den 8. juni 1998 registreret ef ord-
mærket opus dei (ctm000844860) for følgende vareklasser:
16: papir, pap, varer heraf og ikke indeholdt i andre klasser; tryksager, bogbinderartikler; fo-
tografier, papirhandlervarer, klæbemidler til papirvarer og til husholdningsbrug, artikler til
brug for kunstnere, pensler, skrivemaskiner og kontorartikler (dog ikke møbler), instrukti-
ons- og undervisningsmateriale (dog ikke apparater), plasticmateriale til emballeringsbrug
(ikke indeholdt i andre klasser), spillekort, tryktyper, klicheer.
38: telekommunikationsvirksomhed.
41: uddannelse, undervisningsvirksomhed, underholdningsvirksomhed, sportsarrangemen-
ter og kulturelle arrangementer.
42: restaurationsvirksomhed og udbringning af mad og drikke, værelsesudlejning, læge-
virksomhed, sundheds- og skønhedspleje, bistand ved landbrugsvirksomhed, veterinærvirk-
somhed, juridisk bistand, videnskabelig og industriel forskning, programmering af compute-
re.
      af en liste over prælaturets nationale varemærkeregistreringer af opus dei fremgår,
at opus dei er registreret som varemærke i en række lande både i og uden for eu.
      prælaturets danske varemærkeregistrering vr 1996 02421 opus dei udløb den 23. ju-
ni 2003.
      scriptor, s.a. madrid, som er prælaturets samarbejdspartner, er med prælaturets sam-
tykke registreret som indehaver af det danske domænenavn www.opusdei.dk den 14. marts
2002.
brug og indarbejdelse af kendetegnet opus dei internationalt og i danmark
af en liste over prælaturets hjemmesider i europa og udskrifter af samme fremgår, at præla-
turet har websider på alle europæiske sprog, herunder dansk.
      af prælaturets danske hjemmeside www.opusdei.dk fremgår blandt andet følgende:
      ”…
                                               -5-
hvad er opus dei
opus dei er en institution indenfor den katolske kirke som blev grundlagt af sankt
josemaria escrivá.
dens opgave er at udbrede budskabet om at arbejdet og den almindelige daglige tilvæ-
relse gir lejlighed for at møde gud, tjene næsten og forbedre samfundet. opus dei sam-
arbejder med de lokale kirker ved at tilbyde kristen uddannelse (kurser, retræter, samta-
ler og sjælesorg), der henvender sig til personer, som ønsker at forny sit åndelige liv og
sit apostolat.
…
plads i den katolske kirke
…
opus deis virksomhed består i at uddanne prælaturets lægfolk og præster, som under en
prælats ledelse organisk medvirker til at udføre prælaturets særlige opgaver.
opus dei’s virksomhed består i at uddanne prælaturets lægfolk, så de selv kan udvikle
alsidig apostolisk virksomhed - hver på sin plads i kirken og i verden -, og i deres omgi-
velser fremme idealet om, at alle er kaldede til hellighed.
…
aktiviteter
åndelig vejledning, retræter, foredrag om den kristne lære og katekismuskurser er
nogle af de aktiviteter, som opus dei organiserer for at hjælpe den, der gerne vil for-
bedre sit åndelige liv og ønsker at forkynde evangeliet til andre. aktiviteterne finder
sted i opus dei centre, i katolske kirker eller i forsamlingshuse, eller privat hos en af
deltagerne, og er åbne for enhver.
…
samarbejdsprojekter
samarbejdsprojekterne bliver fremmet af opus dei´s medlemmer og af deres medarbej-
dere sammen med andre personer. prælaturet står som garant for disse aktiviteter gen-
nem deres kristne orientering. de er af civil karakter og udføres uden gevinst og har et
rent apostolisk og hjælpeorienteret mål.
blandt samarbejdsprojekterne findes uddannelses- og bistandsinstitutioner som skoler,
universiteter, uddannelsescentre for kvinder, lægekonsultationer i underudviklede om-
råder, landbrugsskoler, tekniske skoler, studenterkollegier, kulturelle centre osv. præla-
turet tager sig ikke af handelsforetagender, politiske partier eller virksomheder der dri-
ves for gevinstens skyld.
det er altid initiativtagerne, der er fuldt ansvarlige for samarbejdsprojekterne, og ikke
prælaturet, der kun tager sig af deres åndelige og kristne orientering. hvert initiativ fi-
nansieres på samme måde som ethvert andet af samme slags: beløb som deltagerne beta-
ler selv, bidrag og stipendier osv.
…”
                                                     -6-
i ”information handbook on the opus dei prelature” fra september 2001 er der nævnt nogle
af prælaturets samarbejdsprojekter, herunder blandt andet the university of navarre i
pamplona, the institute for higher business studies i barcelona, the university of piura i peru,
the university of la sabana i colombia, hospitalet monkole i kinshasa og midtown sports and
cultural center i chicago.
       prælaturet har som eksempler på disse samarbejdsprojekter fremlagt en række udskrif-
ter af hjemmesider på spansk for skoler, klubber, universiteter m.v. hver af disse institutio-
ner opererer under egne navne f.eks. brafa, club diemal, tajamar og colegio mayor mi-
raflores. opus dei er nævnt på hjemmesiderne.
       prælaturet udgav i 2000 publikationen “cooperators of opus dei”, i 2001 publikatio-
nen ”josemariá escrivá worldwide devotion” og i 2002 nyhedsbrevet ”saint josemariá
escrivá”, som alle nævner prælaturet under betegnelsen opus dei.
       prælaturet har oplyst, at varemærket ikke er brugt for spillekort.
prælaturet har været omtalt i en artikel i det spanske magasin tiempo den 21. januar 2002
under overskriften ”el poder real del opus dei”. af en engelsk oversættelse af artiklen
fremgår bl.a. følgende:
       ”…
       its work is spread throughout the different scopes of influence: close to five hundred
       schools and universities, 52 radio stations, 12 film and television producers, 12 publish-
       ers, 604 newspapers and magazines and 38 news agencies.
       …
       the clearest influence of “el opus” in spanish society is that carried out by means of
       education. a network of more than eighty centers, between middle and professional
       schools and university residency halls are spread all around spain…”
af en oversigt over ”civil recognitions to saint josemaria escriva” fremgår, at gader, plad-
ser og monumenter rundt om i verden er opkaldt efter prælaturets stifter, sankt josemaria
escrivá.
       prælaturet har desuden fremlagt et uddrag af romanen ”the da vinci code” skrevet af
forfatteren dan brown. bogen udkom i 2003 og er solgt i mere end 80 mio. eksemplarer. bo-
gen og filmen af samme navn, som havde premiere i 2006, omtaler prælaturet som opus dei,
og beskriver prælaturet som en verdensomspændende katolsk organisation.
                                                 -7-
       den 20. september 2010 traf den portugisiske varemærkemyndighed afgørelse i en sag,
hvor prælaturet havde rejst indsigelse mod tredjemands registrering af opus dei som va-
remærke. det blev i indsigelsessagen lagt til grund, at prælaturets kendetegn opus dei var
velkendt, og registreringen af tredjemands varemærke blev som følge heraf nægtet. ansøge-
ren af varemærket havde ikke svaret i indsigelsessagen.
       prælaturet har været omtalt i danske medier flere gange under betegnelsen opus dei.
en artikel bragt i kristeligt dagblad den 8. oktober 2002 under overskriften ”opus dei får
støtte af den katolske biskop i danmark” omtalte organisationen og de gudstjenester, den af-
holdt i danmark. op til premieren på filmatiseringen af dan browns bog ”da vinci mysteri-
et” blev opus dei endvidere omtalt i artikler i bl.a. politiken den 12. og 21. februar 2006 og i
bt og ekstrabladet den 29. april 2006. endelig er opus dei omtalt i kristeligt dagblad den 1.
december 2009 i forbindelse med filmen ”there be dragons” og på www.filmnet.dk den 25.
december 2009 i forbindelse med filmen ”camino”.
       ved en google-søgning på opus dei den 6. januar 2011 fremkom 2.130.000 resultater.
alle resultater på side 1 relaterede sig til prælaturet.
brug af opus dei som almindelig betegnelse i betydningen ”guds værk”
af en folder med overskriften “oblates of saint benedict: answers to frequently asked
questions about the liturgy of the hours” fremgår blandt andet, at benediktinerordenen an-
vender betegnelsen opus dei om klosterlivet og munkenes tidebønner.
       ved en søgning på www.google.dk på opus dei i perioden frem til den 31. december
1900 fremkommer 44.800 resultater og ved en søgning i perioden frem til den 31. december
1927 fremkommer 45.700 resultater.
       dema har fremlagt en række eksempler på, at opus dei er nævnt i litteraturen i betyd-
ningen ”guds værk” både før og efter prælaturets stiftelse i 1928. det er ubestridt, at der ikke
er nogen forbindelse til prælaturet.
                                                    -8-
dema og dets varemærke
dema er et selskab, der udvikler og udbyder spil, herunder spillet opus-dei: existence after
religion.
      af hjemmesiden www.demagames.dk fremgår følgende:
      ”dema games is a private independent danish game development company, founded by
      mark rees-andersen and allan schaufuss laursen in 2007.
      to this date, the game “opus-dei: existence after religion” has been developed and
      published with many forthcoming games in development, such as “opus-dei: killing
      god”, “new world chaos”, “nothing breaks ice like the fat penguin” and “the deadly
      babes of dr. frankenstein’s great-great-great grandsons.
      it is our long-sighted vision to create innovative, entertaining and (not to mention) in-
      credibly addictive games with a dash of controversy.”
den 4. januar 2008 fik dema registreret domænenavnet www.opus-dei.co.uk og den 9. janu-
ar 2008 domænenavnet www.opus-dei.dk.
      prælaturet indgav den 26. august 2009 en klage til drs nominet over registreringen af
www.opus-dei.co.uk. nominet traf afgørelse den 17. december 2009 og afviste prælaturets
klage.
      den 2. oktober 2008 indgav mark rees-andersen ansøgning til patent- og varemærke-
styrelsen om registrering af figurmærket opus-dei: existence after religion for klasserne 16
og 28. i bemærkningsfeltet henviste mark rees-andersen til den katolske organisation
”opus dei”.
      ansøgningen blev efterfølgende begrænset til alene at omfatte varerne i klasse 28: spil
og legetøj, herunder special-kortspil; gymnastik- og sportsartikler (ikke indeholdt i andre
klasser), julepynt.
      figurmærket, som ses nedenfor, blev foreløbigt registreret den 15. januar 2009 under
registreringsnr. vr 2009 00158 i klasse 28:
                                                 -9-
varemærket blev ved overdragelseserklæring af 1. marts 2009 overdraget til dema.
      spillet opus-dei: existence after religion bliver udbudt til salg på demas hjemmesi-
der, www.opus-dei.co.uk og www.opus-dei.dk, som linker direkte til uk-hjemmesiden, samt
på hjemmesiderne www.shop.andando.dk , www.faraos.dk, www.spilkompagniet.dk og
www.gamesweb.dk, hvor spillets regelsæt kan downloades på en række forskellige sprog.
      hjemmesiden www.opus-dei.co.uk indeholder nogle undergrupper, hvoraf den ene
undergruppe beskriver spillet. en anden undergruppe er en blog, som bl.a. viser et billede af
paven i håndjern med titlen ”arrest the pope”.
      spillet blev i 2009 nomineret til årets bedste brætspil i kategorien, der henvender sig til
voksne og børn over 12 år.
      til illustration af omsætningskredsens opfattelse og omtale af spillet har prælaturet
fremlagt en række indlæg fra forskellige chatfora på internettet, hvoraf blandt andet fremgår,
at deltagerne på disse chatfora omtaler spillet som ”opus dei” og ser en forbindelse mellem
demas valg af navn til spillet og prælaturets organisation.
      prælaturet har endvidere fremlagt en udskrift af en google-søgning på ”brætspil un-
dervisning” som dokumentation for, at spil ofte anvendes i undervisningsøjemed. der frem-
kom 220.000 resultater ved søgningen.
      den 30. marts 2009 rejste prælaturet indsigelse mod registreringen af figurmærket vr
2009 00158 opus-dei: existence after religion og uddybede sin indsigelse i brev af 15. sep-
tember 2009.
                                                - 10 -
       dema svarede på indsigelsen den 6. april 2010 og henviste bl.a. til andre eksempler på
brug af begrebet opus dei, hvor prælaturet ikke havde grebet ind.
       patent- og varemærkestyrelsen anmodede ved brev af 20. april 2010 prælaturet om in-
den 20. juni 2010 at indsende bevis for, at dets varemærke var blevet brugt inden for de sid-
ste 5 år. fristen for indsendelse af dokumentation blev forlænget flere gange efter anmod-
ning fra prælaturet.
       prælaturet indgav stævning til sø- og handelsretten den 15. september 2010.
forklaring
direktør mark rees-andersen har forklaret, at han blev bachelor i filosofi og erhvervsøko-
nomi i 2008. han fortsatte med at læse international marketing and management og afslutte-
de sin uddannelse som cand. merc. imm. i 2012.
       under sine studier mødte han allan schaufuss laursen. de blev venner og diskuterede
filosofi, da de begge brændte for dette emne, og begge er ateister.
       allan laursen havde lavet en prototype på et filosofisk spil, som han havde kaldt ”fi-
lof”. det var et spil, som manglede tema og koncept. de fortsatte med at udvikle på dette
spil, og ud fra deres filosofiske diskussioner tog spillet form. de brugte 3-4 år på at udvikle
spillet.
       han stødte på begrebet opus dei i forbindelse med sit filosofistudie. der eksisterer en
oldgammel problematik omkring ondskab, som er taget op af bl.a. leibnitz og aquinas. her
anvendes opus dei som begreb, idet diskussionen om ondskab går på, at såfremt skabelsen
er guds værk, hvordan kan der så være ondskab. hvis gud var god og almægtig, ville han
kunne forhindre al ondskab i verden. gud har givet mennesket en valgfrihed, og årsagen til
ondskab er denne valgfrihed.
       han husker ikke, hvornår han første gang blev bekendt med eksistensen af opus dei
som organisation. han har læst bogen da vinci mysteriet, men tænkte, at det hele var fikti-
on. han blev i hvert fald bevidst om organisationens eksistens, da han modtog rapporten fra
patent- og varemærkestyrelsen.
                                                  - 11 -
       målet med spillet opus-dei: existence after religion er at skabe den bedste af alle ver-
dener. det opnår man, når man vinder. den bedste af alle verdener er en verdslig, rationel
verden uden religion. derfor også navnet existence after religion.
       spillet er et strategisk kortspil, men indeholder også et element af held. der er to typer
kort - dem man spiller med, de såkaldte action cards, og dem man spiller om, human cards.
disse human cards repræsenterer forskellige filosoffer og videnskabsmænd. desuden er der
8 fool cards, som repræsenterer forskellige religiøse skikkelser, dog ikke hovedskikkelserne i
de store religioner.
       det kontroversielle i spillet er det ateistiske aspekt, og han vil med spillet gerne være
debatskabende. der ligger implicit en religionskritik i spillet, som bliver fortalt gennem filo-
sofferne. religionen som sådan bliver dog ikke antastet.
       målgruppen for spillet er større børn fra 16 år og op. de fleste i den alder vil nok ikke
tænke over forståelsen af opus dei.
       spillekortene indeholder bonusinformationer om de personer, de repræsenterer, men
spillet er ikke mere undervisningsmateriale for filosofistuderende, end matador er undervis-
ningsmateriale for ejendomsmæglere.
       han har selv stået for den grafiske udformning af figurmærket, som indeholder en py-
ramide med guds øje, som er et gammelt egyptisk symbol. han valgte at vende pyramiden
på hovedet som symbol på det ateistiske indhold af spillet.
       han har tilføjet et ”tm” i ”d”et i opus-dei af designmæssige årsager. han er ikke af
den opfattelse, at han har en eneret til opus dei for spil, idet man ikke kan have eneret til
begrebet ”guds værk”. det er figurmærket som helhed, dema har fået beskyttet.
       spillet ville måske fungere uden opus dei begrebet, men det var i kraft af deres dis-
kussioner om dette begreb, at spillet blev udviklet. de var enige om, at navnet opus-dei:
existence after religion var et godt navn. årsagen til, at de ikke kaldte spillet ”filof” var, at
dette navn ikke indeholdt en fortælling. de kunne have valgt at kalde spillet ”work of god”,
men da spillet blev oversat til 7 sprog, bl.a. fransk og spansk, syntes de, at det var bedre med
den latinske betegnelse opus dei.
       de søgte på google for at undersøge, om der var andre spil, der kaldte sig opus dei.
de undersøgte også, om der var nogle ledige domænenavne, da det var vigtigt for at kom-
mercialisere spillet yderligere.       det viste sig, at der var mange ledige domæner med
                                                 - 12 -
opus dei med bindestreg, mens opus dei i et ord var optaget. domænenavnene www.opus-
dei.dk og www.opus-dei.co.dk blev registreret januar 2008. hjemmesiden blev dog først de-
signet i december 2008. før dette tidspunkt havde de intet produkt at markedsføre.
       han ønskede at beskytte sit spil og udfyldte en varemærkeansøgning på patent- og va-
remærkestyrelsens hjemmeside i oktober 2008. han satte kryds i klasse 28, som var den op-
lagte klasse. derudover satte han kryds i klasse 16, da han var af den opfattelse, at han var
forpligtet til at registrere i denne klasse også. han tilføjede en bemærkning om opus dei,
fordi han var blevet opmærksom på prælaturets udløbne varemærkeregistrering. han tænk-
te ikke på at undersøge, om prælaturet havde et registreret ef varemærke.
       han var i dialog med en medarbejder hos patent- og varemærkestyrelsen, og på bag-
grund heraf valgte han at begrænse sin registrering til klasse 28. dermed var der heller ingen
”klassestrid” mellem hans ansøgte varemærke og prælaturets ef varemærkeregistrering.
       han modtog en indsigelse fra opus deis spanske advokater, som bad dema om at ind-
stille alle sine aktiviteter med brug af opus dei samt fjerne alle spil og øvrigt materiale fra
markedet.
       han ønskede ikke at efterkomme kravet, da han havde ca. halvdelen af spillene (ca.
2.500) på lager, og da han havde lånt de 125.000 kr., som blev indskudt i selskabet ved stiftel-
sen. han ved ikke, hvilken indtægt dema har haft på spillet. dema fik produceret 5.000 spil.
af disse blev 1.000 spil ødelagt under skybruddet i 2011. der er stadig ca. 500 spil tilbage.
       i november 2009 sendte han et oplæg til et forlig til prælaturets spanske repræsentant
med tilbud om, at de kunne købe resten af spillene samt hans immaterielle rettigheder for
10.000 euro. han fik dog aldrig svar på sit brev.
       han administrerer hjemmesiden www.opus-dei.co.uk. billederne på hjemmesiden,
herunder billedet med titlen ”arrest the pope” har ingen sammenhæng med spillet, men lig-
ger under bloggen på hjemmesiden. han oprettede en blog på hjemmesiden, da han havde
fået medhold i dsr nominet. han er den eneste, som lægger indlæg på bloggen, men andre
kan kommentere på disse indlæg. han uploader også billeder af gadekunst, som f.eks. bille-
det af paven i håndjern. han bruger bloggen til at udtrykke sin foragt for den katolske kirke.
for at gå ind på bloggen skal man trykke på knappen ”bbbblog”.
       han har ikke modtaget indsigelser mod sin blog hverken fra prælaturet eller fra vati-
kanet.
                                               - 13 -
       han har været på mange spilmesser, men spillet er aldrig blev forbundet med organi-
sationen opus dei. på en messe i essen i tyskland var de i kontakt med enkelte personer,
som troede, at spillet havde noget at gøre med bogen da vinci mysteriet, men ingen for-
bandt spillet med prælaturet.
       han har intet ønske om at blive associeret med organisationen opus dei.
parternes synspunkter
prælaturet har overordnet gjort gældende, at demas brug af kendetegnet opus-dei: existence
after religion i danmark og andre eu-lande krænker prælaturets ef-varemærkeregistrering
844860 opus dei, hvilket berettiger prælaturet til at forbyde brugen i eu.
       vedrørende gyldigheden af prælaturets ef-varemærkeregistrering har prælaturet gjort
gældende, at det forhold, at opus dei også er en almindelig betegnelse, som bruges i religiø-
se værker i betydningen ”guds værk”, ikke er til hinder for, at der kan opnås kendetegnsbe-
skyttelse til ordene. almindelige betegnelser bruges således ofte som varemærker. den rele-
vante offentlighed er i øvrigt ikke bekendt med, at opus dei på latin betyder ”guds værk”.
demas spil henvender sig til børn fra 16 år og opefter, som ikke kender betydningen af opus
dei. hvis de ikke opfatter ordene som en henvisning til prælaturet, vil ordene formentlig
blive opfattet som en fantasibetegnelse, ikke som beskrivende for religiøs undervisning eller
andre varer og tjenesteydelser. selv hvis den relevante forbruger måtte forstå betydningen af
betegnelsen, har dema ikke dokumenteret, at opus dei generelt anvendes beskrivende for
religiøs undervisning. det er i den forbindelse uden betydning, at benediktinerordenen an-
vender betegnelsen opus dei om deres tidebøn, ligesom det er uden betydning, at betegnel-
sen anvendes i sin almindelige betydning i religiøse værker.
       at et varemærke strider mod den offentlige orden eller sædelighed, har et yderst snæ-
vert anvendelsesområde som ugyldighedsgrund og må reserveres til de sjældne tilfælde,
hvor registreringen af et varemærke er egnet til at forarge offentligheden, jf. ohims guide-
lines.
       såfremt registreringen af prælaturets varemærke strider mod den offentlige orden, vil
dette i øvrigt også gøre sig gældende for demas varemærkeregistrering, idet opus dei er
fremhævet i demas varemærke.
                                               - 14 -
       i forbindelse med en ansøgning om registrering påser patent- og varemærkestyrelsen
og ohim ex officio, om varemærket strider mod den offentlige orden, og om det er beskri-
vende. varemærkemyndighederne har således foretaget denne vurdering, men har ikke
fundet anledning til at afvise ansøgningen.
       ef-varemærkeregistrering 844860 opus dei er derfor gyldig.
       vedrørende prælaturets brug af varemærket inden for de sidste 5 år har prælaturet anført,
at retten ved bevisbedømmelsen skal betragte det fremlagte materiale i sin helhed. materiale,
som falder uden for den relevante brugsperiode, kan således godt tages i betragtning set i
sammenhæng med det materiale, som falder inden for perioden.
       endvidere skal der ved vurderingen af prælaturets opfyldelse af brugspligten tages
hensyn til prælaturets karakter af religiøs nonprofit organisation.
       af c-442/07 radetzky-dommen fremgår, at varemærker registreret af en almennyttig
forening har en berettigelse, idet de kan beskytte foreningen mod tredjemands eventuelle er-
hvervsmæssige brug af identiske eller lignende tegn. der kan ikke stilles de samme bevis-
krav vedrørende brug af et varemærke over for almennyttige foreninger som over for en er-
hvervsvirksomhed.
       prælaturet anvender kendetegnet opus dei både som navn eller som forkortelse af
navnet på sin organisation og som varemærke. brugen af kendetegnet med de forskellige
formål kan ikke adskilles.
       prælaturet har gjort omfattende brug af opus dei i forbindelse med markedsføring af
sin organisation og sine aktiviteter primært på en række websites, alle under domænenavnet
”opus dei”. aktiviteterne omfatter religiøse møder, religiøs undervisning m.v., ligesom
prælaturet udgiver en lang række religiøse publikationer og udbyder uddannelse og under-
visning på skoler. i den forbindelse publiceres også undervisningsmateriale. skolerne drives
under andre kendetegn, men er kendt som opus dei-institutioner. prælaturet har dermed
opfyldt brugspligten og skal frifindes for demas selvstændigt nedlagte påstande om ophæ-
velse på grund af manglende brug.
       hertil kommer, at dema kun har retlig interesse i at få varemærket udslettet for de va-
reklasser, som er til hinder for demas registrering af sit varemærke, således at demas selv-
stændige påstande i hvert fald må afvises for de øvrige vareklasser, jf. u2010.3203 h (tivoli
night).
                                                - 15 -
       i relation til spørgsmålet om krænkelse og forvekslelighed har prælaturet gjort gældende,
at indehaveren af et ef-varemærke i medfør af ef-varemærkeforordningens artikel 9 kan
forbyde andre, der ikke har dennes samtykke, at gøre erhvervsmæssig brug af tegn, der er
identisk med eller ligner ef-varemærket, og varerne eller tjenesteydelserne er af samme eller
lignende art, hvis der er en risiko for forveksling, herunder at det antages, at der er en for-
bindelse med ef-varemærket.
       ved vurderingen af risiko for forveksling skal der tages hensyn til, at kendetegnet
opus dei er velkendt i eu, hvilket er fastslået af de portugisiske varemærkemyndigheder.
det er uden betydning, at modparten i sagen ikke svarede, idet det må lægges til grund, at
myndighederne har vurderet beviset.
       velkendthed i ét medlemsland kan være tilstrækkeligt, jf. c-301/07 pago-dommen.
det må efter den fremlagte dokumentation lægges til grund, at opus dei er velkendt i spa-
nien og formentlig også i italien.
       som følge af den langvarige og omfattende brug af kendetegnet opus dei, herunder
den massive omtale i fx ”da vinci mysteriet”, må opus dei endvidere anses som et vitterligt
kendt kendetegn, der nyder udvidet beskyttelse i medfør af pariserkonventionens artikel 6b
og trips artikel 16, stk. 3.
       dette understøttes også af de mange anerkendelser, som prælaturets stifter josemariá
escrivá er tildelt, ved at pladser og gader i katolske lande er opkaldt efter denne.
       det afgørende for bedømmelsen af varelighed er, at der helt naturligt skabes en sam-
menhæng på grund af det fælles religiøse/antireligiøse tema.
       spil anvendes ofte som undervisningsmateriale, hvilket er dokumenteret af en google-
søgning på ”brætspil undervisning”. spil må således anses som omfattet af overbegrebet un-
dervisningsmateriale eller i det mindste ligeartet med undervisningsmateriale. der er derfor
varelighed mellem de varer, som dema bruger sit varemærke for, og de varer, som prælatu-
ret har registreret og bruger varemærket opus dei for.
       opus-dei er det dominerende element i demas varemærke, som derudover består af
ordelementet ”existence after religion” og et figurelement i form af en trekant med et øje.
at opus-dei er det dominerende element, bekræftes af, at den relevante offentlighed henvi-
ser til demas varemærke som opus-dei, og at dema har tilføjet et tm under opus-dei. der
er således også mærkelighed mellem demas varemærke og prælaturets varemærke.
                                                 - 16 -
       ved en helhedsbedømmelse må det lægges til grund, at der i det mindste er en risiko
for forveksling, eller at det antages, at der er en forbindelse mellem de to varemærker, hvor-
for prælaturet kan forbyde brugen af demas varemærke. det er tilstrækkeligt, at der skabes
en sammenhæng, hvilket dokumenteres af de forskellige debatfora, hvor den relevante mål-
gruppe straks ser en sammenhæng mellem de to mærker.
       til støtte for den subsidiære påstand 1 har prælaturet gjort gældende, at demas brug af
kendetegnet opus-dei: existence after religion udgør en krænkelse af prælaturets rettighe-
der til opus dei som navn for prælaturets organisation.
       prælaturet har anvendt kendetegnet opus dei som navn på organisationen siden 1928,
hvorfor retten til kendetegnet tilhører prælaturet som navn på organisationen. da demas
brug af varemærket opus-dei: existence after religion er egnet til at skabe forveksling med
prælaturets navn, er brugen i strid med markedsføringslovens § 18.
       det er uden betydning, at prælaturet ikke er etableret i danmark, da internetmarkeds-
føring rettet mod danmark vil være retsstiftende, jf. u.1975.131h.
       da demas brug af varemærket opus-dei: existence after religion også er parodieren-
de i forhold til religion og religiøse organisationer, kan prælaturet forbyde denne brug som
værende i strid med markedsføringslovens § 1.
       principperne i markedsføringsloven finder også anvendelse på ikke-erhvervsmæssige
kendetegn. selvom prælaturet således ikke drives med gevinst for øje, nyder det beskyttelse
efter markedsføringsloven.
       prælaturets ef-varemærkeregistrering nr. 844860 opus dei har prioritet fra den 8. ju-
ni 1998, hvorfor den er ældre end demas varemærkeregistrering, som har prioritet fra den 2.
oktober 2008. af samme grunde, som er anført om demas krænkelse af prælaturets ef-
varemærke, er demas registrering af varemærket opus-dei: existence after religion sket i
strid med varemærkelovens § 15, stk. 1, og kan ophæves i medfør af varemærkelovens § 28.
       idet prælaturets varemærke er vitterligt kendt, og der af de allerede anførte grunde er
risiko for forveksling, herunder at det antages, at der er en forbindelse mellem de to vare-
mærker, er demas foreløbige varemærkeregistrering endvidere i strid med varemærkelo-
vens § 15, stk. 2, nr. 4, og kan også af den grund ophæves, jf. varemærkelovens § 28.
                                                  - 17 -
       endelig indeholder demas foreløbige varemærkeregistrering en bestanddel, som bliver
opfattet som navnet på prælaturets organisation, og registreringen er også af den grund
ugyldig, jf. varemærkelovens § 14, nr. 4 og kan ophæves.
       da demas brug af kendetegnet opus-dei: existence after religion er en krænkelse af
prælaturets rettigheder til kendetegnet opus dei, er dema ikke berettiget til at opretholde
registreringen af domænet www.opus-dei.dk, jf. domænelovens § 12. domænet skal derfor
overdrages til prælaturet eller udslettes.
       sø- og handelsretten har kompetence til at behandle spørgsmålet om registreringen af
domænet www.opus-dei.co.uk, da domænenavnet er meddelt i henhold til en privatretlig af-
tale, og da domænet er rettet mod danmark. dette domæne skal således også overdrages el-
ler udslettes, jf. domænelovens § 12 analogt.
       prælaturet er berettiget til et rimeligt vederlag, jf. varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 1,
og markedsføringslovens § 20, stk. 3, og erstatning for det økonomiske tab, prælaturet even-
tuel har lidt herudover, og erstatning for ikke-økonomisk skade, jf. varemærkelovens § 43,
stk. 3. det kan i den forbindelse lægges til grund, at der er solgt 2.500 spil.
       prælaturet meddeler ikke licens til brug af deres navn, men tabet, som prælaturet har
lidt som følge af den skadelige omtale, er større end det påståede beløb. der bør ved fastsæt-
telsen af vederlag og erstatning tages hensyn til, at demas markedsføring har været rettet
mod en række lande og skabt en betydelig medieomtale i danmark.
       varemærket opus-dei: existence after religion nyder ikke beskyttelse i medfør af op-
havsretslovens §§ 1 og 2. spørgsmålet er endvidere uden betydning for afgørelse af de øvrige
spørgsmål i sagen. der er ingen tvivl om, at dema bruger opus-dei: existence after religion
som kendetegn, og at prælaturet kan forbyde denne brug, uanset om varemærket nyder op-
havsretlig beskyttelse.
dema har gjort gældende, at prælaturets ef-varemærke opus dei ikke opfylder gyldigheds-
betingelserne i varemærkeforordningens artikel 7(1)(b), 7(1)(c), 7(1)(d) og 7(1)(f) og derfor skal
ophæves, jf. artikel 52.
       varemærket strider mod den offentlige orden, idet varemærket består af et gammelt,
kendt religiøst begreb opus dei, som betyder læren om guds værk. der består et generelt
friholdelsesbehov for sådanne religiøse begreber, idet det ville være moralsk krænkende,
                                                - 18 -
hvis en enkelt organisation gennem en varemærkeregistrering skulle få monopol på brugen
af almindelige religiøse begreber. praksis har derfor været meget restriktiv med hensyn til
registrering af religiøse navne og begreber.
      varemærket mangler desuden særpræg og er beskrivende for en del af de varer og tje-
nesteydelser, som er omfattet af registreringen, særligt for ”religiøs undervisning” i klasse
41, hvorfor varemærket savner adskillelsesevne for de aktiviteter, som udøves af prælaturet.
      opus dei er i mange år blevet brugt som almindelig betegnelse for udbredelsen af læ-
ren om guds værk, og anvendes endvidere af benediktinerordenen som betegnelse for den
liturgiske tjeneste i klosteret, der omfatter messe og tidebønnerne. opus dei er således blevet
almindelig som betegnelse for ”religiøs undervisning”, og det må antages, at denne betyd-
ning også er kendt i offentligheden.
      prælaturet har dernæst ikke opfyldt sin brugspligt for de af ef-varemærkeregistre-
ringen omfattede varer og tjenesteydelser i klasse 16, 38, 41 og 42 for den relevante periode
fra den 23. maj 2006 til den 23. maj 2011, og varemærket skal derfor erklæres helt eller delvist
fortabt, jf. varemærkeforordningens artikel 51 (1)(a).
       prælaturet har ikke dokumenteret varemærkeretlig brug af opus dei. den fremlagte
dokumentation dokumenterer alene brug som en forkortelse af navnet på organisationen,
”praelatura sanctae crucis et operis dei”, men ikke at prælaturet har brugt opus dei til at
identificere de varer og tjenesteydelser, som varemærket er registreret for.
      prælaturets danske hjemmeside udgør ikke reel varemærkeretlig brug. hjemmesiden
indeholder udelukkende oplysninger om organisationen. der foregår ingen markedsføring.
      der gøres reel brug af et varemærke, når en almennyttig forening i sin kontakt med of-
fentligheden anvender varemærket på meddelelser om arrangementer, på forretningspapirer
og på reklamer m.v., og varemærket skal bruges på markedet for de produkter eller tjeneste-
ydelser, som varemærket beskytter, jf. c-442/07 radetzky-dommen.
      i t-39/01 hiwatt-dommen blev det endvidere slået fast, at brug af et kendetegn som
selskabsnavn ikke kan konstituere brug som varemærke, medmindre der er en forbindelse
mellem kendetegnet og de omfattede varer.
      en stor del af den dokumentation, som prælaturet har fremlagt for at dokumentere
brug af varemærket, ligger forud for den relevante periode og skal derfor ikke tages i be-
tragtning. nogle af bilagene er desuden på spansk, og det er derfor ikke muligt at udlede, i
                                                    - 19 -
hvilken sammenhæng opus dei er brugt. disse bilag skal af den grund ikke tages i betragt-
ning ved vurderingen af brugen af varemærket.
        den fremlagte dokumentation for de samarbejdsprojekter, som prælaturet er involve-
ret i, dokumenterer heller ikke varemærkeretlig brug, da samtlige skoler og institutioner er
selvstændige og bruger deres egne navne.
        selvom retten måtte komme frem til, at der er dokumenteret varemærkeretlig brug, er
denne brug begrænset til et meget snævert beskyttelsesområde, nemlig religiøs undervisning
i klasse 41. der er således ikke dokumenteret brug for varer eller tjenesteydelser, der er li-
geartede med demas varemærkeregistrering omfattende specialkortspil i klasse 28. prælatu-
ret har dermed heller ikke etableret en brugsbaseret ret til varemærket i danmark til varer,
som er ligeartede med demas, jf. varemærkelovens § 3, stk. 1, nr. 2.
        prælaturet har ikke godtgjort, at varemærket opus dei er velkendt i danmark eller er
et vitterligt kendt mærke. beskyttelsen af et ef-varemærke varierer fra land til land, og det
kan ikke ud fra c-301/07 pago-dommen konkluderes, at blot fordi et varemærke er vel-
kendt i et eu- land, medfører det også, at det er velkendt i alle andre eu-lande. afgørelsen
fra den portugisiske varemærkemyndighed har i øvrigt ingen bevisværdi, da der ikke er fo-
retaget en egentlig prøvelse af varemærkets velkendthed, eftersom der var tale om en ude-
blivelsessag.
        prælaturet har ikke fremlagt dokumentation for nylige afholdte arrangementer i dan-
mark, som kan statuere velkendthed, ligesom der ikke er et sekretariat i danmark.
        omtalen af prælaturet i bogen da vinci mysteriet er ikke varemærkeretlig brug, som
skaber velkendthed for varemærket opus dei. bogen er udgivet i 2003, og det må antages,
at danske forbrugere, i det omfang de husker bogens handling, primært vil forbinde opus
dei med bogen og ikke med prælaturet.
        prælaturet har dernæst ikke godtgjort, at demas brug af varemærket opus dei:
existence after religion vil medføre en utilbørlig udnyttelse af det ældre ef-varemærkes
særpræg eller renommé eller vil skade dette særpræg eller renommé, jf. varemærkelovens §§
4, stk. 2 og 15, stk. 3, nr. 1, idet det herfor forudsættes, at forbrugernes økonomiske adfærd
risikerer at ændre sig, hvilket er udelukket i nærværende tilfælde, da prælaturet ikke udøver
kommerciel aktivitet.
                                                - 20 -
       parternes respektive kendetegn er ikke forvekslelige, da der ikke foreligger varelighed
eller mærkelighed. demas varemærke krænker derfor ikke prælaturets ef-varemærke, jf. va-
remærkelovens § 4, stk. 1, nr. 2. mærkerne adskiller sig ud fra en helhedsvurdering både vi-
suelt, fonetisk og konceptuelt, idet der er tale om et ordmærke kontra et figurmærke. det er
ikke tilstrækkeligt, at et en del af et mærke er identisk med et ældre varemærke, jf. t-6/01
matratzen. opus dei udgør kun en mindre generisk del af demas varemærke, som tillige in-
deholder ordene ”existence after religion”. hertil kommer, at opus dei ikke er det domine-
rende element i demas figurmærke.
       der foreligger endvidere ikke varelighed, idet prælaturet ikke har godtgjort brug af sit
varemærke for sådanne varer eller tjenesteydelser, der kolliderer med special-kortspil eller
andre varer i klasse 28, herunder ikke har dokumenteret brug for spillekort. det bestrides, at
det forhold, at kort- og brætspil kan inddrages i undervisningen, gør kortspil og religiøs un-
dervisning til kolliderende varer og tjenesteydelser. desuden er prælaturets varemærke ikke
dokumenteret brugt for undervisningsmateriale.
       af diverse debatfora fremgår også, at målgruppen ved, at der er tale om to forskellige
enheder, og at der ikke er en sammenhæng mellem spillet og prælaturet. der er således in-
gen risiko for forveksling mellem de to mærker.
       da der ikke foreligger branchesammenfald, er demas varemærke desuden ikke ude-
lukket fra registrering i medfør af varemærkelovens § 14, stk. 1, nr. 4.
       markedsføringsloven finder ikke anvendelse, da prælaturet ikke har bevist, at man driver
erhvervsmæssig virksomhed i danmark, hvorfor der ikke foreligger en konkurrencesituation
mellem parterne på det danske marked. selvom det lægges til grund, at prælaturet har en
kommerciel tilstedeværelse i danmark, har dema ikke overtrådt markedsføringslovens § 18,
idet der ikke foreligger noget interessesammenfald, eftersom dema ikke udbyder religiøst
betonede varer og tjenesteydelser.
       prælaturet har ikke bevist, at opus dei er velkendt i danmark, og der foreligger der-
med ikke nogen markedsføringsmæssig goodwill i en bredere kreds. af den grund og da
dema netop i sit spil stiller kritiske spørgsmål til religion og distancerer sig fra prælaturets
interesseområde, er der ikke tale om utilbørlig renommésnyltning efter markedsføringslo-
vens § 1.
                                                - 21 -
       immaterielle rettigheder indskrænkes af grundrettighederne, herunder ytringsfrihe-
den, hvilket er fastslået i bl.a. sag 389526/kg za 11-294 (louis vuitton), hvor anvendelsen af
en kunstners maleri af en udsultet dreng, som holdt en louis vuitton taske, faldt inden for
ytringsfrihedens grænser. spillet opus-dei: existence after religion har et ateistisk tema og
har til formål at skabe kontrovers og debat, hvilket er tilladt.
       titlen på demas spil udgør en særegen integreret bestanddel af spillet, der utvivlsom
har værkshøjde, og titlen har derfor også særskilt ophavsretlig beskyttelse. da titlen er sam-
menfaldende med demas varemærke, følger det tillige, at varemærket er selvstændigt op-
havsretligt beskyttet.
       vedrørende demas domænenavne har dema gjort gældende, at der skal ske afvisning
for så vidt angår prælaturets påstand om overdragelse af domænenavnet <opus-de.co.uk>,
idet internetdomæneloven alene finder anvendelse på domænenavne under ”.dk”. en dansk
domstol har ikke kompetence til at pådømme tvister vedrørende domænenavne under
topleveldomænet ”.uk”, ligesom den ikke har kompetence til at pådømme afgørelser truffet
af nominet.
       dema anvender domænenavnet <opus-dei.dk> fuldt legitimt i sin erhvervsvirksom-
hed. der er tale om et generisk begreb, som ingen kan erhverve varemærkeret til. domæne-
navnet skal derfor ikke overdrages til prælaturet, ligesom der ikke er grundlag for at pålæg-
ge dema at slette det.
       prælaturet har ikke krav på erstatning og vederlag, idet dema ikke har haft en fortjeneste
på sit spil, og prælaturet ikke har godtgjort at have lidt et tab, som berettiger til erstatning.
        dernæst er der ikke grundlag for at tilkende prælaturet godtgørelse efter varemærke-
lovens § 43, stk. 3, idet varemærket opus dei ikke er velkendt i danmark, og der ikke er
dokumenteret skade på varemærket.
sø- og handelsrettens afgørelse
det er ubestridt, at opus dei er et religiøst begreb, som har været brugt i mange århundre-
der og fortsat bruges i sin almindelige sproglige betydning ”guds værk”.
                                                 - 22 -
       varemærket opus dei strider ikke mod den offentlige orden, da det ikke kan antages
at forarge offentligheden eller i øvrigt være anstødeligt, at en religiøs organisation registrerer
et varemærke, som oversat fra latin betyder ”guds værk”. de vareklasser, som varemærket
er registreret for, er herved også taget i betragtning. den omstændighed, at prælaturet har
registreret opus dei som varemærke, er desuden ikke til hinder for, at andre fortsat kan an-
vende opus dei i sin almindelige religiøse betydning.
       selvom prælaturet er en religiøs organisation, hvis hovedvirke er missionerende, fin-
der retten, at varemærket opus dei har fornødent særpræg for de varer og tjenesteydelser,
som er omfattet af registreringen. retten har herved lagt vægt på, at opus dei ikke kan anses
for at være beskrivende for religiøs undervisning. dertil kommer, at den relevante offentlig-
hed ikke generelt kan antages at være bekendt med, at det latinske begreb opus dei har den
almene religiøse betydning ”guds værk”, og offentligheden opfatter derfor ikke varemærket
opus dei som en beskrivelse af de tjenesteydelser, som prælaturet tilbyder.
       dema har ikke en tilstrækkelig retlig interesse i at få prøvet, hvorvidt prælaturet har
opfyldt sin brugspligt vedrørende vareklasse 38 og 42, idet det efter rettens opfattelse ikke
kan tænkes, at der vil kunne forekomme sammenfald mellem demas varer i klasse 28 og de
tjenesteydelser, som er omfattet af klasse 38 og 42. prælaturet frifindes derfor for denne del
af demas selvstændige påstand 4.
       prælaturet er indehaver af hjemmesider på alle europæiske sprog, herunder den dan-
ske hjemmeside www.opusdei.dk, hvor organisationen og dens aktiviteter markedsføres. på
hjemmesiden fremgår, hvad prælaturet beskæftiger sig med, herunder at man bl.a. tilbyder
kristen uddannelse og afholder foredrag om den kristne lære og katekismuskurser. uanset at
prælaturet er en almennyttig organisation, finder retten, at prælaturet i sin kontakt med of-
fentligheden i sit virke gør reel varemærkeretlig brug af opus dei for de nævnte tjeneste-
ydelser. prælaturet opfylder derfor brugspligten for religiøs undervisning samt organisering
og ledelse af religiøse møder i vareklasse 41.
       på hjemmesiden omtales endvidere nogle samarbejdsprojekter, som prælaturet er in-
volveret i, f.eks. skoler og universiteter, lægekonsultationer i u-lande, landbrugsskoler, tek-
niske skoler, studenterkollegier og kulturelle centre. det fremgår, at det altid er initiativta-
gerne, som er fuldt ansvarlige for samarbejdsprojekterne, ikke prælaturet, som kun tager sig
af projekternes åndelige og kristne orientering. der er endvidere givet eksempler på hjem-
                                                   - 23 -
mesider fra nogle af disse institutioner, som alle drives i eget navn. det foreliggende doku-
menterer således ikke, at prælaturet har brugt varemærket opus dei mere generelt for ud-
dannelse og undervisningsvirksomhed eller for kulturelle arrangementer.
       prælaturet har ikke fremlagt dokumentation for, at prælaturet i den relevante brugspe-
riode, 23. maj 2006 til 23. maj 2011, har udgivet undervisningsmateriale og i den forbindelse
gjort brug af sit varemærke. det forhold, at prælaturet tilbyder kristen undervisning, er ikke
i sig selv tilstrækkeligt til, at det kan anses for godtgjort, at prælaturet tillige udgiver under-
visningsmateriale. brugspligten er derfor ikke opfyldt for undervisningsmateriale.
       publikationen information handbook on the opus dei prelature er udgivet i septem-
ber 2001. publikationerne, “cooperators of opus dei,”,”josemariá escrivá worldwide de-
votion” og opus dei newsletter nr. 22 er udgivet i hhv. 2000, 2001 og 2002. dette materiale
dokumenterer ikke, at prælaturet har brugt sit varemærke for religiøse publikationer eller
andre tryksager i den relevante brugsperiode.
       prælaturet har oplyst, at varemærket ikke er brugt for spillekort. prælaturet har endvi-
dere ikke godtgjort, at varemærket er blevet brugt for de øvrige varer og tjenesteydelser i va-
reklasse 16 og 41.
       som følge af det anførte skal prælaturets ef-varemærkeregistrering begrænses, således
at den ophæves for klasse 16 og i klasse 41 begrænses til at omfatte ”religiøs undervisning”
og ”organisering og ledelse af religiøse møder”.
       den omstændighed, at prælaturet er omtalt som opus dei i bogen ”the da vinci co-
de”, som er solgt i mere end 80 mio. eksemplarer i verden, kan ikke i sig selv føre til, at va-
remærket opus dei kan anses for velkendt i danmark, idet der ikke er grundlag for at fast-
slå, at læserne generelt vil forbinde opus dei med prælaturet. dertil kommer, at der er gået
knap 10 år siden udgivelsen af bogen og 7 år siden filmen af samme navn. den omtale, der i
den forbindelse var af prælaturet i danske medier, og som utvivlsomt på det tidspunkt bi-
drog til, at en større del af offentligheden fik kendskab til prælaturet under navnet opus dei,
er ikke tilstrækkelig dokumentation for, at opus dei i dag kan anses for et velkendt vare-
mærke i danmark. afgørelsen fra den portugisiske varemærkemyndighed kan ikke føre til et
andet resultat.
       spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en varemærkekrænkelse, skal herefter be-
dømmes efter varemærkelovens § 4, stk. 1.
                                                  - 24 -
       prælaturets ordmærke opus dei er indeholdt i sin helhed i demas figurmærke, hvor
ordene opus dei er det fremtrædende element, mens ordene existence after religion både
efter skriftstørrelse og placering alene kan anses for at være en undertekst i figurmærket.
selvom der i figurmærket er tilføjet en omvendt trekant med et øje i, er det først og fremmest
ordene opus dei, man lægger mærke til. efter en samlet bedømmelse foreligger der dermed
mærkelighed mellem de to varemærker.
       der er imidlertid ikke varelighed, idet dema udbyder et spil, som på ingen måde er
forveksleligt med de tjenesteydelser, som prælaturets varemærkeregistrering efter det oven-
for anførte er blevet begrænset til. desuden retter demas spil sig imod en helt anden aftager-
kreds end prælaturets tjenesteydelser. der foreligger efter en helhedsbedømmelse ikke risiko
for forveksling mellem de to varemærker, og prælaturet kan derfor ikke forbyde dema at gø-
re brug af sit varemærke for de af registreringen omfattede varer, jf. varemærkelovens § 4,
stk. 1, nr. 2. af samme grunde er prælaturets varemærke heller ikke til hinder for registrering
af demas varemærke, jf. varemærkelovens § 15.
       det må lægges til grund, at opus dei i en årrække er blevet brugt som navn for præla-
turets organisation. da der, jævnfør ovenfor, ikke er sammenfald mellem de varer, som de-
mas varemærke er registreret for og prælaturets virkefelt, er opus dei som navn for præla-
turets organisation ikke til hinder for registrering af demas varemærke, selvom opus dei
indgår i dette, jf. varemærkelovens § 14, nr. 4.
       det kan ikke antages, at markedsføringslovens § 18 giver prælaturets varemærke og
navn en selvstændig beskyttelse, som rækker ud over, hvad der allerede følger af varemær-
keloven. der er derfor ikke grundlag for at tage stilling til, om demas brug af sit varemærke
er i strid med markedsføringslovens § 18.
       selvom dema under sit varemærke markedsfører et spil, som har et antireligiøst ind-
hold og som til en vis grad er parodierende i forhold til religion og forskellige religiøse ret-
ninger, er der efter rettens opfattelse ikke tale om, at dema derved har handlet i strid med
god markedsføringsskik efter markedsføringslovens § 1 til skade for prælaturet.
       dema er indehaver af to domænenavne, hvoraf det ene hører under topleveldomænet
”.uk”. da internetdomæneloven kun vedrører internetdomæner, der særligt tildeles dan-
mark, jf. lovens fulde navn og lovens §§ 1-3, og da der ikke i øvrigt findes hjemmel til, at ret-
ten kan tage stilling til overdragelse eller sletning af et domænenavn registreret under et an-
                                              - 25 -
det lands topleveldomæne, afvises prælaturets påstand 3 i forhold til domænet www.opus-
dei.co.uk.
      som anført ovenfor er der ingen risiko for forveksling mellem prælaturets og demas
varemærker, som således kan bestå ved siden af hinanden. opus-dei udgør en del af demas
varemærke, og demas brug af domænenavnet www.opus-dei.dk til markedsføring af sit spil
opus-dei: existence after religion er derfor ikke i strid med god domænenavnsskik, jf. do-
mænelovens § 12.
      efter det anførte frifindes dema for de af prælaturet nedlagte påstande 1, 2 og 4, samt
sidste del af påstand 3.
      demas figurmærke opus dei: existence after religion er skabt og brugt som vare-
mærke og nyder som sådan beskyttelse efter varemærkeloven. retten finder ikke, at mærket
der ud over er beskyttet som et værk efter ophavsretsloven. prælaturets frifindelsespåstand
tages derfor til følge.
      efter sagens udfald må dema overvejende anses for den vindende part, og prælaturet
skal derfor betale sagsomkostninger til dema til dækning af rimelige udgifter til advokatbi-
stand. efter et samlet skøn, hvori indgår sagens værdi, karakter og omfang, samt det forhold
at dema kun i mindre væsentlig grad har fået medhold i sine selvstændige påstande, fast-
sættes beløbet til 45.000 kr.
                                      thi kendes for ret:
prelatura del opus dei region de españas påstand 3 afvises for så vidt angår domænet
<opus-dei.co.uk>.
i øvrigt frifindes dema games aps for prelatura del opus dei region de españas påstande.
prelatura del opus dei region de españa frifindes for dema games aps’ selvstændige på-
stande 3 og 5 og for den selvstændige påstand 4 i forhold til vareklasse 38 og 42.
                                              - 26 -
prelatura del opus dei region de españas ef-varemærkeregistrering nr. 000844860 opus
dei ophæves for vareklasse 16 og begrænses i vareklasse 41 til ”religiøs undervisning” og
”organisering og ledelse af religiøse møder”.
prelatura del opus dei region de españa skal inden 14 dage betale 45.000 kr. i sagsomkost-
ninger til dema games aps. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
flemming lindeløv                   mette skov larsen                 flemming skouboe
                                           (sign.)
                                        ___ ___ ___
                               udskriftens rigtighed bekræftes
                         sø- og handelsretten, den 15. marts 2013

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                      højesterets kendelse
                             afsagt onsdag den 1. maj 2019
sag 206/2018
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat mikkel holm nielsen)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af østre landsrets 22. afdeling den 29. juni 2018.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: henrik waaben, lars hjortnæs og lars apostoli.
påstande
kærende, t, har nedlagt påstand om, at sagen skal hjemvises til fortsat behandling ved
landsretten.
anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse.
supplerende sagsfremstilling
den 3. juli 2017 blev t af københavns byret idømt fængsel i 40 dage for overtrædelse af
færdselslovens § 53, stk. 1. fængselsstraffen blev gjort betinget med en prøvetid på 1 år med
vilkår om, at hun undergav sig alkoholistbehandling og tilsyn af kriminalforsorgen.
ved dom af 19. februar 2018 fandt københavns byret, at den fastsatte fængselsstraf i dom af
3. juli 2017 skulle fuldbyrdes, da t ikke havde overholdt vilkåret om alkoholistbehandling. i
kriminalforsorgens indberetning som gengivet i dommen hedder det bl.a.:
       ”…
                                                - 2 -
       trods gentagne vilkårsindskærpelser må det konstateres, at det ikke har været muligt at
       fuldbyrde dommen og de i dommen fastsatte vilkår, idet det ikke har været muligt at få
       jj til at undergive sig behandling mod misbrug af sit alkoholproblem samt undergive sig
       tilsyn af kriminalforsorgen. kriminalforsorgen skal således anmode anklagemyndighe-
       den om snarest at indbringe sagen for retten på ny, og det skal samtidig anbefales, at
       straffen ændres til en ubetinget frihedsstraf, jf. straffeloven…”
for byretten forklarede t:
       ”…[d]et er mange år siden, at hun blev kontaktet af op-teamet. i sommeren 2017, hvor
       hun var i retten, var det a og b fra op-teamet, hun havde kontakt til. a var hendes
       kontaktperson, og b var med. før op-teamet stoppede, kom de mandag og torsdag ca. 5
       minutter ad gangen. i juli måned fik hun også antabus. det var op-teamet, som sørgede
       for det. hun huskede ikke, hvornår hun blev afsluttet fra op-teamet. kriminalforsorgen
       overholder ikke noget. hun blev tilknyttet rusmiddelcentret i spaniensgade. hun har
       for en måned siden fået en kontaktperson ved navn c. hun vil gerne have, at han følger
       hende derhen, eller giver hende antabus. hun har ikke fået hjælp, efter at op-teamet har
       afsluttet hende. hun får ikke hjælp i hjemmet og må klare sig selv. hun vil gerne have
       hjælp og vil gerne samarbejde. hun ved ikke, om c kan hjælpe hende. hun har haft en
       del kontroverser med politiet på det sidste. det skyldes, at nogle personer, der bor
       overfor hendes bolig skaber problemer…”
i rettens begrundelse hedder det:
       ”efter kriminalforsorgens indberetning af 19. oktober 2017 lægger retten til grund, at
       domfældte ikke har overholdt vilkåret i henhold til dommen af 3. juli 2017 om behand-
       ling mod sit alkoholmisbrug. retten finder videre, at der ikke er udsigt til, at domfældte
       vil kunne overholde vilkåret. retten finder herefter, at den idømte fængselsstraf skal
       fuldbyrdes, jf. straffelovens § 60, stk. 1, nr. 3.”
i anklagemyndighedens ankemeddelelse af 15. marts 2018 hedder det bl.a.:
       ”tiltalte har den 2. marts 2018 anket dommen med påstand om, at vilkårene for den be-
       tingede dom ikke ændres. meddelelse om tiltaltes anke er modtaget ved anklagemyn-
       digheden samme dag. da domfældte ikke ses at have erkendt vilkårsovertrædelsen i by-
       retten opfattes ankes som en bevisanke.
       …”
den 29. juni 2018 udeblev t fra hovedforhandling i landsretten. i retsbogsudskriften hedder
det bl.a.:
       ”anklageren anmodede om, at tiltaltes anke afvises i medfør af retsplejelovens § 920,
       stk. 2.
                                                - 3 -
        forsvareren nedlagde påstand om, at sagen fremmes uden domfældtes tilstedeværelse.
        han vil, hvis sagen fremmes, nedlægge en subsidiær påstand om hjemvisning.”
landsretten bestemte, at ts anke skulle afvises. i landsrettens begrundelse hedder det:
        ”da domfældte uden at have oplyst lovligt forfald er udeblevet fra hovedforhandlingen i
        landsretten, og da forhandlingen ikke med nytte kan fremmes i hendes fravær, afvises
        anken i medfør af retsplejelovens § 920, stk. 2…”
procesbevillingsnævnet har den 24. oktober 2018 meddelt t tilladelse til at kære landsrettens
kendelse til højesteret, jf. retsplejelovens § 968 a.
anbringender
t har anført navnlig, at landsretten ikke havde hjemmel til at afvise sagen i medfør af
retsplejelovens § 920, stk. 2, idet denne bestemmelse ikke tager udtrykkeligt stilling til, om
afvisning kan ske i en sag om vilkårsovertrædelse efter straffelovens § 60.
såfremt højesteret finder, at retsplejelovens § 920, stk. 2, indeholder hjemmel til at afvise en
anke i sager om vilkårsovertrædelser, burde landsretten have gennemført ankesagen ud fra en
analogi af reglen i retsplejelovens § 921, stk. 2, om gennemførelse af en udmålingsanke i den
tiltaltes fravær, hvis forsvareren er mødt.
hun bestrider ikke vilkårsovertrædelsen, og landsretten burde have behandlet sagen, da hen-
des tilstedeværelse – i lighed med hvad der gælder for udmålingsanker – ikke var nødvendig
for at landsretten kunne tage stilling til, om byretten med rette havde fundet, at fængselsstraf-
fen skulle fuldbyrdes.
hun blev udskrevet fra psykiatrisk center amager to dage inden hovedforhandlingen i lands-
retten, og hun var uden telefon ved udskrivelsen. hendes tilstand har siden slutningen af
2017, hvor hun blev afsluttet af den opsøgende psykiatri (op-team), været yderst svingende
og betydeligt forværret med bl.a. flere indlæggelser i psykiatrisk regi.
under fornyet behandling af sagen ved landsretten vil det alene blive gjort gældende, at vil-
kårsovertrædelsen ikke bør føre til, at straffen skal fuldbyrdes.
                                                  - 4 -
anklagemyndigheden har anført navnlig, at der i retsplejelovens § 920, stk. 2, er hjemmel til
at afvise en sag om vilkårsovertrædelser efter straffelovens § 60, i det omfang dommen om-
handler bevisbedømmelse. der er ikke i forarbejderne til straffelovens § 60 anført hensyn,
som kan føre til, at anke af sådanne domme ikke skal kunne ske efter retsplejelovens § 920.
ts forklaring for byretten, som forelå under landsrettens behandling af sagen, må i det
mindste forstås sådan, at der var tvivl om, hvorvidt hun benægtede at have overtrådt vilkå-
rene. anklagemyndigheden indbragte endvidere sagen for landsretten som en bevisanke.
betingelserne i retsplejelovens § 920, stk. 2, for at afvise sagen var efter anklagemyndighe-
dens opfattelse opfyldt, idet ts tilstedeværelse var nødvendig, hvis landsretten skulle kunne
træffe materiel afgørelse om, hvorvidt straffen i dommen af 3. juli 2017 skulle fuldbyrdes.
såfremt højesteret måtte være af den opfattelse, at sagen skal anses for at være en udmålings-
anke og dermed som omfattet af retsplejelovens § 921, er anklagemyndigheden enig med
forsvareren i, at landsrettens kendelse af 29. juni 2018 bør ophæves, og at sagens skal hjemvi-
ses til fornyet behandling i landsretten.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om landsretten med rette har afvist ts anke af byrettens dom om fuldbyrdelse af
en idømt betinget fængselsstraf, jf. straffelovens § 60, stk. 1, nr. 3.
parterne er enige om, at t var lovligt indkaldt til hovedforhandlingen i landsretten, og at hun
ikke havde lovligt forfald.
efter retsplejelovens § 920, stk. 2, kan retten i et tilfælde, hvor en dom er anket af tiltalte, og
hvor anken omfatter bevisbedømmelsen, ved kendelse afvise tiltaltes anke, hvis tiltalte ude-
bliver uden oplyst lovligt forfald, og retten finder, at sagen ikke med nytte kan behandles,
uden at tiltalte er til stede. efter retsplejelovens § 921, stk. 2, kan en anke behandles, hvis den
ikke omfatter beviserne for tiltaltes skyld, selv om tiltalte ikke møder, hvis tiltaltes forsvarer
er mødt.
                                               - 5 -
højesteret finder, at ts anke til landsretten kunne forstås som omfattende spørgsmålet, om
hun havde overtrådt vilkårene for den betingede dom. højesteret tiltræder af de grunde,
landsretten har anført, at anken blev afvist med hensyn til dette spørgsmål, jf. retsplejelovens
§ 920, stk. 2, eller princippet deri.
højesteret finder imidlertid, at ts anke kunne anses for også at omfatte spørgsmålet, om der
efter byrettens bevisresultat med hensyn til vilkårsovertrædelse var grundlag for at bestemme,
at den idømte fængselsstraf skulle fuldbyrdes. på denne baggrund ophæver højesteret
landsrettens kendelse og hjemviser sagen til behandling af dette spørgsmål, jf. retsplejelovens
§ 921, stk. 2, eller princippet deri.
                                        thi bestemmes:
landsrettens kendelse af 29. juni 2018 ophæves, og sagen hjemvises til landsretten til behand-
ling af spørgsmålet om fuldbyrdelse af den idømte fængselsstraf.


text:
                       højesterets kendelse
                         afsagt torsdag den 9. februar 2017
sag 218/2016
finanstilsynet ved advokat peter hedegaard madsen kærer vestre landsrets kendelse af 8.
juli 2016 om edition i sagen:
finansiel stabilitet a/s
(advokat lotte eskesen)
mod
poul blicher johnsen
(advokat arvid andersen)
poul sørensen
(advokat karoly nemeth)
leo christoffersen
(advokat karoly nemeth)
bdo statsautoriseret revisionsaktieselskab
(advokat søren halling-overgaard)
morten ovesen
(advokat søren halling-overgaard)
revisionsfirmaet mango nielsen aps
(advokat michael amstrup)
mango nielsen
(advokat michael amstrup)
i tidligere instans er afsagt kendelse af vestre landsrets 14. afdeling den 8. juli 2016.
i påkendelsen har deltaget fem dommere: marianne højgaard pedersen, poul dahl jensen,
henrik waaben, lars hjortnæs og anne louise bormann.
                                               - 2 -
påstande
finanstilsynet har nedlagt påstand om, at finanstilsynet pålægges at udlevere det tidligere
udleverede materiale, jf. kendelse af 5. februar 2015, i sin helhed, men med anonymisering i
form af anvendelse af generiske betegnelser for så vidt angår fortrolige oplysninger om kun-
deforhold, subsidiært at der dog ikke skal ske anonymisering af oplysninger for så vidt angår
juridiske personer, der er erklæret konkurs, tvangsopløst eller likvideret.
finansiel stabilitet a/s, bdo statsautoriseret revisionsaktieselskab og morten ovesen har
nedlagt påstand om stadfæstelse.
sagsfremstilling
ved stævning af 23. december 2010 anlagde løkken sparebank a/s (nu finansiel stabilitet)
sag mod løkken sparekasses tidligere direktør, bestyrelsesformand, bestyrelsesnæstformand
og sparekassens revisorer med påstand om betaling af 275 mio. kr. i erstatning for at have
handlet ansvarspådragende over for sparekassen i perioden fra 1. januar 2005 til sparekassens
sammenbrud i marts 2009. sagen blev af retten i hjørring henvist til behandling ved vestre
landsret, jf. retsplejelovens § 226.
finansiel stabilitet har under sagen overordnet gjort gældende, at der har været en række gra-
verende og kritisable forhold ved bestyrelsesformandskabets arbejde, direktørens ledelse og
revisorernes arbejde, herunder konkret med hensyn til bl.a. sparekassens kredithåndtering
(valg af kunder, kundetyper, branchefordeling, udlånsvilkår, kreditsagsbehandling og kredit-
vurderinger mv.). finansiel stabilitet har i den forbindelse opgjort det samlede tab ved de 20
mest tabsgivende engagementer til ca. 820 mio. kr.
under forberedelsen af sagen er løkken sparekasses bevillingspraksis og kreditsagsbehand-
ling gennemgået, og der er fremlagt konkrete eksempler på denne praksis.
de sagsøgte revisorer har overordnet gjort gældende, at de konkrete engagementer ikke gav
anledning til at reagere anderledes end sket, og det er herunder bl.a. anført, at heller ikke fi-
nanstilsynets gennemgang af engagementerne havde vist revisionsfejl.
                                                - 3 -
alle kundeoplysninger i bilag, som finansiel stabilitet har fremlagt, var oprindeligt anonymi-
seret. ved vestre landsrets kendelse af 25. maj 2011 blev finansiel stabilitet pålagt at
fremlægge de nævnte bilag uden anonymisering. af kendelsen fremgår bl.a.:
       ”de sagsøgte i sagen er løkken sparebank a/s’ tidligere bankdirektør, bestyrelses-
       formand og næstformand, samt bankens eksterne og interne revisorer. endvidere er
       løkken sparebank a/s’ tidligere bestyrelsesmedlemmer procestilvarslet i sagen.
       alle de sagsøgte og de procestilvarslede må således antages – i kraft af deres hverv i
       banken – at have haft adgang til de ekstraherede oplysninger i eksempelvis sagens bilag
       14 og 15, som nu begæres fremlagt i sagen i ikke anonymiseret form. de kunder, som
       tavshedspligten efter lov om finansiel virksomhed skal beskytte, må generelt antages at
       kunne pålægges at afgive forklaring om de relevante forhold.
       under disse omstændigheder, og da det må antages at være af afgørende betydning i
       relation til parternes anbringender og de dertil knyttede beviser, at der ikke sker ano-
       nymisering af kundenavnene i bilagene, findes bestemmelsen i § 117, stk. 1 i lov om
       finansiel virksomhed ikke at være til hindrer for, at parternes samstemmende begæring
       om fremlæggelse af bilagene uden anonymisering tages til følge.”
vestre landsret pålagde ved kendelse af 5. februar 2015 efter anmodning fra bdo stats-
autoriseret revisionsaktieselskab og statsautoriseret revisor morten ovesen finanstilsynet at
fremlægge følgende dokumenter:
       ”a. alle henvendelser fra finanstilsynet til løkken sparekasse i anledning af spare-
       kassens lovpligtige kvartalsindberetninger i årene 2006, 2007 og 2008, herunder hen-
       vendelser i brevform samt henvendelser, der foreligger som lovpligtige notater om
       mundtlige eller telefoniske henvendelser til sparekassen, bortset fra interne notater.
       b. alle øvrige henvendelser fra finanstilsynet til løkken sparekasse i årene 2006, 2007
       og 2008, herunder henvendelser i brevform incl. bilag, til sparekassen udleverede
       notater, rapporter etc., samt henvendelser, der foreligger som lovpligtige notater om
       mundtlige eller telefoniske henvendelser til sparekassen, bortset fra interne notater.
       c. alle henvendelser fra løkken sparekasse til finanstilsynet i årene 2006, 2007 og
       2008, herunder henvendelser i brevform incl. bilag, samt henvendelser, der foreligger
       som lovpligtige notater om mundtlige eller telefoniske henvendelser til finanstilsynet,
       bortset fra interne notater.”
af kendelsen fremgår bl.a.:
       ”landsretten finder, at en fremlæggelse af de dokumenter, der er omfattet af editionsbe-
       gæringen, vil udgøre et centralt led i bevisførelsen, og at de forhold, som ønskes bevist
       ved editionsbegæringen, ikke kan belyses på anden vis.
                                              - 4 -
     under hensyn hertil og til, at sagen drejer sig om et erstatningskrav på 275.000.000 kr.,
     finder landsretten endvidere, at der foreligger sådanne ganske særlige omstændigheder,
     at oplysningerne kan kræves fremlagt under denne retssag, uanset om de er omfattet af
     den skærpede tavshedspligt i henhold til lov om finansiel virksomhed § 354, stk. 1.
     finansiel stabilitet a/s har oplyst, at løkken sparekasses praksis vedrørende opbeva-
     ring af arkivalier ikke har fungeret på et niveau, som man kunne forvente af en spare-
     kasse. det må derfor lægges til grund, at finansiel stabilitet a/s ikke med sikkerhed
     kan fremlægge den fuldstændige korrespondance mellem løkken sparekasse og finans-
     tilsynet. et editionspålæg over for finansiel stabilitet a/s vil som følge heraf ikke op-
     fylde formålet med editionsbegæringen. begæringen om edition over for finansiel
     stabilitet a/s tages derfor ikke til følge over for finansiel stabilitet.
     finanstilsynet, der er part i den korrespondance mv, som ønskes fremlagt, må derimod
     antages med sikkerhed at kunne fremlægge den fuldstændige korrespondance mv. be-
     gæringen om edition tages derfor til følge over for finanstilsynet.
     landsretten har ikke herved taget stilling til, om materiale, der måtte indeholde detal-
     jerede økonomiske oplysninger om enkeltkunders forhold, er omfattet af editions-
     begæringen.
     …
     bdo statsautoriseret revisionsselskab (sagsøgte 4) og statsautoriseret revisor morten
     ovesen (sagsøgte 5) skal friholde finanstilsynet for omkostningerne herved.”
af vestre landsrets retsbog af 22. juli 2015 fremgår bl.a.:
     ”på baggrund af landsrettens kendelse af 5. februar 2015 om edition har finanstilsynet
     ved brev af 30. marts 2015 fremsendt en række dokumenter til advokat søren halling-
     overgaard. finanstilsynet har samtidig gjort opmærksom på, at kundeoplysninger, der
     er undergivet tilsynets skærpede tavshedspligt, er udeladt. der er herved henvist til af-
     tale med vestre landsret. det fremgår desuden, at man i enkelte tilfælde har valgt at
     undlade at medsende materiale, som i så væsentlig grad består af kundeoplysninger, at
     materialet ikke vil give mening i anonymiseret form. det materiale, som man som følge
     heraf har undladt at fremsende, omfatter efter det oplyste bl.a. ”engagementer medsendt
     i forbindelse med undersøgelsen i 2006 i henhold til indkaldelsesbrev af 2. marts 2006”
     og ”engagementer indsendt i forbindelse med undersøgelsen i 2008 (pkt. a 15.1 og a
     15.2 i indkaldelsesbrevet af 26. marts 2008.”
     advokat søren halling-overgaard har i brevet af 21. maj 2015 anført, at det er hans
     opfattelse, at landsrettens kendelse af 5. februar 2015 tillige omfatter dokumenter ved-
     rørende de pågældende engagementsgennemgange foretaget af finanstilsynet. han har
     derfor anmodet om landsrettens tilkendegivelse vedrørende omfanget og rækkevidden
     af landsrettens editionskendelse af 5. februar 2015.
     landsretten bemærkede, at det af kendelsen af 5. februar 2015 fremgår, at de dokumen-
     ter, der er omfattet af begæringen om edition, kan kræves udleveret, uanset om oplys-
                                                - 5 -
       ninger heri er omfattet af den skærpede tavshedspligt i henhold til lov om finansiel virk-
       somhed § 354, stk. 1. det fremgår endvidere af kendelsen, at landsretten ikke herved har
       taget stilling til, om materiale, der måtte indeholde detaljerede oplysninger om enkelt-
       kunders forhold, er omfattet af editionsbegæringen.
       landsretten kan henholde sig til det, der er anført i kendelsen af 5. februar 2015, idet det
       bemærkes, at kundeoplysninger, der er undergivet tilsynets skærpede tavshedspligt, ikke
       er undtaget fra pligten til edition, men at oplysningerne herom kan gives i anonymiseret
       form. finanstilsynet må desuden foretage en konkret vurdering af, om dokumenter, der
       måtte indeholde detaljerede økonomiske oplysninger om enkeltkunders forhold, er om-
       fattet af editionsbegæringen. landsretten har telefonisk oplyst over for finanstilsynet, at
       tilsynet bør gøre opmærksom på, at der i så fald er dokumenter, der ikke medsendes.”
finanstilsynet udleverede herefter 11 ringbind med det materiale, der var omfattet af editions-
kendelsen, i anonymiseret form. parterne i sagen og landsretten har på et forberedende rets-
møde den 3. februar 2016 gennemgået eksempler på det udleverede materiale.
bdo statsautoriseret revisionsaktieselskab og statsautoriseret revisor morten ovesen anmo-
dede herefter om, at dokumenterne blev udleveret i ikke anonymiseret form, medmindre fi-
nanstilsynet i relation til enkelte konkrete dokumenter anmodede landsretten om at bestemme,
at dokumenterne skulle forblive anonymiseret.
vestre landsret afsagde kendelse om spørgsmålet den 7. juni 2016. af kendelsen fremgår
bl.a.:
       ”landsretten finder det godtgjort, at det materiale, som finanstilsynet har udleveret i
       henhold til landsrettens pålæg om edition, ikke er anvendeligt i den foreliggende ano-
       nymiserede form. landsretten finder det endvidere godtgjort, at adgangen til materialet i
       ikke-anonymiseret form vil være uomgængelig nødvendig for, at sagens problemstillin-
       ger kan belyses tilstrækkeligt. under hensyn hertil og til størrelsen af det beløb, som sa-
       gen drejser sig om, bestemmer landsretten derfor, at finanstilsynet skal udlevere materi-
       alet i ikke anonymiseret form, medmindre finanstilsynet i relation til enkelte konkrete
       dokumenter anmoder landsretten om at bestemme, at dokumenterne skal forblive ano-
       nymiseret.”
ved brev af 16. juni 2016 anmodede finanstilsynet landsretten om at bestemme, at alle fortro-
lige kundeoplysninger i de omhandlede dokumenter skulle forblive fuldstændigt anonymise-
rede, da det udleverede materiale efter finanstilsynets opfattelse i sin helhed indeholdt kunde-
oplysninger, som finanstilsynet var i besiddelse af som følge af sin tilsynsvirksomhed, og
                                                - 6 -
som dermed var undergivet tilsynets skærpede tavshedspligt efter lov om finansiel virksom-
hed § 354, stk. 1.
vestre landsret traf afgørelse herom ved kendelse af 8. juli 2016. af kendelsen fremgår bl.a.
følgende:
       ”landsretten har som anført i kendelsen af 7. juni 2016 fundet det godtgjort, at adgan-
       gen til materialet i ikke anonymiseret form, er uomgængelig nødvendig, for at sagens
       problemstillinger kan belyses tilstrækkeligt.
       det, som finanstilsynet har anført i brevet af 16. juni 2016 om fortsat anonymisering,
       kan ikke føre til, at dokumenterne ikke skal udleveres i ikke anonymiseret form.
       landsretten pålægger derfor finanstilsynet at udlevere det tidligere udleverede mate-
       riale i sin helhed i ikke anonymiseret form, jf. herved retsplejelovens § 299, stk. 1, jf. §
       169, stk. 2.”
det er denne kendelse, der er blevet indbragt for højesteret med procesbevillingsnævnets
tilladelse. landsretten har ved retsbog af 19. september 2016 tillagt kæremålet opsættende
virkning.
anbringender
finanstilsynet har anført bl.a., at tilsynet anerkender, at spørgsmålet om, hvorvidt betingel-
serne for edition i forhold til finanstilsynet er opfyldt, er endeligt afklaret. kæremålet
vedrører således alene spørgsmålet om, hvorvidt landsretten ved kendelse af 8. juli 2016
korrekt har pålagt finanstilsynet at fremlægge alle oplysninger i dokumenterne omfattet af
editionsbegæringen uden nogen form for anonymisering.
landsrettens kendelse indebærer en uproportional og for vidtrækkende videregivelse af
fortrolige kundeoplysninger, og landsretten har ikke foretaget den nødvendige afvejning og
vurdering af, hvorvidt hensynet til sagens oplysning konkret kan begrunde, at alle fortrolige
oplysninger om kundeforhold skal videregives uden nogen form for anonymisering. kendel-
sen strider imod den beskyttelse, som lovgiver har pålagt finanstilsynet at yde kunder i finan-
sielle virksomheder, jf. lov om finansiel virksomhed § 354.
en så generel og kategorisk ophævelse af tavshedspligten flugter ikke med de forpligtelser,
der følger af den bagvedliggende og harmoniserende eu-regulering. tidligere kunder i løk-
                                               - 7 -
ken sparekasse, der i forbindelse med finanstilsynets fremlæggelse af materiale måtte få of-
fentliggjort fortrolige oplysninger om deres virksomheds finansielle forhold, vil således med
rette kunne gøre gældende, at de ikke har opnået den samme grad af beskyttelse som andre
virksomheder i eu, og at landsrettens ophævelse af tavshedspligten ikke er eu-konform.
løkken sparekasse er ikke undergivet konkursbehandling, og muligheden for at fremlægge
oplysninger om virksomheden i en efterfølgende civil retssag i medfør af lov om finansiel
virksomhed § 354, stk. 5, finder således ikke anvendelse. finansiel stabilitet fik i marts 2009
overdraget samtlige aktiver og visse passiver i løkken sparekasse – bortset fra garantikapital.
den finansielle virksomhed i løkken sparekasse er videreført i regi af finansiel stabilitet og
er ikke undergivet konkursbehandling. det er alene den tomme juridiske skal, dvs. selskabet
bag løkken sparekasse, der ikke har videreført finansiel virksomhed, der er erklæret konkurs.
under alle omstændigheder kan en eventuel videregivelse ikke indeholde oplysninger om
kundeforhold.
til støtte for den principale påstand har finanstilsynet endvidere navnlig anført, at en anony-
misering, der indebærer anvendelsen af generiske betegnelser til at beskrive bankens tidligere
kunder, vil kunne sikre en vis beskyttelse af de fortrolige kundeoplysninger, idet det ikke vil
være muligt for offentligheden at koble de generiske betegnelser til de tidligere kunder i ban-
ken.
landsretten har ved den påkærede kendelse afskåret finanstilsynet fra at gøre brug af den
mulighed for tilsynet til at kunne undlade at fremlægge fortrolige oplysninger om kundefor-
hold beskyttet af lov om finansiel virksomhed § 354, stk. 1, som i første omgang blev aner-
kendt og opretholdt af landsretten ved kendelse af 7. juni 2016. landsretten har herved ganske
set bort fra den adgang til at foretage anonymisering, som landsretten ellers oprindeligt havde
indrømmet finanstilsynet. landsretten har med kendelsen således afskåret finanstilsynet fra
at undtage konkrete oplysninger fra at blive fremlagt i sagen, herunder oplysninger, der er
uden relevans for sagen, og oplysninger, der vedrører kunder, der fortsat eksisterer.
lov om finansiel virksomhed garanterer – i overensstemmelse med det bagvedliggende bank-
direktiv – en særlig beskyttelse af fortrolige kundeoplysninger, hvilket støttes af bestemmel-
                                                - 8 -
serne i § 354, stk. 5, og § 352 a, der sikrer en beskyttelse også i forbindelse med finansielle
virksomheder, der afvikles af finansiel stabilitet.
en anonymisering, der anvender generiske betegnelser for henholdsvis kunder og deres re-
spektive engagementer, sikkerheder mv., vil sikre en proportional og afbalanceret varetagelse
af både hensynet til sagens oplysning på den ene side og hensynet til beskyttelsen af oplysnin-
gernes fortrolige karakter på den anden side. samtidig indebærer anonymiseringen, at kunde-
oplysninger, som ikke har direkte relevans for retssagen, ikke videregives til sagens parter.
dermed vil anonymiseringen tilvejebringe den fornødne beskyttelse af bankens tidligere
kunder. en sådan anonymisering vil i øvrigt gøre det muligt at anvende materialet til bevis-
førelse og som grundlag for syn og skøn samt afhøring af parter og vidner.
til støtte for den subsidiære påstand har finanstilsynet herudover navnlig anført, at der som
minimum må kunne ske en anonymisering, der sikrer, at fortrolige oplysninger om kundefor-
hold vedrørende tidligere kunder, der fortsat eksisterer, ikke videregives af finanstilsynet.
finansiel stabilitet har navnlig anført, at hensynet til kundernes interesse i hemmeligholdelse
af deres økonomiske forhold allerede er blevet afvejet over for hensynet til sagens oplysning.
det er sket ved landsrettens kendelse af 25. maj 2011, hvormed landsretten bestemte, at fi-
nansiel stabilitet skulle fremlægge et omfangsrigt materiale angående sparekassens økonomi
og udlån, herunder detaljeret materiale angående en række store, konkrete udlånsengagemen-
ter i ikke anonymiseret form.
de for sagen relevante kundeforhold er erhvervsengagementer af en vis størrelse inden for
ejendomssektoren. disse erhvervsengagementer er enten ophørt ved kundernes konkurs eller
– i ganske få tilfælde – ved overflytning af engagementet til andet pengeinstitut inden for få år
efter sparekassens kollaps. der er således alene tale om historiske oplysninger vedrørende
perioden 2006-2008 angående ophørte kundeforhold, hvilket begrænser den reelle interesse i
fortsat hemmeligholdelse af oplysningerne.
finansiel stabilitet har ikke selv nogen interesse i at hemmeligholde materialet, der skal an-
vendes til oplysning af en retssag om 275 mio. kr. anlagt af finansiel stabilitet imod blandt
andre løkken sparekasses tidligere revisorer.
                                                 - 9 -
hemmeligholdelsespligten i lov om finansiel virksomhed § 354 indebærer ikke, at edition er
udelukket. selv hvis hemmeligholdelsespligten blev anset for at være pålagt finanstilsynet i
”det offentliges interesse”, som finanstilsynet har argumenteret for, ville det ikke føre til en
absolut fritagelse fra edition, men alene til en pligt efter retsplejelovens § 169, stk. 2, jf. § 299,
stk. 1, til at høre vedkommende offentlige myndighed, inden retten træffer endelig afgørelse.
landsretten har netop fulgt denne fremgangsmåde. absolut fritaget fra edition er alene oplys-
ninger, der holdes hemmelige på grund af hensynet til statens sikkerhed, til dens forhold til
fremmede magter eller på grund af hensynet til tredjemands liv eller helbred, jf. retsplejelo-
vens § 299, stk. 1, jf. § 169, stk. 2, sidste pkt.
den eu-retlige regulering, som lov om finansiel virksomhed § 354 delvist er baseret på, in-
debærer heller ikke, at finanstilsynet er udelukket fra at udlevere fortrolige oplysninger, her-
under kundeoplysninger, til brug for parterne i en civil retssag.
landsretten har ved sin afgørelse efter retsplejelovens § 299, stk. 1, jf. § 169, stk. 2, foretaget
en konkret afvejning af hensynet til hemmeligholdelse af oplysninger om mere end otte år
gamle erhvervskundeforhold til en ophørt sparekasse overfor behovet for oplysning af en ak-
tuel sag af væsentlig økonomisk betydning for de involverede parter og af betydelig offentlig
interesse. der er ikke grundlag for at kritisere denne afvejning.
der er under sagen allerede fremlagt en række kundeoplysninger i ikke anonymiseret form.
således er der fremlagt dokumentation for bevillingsindstillinger og behandling heraf i besty-
relsen. nyt materiale, der fremlægges anonymiseret, vil ikke kunne sættes i relation til alle-
rede fremlagt materiale og vil derfor ikke i ønsket omfang kunne bidrage til sagens oplysning.
den juridiske enhed, der overdrog løkken sparekasses aktiviteter, bortset fra ansvarlig kapi-
tal og efterstillet gæld til et datterselskab under finansiel stabilitet, er ikke taget under kon-
kursbehandling. aktiviteterne i løkken sparekasse blev den 25. marts 2009 endeligt over-
draget til løkken sparebank a/s, som var et nystiftet datterselskab under finansiel stabilitet.
løkken sparekasse skiftede derefter navn til den selvejende institution ls løkken. løkken
sparekasse mistede i forlængelse heraf sin tilladelse til at drive pengeinstitutvirksomhed,
herunder retten til at betegne sig som et pengeinstitut. der findes imidlertid fortsat en juridisk
                                               - 10 -
enhed med navnet løkken sparekasse i erhvervsstyrelsens register. efter finansiel stabilitets
opfattelse afspejler registreringen ikke en reel juridisk enhed, idet denne er uden aktivitet og
uden ledelse.
bdo statsautoriseret revisionsaktieselskab og morten ovesen har navnlig anført, at lands-
rettens kendelse af 7. juni 2016, hvormed landsretten bestemte, at parterne skulle have adgang
til materialet i ikke anonymiseret form, ikke er genstand for dette kæremål. kæremålets gen-
stand er alene, i hvilket omfang højesteret kan tiltræde landsrettens vurdering, hvorefter
landsretten – på baggrund af finanstilsynets anmodning af 16. juni 2016 – ikke fandt, at der
var grundlag for at undtage konkrete dokumenter fra kravet om fremlæggelse af finanstil-
synets materiale i sin helhed i ikke-anonymiseret form i henhold til landsrettens kendelse af 7.
juni 2016. vestre landsrets kendelse af 7. juni 2016 er således endelig og har dermed rets-
kraft i forhold til finanstilsynet og sagens parter.
som landsretten fastslog i kendelsen af 7. juni 2016, er adgangen til materialet i en ikke
anonymiseret form ”uomgængelig nødvendig for, at sagens problemstillinger kan belyses
tilstrækkeligt”. det bemærkes i den forbindelse, at finanstilsynets udøvelse af tilsyn i egen-
skab af tilsynsmyndighed må antages at indgå med en ikke ubetydelig vægt ved landsrettens
stillingtagen til den påståede erstatningspådragende adfærd fra de sagsøgtes side. finanstil-
synets vurdering – og dermed grundlaget herfor – er af afgørende betydning for sagens op-
lysning, hvorfor de fra finanstilsynet fremsendte dokumenter bør fremlægges i ikke anony-
miseret form.
det, der er anført af finanstilsynet under kæremålet, vedrører i al væsentlighed forhold, som
ikke har været genstand for den påkærede kendelse. landsretten har således ved kendelsen
alene forholdt sig til indholdet af finanstilsynets brev af 16. juni 2016. den påkærede kendel-
se indebærer ikke, at finanstilsynet fremadrettet er afskåret fra at gøre brug af den mulighed
for tilsynet til at kunne undlade at fremlægge fortrolige oplysninger om kundeforhold, der
følger af landsrettens kendelse af 7. juni 2016. der er således intet, der forhindrer finanstilsy-
net i på nuværende tidspunkt at anmode om landsrettens stillingtagen til, hvorvidt nye oplys-
ninger fra finanstilsynet skal medføre, at anonymisering i forhold til et eller flere konkrete
dokumenter skal opretholdes.
                                                - 11 -
for så vidt angår finanstilsynets subsidiære påstand om fremlæggelse af ikke anonymiserede
oplysninger vedrørende juridiske personer, der er erklæret konkurs, tvangsopløst eller likvide-
ret, er der tale om forhold, som landsretten ved den påkærede kendelse ikke har haft lejlighed
til at tage stilling til.
sagens samlede materiale bør foreligge i ikke anonymiseret form, medmindre helt særlige
forhold måtte gøre sig gældende i forhold til enkelte dokumenter, jf. herved kendelsen af 7.
juni 2016.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om finanstilsynet kan pålægges at fremlægge det materiale, som tilsynet har
fremlagt i henhold til landsrettens editionskendelse af 5. februar 2015, i ikke anonymiseret
form.
efter retsplejelovens § 299, stk. 1, kan retten efter begæring af en part pålægge tredjemand at
forevise eller udlevere dokumenter, der er undergivet hans rådighed, og som har betydning for
sagen, medmindre der derved vil fremkomme oplysning om forhold, som han ville være ude-
lukket fra eller fritaget for at afgive forklaring om som vidne, jf. bl.a. retsplejelovens § 169.
efter § 169, stk. 2, kan retten pålægge en person, der handler i offentligt eller dermed lige-
stillet hverv, at afgive forklaring om forhold, hvor den pågældende i det offentliges interesse
er pålagt tavshedspligt, hvis forklaringen må antages at være af afgørende betydning for sa-
gens oplysning.
spørgsmålet er, i hvilket omfang hensynet til hemmeligholdelse, jf. lov om finansiel virksom-
hed § 354, bør vige for hensynet til sagens oplysning, jf. retsplejelovens § 299, jf. § 169, stk.
2.
højesteret har ved kendelse af 2. december 2016 i sag 204/2016, der angik finanstilsynets
tavshedspligt vedrørende kundeoplysninger i roskilde bank, fastslået, at der ved afgørelsen
efter § 169, stk. 2, må ske en afvejning af de hensyn, der ligger bag tavshedspligten, over for
hensynet til sagens oplysning. som anført i kendelsen følger det af forarbejderne til § 354 i
lov om finansiel virksomhed, at formålet med tavshedspligten er at beskytte pengeinstitutterne
                                               - 12 -
og deres kunder mod udlevering af fortrolige oplysninger og samtidig give finanstilsynet mu-
lighed for effektivt at udøve den lovpligtige tilsynsvirksomhed.
sagen mod løkken sparekasses tidligere ledelse og revisorer vedrører et erstatningskrav på
275 mio. kr. for utilstrækkelighed i ledelsen og revisionen i årene op til sparekassens sam-
menbrud. der er endvidere tale om en sag af principiel karakter og større samfundsmæssig
betydning.
de sagsøgte revisorer har som begrundelse for editionsbegæringen bl.a. henvist til, at doku-
menterne skal bevise, at løkken sparekasses lovpligtige kvartalsindberetninger samt kor-
respondancen i øvrigt mellem finanstilsynet og sparekassen ikke gav finanstilsynet anledning
til at reagere, eller at reaktionerne ikke kan betragtes som værende af alvorlig karakter. af
landsrettens kendelse af 5. februar 2015 fremgår, at finansiel stabilitet som følge af mangler
ved løkken sparekasses opbevaring af arkivalier ikke med sikkerhed kan fremlægge den
fuldstændige korrespondance mellem sparekassen og finanstilsynet.
i kendelse af 7. juni 2016 har landsretten efter at have modtaget eksempler på det anonymi-
serede materiale vurderet, at materialet ikke er anvendeligt i den foreliggende anonymiserede
form. højesteret finder, at en eventuel anonymisering med anvendelse af generiske betegnel-
ser for kunder og låneforhold ikke vil ændre herved, bl.a. fordi det fortsat ikke vil være muligt
at relatere oplysningerne i materialet til sagens øvrige ikke anonymiserede materiale, og idet
en anonymisering vil gøre det vanskeligt at afhøre vidner om indholdet af materialet.
højesteret tiltræder på den anførte baggrund, at det er af afgørende betydning for sagen, at
materialet fremlægges i ikke anonymiseret form.
løkken sparekasse driver ikke længere virksomhed som pengeinstitut. det selskab, som over-
tog sparekassens aktiviteter, og som nu indgår i finansiel stabilitet, overtog aktiviteterne med
henblik på afvikling. de sagsøgte i sagen er løkken sparekasses tidligere direktør, bestyrel-
sesformand og næstformand, samt sparekassens eksterne og interne revisorer. endvidere er
sparekassens tidligere bestyrelsesmedlemmer procestilvarslet. de sagsøgte og procestilvarsle-
de må således antages i kraft af deres hverv i sparekassen at have haft adgang til det materiale,
                                               - 13 -
som er fremlagt fra finanstilsynet. oplysninger om kunders økonomiske forhold indgår end-
videre i forvejen i betydeligt omfang i sagen i ikke anonymiseret form.
finansiel stabilitet har oplyst, at de for sagen relevante kundeforhold er erhvervsengagemen-
ter af en vis størrelse inden for ejendomssektoren. disse engagementer er enten ophørt ved
kundernes konkurs eller – i ganske få tilfælde – ved overflytning af engagementet til andet
pengeinstitut inden for få år efter sparekassens kollaps. der er således efter det oplyste tale
om oplysninger vedrørende perioden 2006-2008 angående ophørte kundeforhold.
på denne baggrund tiltræder højesteret, at hensynene bag tavshedspligten i § 354 i lov om
finansiel virksomhed må vige for hensynet til sagens oplysning, således at der ikke som på-
stået af finanstilsynet generelt skal ske anonymisering af samtlige fortrolige oplysninger om
kundeforhold eller af sådanne oplysninger på nær oplysninger om juridiske personer, der er
erklæret konkurs, tvangsopløst eller likvideret.
højesteret stadfæster herefter landsrettens kendelse.
                                         thi bestemmes:
landsrettens kendelse stadfæstes.
finanstilsynet skal i sagsomkostninger for højesteret inden 14 dage fra denne højesteretsken-
delses afsigelse betale 4.000 kr. til bdo statsautoriseret revisionsaktieselskab, 4.000 kr. til
morten ovesen og 10.000 kr. til finansiel stabilitet a/s. sagsomkostningsbeløbene forrentes
efter rentelovens § 8 a.