text:
v009900u - tkh
                                      udskrift
                                           af
                       sø- & handelsrettens dombog
                                     ____________
den 14. februar 2003 blev af retten i sagen
v-99-00
1) edc-gruppen a/s og
2) edc ejendomsmæglercentret a/s
  (advokat jan børjesson)
  mod
1) advokatfirmaet rolf dane v/rolf dane og
2) advokat annemarie engel-andreassen
  (advokat annemarie engel-andreassen)
afsagt sålydende
                                          dom:
under denne sag, der er anlagt den 4. september 2000, har sagsøgerne, edc-gruppen
a/s og edc ejendomsmæglercentret a/s, nedlagt følgende endelige påstande:
1. de sagsøgte tilpligtes at anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens
§§ 1 og 2 ved at have udsendt en artikel, der bl.a. indeholder følgende udsagn:
                                          2
a. "uafhængig rådgivning? - bedøm selv!"
b. "mæglerfirmaet tilbyder åbenbart at repræsentere køberen til en ejendom,
som mæglerfirmaet i forvejen har i kommission, fordi firmaet i forvejen re-
præsenterer sælgeren.
mægleren skal således forhandle og bedømme arbejde, der er udført af en
anden mægler ansat i samme mæglerfirma."
c. "eller sælgers mægler henviser køber til at søge råd hos en mægler i det
samme firma - og stadig for købers egen regning.
i en sådan situation skal mægleren vurdere og eventuelt kritisere arbejde ud-
ført af en mægler, der er ansat i samme firma. også kollegaens prisfastsæt-
telse af ejendommen skal overvejes. det hører med til advokatens råd-
givning af en køber at drøfte de optimale handelsvilkår for køber. det
er vanskeligt at forstille sig, at to mæglere fra samme firma kan forhandle
om vilkårene for handelen."
d. "køberen kan antage en købermægler til at rådgive sig og forhandle for
sig. det er lovligt, når denne er fra et andet mæglerfirma, men hvilke fordele
giver det så køberen?
det koster ekstra for køber, der jo skal have sin advokat til at skrive skødet
og ordne andre papirer."
e. "det er også risiko for, om rådgivningen nu også er personlig og uafhæn-
gig. især hvis sælgerens og køberens mægler er fra samme firma. desuden
tilbød edc at skrive skødet."
f. "advokaten er garant for, at skødeskrivning og dokumenter, der skal ting-
lyses, udfærdiges fagmæssig korrekt.
det er advokaten uddannet til efter 6 års uddannelse i modsætning til ejen-
domsmægleren, der er uddannet til at sælge huse og rådgive herom."
                                             3
2. de sagsøgte påbydes for egen regning at berigtige de i påstand 1 anførte udsagn ved
at underrette samtlige personer, til hvem de i påstand 1 omtalte udsagn er tilgået eller
ved annoncering i regionalt dagblad.
3. de sagsøgte dømmes til in solidum at betale 50.000 kr. til sagsøgerne med sædvanlig
procesrente fra sagens anlæg til betaling sker, subsidiært et af retten skønsmæssigt fast-
sat mindre beløb.
de sagsøgte, advokatfirmaet rolf dane v/rolf dane og advokat annemarie engel-
andreassen, har påstået frifindelse og har endvidere nedlagt følgende endelige selv-
stændige modpåstande:
1. sagsøgerne tilpligtes at anerkende, at edc-mæglernes køberservicebrochure er i
strid med markedsføringslovens §§ 1 og 2.
2. sagsøgerne tilpligtes at anerkende, at de, når de vælger at adskille en normal advo-
katmæssig rådgivningsfunktion ved køberrådgivning, der har været ene på markedet, og
en samtidig hermed af advokaten skødeberigtigende funktion, er pligtige til, når det nye
produkt lanceres, at markedsføre dette på en så tydelig måde, at en forbruger ikke kan
være i tvivl om opdelingen og begrænsningen i ydelsens indhold, der er en ændring af
sædvane, praksis og fortsat gældende normer for fornøden assistance til huskøber.
3. sagsøgerne tilpligtes at anerkende, at de yder ulovlig tilgift, jf. markedsføringslovens
§ 6, når de på deres hjemmeside anfører, at honorar for edc-køberservice angives efter
rabatter ydet af andre.
4. sagsøger 2 tilpligtes at anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens
§§ 1, 2 og 2a, ved at have fremlagt og markedsført edc-køberservicebrochuren på bo-
ligmessen i marts 2000 samt ved at have haft edc-køberservicebrochuren liggende
fremme i sine salgslokaler.
5. sagsøgerne tilpligtes at anerkende, at benyttelsen af køberservicebrochuren af mæg-
lere i edc-kæden, der ikke kan tilbyde denne ydelse, er uberettiget og er egnet til vild-
ledning, herunder af konkurrenter.
                                              4
6. sagsøgerne påbydes at berigtige udsagnet:
      "før skulle du både have hjælp af banken, advokaten, ejendomsmægleren ...
      nu kan din edc-købermægler både lægge dit budget, ordne finansieringen,
      skrive skøde og forhandle den rigtige pris",
og at lade ordet "advokaten" udgå af brochurens forside samt at lade ordene "edc-
køberservice dækker alle boligkøbets faser" udgå på bagsiden.
7. sagsøgerne tilpligtes at anerkende, at standardvilkåret i berigtigelsesaftalen pkt. 5 er i
strid med markedsføringslovens §§ 1 og 3.
8. sagsøgerne tilpligtes at anerkende,
      a) at købers og sælgers interesser i enhver handel må anses som faktisk
      modstridende,
      b) at de skal opliste punkt for punkt, hvad der skal rådgives om i en hushan-
      del i hovedkategorier som f.eks. normer angivet i danske boligadvokaters
      pkt. 2-9 med udgangspunkt i de til enhver tid gældende normer på markedet
      for advokater.
      c) at en ejendomsmæglers rådgivning til køber er ulovlig, hvorfor en ejen-
      domsmæglers erhvervsforsikring ikke dækker en sådan rådgivning,
      d) at de skal citere og skrive ejendomsomsætningslovens § 15, stk. 2´s fulde
      ordlyd og lade hele denne bestemmelses tekst stå fremhævet med kursiv og
      kraftigere skrift,
      e) at enhver huskøber skal rådgives mundtligt om sit behov for at stå med
      egen rådgiver, og
      f) at køber først herefter har lov til at sætte sin underskrift, efter at sælger
      har skrevet under på nederste linie i berigtigelsesaftalen og/eller købsaftalen.
                                               5
9. sagsøgerne tilpligtes in solidum at betale et af retten skønsmæssigt fastsat beløb.
10. sagsøgerne tilpligtes i medfør af markedsføringslovens § 13 at tilintetgøre eller til-
bagekalde edc-køberservicebrochuren samt berigtigelsesaftalen og at udsende oplys-
ninger eller berigtigelse af angivelser af vildledende og urigtig karakter i dagspressen.
sagsøgerne har over for påstandene 1, 3-7 og 9 påstået frifindelse og over for påstanden
2, 8 og 10 principalt påstået afvisning, subsidiært frifindelse.
sagens nærmere omstændigheder er følgende:
edc-gruppen a/s, der er en landsdækkende sammenslutning af selvstændige ejen-
domsmæglerfirmaer, er den største ejendomsmæglerkæde i danmark.
edc ejendomsmæglercentret a/s driver ejendomsmæglervirksomhed i svendborg og
er deltager i sammenslutningen edc-gruppen a/s. edc ejendomsmæglercentret a/s
ejes af et holdingselskab, der ejes af per andersen, torben hansen og gudmund larsen.
advokat rolf dane driver advokatfirmaet rolf dane i svendborg, som en personligt
ejet virksomhed. advokat annemarie engel-andreasen er ansat i firmaet.
den 26. maj 1999 bragte fyns amts avis en artikel om et nyt initiativ fra edc-gruppen
a/s. det fremgik heraf, at edc havde påbegyndt en kampagne med tilbud om rådgiv-
ning af købere inklusiv skødeskrivning. edc mæglernes formand poul erik bech blev
bl.a. citeret for at udtale, at ”det understreges, at edc mæglerne altid kun vil kunne
rådgive enten køber eller sælger inden for samme handel.”
den 27. maj 1999 skrev edc ejendomsmæglercentret a/s til advokat rolf dane. det
blev oplyst, at edc-kæden i den pågældende uge lancerede et tilbud om at bistå købere
med rådgivning og skødeskrivning i forbindelse med bolighandler. edc ejendoms-
mæglercentret a/s oplyste, at denne havde valgt ikke at deltage i edc-kædens kam-
pagne. det hedder i skrivelsen bl.a.:
       ”når vi har valgt ikke at deltage, er det ikke et udtryk for, at vi er i modstrid
       med vore edc-kolleger eller med edc-kædens ledelse i øvrigt. vi mener
       bare ikke, at tiden er moden til et sådant initiativ her i området. ligeledes
                                              6
      lægger vi vægt på at bevare de gode relationer, vi har til områdets aktører
      på boligmarkedet.”
den 2. juni 1999 havde advokat rolf dane et læserbrev i fyns amts avis, hvor han gav
udtryk for, at edc’s køberrådgivning juridisk set var betænkelig. det hedder i læser-
brevet bl.a.:
      ”denne sammenblanding mellem salgsinteresser og købsinteresser er uhel-
      dig. køberen vil aldrig kunne være sikker på, at den rådgivning han eller
      hun får, ikke er båret af andre hensyn end de, der må være bedst for den, der
      står i købertrøjen. kun hvis der er den klare adskillelse mellem sælgerinte-
      resser og køberinteresser, som der er i dag, hvor ejendomsmægleren sælger
      huset, og advokaten hjælper folk med at få handlen gennemført på optimale
      vilkår for køber, sikres der køber en uvildig rådgivning. det skaber tryghed i
      handlen. denne klare adskillelse hos advokaten er i dag på den måde, at
      han ikke driver ejendomsmæglervirksomhed eller har samarbejdsaftaler el-
      ler provisionsaftaler med andre. denne ordning fungerer glimrende, og kø-
      ber ved, hvem der er købers mand”.
advokat rolf danes læserbrev blev den 16. juni 1999 kommenteret i fyns amts avis af
informationschef jan nordmann fra edc mæglerne. jan nordmann anførte blandt an-
det, at advokat rolf danes indlæg indeholdt ”en række fordrejninger, fortielser, postu-
later og ukorrektheder”.
den 3. – 5. marts 2000 blev der afholdt en boligmesse i svendborg. advokatfirmaet
rolf dane var som eneste advokatvirksomhed repræsenteret på messen. fra firmaet del-
tog advokat rolf dane og dennes ansatte, advokat annemarie engel-andreasen. edc
ejendomsmæglercentret a/s deltog ligeledes som eneste ejendomsmæglervirksomhed i
messen og var bl.a. repræsenteret af gudmund larsen.
edc ejendomsmæglercentret a/s uddelte på messen en brochure (i det følgende be-
nævnt køberservicebrochuren), der var udgivet af edc-gruppen a/s. brochuren er så-
lydende:
         7
forside   bagside
        8
side 2   side 3
                                             9
advokatfirmaet rolf dane uddelte på messen spørgeskemaer til de besøgende, og der
blev trukket lod om gevinster blandt de personer, der havde udfyldt skemaet. et af
spørgsmålene var sålydende:
          ”… der skal købes hus. må den ejendomsmægler, som har huset i kom-
          mission fra sælgeren, rådgive en huskøber om, hvilke ejerskiftelån der er
          bedst at vælge? …”
den 17. marts 2000 sendte advokatfirmaet rolf dane et brev til de besøgende, der hav-
de besvaret de spørgsmål, som advokatfirmaet havde uddelt på messen. brevet inde-
holdt de stillede spørgsmål med angivelse af de korrekte svar. brevet, der var under-
skrevet af advokat rolf dane og advokat annemarie engel-andreassen, var bilagt en
artikel. i artiklens øverste højre hjørne er anført: ”særtryk af artikel om
rådgivning af advokaterne dane & engel, svendborg marts
2000”. artiklen har følgende ordlyd:
      ”uafhænig rådgivning?
      -bedøm selv!
      vi deltog i bolig messen i svendborg den 3-5 marts 2000.
      et af vore spørgsmål i konkurrencen gik på, om en sælgers ejendoms-
      mægler kunne rådgive køberen i samme hushandel. det må han ikke. det
      står i loven. det er altså forbudt.
      og hvis mægleren alligevel gør det, vil køberen ikke kunne drage ejen-
      domsmægleren til ansvar for eventuelle fejl i sine råd og i sin bedømmelse.
      som mange andre på messen, fik vi udleveret et hæfte fra en landsdækkende
      mæglerkæde. de skrev, at ejendomsmæglerne nu kunne repræsentere købe-
      ren af et hus og de tilbød som noget nyt at skrive skøde for denne.
      spørgsmålet om, hvordan købermægleren nu også er i stand til at give en
      rådgivning, der er uafhængig, er ikke berørt med et ord i den udleverede
      brochure.
      mæglerfirmaet tilbyder åbenbart at repræsentere køberen til en ejendom,
      som mæglerfirmaet i forvejen har i kommission, fordi firmaet i forvejen re-
      præsenterer sælgeren.
      mægleren skal således forhandle og bedømme arbejde, der er udført af en
      anden mægler, ansat i samme mæglerfirma.
      det nye er, at køberen nu selv må bedømme, hvorvidt der her foreligger til-
      strækkelig uafhængighed.
                                        10
det vigtigste ved en hushandel er rådgivningen inden underskrift af købsaf-
talen.
med mæglerkædens koncept er det slet ikke meningen, at køber fremover
skal gå til advokat og få sin rådgivning. den klarer mæglerne selv.
der er kun to muligheder. enten at sælgerens mægler henviser køber til at
kontakte et andet ejendomsmæglerfirma og bestille en købermægler der, for
købers egen regning, til at varetage sine interesser.
eller sælgers mægler henviser køber til at søge råd hos en mægler i det
samme firma – og stadig for købers egen regning.
i en sådan situation skal mægleren vurdere og eventuelt kritisere arbejde
udført af en mægler, der er ansat i samme firma. også kollegaens prisfast-
sættelse af ejendommen skal overvejes. det hører med til advokatens råd-
givning af en køber at drøfte de optimale handelsvilkår for køber. det er
vanskeligt at forestille sig, at to mæglere fra samme firma kan forhandle om
vilkårene for handlen.
selv en dygtig og velfunderet mægler, der ved alt om sit fag, mangler den
viden om retsregler på andre områder, der kan være nødvendige for at råd-
give kunden fuldt ud. uden dette kendskab og tanke for helheden, kan man
næppe få øje på problemerne. dermed bliver rådgivningen ufuldstændig.
køberen kan antage en købermægler til at rådgive sig og forhandle for sig.
det er lovligt, når denne er fra et andet mæglerfirma, men hvilke fordele gi-
ver det så køberen?
det koster ekstra for køber, der jo skal have sin advokat til at skrive skødet
og ordne andre papirer.
det er også en risiko for, om rådgivningen nu også er personlig og uafhæn-
gig. især hvis sælgerens og køberens mægler er fra samme firma. desuden
tilbød edc at skrive skødet.
advokaten er garant for, at skødeskrivning og dokumenter, der skal tingly-
ses, udfærdiges fagmæssig korrekt.
det er advokaten uddannet til efter 6 års uddannelse i modsætning til ejen-
domsmægleren, der er uddannet til at sælge huse og rådgive herom.
fremtidige købere skal ikke blot se på pris, men også på, hvad de får for
pengene.
advokaten er den eneste på markedet, der sikrer køber høj kvalitet og kan
sit håndværk i form af både rådgivning til køber, skødeskrivning og tinglys-
ningsmæssige ekspeditioner samt drøfte lånetyper og andre handelsvilkår,
som lige nøjagtig passer til købers situation.
det er uafhængig rådgivning med den seriøsitet, der skal til, da det handler
om store værdier og det er dine penge.
                                             11
      her er ikke plads til discountløsninger eller discountpriser. det er købers
      behov og problemer alt for alvorlige til.
      advokaten garanterer for sikre løsninger og en tryg fremtid i de nye ram-
      mer.
      dit huskøb og forløbet skulle gerne være en fuld tilfredsstillende hushandel.
      hver sten i indgangen er vendt, inden du sætter nøglen i huset.
      kundens valg.
      som køber, skal du bedømme, hvorvidt rådgiveren er tilstrækkelig uafhæn-
      gighed.
      køb af en bolig er en stor beslutning. derfor er det nødvendigt at være fuld-
      stændig sikker på, at de råd og den vejledning, du får, gives ud fra en vur-
      dering af, hvad der tjener dine interesser bedst og udelukkende dine interes-
      ser.
      en rådgivning er andet og mere end … papirarbejde og nogle kontormæssi-
      ge ekspeditioner. den kræver en viden, der rækker videre. det handler om
      at tænke i helheder. uafhængighed må og skal du altså selv bedømme, den
      dag du har behov for rådgivning – og det gælder uanset, hvilke livsforhold,
      det drejer sig om.
      en rådgivning der ikke gives på et uafhængigt grundlag, er reelt ingen råd-
      givning, men en formalitet. så enkelt er det.”
edc-gruppen a/s har udarbejdet en standardformular, der benyttes, når en edc-
ejendomsmægler optræder som formidler for sælgeren af en fast ejendom, men samtidig
ønsker at bistå køberen med skødeberigtigelsen. punkt 5 i denne formular har følgende
ordlyd:
      ”5. ejendomsmæglerens oplysninger til køber
      køber er specielt informeret om, at ejendomsmægleren som sælgers repræ-
      sentant i forbindelse med handlen for køber alene kan påtage sig opgaver af
      ekspeditionsmæssig karakter. køber er således nøje informeret om, at køber
      ikke fra sælgers ejendomsmægler modtager rådgivning, men alene ydelser
      af ekspeditionsmæssig karakter. køber er derfor informeret om behovet for
      at søge egen rådgiver, herunder specielt om behovet for egen rådgiver, så-
      fremt der i forbindelse med berigtigelsen eller handlen i øvrigt opstår situa-
      tioner, hvor parternes interesser er modstridende.”
til belysning af spørgsmålet om ulovlig tilgift er fremlagt uddrag af edc-mæglernes
hjemmeside, hvor følgende priseksempler fremgår:
                                            12
villaer
ejendommens offentlige vurdering                             750.000        1.250.000
honorar inkl. moms                                            15.156           21.093
rabat jf. brfkredit – realkreditlån*                           -2.727          -4.493
rabat jf. edc boliglån – efterfinansiering*                    -2.250          -3.750
rabat jf. ejerskifteforsikring*                                -1.400          -1.400
rabat jf. villaforsikring*                                     -1.190          -1.190
moms af rabat                                                  -1.892          -2.708
din pris – inkl. moms                                           5.697           7.552
* edc-mæglerens provisioner, som fratrækkes
ejerlejligheder
ejendommes offentlige vurdering                              500.000        1.000.000
honorar inkl. moms                                            12.187           18.125
rabat jf. brfkredit – reakreditlån*                            -2.727          -2.727
rabat jf. edc boliglån – efterfinansiering*                    -1.500          -3.000
moms af rabat                                                  -1.057          -1.432
din pris – inkl. moms                                           6.903          10.966
* edc-mæglerens provisioner, som fratrækkes
der er under domsforhandlingen afgivet forklaringer af gudmund larsen og rolf dane.
gudmund larsen har forklaret, at han oprindelig er bankuddannet, og at han var bank-
ansat i perioden fra 1969 til 1985. han videreuddannede sig til statsautoriseret ejen-
domsmægler og valuar og blev i 1986 ansat hos brf kredit, hvor han indtil 1989 var
beskæftiget med at vurdere fast ejendom og rådgive om finansiering af faste ejendomme
på sydfyn. den 1. november 1989 etablerede han sammen med to kompagnoner edc
ejendomsmæglercentret a/s. det var tilfældigt, at de valgte edc-kæden som grundlag
for deres ejendomsmæglervirksomhed. virksomheden, der i dag har 13 ansatte, har ca.
20 % af ejendomsmarkedet i svendborg og er den næststørste ejendomsmægler-
virksomhed i området. efter at have fået uddannet personale til at forestå skødeberigti-
gelse har edc ejendomsmæglercentret a/s fra foråret 2000 tilbudt at udfærdige skøder
for købere.
når selskabet har fået en ejendom i kommission, afholder mægleren et møde med en in-
teresseret køber. mødet har typisk en varighed på 1-1½ time, hvor købsaftalen gennem-
gås punkt for punkt. der er mulighed for at stille spørgsmål, og mægleren uddyber un-
der mødet aftalens punkter. det bliver gjort helt klart for køberen, at ejendomsmægler-
selskabet repræsenterer sælgeren, og at køberen har mulighed for og eventuelt bør søge
rådgivning hos andre, idet edc ikke kan rådgive såvel sælger som køber. der er ikke
                                             13
anført et generelt advokatforbehold i edc’s standardaftale, men der indføjes naturligvis
et advokatforbehold i aftalen, hvis køberen måtte ønske det, ligesom denne bliver in-
formeret om mulighederne for at tage et sådant advokatforbehold. når køberen har un-
derskrevet aftalen, afholder edc-mægleren et møde med sælgeren, hvor denne vurde-
rer, om han vil acceptere aftalen. i gennemsnit andrager edc ejendomsmæglercentret
a/s’s honorar 37.000 kr. pr. ejendomshandel. en aftale med køberen om, at selskabet
skal forestå skødeberigtigelsen sker altid efter, at købsaftalen er endeligt underskrevet af
såvel køber som sælger. en aftale om skødeberigtigelse indgås altid skriftligt, hvilket
også gælder alle øvrige aftaler, der indgås mellem kunder og edc ejendomsmægler-
centret a/s. der er ingen rådgivning knyttet til skødeberigtigelsen, der alene er at be-
tragte som en ekspeditionssag. en skødeberigtigelse hos edc ejendomsmæglercentret
a/s koster minimum 4.000 kr. plus moms. det typiske honorar for skødeberigtigelse
ligger på mellem 5.000 og 8.000 kr. plus moms. det er helt op til køberen, om edc
ejendomscentret a/s skal forestå skødeberigtigelsen. vidnet vil tro, at edc ejen-
domsmæglercentret a/s forestår skødeberigtigelse i ca. halvdelen af de ejendomshand-
ler, som selskabet gennemfører.
edc samarbejder med brf kredit. edc formidler således lån for brf, og edc rekvi-
rerer et lånetilbud hos brf, når en ejendom sættes til salg. det er op til køberen, om
denne ønsker at benytte sig af lånetilbuddet. det er et gratis tilbud, og de rabatter, som
edc opnår hos brf kredit, gives videre til låntageren.
edc ejendomsmæglercentret a/s valgte ikke at markedsføre køberserviceproduktet, da
den landsdækkende edc-kæde i 1999 lancerede dette. det skyldtes, at edc ejen-
domsmæglercentret a/s ønskede at holde borgfred med advokaterne i lokalsamfundet.
edc ejendomsmæglercentret a/s kan dog tilbyde en køber produktet, men selskabet
har valgt indtil videre ikke at markedsføre dette. han har aldrig oplevet, at en køber har
ønsket selskabets rådgivning i situationer, hvor selskabet har haft den for køberen inte-
ressante ejendom i kommission.
på messen i svendborg i marts 2000 deltog edc ejendomsmæglercentret a/s og advo-
katfirmaet rolf dane som eneste ejendomsmægler og advokat, idet der var eksklusivitet
for de pågældende virksomheder. edc ejendomsmæglercentret a/s havde taget køber-
servicebrochuren med på messen, fordi selskabet havde overvejelser om at tilbyde dette
produkt. på advokatfirmaet rolf danes stand blev der blandt de besøgende, der havde
                                            14
besvaret et spørgeskema, trukket lod om nogle købmandskurve. der var en god stem-
ning på messen, og vidnet var med til at trække vinderne. advokat rolf dane omtalte
ikke edc’s medbragte brochure om køberrådgivning. en medarbejder hos edc ejen-
domsmæglercentret a/s deltog i konkurrencen, og denne medarbejder fik efter messen
et brev fra advokatfirmaet rolf dane bilagt en artikel af advokat rolf dane og advokat
annemarie engel-andreassen. denne artikel har i høj grad skadet edc ejendomsmæg-
lercentret a/s, idet den benyttes af konkurrenterne til at skabe en stemning hos kunder-
ne om, at de rådgiver både køber og sælger. ingen ønsker at sætte en ejendom til salg
hos en ejendomsmægler, der samtidig repræsenterer køberen. det er vanskeligt at ændre
den negative effekt, som artiklen har haft og stadig har for edc ejendomsmægler-
centret a/s. edc ejendomsmæglercentret a/s afholdt ca. 10.000 kr. i omkostninger i
forbindelse med deltagelsen i messen. vidnet havde set frem til en omsætningsfremgang
som følge af messen, hvor der var omkring 15.000 besøgende. edc ejendomsmægler-
centret a/s fik ikke en omsætningsfremgang, hvilket vidnet tilskriver artiklen fra advo-
katerne rolf dane og annemarie engel-andreassen. der har på landsplan været en
nedgang i antallet af ejendomshandler, men edc ejendomsmæglercentret a/s har op-
levet en langt større nedgang i forhold til den nedgang, der har været på det samlede
marked.
rolf dane har forklaret, at han har drevet selvstændig advokatvirksomhed i svendborg
siden 1. august 1975. han er eneejer af virksomheden, der ikke drives i selskabsform.
han har ansat annemarie engel-andreassen som advokat. der er herudover ansat tre
sekretærer. det fremgik ikke af det brevhoved, firmaet anvendte i 2000, hvem der ejede
virksomheden. firmaets web-adresse er dane-engel.dk. det er en del af hans advokat-
virksomhed at yde boligrådgivning til ejendomskøbere. for at sikre, at han yder til-
strækkelig god rådgivning, føler han sig forpligtet til at følge de normer, der er fastsat af
advokatrådet og danske boligadvokater, selvom han ikke er medlem af danske boligad-
vokaters forening. han indgår dog ikke skriftlige aftaler med ejendomskøbere, således
som danske boligadvokater foreskriver i deres normer. han besigtiger normalt heller ik-
ke den ejendom, som en køber ønsker at erhverve. det er forekommet, at han har besig-
tiget en ejendom i forbindelse med en køberrådgivning, men en besigtigelse er en
ekstraydelse, der således ikke er inkluderet i den sædvanlige rådgivning. han yder en
uvildig rådgivning. han giver ikke discountrådgivning, og det er derfor ikke muligt ale-
ne at få foretaget en skødeberigtigelse i hans virksomhed. det er hans opfattelse, at
ejendomsmæglere, der yder en ejendomskøber rådgivning, også skal leve op til de nor-
                                             15
mer, som danske boligadvokater har fastsat. han betvivler, at en ejendomsmægler kan
yde en upartisk køberrådgivning i forbindelse med en ejendomshandel. det skyldes, at
en ejendomsmægler har en interesse i at gøre sig uundværlig over for sine samarbejds-
partnere som for eksempel en realkreditforening. ejendomsmæglere benytter realkredit-
foreningers provision for låneformidling til at billiggøre køberrådgivningen, således at
produktet umiddelbart fremtræder som billigt. forholdet er imidlertid det, at hans advo-
katfirmas honorar for rådgivning og skødeskrivning, der typisk udgør mellem 8.500 kr.
og 9.000 kr., oftest vil være billigere end ejendomsmægleres honorar for rådgivning.
han kan således tilbyde et bedre produkt til den samme pris og undertiden endda billi-
gere end den pris, som mæglere i edc-kæden tager for køberrådgivning. edc ejen-
domscentret a/s er vældig god til at sælge ejendomme, men selskabet bør holde sig fra
at rådgive købere.
der var en god stemning på boligmessen i marts 2000. han så edc’s brochure om kø-
berservice på messen, men han læste den først senere. han sendte 500 breve efter mes-
sen, der indeholdt den artikel, som han har skrevet sammen med advokat annemarie
engel-andreassen. en del af brevene blev sendt til deltagere i samme husstand. han vil
derfor anslå, at antallet af modtagende husstande andrager 300. de skrev artiklen, efter
at de havde læst edc-mæglernes brochure, men ideen hertil var opstået allerede i for-
bindelse med den tidligere polemik i dagspressen. artiklen indeholder alene kritiske
kommentarer til køberrådgivning og berører således ikke sagsøgernes adgang til at fore-
tage skødeskrivning. edc er også kun nævnt et sted i artiklen. denne miskrediterer så-
ledes ikke sagsøgerne. man kan imidlertid ikke læse edc’s brochure på anden måde,
end at en ejendomsmægler fra en ejendomsmæglervirksomhed kan rådgive sælger, og
en anden mægler fra samme virksomhed kan rådgive køber. der står intet i brochuren
om, at mæglervirksomheden ikke kan rådgive både køber og sælger. da køber og sælger
altid har modstridende interesser, er rådgivning af såvel køber og sælger naturstridig.
hertil kommer, at brochuren signalerer, at en ejendomskøber kan undvære en advokat,
hvilket er urigtigt, da en rådgivning til en ejendomskøber omfatter meget mere end en
gennemgang af købsaftalen. en ordentlig rådgivning indebærer rådgivning om arvefor-
hold, eventuelle behov for at oprette testamente, drøftelse af eventuelle livsforsikringer
og lignende. endelig har advokater en ansvarsforsikring, som dækker i tilfælde af fejl-
agtig rådgivning, hvilket er en tryghed for de ejendomskøbere, der rådgives af advoka-
ter. artiklen kan på ingen måde have haft indflydelse på edc ejendomsmæglercentret
a/s’s omsætning. alle virksomheder i svendborg har oplevet en afmatning som følge
                                               16
af byens stigende arbejdsløshed. det er denne afmatning, der må tilskrives sagsøgerens
omsætningsnedgang, da hans advokatvirksomhed på tilsvarende vis har haft en omsæt-
ningsnedgang. han har i praksis aldrig oplevet, at en ejendomsmægler både har en ejen-
dom i kommission og samtidig yder køberrådgivning.
sagsøgerne har vedrørende påstand 1 gjort gældende, at de citerede udsagn i sammen-
hæng med det øvrige anførte i de sagsøgtes artikel principalt er urigtige og vildledende,
subsidiært utilbørlige, hvorfor disse er i strid med markedsføringslovens § 2. da udsag-
nene samtidig miskrediterer sagsøgerne, er udtalelserne tillige i strid med markedsfø-
ringslovens § 1, jf. § 2 a, stk. 2, nr. 5.
det følger af lov nr. 453 af 30. juni 1993 om omsætning af fast ejendom § 15, stk. 1, at
ingen må være formidler for begge parter i samme handel. bestemmelsen er derimod
ikke til hinder for, at en ejendomsmægler, der har en ejendom i salgskommission, bistår
køberen med skødeberigtigelsen. loven indebar en ændring af de hidtil gældende reg-
ler, hvorefter det ikke var tilladt for andre end advokater at berigtige handler. loven åb-
ner endvidere mulighed for, at ejendomsmæglere bistår en køber med rådgivning, i det
omfang mægleren ikke samtidig repræsenterer sælgeren. sagsøgerne har i kraft af denne
ændring udarbejdet køberservicebrochuren, der alene omhandler den rene købermægler-
situation, og de sagsøgte, der er utilfredse med den stedfundne lovændring, har udsendt
artiklen som en reaktion på sagsøgernes brochure, og uagtet at denne er i overensstem-
melse med lovgivningen. de sagsøgtes formål hermed har været at lokke potentielle
ejendomskøbere væk fra mæglerne ved at foregive, at sagsøgerne handlede i strid i med
loven.
sagsøgte 2, annemarie engel-andreasen, er som medforfatter selvstændig ansvarlig for
artiklen. udover at hendes navn fremgår af denne, har hun underskrevet det materiale,
som parterne har udsendt. hendes navn fremgår også af det benyttede brevpapir, lige-
som hendes efternavn er medtaget på firmaets web-adresse. da de sagsøgte således ud-
adtil fremtræder i fællesskab, er hun tillige selvstændig ansvarlig over for sagsøgerne,
og dl 3-19-2 er derfor helt uden betydning i relation til sagsøgte 2.
sagsøgerne har om de enkelte udsagn nærmere anført:
                                              17
ad a:
ved at stille spørgsmålstegn ved om sagsøgernes rådgivning er uafhængig og ved i ar-
tiklen at signalere, at sagsøgerne handler i strid med ejendomsomsætningsloven, antyder
de sagsøgte, at sagsøgernes rådgivning ikke er uafhængig. de sagsøgte har ikke ført be-
vis herfor, og udsagnet er således urigtigt, jf. markedsføringslovens § 2, stk. 1. hvis ret-
ten måtte finde, at der er ført tilstrækkelig bevis herfor, gøres subsidiært gældende, at
udsagnet er utilbørligt, jf. markedsføringslovens § 2, stk. 2. udsagnet og ordvalget er
endelig i sin form generelt misrekommanderende over for sagsøgerne, jf. markedsfø-
ringslovens § 1, jf. § 2 a, stk. 2, nr. 5.
ad b:
udsagnet er urigtigt, jf. markedsføringslovens § 2, stk. 1, idet de sagsøgte fejlagtigt an-
tager, at sagsøgerne lader to mæglere fra samme ejendomsmæglerfirma repræsentere
køber og sælger som henholdsvis køber- og sælgermægler. dette ville være i strid med
lov om omsætning af fast ejendom § 15, stk. 1, og finder ikke sted, hvilket de sagsøgte
hele tiden har været klar over. i det omfang et mæglerfirma bistår med køberrådgivning,
vil det altid være rettet mod en ejendom, som sælgeren selv eller en tredjemand søger at
sælge. da udsagnet indeholder en påstand om, at sagsøgerne overtræder loven, er det
samtidig misrekommanderende over for sagsøgerne, jf. markedsføringslovens § 1, jf. §
2 a, stk. 2, nr. 5.
ad c:
da sagsøgerne aldrig optræder som formidler for begge parter i samme handel i strid
med lov om omsætning af fast ejendom § 15, stk. 1, er udsagnet i strid med markedsfø-
ringslovens § 2, stk. 1.
ad d:
efter ændringen i 1993 af lov om ydelse af juridisk bistand samt om inkasso- og detek-
tivvirksomhed m.v. (vinkelskriverloven) blev advokaters eneret til at skrive skøder op-
hævet med virkning fra 1997. udsagnet indeholder derfor en urigtig påstand om, at skø-
der skal skrives af en advokat, uagtet at de sagsøgte er bekendt med, at forbuddet for
andre er ophævet. udsagnet er derfor - udover at være urigtigt - tillige egnet til at vild-
lede køberne, jf. markedsføringslovens § 2, stk. 1.
                                                18
ad e:
udsagnene indeholder urigtige påstande om, at en køber ikke får en personlig og uaf-
hængig rådgivning hos sagsøgerne, og at disse overtræder § 15 i lov om omsætning af
fast ejendom. udsagnene er således i strid med markedsføringslovens § 2, stk. 1. der er
tillige tale om grov misrekommandering, jf. markedsføringslovens § 1, jf. § 2 a, stk. 2,
nr. 5.
ad f:
udsagnet indeholder en urigtig påstand om, at en mægler ikke er i stand til fagmæssigt
korrekt at skrive skøder og berigtige en ejendomshandel. mægleruddannelsen er en fler-
årig uddannelse i ejendomssalg, hvorimod den juridiske universitetsuddannelse alene
indeholder et kortvarigt kursusfag i ejendomshandel. udsagnet er tillige generelt ned-
sættende i forhold til sagsøgernes uddannelse og dermed i strid med markedsføringslo-
vens § 2, stk. 1, såvel som § 1, jf. § 2 a, stk. 2, nr. 5.
påstand 2:
sagsøgerne har gjort gældende, at artiklen har skadet sagsøgerne, hvorfor det skal påby-
des de sagsøgte at berigtige udsagnene i medfør af markedsføringsloven § 13, stk. 1, nr.
2. udsagnene i påstand 1 er klart i strid med markedsføringslovens §§ 1 og 2, og det er
derfor nødvendigt, at de sagsøgte overfor omverdenen tilkendegiver dette.
påstand 3:
sagsøgerne har gjort gældende, at de har krav på erstatning i medfør af markedsførings-
lovens § 13, stk. 2. de sagsøgte har i forbindelse med udsendelsen af artiklen været i
kvalificeret ond tro, idet de dels har været vidende om lovændringen fra 1997, dels har
kendt sagsøgernes synspunkter fra den tidligere pressepolemik, og dels ikke har kunnet
være i tvivl om forståelsen af køberbrochuren.
sagsøgerne har endvidere lidt et tab i form af markedsforstyrrelse. sagsøgerne har inve-
steret 10.000 kr. i deltagelsen på messen, men dette førte ikke til en positiv økonomisk
gevinst. der har derimod været en betydelig negativ effekt i sagsøger 2’s område i mod-
sætning til i resten af landet. dette bestyrkes tillige af de udtalelser, som sagsøgerne har
fået fra kunder og konkurrenter.
                                              19
ad de sagsøgtes modpåstande:
påstand 1:
sagsøgerne har gjort gældende, at køberservicebrochuren alene indeholder en påstand
om, at sagsøgerne under visse nærmere betingelser kan yde køberrådgivning, hvilket er
tilladt fra 1997 efter ændringen af vinkelskriverloven. brochuren indeholder ingen urig-
tige eller vildledende udsagn. brochuren indeholder en nærmere opremsning af, at sag-
søgerne dækker alle relevante faser i forbindelse et huskøb. at de sagsøgte tillige yder
rådgivning omkring ægtepagter og pensionsforhold, må anses for irrelevant i denne
sammenhæng og kan ikke føre til, at brochuren er i strid med markedsføringsloven.
omvendt foretager sagsøgerne altid besigtigelse af ejendommen, hvilket de sagsøgte
kun gør undtagelsesvis og da kun mod særskilt betaling herfor. brochuren har endelig
været på markedet i flere år, uden at den har givet anledning til reaktioner, herunder fra
advokatmyndighederne.
påstand 2:
påstanden er uklar og efter sit indhold ikke egnet til at indgå i en dom og skal derfor af-
vises. retten kan ikke påbyde, hvorledes sagsøgerne skal handle i fremtiden. påstanden
indeholder endvidere en række urigtige udsagn. en køber rådgives altid om, at sagsø-
gerne ikke både kan være købermægler og samtidig repræsentere sælgeren. endelig fo-
retager sagsøgerne sig intet, der ændrer ved sædvane, praksis eller andre normer på om-
rådet.
påstand 3:
 det er ikke i strid med markedsføringslovens § 6, når sagsøgerne på deres hjemmeside
viderefører de provisioner, som sagsøgerne oppebærer hos de leverandører af lån eller
forsikringer, som sagsøgerne formidler produkter fra. der er således ikke tale om, at der
i forbindelse med hovedydelsen erlægges en biydelse uden særskilt vederlag, ligesom
der ikke er tale om en sløret prisdannelse, hvor forbrugeren har vanskeligt ved at danne
sig et klart billede af, hvad der betales for ydelsen. dette fremgår klart af opstillingen.
da der er en naturlig sammenhæng mellem ydelserne, kan rabatterne sidestilles med et
lovligt kombinationstilbud.
                                                 20
påstand 4:
sagsøger 2 har gjort gældende, at da køberservicebrochuren ikke indeholder oplysnin-
ger, der er i strid med markedsføringsloven, kan denne benyttes i markedsføringssam-
menhæng.
brochuren indeholder dernæst ingen sammenligninger, herunder af pris- eller kvalitets-
mæssig karakter, med advokater. brochuren angiver alene, at en mægler nu kan bistå en
køber, uden at der samtidig tages stilling til, hvorvidt ejendomsmægleren eller advoka-
ten bedst kan udføre denne rådgivning.
påstand 5:
da alle i edc-gruppen kan tilbyde købermæglerservice, er det tilladt at markedsføre
produktet. den omstændighed, at sagsøger 2 ikke hidtil har udnyttet produktet af hensyn
til ”borgfreden” i svendborg, er ikke udtryk for en vildledning af kunderne, når blot
sagsøger 2 til enhver tid er i stand til at tilbyde rådgivningen.
påstand 6:
advokaternes monopol til bl.a. at udfærdige skøder blev ophævet i 1997, jf. lov nr. 453
af 30. juni 1993 § 34, nr. 3, og dette indebærer, at købere af fast ejendom ikke nødven-
digvis skal benytte en advokat i forbindelse med skødeskrivning og berigtigelse af en
ejendomshandel, men i stedet kan benytte en ejendomsformidler. da det endvidere ikke
er ulovligt at omtale advokater på en neutral måde, er der ikke grundlag for at berigtige
udsagnene.
påstand 7:
sagsøgerne har gjort gældende, at § 15, stk. 2, i lov om omsætning af fast ejendom ale-
ne foreskriver, at formidleren skal rådgive om behov og mulighed for at søge bistand.
bestemmelsen indeholder ingen formkrav. citatet i standardformularens pkt. 5 indehol-
der således de oplysninger, som loven stiller krav om. markedsføringslovens § 3 vedrø-
rer brugsanvisninger mv. og finder ikke anvendelse i dette tilfælde.
påstand 8:
påstanden er ikke egnet til at indgå i en dom, da der ikke er hjemmel til at pålægge sag-
søgerne en handlepligt.
                                               21
de enkelte led i påstanden er endvidere urigtige.
ad a:
køberens og sælgerens interesser er således ikke altid modstridende, f.eks. når der er ta-
le om handel mellem familiemedlemmer.
ad b:
de for advokater gældende normer gælder dernæst ikke for mæglere. de sagsøgte over-
holder i øvrigt ikke selv disse normer, f.eks. besigtiger sagsøgerne - i modsætning til de
sagsøgte - altid ejendommen, ligesom kravet om en skriftlig aftale altid overholdes af
sagsøgerne, mens dette ikke er tilfældet for de sagsøgtes vedkommende.
ad c:
sagsøgernes rådgivning er ikke ulovlig, og begås der fejl, er disse dækket af en er-
hvervsforsikring.
ad d:
sagsøgerne har i den skriftlige købermægleraftale citeret § 15, stk. 2, i lov om omsæt-
ning af fast ejendom, og der er ikke i bestemmelsen fastsat særlige formkrav.
ad e:
når en part ikke bistås af egen rådgiver, rådgiver sagsøgerne såvel skriftligt som mundt-
lig om behov og mulighed for at søge sådan bistand.
ad f:
da sælgeren i almindelighed ikke skal skrive under på berigtigelsesaftalen, har påstan-
den ingen mening.
påstand 9:
de sagsøgte har ikke godtgjort, at sagsøgerne har handlet ansvarspådragende eller godt-
gjort, at de har lidt et tab i form af markedsforstyrrelse.
påstand 10:
da påstanden er for ubestemt og ikke er egnet til at indgå i en dom, skal den afvises.
der foreligger endvidere ingen overtrædelse af markedsføringsloven.
                                              22
omkostninger:
sagsøgerne har endelig anført, at der ved fastsættelsen af omkostninger bør tages hen-
syn til, at sagen - på grund af de sagsøgtes nedlæggelse af et stort antal modpåstande -
har fået et meget betydeligt omfang.
de sagsøgte har vedrørende sagsøgernes påstand 1 gjort gældende, at køberrådgivning
og skødeskrivning mv. i praksis ikke kan adskilles, og at køberrådgivning i den af sag-
søgerne beskrevne form er betænkelig. de sagsøgte har alene givet udtryk for denne
retspolitiske holdning i artiklen. denne er skrevet som en kommentar til sagsøgernes
køberservicebrochure, og de sagsøgte kan ikke i strid med grundlovens § 77 fratages
retten til at give udtryk for denne holdning.
artiklens udsagn er endvidere ikke i strid med markedsføringslovens §§ 1 og 2. køber-
servicebrochuren er efter sit indhold egnet til at vildlede køberne, idet sagsøgerne sam-
menblander skødeberigtigelsesaftaler med køberrådgivning, og artiklen er et forsøg på
at berigtige denne vildfarelse. brochuren benytter endvidere kun ordet ”ejendomsmæg-
leren” og ikke ordet ”ejendomsmæglerfirmaet”. herved får man det indtryk, at sagsø-
gerne mener, at to mæglere fra samme firma kan repræsentere henholdsvis køber og
sælger, hvilket klart er i strid med lov om omsætning af fast ejendom § 15. disse for-
hold sammenholdt med sagsøgernes retsstridige snyltning ved henvisning til advokater
på køberservicebrochurens forside har de sagsøgte forsøgt at berigtige i artiklen, og ud-
sagnene heri har derfor karakter af berettiget retorsion.
da artiklen alene er fremsendt til et begrænset antal husstande, har artiklen endvidere
ikke været egnet til at påvirke efterspørgslen.
da sagsøgte 2 endelig ikke er medindehaver af advokatfirmaet rolf dane, hæfter hun
ikke for artiklen. det følger også af dl 3-19-2, at en ansat ikke hæfter for arbejdsgive-
rens fejl.
påstand 2:
da artiklen ikke indeholder udsagn i strid med markedsføringsloven, og da artiklen kun
har haft ubetydelig indflydelse på markedet, er der ikke grundlag for berigtigelse af ar-
tiklen.
                                            23
påstand 3:
de sagsøgte har gjort gældende, at det ikke er godtgjort, at de sagsøgte, der har været i
god tro, har handlet ansvarspådragende, ligesom udformningen af køberservicebrochu-
ren indebærer, at der foreligger egen skyld fra sagsøgernes side.
sagsøgerne har endelig ikke ført bevis for at have lidt et tab. den negative effekt i om-
rådet kan være forårsaget af andre omstændigheder, herunder lukning af virksomheder.
ad de sagsøgtes modpåstande:
påstand 1:
de sagsøgte har gjort gældende, at sagsøgerne, når de vælger at gå ind på et marked, der
hidtil har været varetaget af advokater, må leve op til de samme normer, der stilles til
advokater. advokater har pligt til at overholde ”normer for advokaternes køberrådgiv-
ning”, og herunder hører bl.a. vejledning om køberens privatøkonomiske forhold, og da
sagsøgerne har undladt dette, har de herved handlet i strid med god markedsføringsskik,
jf. markedsføringslovens § 1.
når sagsøgerne ikke har overtaget advokatens rolle på alle punkter, er køberservicebro-
churens overskrift, hvorefter mægleren kan erstatte advokaten, tillige urigtig og utilbør-
lig og dermed i strid med markedsføringslovens § 2.
brochuren er endelig vildledende, jf. markedsføringslovens § 2, idet den fremstår på en
sådan måde, at den sammenblander skødeberigtigelsessaftaler med egentlig køberråd-
givning.
påstand 2:
de sagsøgte har gjort gældende, at der af hensyn til forbrugerne er behov for klare ret-
ningslinier, hvorfor domstolene, der har en retskabende funktion, bør opstille et norm-
sæt, der gælder for ejendomsformidlere.
påstand 3:
de sagsøgte har gjort gældende, at de vejledende priseksempler på sagsøgernes hjem-
meside viser, at sagsøgerne yder ulovlig tilgift, jf. markedsføringslovens § 6. sagsøger-
ne tilbyder således en række rabatter, hvis køberen overtager låne- og/eller forsikrings-
                                               24
produkter, der er formidlet af sagsøgerne. dette rabatsystem er så kompliceret, at for-
brugerne har vanskeligt ved at danne sig et klart billede af den reelle pris for køberser-
viceproduktet, og rabatsystemet har således karakter af en sløret prisdannelse og er
dermed i strid med kravet om prisdannelsens klarhed og åbenhed.
påstand 4:
de sagsøgte har udover det under påstand 1 anførte tillige gjort gældende, at det er ulov-
ligt at benytte en brochure, der indeholder oplysninger i strid med markedsføringsloven.
benyttelsen er tillige i strid med markedsføringslovens § 2 a. brochuren har ved at op-
stille en sammenligning med advokater karakter af sammenlignende reklame, og ind-
holdet overholder ikke betingelserne i § 2 a, stk. 2.
køberbrochuren er vildledende og angår tjenesteydelser, der ikke opfylder samme be-
hov eller tjener samme formål, jf. markedsføringslovens § 2 a, stk. 2, nr. 1. brochuren er
dernæst i strid med § 2 a, stk. 2, nr. 3, idet sagsøgerne dels undlader at beskrive forskel-
lene mellem dennes rådgivning og den rådgivning, som advokater yder, dels undlader at
beskrive, hvilke behov en køber i øvrigt har i forbindelse med en ejendomshandel. da
brochuren er egnet til at skabe forveksling med advokatens ydelse, og miskrediterer
dennes ydelse, er den tillige i strid med markedsføringslovens § 2 a, stk. 2, nr. 4 og 5.
da brochuren endelig på utilbørlig vis drager fordel af den anseelse, der er knyttet til
advokaters kendetegn og konkurrerende produktbetegnelse, er reklamen også i strid
med markedsføringslovens § 2 a, stk. 2, nr. 7.
påstand 5:
de sagsøgte har gjort gældende, at ikke alle mæglere i kæden yder køberrådgivning,
herunder sagsøger 2, hvorfor det er vildledende at reklamere hermed.
påstand 6:
de sagsøgte har - udover det under påstand 1 anførte - tillige gjort gældende, at sagsø-
gerne ved på forsiden at have benyttet ordet ”advokat” dels gør sig skyldig i illoyal
markedsføring, dels bevidst snylter på advokatbranchens indsats gennem årene. da sag-
søgerne hverken på landsplan eller lokalt er i stand til at yde det samme som advokater,
er udtalelsen på brochurens bagside tillige uberettiget. de anførte udsagn er således i
strid med markedsføringsloven og bør derfor berigtiges af sagsøgerne..
                                             25
påstand 7:
de sagsøgte har gjort gældende, at det ikke er tilstrækkeligt at skrive lovens tekst i stan-
dardaftalen, da denne ikke umiddelbart er forståelig for en forbruger. der må kræves en
uddybende forklaring, ligesom lovteksten skal være særskilt fremhævet i form af særlig
skrifttype eller anden markering.
påstand 8:
de sagsøgte har gjort gældende, at der af hensyn til forbrugerne er behov for klare ret-
ningslinier omkring en forsvarlig vejledning af huskøbere, hvorfor domstolene, der har
en retskabende funktion, bør opstille et normsæt, der gælder for ejendomsformidlere.
påstand 9:
de sagsøgte har gjort gældende, at sagsøgerne har overtrådt markedsføringsloven og
derfor er erstatningsansvarlige.
påstand 10:
de sagsøgte har gjort gældende, at sagsøgerne har overtrådt markedsføringsloven, og at
køberservicebrochuren har haft en skadelig virkning på landsplan, hvorfor der er behov
for en berigtigelse.
retten skal udtale:
ad sagsøgernes påstande:
påstand 1:
indtil den 1. januar 1997 indeholdt lov om ydelse af juridisk bistand samt om inkasso-
og detektivvirksomhed m.v. (vinkelskriverloven) i § 2a en bestemmelse, hvorefter ejen-
domsformidlere samt disses medarbejdere bortset fra advokater ikke måtte udfærdige de
til tinglysning bestemte dokumenter om overdragelse af fast ejendom. denne bestem-
melse blev ved lov nr. 453 af 30. juni 1993 om omsætning af fast ejendom § 34, nr. 3
ophævet med virkning fra den 1. januar 1997. det fremgik af forarbejderne (ft 1992-
93, tillæg b, sp. 1949 ff.), at formålet hermed var at give ejendomsformidlere mulighed
for at udfærdige skøder. efter loven kan en ejendomsformidler således berigtige en
ejendomshandel for køber samtidig med, at formidleren repræsenterer sælgeren. loven
indeholder endvidere intet forbud mod, at en ejendomsformidler under hele handlen
                                              26
rådgiver og repræsenterer en køber og herunder berigtiger handlen for denne, men det
følger da af § 15, stk. 1, at denne da ikke må være formidler for begge parter i samme
handel. heraf følger tillige, at to mæglere fra samme firma ikke må repræsentere begge
parter som henholdsvis køber og sælgermægler.
det er i lovgivningen således forudsat, at rådgivning omkring handlen og berigtigelsen
af denne kan adskilles, og retten finder det ikke godtgjort, at der i praksis er noget til
hinder herfor.
retten lægger til grund, at artiklen er udfærdiget af de sagsøgte i fællesskab dels på
baggrund af en forudgående polemisk diskussion i den lokale presse, og dels efter at
sagsøgerne havde udarbejdet en køberservicebrochure.
uanset at det således ikke kan afvises, at artiklen har en vis retspolitisk betonet bag-
grund, finder retten det ubetænkeligt at lægge til grund, at denne, der blev udleveret til
potentielle kunder, tillige har tjent kommercielle interesser for de sagsøgte.
retten finder tillige, at artiklen fremstår på en sådan måde, at den foregiver, at sagsø-
gerne handler i strid med § 15, stk. 1 ved at virke som formidler for begge parter i en
ejendomshandel samt ved at foregive, dels at det er væsentligt dyrere at benytte en kø-
bermægler i stedet for en advokat, dels at mæglere ikke er uddannet til at gennemføre
ejendomshandler, hvad enten dette sker som købermægler eller blot som skødeberigti-
gende mægler.
da artiklen således indeholder udsagn, der dels er urigtige og vildledende og dels er
miskrediterende, finder retten, at denne er i strid med markedsføringslovens §§ 1 og 2.
retten finder tillige, at den forudgående polemik i dagspressen eller den af sagsøgerne
udarbejdede køberservicebrochure ikke har kunnet berettige de sagsøgte til at frem-
komme med de i artiklen anførte udsagn.
herefter, og da sagsøgte 2, annemarie engel-andreasen, er medforfatter af artiklen,
findes begge de sagsøgte at være ansvarlig for disse overtrædelser.
                                               27
påstand 2:
under hensyn til sagens karakter finder retten det endvidere nødvendigt at udstede et
påbud om, at de sagsøgte skal foretage berigtigelse af de pågældende udsagn ved efter
eget valg enten at underrette samtlige personer, til hvem de i påstand 1 omtalte udsagn
er tilgået eller ved annoncering i regionalt dagblad, for at sikre, at der sker genoprettel-
se, jf. markedsføringslovens § 13, stk. 1, nr. 2.
påstand 3:
af de ovenfor under påstand 1 anførte grunde, findes de sagsøgte endelig at have hand-
let ansvarspådragende over for sagsøgerne, jf. markedsføringslovens § 13, stk. 2. erstat-
ningen for markedsforstyrrelsen findes ud fra et samlet skøn og under hensyn til materi-
alets begrænsede udbredelse at burde fastsættes til 20.000 kr.
ad de sagsøgtes modpåstande:
påstandene 1, 4, 6 og 9-10:
ud fra en samlet vurdering og det under sagen anførte findes det ikke godtgjort, at den
af sagsøgerne udarbejdede køberservicebrochure er i strid med markedsføringslovens §§
1 og 2, eller at sagsøgerne ikke yder forsvarlig vejledning i forbindelse med salg af
ejendomme, jf. § 3.
herefter, og da sammenlignende reklame er tilladt, og det ikke er godtgjort, at betingel-
serne i markedsføringslovens § 2 a, stk. 2, ikke er opfyldt, finder retten, at der hverken
er behov for berigtigelse eller grundlag for erstatning eller tilintetgørelse af materiale,
hvorfor sagsøgerne i det hele frifindes for disse påstande.
påstandene 2 og 8:
således som påstandene er formuleret, findes de ikke at have en sådan konkret og be-
stemt form, at de er egnet til at indgå i en dom, hvorfor disse påstande afvises.
påstand 3:
da de af sagsøgerne på hjemmesiden anførte rabatter ikke findes at have karakter af
ulovlig tilgift, frifindes sagsøgerne.
                                            28
påstand 5:
allerede fordi det ikke findes godtgjort, at sagsøgerne ikke er i stand til at yde køber-
rådgivning, frifindes sagsøgerne.
påstand 7:
da lov nr. 453 af 30. juni 1993 om omsætning af faste ejendom § 15, stk. 2 ikke inde-
holder formkrav vedrørende den nærmere rådgivning om partsrepræsentation, frifindes
sagsøgerne.
omkostninger:
under hensyn til sagens omfang og udfald forholdes der med hensyn til omkostningerne
som nedenfor bestemt.
                                   thi kendes for ret:
de sagsøgte, advokatfirmaet rolf dane v/rolf dane og advokat annemarie engel-
andreassen, tilpligtes at anerkende at have handlet i strid med markedsføringslovens §§
1 og 2 og skal berigtige følgende udsagn:
      a. "uafhængig rådgivning? - bedøm selv!"
      b. "mæglerfirmaet tilbyder åbenbart at repræsentere køberen til en ejendom,
      som mæglerfirmaet i forvejen har i kommission, fordi firmaet i forvejen re-
      præsenterer sælgeren.
      mægleren skal således forhandle og bedømme arbejde, der er udført af en
      anden mægler ansat i samme mæglerfirma."
      c. "eller sælgers mægler henviser køber til at søge råd hos en mægler i det
      samme firma - og stadig for købers egen regning.
      i en sådan situation skal mægleren vurdere og eventuelt kritisere arbejde ud-
      ført af en mægler, der er ansat i samme firma. også kollegaens prisfastsæt-
      telse af ejendommen skal overvejes. det hører med til advokatens råd-
      givning af en køber at drøfte de optimale handelsvilkår for køber. det
                                                29
       er vanskeligt at forstille sig, at to mæglere fra samme firma kan forhandle
       om vilkårene for handelen."
       d. "køberen kan antage en købermægler til at rådgive sig og forhandle for
       sig. det er lovligt, når denne er fra et andet mæglerfirma, men hvilke fordele
       giver det så køberen?
       det koster ekstra for køber, der jo skal have sin advokat til at skrive skødet
       og ordne andre papirer."
       e. "det er også risiko for, om rådgivningen nu også er personlig og uafhæn-
       gig. især hvis sælgerens og køberens mægler er fra samme firma. desuden
       tilbød edc at skrive skødet."
       f. "advokaten er garant for, at skødeskrivning og dokumenter, der skal ting-
       lyses, udfærdiges fagmæssig korrekt.
       det er advokaten uddannet til efter 6 års uddannelse i modsætning til ejen-
       domsmægleren, der er uddannet til at sælge huse og rådgive herom.”
berigtigelsen af disse udsagn skal efter de sagsøgtes valg ske ved enten at underrette
samtlige personer, til hvem de i påstand 1 omtalte udsagn er tilgået eller ved annonce-
ring i regionalt dagblad.
de sagsøgte betaler in solidum til sagsøgerne, edc-gruppen a/s og edc ejendoms-
mæglercentret a/s, 20.000 kr. med sædvanlig procesrente fra den 4. september 2000.
sagsøgerne frifindes for de sagsøgtes påstande 1, 3-7 og 9-10, mens påstandene 2 og 8
afvises.
de sagsøgte betaler endelig sagens omkostninger med 30.000 kr. til sagsøgerne.
det idømte udredes inden 14 dage efter denne doms afsigelse.
                                          30
                                torben kuld hansen
            bent kierkegaard                       ole marker
klaus olsen                                                   uffe thustrup
                                       (sign.)
                                    ___ ___ ___
                         udskriftens rigtighed bekræftes
                         p.j.v. sø- og handelsretten, den

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
                             højesterets dom
                            afsagt tirsdag den 30. juni 2015
sag 202/2014
(2. afdeling)
viggo larsen
(advokat eduardo vistisen)
mod
skatteministeriet
(kammeradvokaten ved advokat steffen sværke)
i tidligere instanser er afsagt dom af retten i kolding den 13. december 2013 og af vestre
landsrets 7. afdeling den 15. maj 2014.
i pådømmelsen har deltaget fem dommere: niels grubbe, vibeke rønne, hanne schmidt,
oliver talevski og jens kruse mikkelsen.
påstande
parterne har gentaget deres påstande.
anbringender
viggo larsen har navnlig anført, at selv om udbetaling af omkostningsgodtgørelse i skattesa-
ger som udgangspunkt forudsætter, at skatteyderen er forpligtet til at betale rådgiverens hono-
rar, så er kravet om betalingsforpligtelse begrundet i, at man samtidig med indførelsen af om-
kostningsgodtgørelse afskar adgangen til at fradrage omkostninger til rådgiverbistand i skatte-
sager som en driftsomkostning. denne kobling mellem fradrag og betalingsforpligtelse er ikke
til stede i denne sag, da grundejere som viggo larsen ikke kan fradrage udgift til rådgivere i
den kommunale grundskyld eller i øvrige skattepligtige indtægter. rafn & søn aps har heller
ikke fradragsret for tilskuddet til sagen, jf. ligningslovens § 7 q, stk. 2. kravet om en beta-
                                               - 2 -
lingsforpligtelse er derfor ikke beskyttelsesværdigt i denne sag, da lovgivers formål med kra-
vet ikke er til stede.
i anden række har viggo larsen anført, at han ved aftale har forpligtet sig til at betale advo-
katfirmaet adducos honorar. han havde mulighed for at indgå en sådan aftale senest ved an-
modningen om omkostningsgodtgørelse, og han har efterfølgende, den 16. februar 2012,
skriftligt bekræftet en sådan aftale. der er heller ikke noget i hans aftalegrundlag med rafn &
søn, som afskærer en sådan forpligtelse. hans underskrivelse af omkostningsgodtgørelses-
blanketten, hvor han godkender honoraret, samt det forhold, at adducos fakturaer er stilet til
ham, indikerer, at der foreligger en betalingsforpligtelse.
i tredje række har viggo larsen anført, at der i en række tilfælde ikke er nogen realitet i kra-
vet om betalingsforpligtelse, og at det derfor ikke bør tillægges afgørende betydning i denne
sag. det følger således af reglerne om omkostningsgodtgørelse, at skat dækker rådgiverens
honorar 100 %, hvis skatteyderen får overvejende medhold, at rådgiveren selv kan dække
skatteyderens egenbetaling, hvis denne ikke får medhold og derfor kun får 50 % af honoraret
dækket af skat, at skatteyderen ikke behøver at betale rådgiverens faktura, før der ansøges
om omkostningsgodtgørelse, og at rådgiveren kan få transport i skats udbetaling af om-
kostningsgodtgørelse. frem til den 1. januar 2015 kunne der endvidere indgås no-cure-no-
pay-aftaler.
endelig har viggo larsen henvist til, at myndighederne efter administrativ praksis ikke stiller
krav om en betalingsforpligtelse i tilsvarende sager, herunder navnlig mandatarsager. denne
praksis kan viggo larsen støtte ret på.
skatteministeriet har navnlig anført, at det er en betingelse for udbetaling af omkostnings-
godtgørelse, at den godtgørelsesberettigede er retligt forpligtet til at betale udgifterne til sag-
kyndig bistand, jf. skatteforvaltningslovens § 52, stk. 1, 1. pkt., og § 54, stk. 1.
der er ingen støtte i sagen for, at viggo larsen skulle være retligt forpligtet til at betale advo-
katfirmaet adducos honorar. viggo larsen har i forbindelse med sagens indledning den 22.
marts 2004 indgået en uopsigelig aftale med rafn & søn, og det fremgår af aftalen, at han
ikke skal betale honorar til rafn & søn eller andre ud over en andel af, hvad der kan opnås i
                                                - 3 -
ejendomsskattebesparelse i forbindelse med en klagesagsbehandling. adducos procesfuld-
magt udspringer ikke af en aftale med viggo larsen, men af en aftale med rafn & søn. det er
udokumenteret og usandsynligt, at aftalen om, at viggo larsen ikke skulle betale honorar ud
over en del af en opnået ejendomsskattebesparelse, skulle være fraveget ved en senere aftale
med adduco.
skatteministeriet har endvidere anført, at der ikke er en fast administrativ praksis, hvorefter
skat udbetaler omkostningsgodtgørelse, uanset at den godtgørelsesberettigede skatteyder
ikke hæfter for betalingen til rådgiveren. der kan ikke lægges vægt på afgørelser, der ikke er
truffet af den øverste administrative instans, eller som ikke angår samme situation som den
foreliggende sag. eksempelvis omfatter den foreliggende sag ikke et mandatarforhold. ende-
lig kan der ikke lægges vægt på afgørelser i sager, hvor skat måtte have misforstået de fak-
tiske omstændigheder eller det retlige grundlag.
supplerende sagsfremstilling
viggo larsen har for højesteret fremlagt en række eksempler på, at der i administrativ praksis
er udbetalt omkostningsgodtgørelse i mandatarsager.
retsgrundlaget
skatteforvaltningsloven bestemmer bl.a.:
       ”§ 52. der ydes en godtgørelse på 50 pct. af de udgifter, som en person omfattet af § 53
       ifølge regning skal betale eller har betalt til sagkyndig bistand m.v. som nævnt i § 54 i
       de sager, der er nævnt i § 55. dog ydes en godtgørelse på 100 pct., hvis den pågældende
       person i sagen har fået fuldt medhold eller medhold i overvejende grad.
       stk. 2. …
       …
       § 53. godtgørelsesberettigede er fysiske og juridiske personer bortset fra dem, der er
       nævnt i stk. 2, som
       1) er berettiget til at klage over en afgørelse i en sag, som er nævnt i § 55,
       2) kan indbringe en afgørelse i en sag, som er nævnt i § 55, for domstolene,
       3) i øvrigt må anerkendes som part i en sag, som er nævnt i § 55, eller
       4) inddrages i en sag omfattet af § 55 af en myndighed, fordi myndigheden skønner, at
           den pågældende har en direkte retlig interesse i sagens udfald.
       stk. 2. …
       …
                                                - 4 -
       § 54. godtgørelsesberettigede er følgende udgifter, når de ifølge regning skal betales
       eller er betalt:
       1) udgifter til sagkyndig bistand, medmindre den sagkyndige er ansat hos den
           godtgørelsesberettigede.
       2) retsafgifter bortset fra beløbet til landsskatteretten som nævnt i § 42 a.
       3) udgifter til syn og skøn.
       4) udgifter til sagkyndige erklæringer og andet bevismateriale, i det omfang der ikke
           er tale om dokumentation for kontrollerede transaktioner efter skattekontrollovens
           § 3 b.
       5) pålagte sagsomkostninger.
       6) udgifter til en sagkyndigs udtalelse om, hvorvidt en afgørelse i en klage- eller rets-
           sag bør påklages eller prøves ved domstolene.
       stk. 2. …”
reglerne om omkostningsgodtgørelse fandtes oprindeligt i lov nr. 233 af 23. maj 1984 om
omkostningsdækning af udgifter til sagkyndig bistand i skattesager, der i § 1 bestemte: ”ud-
gifter betalt til bistand i skattesager dækkes …”.
ved lov nr. 238 af 2. april 1997 blev bestemmelserne overført til skattestyrelsesloven §§ 33
a-33 c, og den centrale tekst i § 33 a, stk. 1, blev affattet således: ”der ydes tilskud til dæk-
ning af udgifter, som den skattepligtige har betalt for sagkyndig bistand …”. i de almindelige
bemærkninger til lovforslaget anføres bl.a., at tilskudsberettiget er ”alene den skattepligtige,
som sagen vedrører …” (folketingstidende 1996-97, tillæg a, lovforslag nr. l 121, s. 2802),
og i de specielle bemærkninger til § 33 a anføres bl.a., at tilskuddet ”ydes alene til udgifter,
der er afholdt og betalt af den skattepligtige, som skattesagen vedrører” (folketingstidende
1996-97, tillæg a, lovforslag nr. l 121, s. 2807).
af betænkning nr. 1382/2000 om omkostningsdækningsordningen fremgår bl.a. (s. 179):
       ”kapitel 8. udvalgets overvejelser om kredsen af tilskudsberettigede
       tilskudsberettiget efter skattestyrelseslovens § 33 a, stk. 1 er den skattepligtige, som
       har afholdt udgifterne til den sagkyndige bistand, og som sagen vedrører.
       udvalget har overvejet om den nugældende retstilstand bør opretholdes, eller om kred-
       sen af tilskudsberettigede med fordel kan udvides til også at omfatte andre end den
       skattepligtige, som sagen vedrører.
       set i et retssikkerhedsmæssigt og administrativt perspektiv vil det være mest hensigts-
       mæssigt, at tilskudsordningen indrettes på samme måde som i dag, dvs. at kredsen af til-
       skudsberettigede forholdsvis nemt skal kunne afgrænses. dette fremmer borgernes
                                                - 5 -
     mulighed for at forudsige, om de vil kunne få omkostningsdækning til udgifter ved
     klage over en afgørelse, ligesom det letter administrationen af ordningen, jf. kapitel 3,
     afsnit 3.3.
     …
     udvalget har ved sine overvejelser lagt til grund, at det fortsat skal være en betingelse
     for, at den tilskudsberettigede kan få tilskud, at udgifterne til den sagkyndige bistand på-
     hviler den pågældende skatte- eller afgiftspligtige.”
af betænkningen s. 196-197 fremgår bl.a.:
     ”8.4. mulighed for at yde et skattefrit ikke fradragsberettigede tilskud til skatte- og af-
     giftspligtige, der fører en sag
     …
     der er, som beskrevet i kapitel 3, afsnit 3.5.3.1., mulighed for, at f.eks. en faglig for-
     ening støtter et medlem ved som mandatar at føre medlemmets sag, uden at dette får
     skattemæssige konsekvenser for medlemmet. i den situation kan der efter de gældende
     regler ikke ydes omkostningsdækning til medlemmet, fordi den pågældende ikke har
     afholdt udgifterne til den sagkyndige bistand i sagen (det gør foreningen, som manda-
     tar), og der kan heller ikke ydes omkostningsdækning til foreningen, fordi foreningen
     ikke er det subjekt, som sagen vedrører.
     hvis foreningen i stedet for at optræde som mandatar, yder et tilskud til det pågældende
     medlem til betaling af udgifter for sagkyndig bistand i f.eks. en skattesag, kan medlem-
     met efter de gældende regler få omkostningsdækning, men foreningens tilskud er skat-
     tepligtigt for medlemmet, hvis der er tale om, at foreningen har betalt medlemmets pri-
     vate udgifter. tilskuddet fra foreningen fragår i beregningsgrundlaget for omkostnings-
     dækning”
af betænkningen s. 204-207 fremgår bl.a.:
     ”8.4.2. sammenfatning – mulighed for at yde et skattefrit ikke fradragsberettiget tilskud
     til en skatte- eller afgiftspligtig, der afholder udgifter til sagkyndig bistand i en sag
     omkostningsdækningsudvalget anbefaler, at det skal være muligt for en tredjemand at
     yde et skattefrit ikke fradragsberettiget tilskud til en skatte- eller afgiftspligtig, der fører
     en sag, og som i den forbindelse afholder omkostningsdækningsberettigede udgifter til
     sagkyndig bistand. udvalget anbefaler, at et sådant tilskud ikke fragår i
     beregningsgrundlaget for omkostningsdækning. der skal selvsagt alene kunne ydes et
     tilskud, der dækker de udgifter til sagkyndig bistand, der resterer, efter at omkostnings-
     dækning er udbetalt.
     …
     konsekvensen af udvalgets anbefalinger kan illustreres ved følgende eksempler:
                                         - 6 -
eksempel 1
i eksemplet er der regnet med en omkostningsdækningsprocent på 50. se udvalgets
overvejelser herom i kapitel 11.
en skatteyder fører en skattesag, og afholder 100.000 kr. i udgifter til sagkyndig bi-
stand, der er omkostningsdækningsberettigede efter skattestyrelsesloven. skatteyderen
søger om omkostningsdækning, og får dækning for 50% af udgifterne, dvs. i alt kr.
50.000.
skatteyderens fagforening ønsker at støtte skatteyderen økonomisk, fordi det har vist
sig, at sagen har betydning for en lang række af foreningens medlemmer. fagforeningen
kan yde skatteyderen et skattefrit tilskud, der ikke er fradragsberettiget for foreningen,
på maksimalt 50.000 kr., der udgør den resterende del af skatteyderens regning for sag-
kyndig bistand i den pågældende sag.
efter de gældende regler ville et tilskud fra skatteyderens fagforening på 50.000 kr.
være skattepligtigt for skatteyderen, og det ville skulle fragå i beregningsgrundlaget for
omkostningsdækning, således at omkostningsdækningen skulle beregnes af 50.000 kr.
med den nuværende omkostningsdækningsprocent på 38 ville skatteyderen således
opnå omkostningsdækning på 19.000 kr.
eksempel 2
en fagforening indtræder som mandatar for et medlem i medlemmets skattesag ved
landsretten, fordi foreningen finder, at sagen har betydning for en lang række af for-
eningens medlemmer. foreningen afholder 100.000 kr. til sagkyndig bistand i sagen.
de 100.000 kr. er ikke skattepligtige for det medlem, hvis skattesag foreningen fører, jf.
kapitel 3, afsnit 3.5.3.1. der kan ikke efter de gældende regler, og heller ikke efter om-
kostningsdækningsudvalgets forslag, udbetales omkostningsdækning til medlemmet,
fordi medlemmet ikke selv har afholdt udgifterne til den sagkyndige bistand i sagen, og
der kan ikke udbetales omkostningsdækning til foreningen, fordi foreningen ikke er
klageberettiget, eller anerkendt som part i sagen. det skal i den forbindelse erindres om,
at en mandatar ikke er part i den sag, der føres. det er derimod den person, på hvis
vegne mandataren optræder.
8.5. sammenfatning
omkostningsdækningsudvalget anbefaler herefter, at kredsen af tilskudsberettigede
ændres, således at tilskudsberettigede bliver
1) den klageberettigede,
2) den, der anerkendes som part i en sag,
3) den kreds af skattepligtige med ensartede skattesager, der går sammen om at afholde
    udgifterne ved at få prøvet en af skattesagerne i det administrative system eller ved
    domstolene,
4) tredjemand, som landsskatteretten involverer i en sag.
det er forudsat, at der kun kan opnås tilskud i det omfang, udgifterne til den sagkyndige
bistand påhviler og afholdes af en af de nævnte personer.”
                                                - 7 -
udvalgets anbefalinger blev gennemført ved lov nr. 464 af 31. maj 2000. den centrale tekst i
skattestyrelseslovens § 33 a, stk. 1, blev affattet således: ”der ydes en godtgørelse på 50 pct.
af de udgifter, som en person omfattet af § 33 b har betalt til sagkyndig bistand m.v. …”. der
blev endvidere i ligningslovens § 7 q, stk. 1, nr. 2, indført en adgang til under visse betingel-
ser at yde et skattefrit tilskud til en godtgørelsesberettiget skatteyder. af de specielle bemærk-
ninger til denne bestemmelse fremgår bl.a. (jf. folketingstidende 1999-2000, tillæg a, lov-
forslag nr. l 267, s. 7485):
       ”det forekommer, at en faglig organisation eller forening indtræder som mandatar for
       et medlem i medlemmets skattesag, fordi foreningen finder sagen principiel og af be-
       tydning for den pågældende faggruppe. dette kan efter den gældende praksis ske uden
       skattemæssige konsekvenser for medlemmet. det skyldes, at foreningen i denne situa-
       tion varetager medlemmernes generelle interesse, og det kan bero på en tilfældighed, at
       netop dette medlems sag bliver ført som ”prøvesag”.
       efter de gældende regler er det alene medlemmet, hvis sag foreningen fører som man-
       datar, der er tilskudsberettiget og kun i relation til de bistandsudgifter, der påhviler
       medlemmet. foreningen som sådan er ikke tilskudsberettiget med hensyn til de udgifter,
       foreningen afholder som mandatar for et medlem.
       hvis medlemmet selv afholder udgifterne til sagkyndig bistand m.v., men foreningen
       yder et tilskud til medlemmet, er dette tilskud efter de gældende regler skattepligtigt for
       medlemmet og fragår i beregningsgrundlaget for omkostningsdækning.
       det findes ikke rimeligt, at der er forskel på den skattemæssige behandling af den støtte,
       som en forening yder til et medlem, når foreningen optræder som mandatar, og den
       støtte, foreningen yder, når den økonomisk støtter et medlem, der selv har afholdt ud-
       giften til sagkyndig bistand.
       forslaget ophæver denne forskelsbehandling. samtidig får foreningen ”del” i omkost-
       ningsgodtgørelsen på den måde, at den godtgørelse, der udbetales til medlemmet, vil
       have betydning for størrelsen af det tilskud, foreningen skal udbetale til medlemmet for
       at holde den pågældende skadesløs.”
ved lov nr. 388 af 6. juni 2002 blev omkostningsgodtgørelsen forhøjet til 100 %, hvis skatte-
yderen har fået fuldt medhold eller medhold i overvejende grad, og den centrale tekst i skatte-
styrelseslovens § 33 a, stk. 1, blev affattet således: ”der ydes en godtgørelse på 50 pct. af de
udgifter, som en person omfattet af § 33 b ifølge regning skal betale eller har betalt til sag-
kyndig bistand m.v. …”. af de specielle bemærkninger til ændringen af skattestyrelseslovens
§ 33 a fremgår bl.a. (jf. folketingstidende 2001-02, 2. samling, tillæg a, lovforslag nr. l 54,
s. 1402):
                                                 - 8 -
       ”efter de gældende regler kan omkostningsgodtgørelse alene ydes, såfremt den skatte-
       eller afgiftspligtige kan godtgøre, at denne har betalt de godtgørelsesberettigede udgifter
       til sagkyndig bistand mv.
       efter forslaget er det ikke længere en betingelse, at udgifterne faktisk er betalt. efter
       forslaget er det tilstrækkeligt, at det kan dokumenteres, at udgifterne skal betales ifølge
       regning. baggrunden for denne ændring af godtgørelsesordningen er, at det ikke fore-
       kommer rimeligt at påføre den skatte- eller afgiftspligtige udgifter til og eventuelt be-
       svær med finansiering af udgifterne til den sagkyndige bistand mv., når disse udgifter –
       som udgangspunkt – alligevel vil blive godtgjort – i hvert fald med 50 pct.”
ved lov nr. 427 af 6. juni 2005 blev bestemmelserne om omkostningsgodtgørelse overført
uændret fra skattestyrelseslovens §§ 33 a-33 c til skatteforvaltningslovens §§ 52-54.
højesterets begrundelse og resultat
sagen angår, om viggo larsen opfylder betingelserne for at få omkostningsgodtgørelse efter
skatteforvaltningslovens § 52 for advokatfirmaet adducos honorar.
det fremgår udtrykkeligt af ordlyden af skatteforvaltningslovens § 52, at omkostningsgodtgø-
relse er betinget af, at den skattepligtige ”skal betale eller har betalt” rådgiverhonoraret.
forarbejderne understøtter klart bestemmelsens ordlyd. dette gælder også for så vidt angår
mandatarsager, hvorom det fremgår, at det er en betingelse, at udgifterne til rådgiverbistand
påhviler den skattepligtige og ikke mandataren, jf. betænkning nr. 1382/2000 om
omkostningsdækningsordningen, s. 204-207, og folketingstidende 1999-2000, tillæg a, lov-
forslag nr. l 267, s. 7485.
det er således en betingelse for at få omkostningsgodtgørelse, at den skattepligtige hæfter for
udgifterne til rådgiverbistand.
det, som viggo larsen har anført om, at der i administrativ praksis, herunder i mandatarsa-
ger, ikke stilles krav om en betalingsforpligtelse, kan ikke føre til et andet resultat, allerede
fordi en praksis som den påståede ville være i klar modstrid med lovens udtrykkelige betin-
gelse for udbetaling af omkostningsgodtgørelse.
                                             - 9 -
højesteret tiltræder af de grunde, som landsretten har anført, at viggo larsen ikke hæftede for
betaling af advokatfirmaet adducos honorar for at behandle hans klagesag ved landsskatte-
retten.
viggo larsen opfylder derfor ikke betingelserne for at få omkostningsgodtgørelse efter skat-
teforvaltningslovens § 52, og skat er berettiget til at kræve den udbetalte omkostningsgodt-
gørelse tilbagebetalt.
højesteret stadfæster herefter dommen.
                                     thi kendes for ret:
landsrettens dom stadfæstes.
i sagsomkostninger for højesteret skal viggo larsen betale 30.000 kr. til skatteministeriet.
de idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse.
sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.