text:
                      højesterets kendelse
                          afsagt tirsdag den 12. januar 2010
sag 109/2009
forenede danske motorejere som mandatar for a
(advokat lennart fogh)
mod
københavns kommune
(advokat lars carstens)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af københavns byrets fogedret den 24. oktober 2007
og af østre landsrets 11. afdeling den 8. januar 2009.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: torben melchior, thomas rørdam og vibeke
rønne.
sagen er behandlet sammen med sag 110/2009, forenede danske motorejere som mandatar
for b mod københavns kommune.
påstande
kærende, forenede danske motorejere som mandatar for a, har nedlagt påstand om, at
fogedrettens kendelse stadfæstes.
indkærede, københavns kommune, har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens ken-
delse, subsidiært at fogedrettens kendelse ophæves og sagen hjemvises til fortsat behandling
ved fogedretten, mere subsidiært at sagen hjemvises til pantefogden til fortsat behandling.
anbringender
forenede danske motorejere har navnlig gjort gældende, at parkeringsmyndigheden har be-
visbyrden for, at afgiften er pålagt med rette. især under henvisning til, at parkeringsvagterne
                                                - 2 -
er underlagt produktivitetskrav, kan parkeringsvagtens forklaring ikke tillægges større vægt
end borgerens/bilistens.
københavns kommune er enig i, at center for parkering har bevisbyrden for, at parkeringsaf-
gift er pålagt med rette. denne bevisbyrde kan løftes ved forklaring fra den eller de parke-
ringsvagter, der har konstateret den uretmæssige parkering, støttet af de notater, som parke-
ringsvagten har foretaget om detaljerne ved parkeringen og udførelsen af kontrolopgaven. de
kommunale parkeringsvagter har modtaget uddannelse i reglerne for parkering, og det må
kunne lægges til grund, at de udfører deres virksomhed i overensstemmelse hermed. deres
forklaring må derfor tillægges særlig vægt. parkeringsvagter ansat ved center for parkering er
ikke underlagt produktivitetskrav.
retsgrundlaget
§ 10 i bekendtgørelse nr. 456 af 8. juni 2005 om parkeringskort for personer med handicap er
sålydende:
       ”når et parkeringskort anvendes, skal det være anbragt inden for forruden med kortets
       forside klart synlig for kontrol.”
den europæiske menneskerettighedskommission antog ved sin afgørelse af 14. september
1998 (sag nr. 24989/94) sagen flemming petersen mod danmark til realitetsbehandling. i
afgørelsen, der vedrører en parkeringsafgift til det offentlige, hedder det bl.a.:
       ”the commission recalls that the notion of ”criminal charge” in article 6 para. i cannot
       be interpreted solely by reference to the domestic law of the respondent state. it is to be
       interpreted as having an autonomous meaning in the context of the convention (cf. eur.
       court hr, adolf v. austria judgment of 26 march 1982, series a no. 49, p. 15, para.
       30).
       in order to determine whether an offence qualifies as “criminal” for the purpose of the
       convention, it is first necessary to ascertain whether or not the provision defining the
       offence belongs, according to the legal system of the respondent state, to criminal law;
       next, the nature of the offence and degree of severity of the penalty risked must be ex-
       amined (see inter alia eur. court hr, palaoro v. austria judgment of 23 october 1995,
       series a no. 329-b, p. 38, para. 34).
       the commission recalls that the regulations concerning stopping and parking in the
       road traffic act and rules issued under it have been completely decriminalised in
       danish law. thus, it follows from the travaux préparatoires to the act no. 162 of 28
       april 1971 that the purpose of the amendment was to place these rules outside the ambit
                                                - 3 -
      of criminal law. in addition, the sanctions for violation of the rules are referred to as
      charges, and not fines, and the ordinary law governing civil law procedure applies in
      full to proceedings involving parking charges.
      however, the second criterion stated above - the very nature of the offence, considered
      also in relation to the nature of the corresponding penalty - represents a factor of appre-
      ciation of greater weight (öztürk v. the federal republic of germany, op. cit., p. 19,
      para. 52). it is of great significance in this respect whether the purpose of the sanction is
      to be punitive and deterrent (cf., inter alia, öztürk v. the federal republic of germany,
      op. cit., p. 20, para. 53).
      the commission notes in this respect that the regulation in question is based on a ra-
      tioning of the road area. according to the travaux préparatoires to the amendment im-
      plementing the present rules, parking charges are considered as charges for using the
      parking area in excess of the permitted use. thus, in the government’s opinion, the
      charges have no predominantly penal purpose.
      however, the commission is not convinced that the rules in question do not retain a pu-
      nitive character and do not have the effect essentially to deter. the wording of section
      121 subsection 1 (7) and (8) of the road traffic act and of section 1 of the parking or-
      dinance suggest that the charge is a sanction imposed for violation of a prohibited and
      unwanted behaviour. there is nothing in the wording of the provisions to indicate that
      the charge is intended to correspond to a service rendered or a parking place occupied.
      in addition, the provision is directed towards all citizens in their capacity as road users.
      thus, the commission is of the opinion that the general character of the rule and the
      purpose or the effect of the penalty, being both deterrent and punitive, suffice to show
      that the offence in question was, in terms of article 6 of the convention, criminal in
      nature (ibid). the commission considers that it is not decisive in this respect that the
      rules applied to parking offences lack certain hallmarks usually connected with criminal
      procedure.
      as the contravention committed by the applicant was criminal for the purposes of arti-
      cle 6 of the convention, there is no need to examine it also in the light of the final crite-
      rion stated above. the relative lack of seriousness of the penalty at stake cannot divest
      an offence of its inherently criminal character (öztürk v. the federal republic of ger-
      many, op. cit., p. 21, para. 54 and eur. court h.r. lutz v. the federal republic of ger-
      many judgment of 25 august 1987, series a no. 123-a, p. 23, para. 55).
      accordingly, the commission considers that the proceedings at issue involved a deter-
      mination of a “criminal charge” within the meaning of article 6 of the convention
      which is thus applicable in the present case.”
sagen blev overført til den europæiske menneskerettighedsdomstol og blev den 16. novem-
ber 2000 forligt ved den danske stats betaling af en godtgørelse.
supplerende sagsfremstilling
parkering københavn traf den 1. august 2006 afgørelse i sagen. det fremgår heraf bl.a.:
                                          - 4 -
”sagens baggrund:
parkeringsafgiften blev pålagt den 30. maj 2006, kl. 11.41, bbh. 3 tværvej ud for 11.
køretøjet havde forinden været observeret i 4 minutter.
de har i brevet til os navnlig anført, at der sad invalidekort på solskærmen - så det er
synligt i forruden.
…
de har telefonisk d. 22. juni 2006 navnlig anført, at parkeringsvagten udelukkende har
set ind fra højre siderude og derfor ikke har set invalideskiltet som sidder placeret på
højre solskærm. de har fremsendt foto af placeringen.
begrundelsen for at fastholde afgiften:
i en bås/på en strækning afmærket ved tavle reserveret til køretøjer med en i medfør af
færdselslovens § 88 a udstedt tilladelse (parkeringskort) er det kun tilladt for sådanne
køretøjer at parkere. reservation er markeret ved oplysningstavle, jf. vejafmærknings-
bekendtgørelse § 19, e 33, samt § 5 (bekendtgørelse nr. 590 af 24. juni 1992).
parkering • københavn lægger til grund, at deres køretøj var ulovligt parkeret i bå-
sen/på strækningen, reserveret til køretøjer med en i medfør af færdselslovens § 88 a
udstedt tilladelse (parkeringskort), idet parkeringsvagten har observeret og noteret dette.
deres køretøj var således parkeret i strid med reglerne, og parkeringsafgiften er derfor
lovligt pålagt, jf. færdselslovens § 121, stk. 1, nr. 5 (lovbekendtgørelse nr. 1079 af 14.
november 2005).
parkering • københavn har forstået deres indsigelse således, at de er uenig i vores op-
fattelse af de faktiske forhold. de finder således ikke, at deres køretøj var henstillet i
strid med reglerne.
af afgiftsdata skitse, der tidligere er blevet sendt til dem, fremgår, at deres køretøj var
henstillet i båsen, reserveret til køretøjer med en i medfør af færdselslovens § 88 a ud-
stedt tilladelse (parkeringskort). og under ”noter” fremgår det bl.a. ”intet synligt inva-
lideskilt”.
ved fremvisning af det af dem fremsendte foto, har parkeringsvagten til sagen oplyst,
at han altid grundigt observerer, før en afgift pålægges, om der befinder sig et invalide-
kort i et køretøj.
parkeringsvagterne har gennemgået en grundig teoretisk uddannelse i parkeringsreg-
lerne inden udøvelse af praksis og virker - som alle offentlige ansatte - under et tjenst-
ligt og strafferetligt ansvar. som det fremgår af afgiftspålæggelsen som tidligere blev
sendt til dem, har parkeringsvagten ved registreringen i forbindelse med afgiftspålæg-
gelsen ikke noteret, at der befandt sig et handicapskilt i bilen.
i bekendtgørelse om parkeringskort (invalideskilt) for personer med handicap og om
parkeringslempelser for personer med parkeringskort (invalideskilt) fremgår det i § 10
om parkeringslempelser, at når et parkeringskort anvendes, skal det være anbragt på en
sådan måde, at kortets forside er klart synlig for kontrol.
                                                - 5 -
       det afgørende er derfor kontroltidspunktet på gaden, jf. ovenstående, og ikke en efter-
       følgende dokumentation for, at være indehaver af et handicapkort.
       parkering • københavn lægger i sager som denne til grund, at den parkeringsvagt, der
       har pålagt afgiften, har foretaget en korrekt registrering af forholdene. vi har derfor lagt
       de faktiske forhold, der fremgår af registreringen, til grund ved vurderingen af sagen.”
forklaringer
allan kristian munkholm har forklaret bl.a., at han har været ansat som p-vagt siden januar
2004. han har ikke kendskab til sagerne mod a og b.
p-vagterne skal ikke nå et bestemt antal afgiftspålæggelser pr. dag. løn og andre arbejdsvilkår
er ikke afhængige af antal pålagte afgifter, og p-vagterne får ikke bonus eller andre belønnin-
ger i forhold til pålagte afgifter. p-vagterne modtager løbende efteruddannelse. under videre-
uddannelsen gennemgås konkrete parkeringssituationer, f.eks. kontrol i forbindelse med
manglende billet, ikke synlige billetter og invalideskilte. proceduren for afgiftspålæggelse i
forbindelse med handicappladser gennemgås. center for parkering har skiftende indsatsområ-
der, f.eks. i forbindelse med indførelse af fotokontrol. der foretages for tiden dobbeltkontrol,
både med foto og almindelig registrering. han kontrollerer om billedet er taget korrekt i for-
hold til den manuelle registrering, og at den er i overensstemmelse med vejledningen.
han kender ikke københavns kommunes regnskab for 2006, hvoraf det fremgår, at det er et
resultatkrav "at p-vagterne i gennemsnit udsteder 7,5 p-afgifter dagligt i 363 dage". der er
ikke noget samlet produktionskrav for den enkelte p-vagt eller for center for parkering som
helhed. der er ikke nogen målsætning for produktivitet. han taler med p-vagterne om effek-
tivitet og om at sikre kvalitet i afgiftspålæggelsen. han drøfter også brugerundersøgelser om
deres popularitet, og hvordan klageprocenterne kan nedbringes. han laver de statistikker, som
områdechefen beder ham om. p-vagterne får statistiske oplysninger om, hvordan de ligger i
forhold til klageprocenter. det sker ca. 2 gange årligt.
anders møller har supplerende forklaret bl.a., at der er indført en forsøgsordning med fotodo-
kumentation. p-vagterne følger den vejledning i udfærdigelse af parkeringsafgifter, som er
udarbejdet af københavns politi. vejledningen er under revision som følge af indførelse af
fotodokumentation. revisionen er endnu ikke på plads, hvorfor der indtil videre foretages
både fotodokumentation og almindelig kontrol. center for parkerings driftsbudget er baseret
                                                 - 6 -
på erfaring fra tidligere års overtrædelser. center for parkering er uden for teknik- og miljø-
forvaltningens budgetramme, da der er stor usikkerhed om den del af budgetopfyldelsen, der
er afhængig af overtrædelser. der stilles ikke krav om, at den enkelte p-vagt skal pålægge et
bestemt antal afgifter. p-vagterne tilskyndes ikke til at udstede mange afgifter. der er fokus på
kvalitet af p-vagternes arbejde. center for parkering har kontrol og betalingsparkering som
sine to hovedydelser. det er økonomiforvaltningen, der har opstillet den anvendte regn-
skabsmodel for københavns kommunes regnskab for 2006. modellen anvendes på forskel-
lige typer kommunale institutioner og virksomheder og afspejler antal af medarbejdere i for-
hold til ydelsen. budgetmålene er fastsat af økonomiforvaltningen. center for parkering har
store indtægter i forhold til andre kommunale institutioner og afregner provenuet af den sam-
lede drift til kommunekassen. dette sikrer, at center for parkering ikke kan bruges til at un-
derstøtte specifikke aktiviteter og indsatsområder for teknik- og miljøforvaltningen uden sær-
skilte bevillinger. siden regnskabet for 2006 er forvaltningens regnskabsmodel blevet forfinet.
der arbejdes nu med en abc model, "activity based cost". denne model er et pilotprojekt,
der skal synliggøre omkostningerne vedrørende de enkelte ydelser og leverancer på et mere
detaljeret niveau. der er ikke noget resultatkrav fra den enkelte p-vagt. tidligere beregning,
som er anført i regnskabet for 2006, er ikke retvisende, da den ikke tager udgifterne ved den
enkelte afgiftspålæggelse i betragtning. regnskabet for 2006 og senere medfører ikke et re-
sultatkrav til den enkelte p-vagt. øgning af center for parkerings effektivitet kan måles på
klageprocenter i forhold til parkeringsafgifter og sagsbehandlingstid.
højesterets begrundelse og resultat
den europæiske menneskerettighedskommission har ved afgørelse af 14. september 1998 i
sagen flemming petersen mod danmark udtalt, at en sag om parkeringsafgift til det offentlige
indebærer stillingtagen til en ”anklage for en forbrydelse” (”criminal charge”), således som
dette udtryk er anvendt i artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention. det føl-
ger heraf, at retten ved behandlingen af en sådan sag skal iagttage de retssikkerhedsgarantier,
der i medfør af artikel 6 gælder for tiltalte i straffesager. dette er ikke til hinder for, at en sag
om parkeringsafgift til det offentlige behandles i den civile retsplejes former, men indebærer
bl.a., at de beviskrav, der gælder i straffesager, jf. herved reglen om uskyldsformodning i ar-
tikel 6, stk. 2, finder anvendelse. det indebærer endvidere, at reglen i retsplejelovens § 863,
om at en tiltalt ikke har pligt til at afgive forklaring, også finder anvendelse.
                                               - 7 -
af de grunde, der er anført af fogedretten, finder højesteret, at parkering københavn, som må
antages at have haft mulighed for at sikre sig bevis ved fotografering, ikke har godtgjort, at
invalideskiltet ikke var anbragt synligt i forruden.
herefter – og da der ikke er grundlag for at tage kommunens subsidiære påstande til følge –
stadfæster højesteret fogedrettens kendelse.
                                       thi bestemmes:
københavns byrets fogedrets kendelse stadfæstes.
i sagsomkostninger for landsret og højesteret skal københavns kommune inden 14 dage be-
tale 30.000 kr. til forenede danske motorejere. sagsomkostningsbeløbet forrentes efter ren-
telovens § 8 a.
kæreafgiften for højesteret tilbagebetales til forenede danske motorejere.


text:
                         højesterets kendelse
                            afsagt mandag den 18. april 2011
sag 246/2010
anklagemyndigheden
mod
t
(advokat tyge trier, beskikket)
i tidligere instanser er afsagt kendelse af retten på frederiksberg den 25. juni 2010 og af østre
landsrets 4. afdeling den 1. juli 2010. procesbevillingsnævnet har den 10. august 2010 med-
delt tilladelse til, at landsrettens kendelse indbringes for højesteret.
i påkendelsen har deltaget tre dommere: thomas rørdam, poul dahl jensen og henrik waa-
ben.
påstande
kærende, t, har nedlagt påstand om, principalt at landsrettens kendelse af 1. juli 2010 omgø-
res, således at varetægtsfængsling fra den 18. maj 2010 underkendes, subsidiært at varetægts-
fængslingen underkendes for en af højesteret fastlagt periode mellem 2. juli og 19. august
2010.
rigsadvokaten har nedlagt påstand om, at landsrettens kendelse af 1. juli 2010 stadfæstes.
sagsfremstilling
t, som er født den 25. december 1994, blev den 19. maj 2010 fremstillet i grundlovsforhør
sigtet for røveri efter straffelovens § 288, stk. 1, nr. 1, ved aftenen forinden i forening med en
på det tidspunkt ukendt gerningsmand ved vold eller trussel om øjeblikkelig anvendelse af
                                                - 2 -
vold at have frataget en jævnaldrende dreng en mobiltelefon og en sølvhalskæde til en samlet
værdi af ca. 5.000 kr., idet de truede ham med en kniv.
t erkendte sig skyldig og blev varetægtsfængslet i surrogat på en lukket institution for unge i
medfør af retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, jf. § 765, med frist til den 21. maj 2010.
ved et retsmøde den 21. maj 2010 blev fristen forlænget til den 28. maj 2010. da t havde
erkendt sig skyldig, og da medgerningsmanden på dette tidspunkt var anholdt og skulle frem-
stilles i grundlovsforhør senere samme dag, fandt retten, at betingelserne for varetægtsfængs-
ling efter retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, ikke længere var opfyldt. da hensynet til rets-
håndhævelsen efter oplysningerne om forholdets grovhed imidlertid skønnedes at kræve, at t
ikke var på fri fod, blev fængslingen forlænget i medfør af retsplejelovens § 762, stk. 2, nr. 1.
østre landsret stadfæstede kendelsen den 22. maj 2010.
ved et retsmøde den 28. maj 2010 blev fristen for varetægtsfængsling efter § 762, stk. 2, nr.
1, forlænget til den 11. juni 2010.
den 11. juni 2010 gav t samtykke til frivillig forlængelse til den 25. juni 2010.
sagen blev herefter berammet til hovedforhandling til foretagelse den 7. september 2010.
ved et retsmøde den 25. juni 2010 blev det bestemt, at t skulle forblive varetægtsfængslet,
indtil der var afsagt dom i sagen, jf. § 762, stk. 2, nr. 1, jf. § 765, jf. § 767, stk. 2. kendelsen
blev stadfæstet af østre landsret den 1. juli 2010.
ved østre landsrets kendelse af 19. august 2010 blev t løsladt, idet hensynet til retshåndhæ-
velsen ikke længere fandtes at kræve, at han var frihedsberøvet.
anbringender
t har navnlig anført, at varetægtsfængsling i overensstemmelse med praksis bør afvises i sa-
ger om ikke planlagte gaderøverier med beskedent udbytte begået af unge mennesker, også
selvom der benyttes knivvåben. retshåndhævelsesarrest forudsætter en forventelig konkret
forskyldt straf på mindst 1½ års fængsel. anklagemyndigheden har ikke påvist en saglig
                                                - 3 -
grund til at fravige praksis, slet ikke når det gælder en ustraffet 15-årig dreng i en sag uden
anvendelse af vold, og hvor han alene havde en underordnet rolle.
rigsadvokaten har navnlig anført, at retsplejelovens § 762, stk. 2, nr. 1, skal tilgodese hensy-
net til, at befolkningens retsfølelse ikke krænkes ved, at den sigtede er på fri fod. ved be-
dømmelsen af, om dette kriterium er opfyldt, skal der foretages en konkret vurdering af kri-
minalitetens art og de omstændigheder, hvorunder den er begået, samt hvor lang en fængsels-
straf det pågældende forhold må antages at medføre.
selvom det må erkendes, at kravet i § 762, stk. 2, nr. 1, i almindelighed forudsætter, at der i
den konkrete sag kan ventes idømt en fængselsstraf af formentlig ikke under 1½ års fængsel,
kan det ikke udelukkes, at også forhold, hvor den konkret forskyldte straf vil blive mindre,
dog på grund af deres art og de omstændigheder, hvorunder de er begået, kan anses for at
være af en sådan grovhed, at varetægtsfængsling efter § 762, stk. 2, nr. 1, bør kunne anven-
des.
det foreliggende gaderøveri er ud fra en konkret vurdering af en sådan grovhed, at varetægts-
fængsling efter § 762, stk. 2, nr. 1, bør kunne anvendes, selvom det måtte ventes, at straffen
ikke ville blive mindst 1½ års fængsel.
det må i den forbindelse indgå i vurderingen, at der efter retsplejelovens § 762, stk. 2, nr. 2,
kan ske varetægtsfængsling, når der er tale om en overtrædelse af de i bestemmelsen angivne
straffebestemmelser, herunder simpel vold efter straffelovens § 244, når den forventelige straf
er mindst 60 dages fængsel, og når hensynet til retshåndhævelsen kræver det.
højesterets begrundelse og resultat
højesteret bemærker indledningsvis, at der alene foreligger tilladelse til kære af landsrettens
kendelse af 1. juli 2010. højesteret kan derfor alene tage stilling til spørgsmålet om varetægts-
fængsling efter retsplejelovens § 762, stk. 2, nr. 1, efter den 25. juni 2010.
som anført i højesterets kendelse af 16. marts 1983 (ufr 1983 s. 391) forudsætter anvendelse
af varetægtsfængsling efter retsplejelovens § 762, stk. 2 (nu stk. 2, nr. 1), efter bestemmelsens
forarbejder, at sigtelsen angår forhold af en sådan grovhed, at der må forventes idømt en lang-
                                                - 4 -
varig fængselsstraf eller anden strafferetlig foranstaltning af tilsvarende indgribende betyd-
ning.
af forarbejderne til lov nr. 386 af 10. juni 1987, hvor nr. 2 blev indsat i § 762, stk. 2, fremgår,
at man med lovforslaget opretholdt den almindelige bestemmelse om retshåndhævelsesarrest
som § 762, stk. 2, nr. 1, og at der efter justitsministeriets opfattelse ikke var grundlag for den
antagelse, at domstolene efter vedtagelse af den foreslåede nye bestemmelse skulle ændre
anvendelsesområdet for den gældende bestemmelse, nu § 762, stk. 2, nr. 1 (ft 1986-87, til-
læg a, sp. 2608, og tillæg b, sp. 2170).
efter de oplysninger, der forelå om karakteren og grovheden af det påsigtede forhold og om
t’s personlige forhold, herunder hans unge alder og ustraffede fortid, da byretten og lands-
retten traf afgørelse om varetægtsfængsling den 25. juni og den 1. juli 2010, finder højesteret,
at t måtte forventes idømt en straf udmålt i måneder.
på den baggrund var betingelserne for varetægtsfængsling efter retsplejelovens § 762, stk. 2,
nr. 1, ikke opfyldt, og højesteret ændrer derfor byrettens og landsrettens kendelser som ne-
denfor bestemt.
                                        thi bestemmes:
påstanden om fortsat varetægtsfængsling af t burde ikke være taget til følge ved byrettens og
landsrettens kendelser.
kæremålsomkostningerne for landsret og højesteret skal betales af statskassen.

source: retspraksis

LICENSE:
Creative Commons Legal Code

CC0 1.0 Universal

type: caselaw

jurisdiction: Denkmark


text:
- alj
                                        udskrift
                                            af
                         sø- & handelsrettens dombog
                                       ____________
                                           dom
afsagt den 16. juli 2015
v-84-14
                                  kiin aps
                                  (advokat nicholas symes)
                                  mod
                                  1) som tam aps
                                  2) elizabeth tasarra hansen
                                  (advokat nikolaj kjær, for begge)
sagens baggrund og påstande
sagen, som er anlagt den 27. november 2014, drejer sig hovedsagligt om, hvorvidt kiin aps,
som driver gourmet thai-restauranten kiin kiin, ved ibrugtagning har opnået varemærkeret
                                               -2-
til ordet ”kiin” og logoet ”kiin *symbol+ kiin”, og i givet fald hvorvidt som tam aps ved at
drive en thai-restaurant under navnet kiin thai har krænket denne ret.
påstande
kiin aps har nedlagt følgende endelige påstande:
1. sagsøgte 1 skal anerkende, at ordmærket ”kiin” og figurmærket ”kiin *symbol+ kiin”
     tilhører sagsøgeren i medfør af varemærkelovens § 3, stk. 1, nr. 2.
2. sagsøgte 1 skal anerkende at anvendelse af sagsøgers varemærke og kendetegnet ”kiin”
     og mærket ”kiin *symbol+ kiin” har været uberettiget.
3. sagsøgte 1 og 2 skal solidarisk til sagsøger betale et vederlag på 150.000 kr. med proces-
     rente fra sagens anlæg.
4. sagsøgte 1 og 2 skal solidarisk til sagsøger betale 10.000 kr. i erstatning for hver forløben
     måned fra den 24. september 2014 og frem til sagsøgte 1’s ophør med brug af sagsøgers
     varemærke ”kiin” og ”kiin *symbol+ kiin” med procesrente fra forfaldstid, dog således
     at 10.000 kr., som udgør første måned fra den 24. september 2014, og 10.000 kr., som ud-
     gør anden måned fra den 24. oktober 2014, først forrentes fra sagens anlæg, subsidiært et
     mindre beløb efter rettens skøn.
som tam aps og elizabeth tasarra hansen har påstået frifindelse.
oplysningerne i sagen
sagens parter
kiin aps
                                               -3-
kiin aps (herefter kiin), som blev stiftet den 29. maj 2006 af kok henrik yde andersen, dri-
ver den københavnske gourmet- og thairestaurant ”kiin kiin”, der har en stjerne i michelin-
guiden.
kiin driver derudover en række andre restauranter, herunder en restaurant i bangkok under
navnet ”sra bua by kiin kiin”, og bistroen ”aroiidee” og takeaway-restauranten ”aroii”,
som kiin kiin er en art ”storebror” for. udover at drive restauranter producerer og sælger
kiin i samarbejde med forskellige partnere også diverse produkter under navnet kiin kiin,
for eksempel øl (i samarbejde med mikkeller).
kiin har fået registreret domænenavnet kiin.dk, ligesom e-mailadresser tilknyttet virksom-
heden har adressen ”…@kiin.dk”.
 kiin kiin anvender følgende logo i sin restaurant, på sin facebook og på sin hjemmeside:
kiin har under sagen fremlagt en række artikler samt uddrag af rejsebøger med omtale af re-
stauranten og restaurantens chefkok henrik yde andersen, herunder blandt andet fra politi-
ken, information, lonely planet og time out abu dhabi.
som tam aps og elizabeth tasarra hansen
som tam aps (herefter som tam) blev stiftet den 24. september 2014 af elizabeth tasarra
hansen, der siden stiftelsen har været registreret direktør i selskabet. den 7. november 2014
åbnede som tam en thairestaurant beliggende i rødovre centrum. restauranten drives og
markedsføres under navnet ”kiin thai”, herunder ved skiltning, på hjemmeside og face-
book. kiin thai er hovedsageligt en buffet- og takeawayrestaurant.
                                                         -4-
kiin thai anvender domænenavnet kiin-thai.dk, og e-mailadresser tilknyttet virksomheden
har adressen ”…@kiin-thai.dk”.
kiin thai anvender følgende logo på sin hjemmeside:
ved en søgning på ”kiin thai” på google er øverste søgeresultat kiin.dk og andet søgeresul-
tat kiin-thai.dk.
den 10. november 2014 fik kiin thai en indskærpelse om håndtering af fødevarer fra føde-
varestyrelsen efter et kontrolbesøg i restauranten.
betydningen af ”kiin”
parterne har under sagen stillet en række spørgsmål til en sagkyndig, ida jøker krog, om be-
tydningen på thai af ordet ”kiin”.
ida jøker krog er i den forbindelse fremkommet med følgende erklæring:
           ”om brug af navn og begreb ’kiin’ i kontekst af navne og varemærkerettigheder i re-
           lation til restaurantsdrift i danmark.
              1) hvorvidt det er i overensstemmelse med den almindelige thai-skrivning at det danske
                  udtryk ”spise” på thai staves med latinske bogstaver ”kin” eller ”gin” altså kun med et
                  ”i”.
              2) bedes udtale sig hvorvidt indbyggerne i thailand anvender et alfabet, der er forskelligt
                  fra det latinske alfabet (som anvendes i danmark), herunder, hvorvidt bogstaverne i
                  det thailandske alfabet lader sig direkte overføre til det latinske alfabet, og derved om
                  det thailandske sprog lader sig direkte oversætte til det latinske alfabet?
                                              -5-
indbyggere i thailand anvender et alfabet der er forskelligt fra det latinske alfabet og
som ikke lader sig direkte overføre eller omsætte til det latinske alfabet. der eksiste-
rer derfor systemer for omsættelse af thailandske bogstaver til latinske stavemåder
på baggrund af fonetisk ensartethed. der eksisterer mere end et enkelt system for
omsættelse af det thailandske alfabet til det latinske alfabet.
der eksisterer, efter undertegnedes bedste viden, ikke et universelt anerkendt system
for omsætning mellem thailandsk og dansk. dette vidneudsagn baserer sig derfor på
de grammatiske og semantiske konventioner relevante for iso 11940 og iso 11940-2
[fodnote udeladt] som de er formuleret af international organisation for standardiza-
tion (iso).
følgende udsagn baserer sig dermed på retningslinjerne udstukket i dette internatio-
nalt anerkendte og anvendte system til brug for omsætning fra det thailandske alfa-
bet til det latinske alfabet, herunder dansk skrift og retstavning som beror på det la-
tinske alfabet og dets forhold mellem symboler og udtale som almindeligvis forstås.
jævnført iso 11940 omsættes den thailandske konsonant ’ก’ - som bruges i ordet ’at
spise’ - som et latinsk ’k’. vokalen i det thailandske ord for ’at spise’ som navnene
kin/kiin henviser til er ’– ’, og bør omsættes til et enkelt ’i’.
på thai skelnes der både grammatisk og i udtalen mellem lange og korte vokaler. det-
te forhold er reflekteret i alfabetet, hvor en lang udtale af ’i’ repræsenteres med et an-
det bogstav end en kort udtale af den same lyd.
den vokal der anvendes i det relevante ord for ’at spise’ er en kort vokal. korte voka-
ler omsættes som reglen med enkelte bogstaver, bade i nærværende iso 11940 sy-
stem såvel som i andre mindre officielle omsætningssystemer. den lange ’i’ vokal
som minder mest som den der bruges i det relevante thai ord for ’at spise’ omsættes
heller ikke med ’ii’ i det latinske alfabet, men derimod med symbolet ’ī’.’
   3) det er en (bevidst) forkert stavemåde at skrive ”kiin” eller ”giin” med to i-er, hvis der
        menes ”spise” eller ”kom og spis”.
   4) og som en konsekvens af svarene under (1) og (3) om det thailandske sprog indeholder
        et ord/en udtale, der med det latinske alphabet staves/kan staves ”kiin”, og i saa fald
        oplyse, hvad dette ord betyder, samt i saa fald oplyse, hvad formulereing ”kiin thai” be-
        tyder.
i og med at der ikke eksisterer et officielt regelsæt eller system for omsættelse mellem
thai og dansk kan man ikke som sådan udelukke at den thai vokal ’– ’ som anven-
des i det relevant ord for ’at spise’, hypotetisk set ville kunne overføres til en dansk
stavemåde som ’ii’. ikke desto mindre, internationale konventioner for omsætning fra
thai til det latinske alfabet taget i betragtning, er den mest korrekte stavemåde for
formen ’– ’ et enkelt ’i’. dette er også tilfældet for brug af formen ’– ’ i ordet ‘at spi-
se’ (   ).
i det omsætningssystem som dette udsagn henviser til som den gængse standard, ek-
sisterer der ikke noget ord på thai som kan omsættes til en stavemåde der indeholder
                                                      -6-
          ’ii’. det er fordi der er i henhold til iso 11940 standarden ikke eksisterer nogle thai
          vokal lyde der kan omsættes med et dobbelt ’i’, altså stavemåden ’ii’.
          det er derfor ikke muligt at spekulere i hvad ’kiin thai’ eventuelt ville betyde, eller
          hvilken specifik thai udtale denne stavemåde skal forstås at henvise til, da denne om-
          sættelsesform ikke reelt har noget thai modstykke at referere til.
          det er derimod tydeligt for enhver thai-talende person der formår at læse det latinske
          alfabet at der med denne stavemåde menes ’at spise thai’.
          det er derfor i praksis en funktionel stavemåde der vil blive forstået, på trods af det
          faktum at stavemåden ’kiin’ ikke afspejler konventionel eller teknisk korrekt retstav-
          ning i henhold til iso 11940 omsættelsesmetoden.
          det er derfor ikke muligt at afgøre, på et teknisk grundlag, hvorvidt stavemåden kan
          retfærdiggøres som værende ’bevidst forkert’, idet der strengt taget ikke eksisterer en
          ’teknisk/bevidst korrekt’ form, (1) fordi der ikke er et universelt anerkendt omsæt-
          ningssystem.
          dette er derudover også fordi (2) stavemåden ’kiin’ vil blive forstået korrekt af thai-
          talende og derfor indikerer en de facto sprogforståelse og omsættelseskonvention,
          omend ikke den konvention der påskrives i den mest udbredte, officielle omsættelses-
          metode.”
parterne har fremlagt uddrag af diverse ordbøger med oversættelse af ordet ”kin” til dansk
og engelsk samt oversættelse og omsættelse af ordet ”spise” til thai.
korrespondance før retssagen
der er af de sagsøgte fremlagt en e-mail af 22. september 2014 fra den tidligere ejer af som
tam, allan jørgensen, til kiin@kiin.dk, hvor allan jørgensen forhørte sig om, hvorvidt kiin
kiin var indforstået med, at som tam anvendte ordet ”kiin” i navnet på den restaurant, som
som tam planlagde at åbne i rødovre centrum. kiin har bestridt at have modtaget e-mailen.
ved e-mail af 18. november 2014 fra kiins advokat nicholas symes til kiin thai anmodede
advokaten om, at kiin thai ophører med at bruge navnet ”kiin”.
andet
der er fremlagt en række bilag, hvoraf fremgår, at der siden 2014 har eksisteret en thai-
restaurant ved navn ”modern thai kiin restaurant” i prag i tjekkiet, og at der i 2015 åbnede
en thairestaurant i new york under navnet ”kiin thai”.
                                                -7-
forklaringer
der er under sagen afgivet forklaring af henrik yde andersen, elizabeth tasarra hansen,
allan jørgensen og ida jøker krog.
henrik yde andersen har forklaret blandt andet, at han er ejer af kiin aps. han er uddannet
kok og har i fem år arbejdet i thailand som kok. da han i 2006 kom tilbage til danmark, be-
sluttede han og en partner at åbne en restaurant på nørrebro i københavn, hvor det thai-
landske køkken blev krydset med det franske.
deres ambition var at skabe verdens bedste thairestaurant, så det var vigtigt, at restauran-
tens navn var unikt og samtidig havde en forbindelse til det thailandske. de var derfor me-
get grundige i processen omkring udvælgelsen af navnet. de endte med at kalde restauran-
ten ”kiin kiin”. det var hans partner, der fandt på navnet. ”kin” på thai betyder ”spis”, men
de syntes, det kunne være sjovt at ”lege med ordet” og i stedet skrive det med ”ii”. deres ta-
keaway-restaurant, som var en art ”bagdør” til kiin kiin, besluttede de samtidig at kalde for
”aroii”, altså også med ”ii” i stedet for den normale stavemåde med ”y”. tanken var lidt
den samme som spies’ slogan ”spies, rejs og vær glad”, hvor man staver ordet på en lidt an-
den måde, men hvor man godt ved, hvad der menes. han er enig i, at hvis navnet på restau-
ranten blot havde været ”kin”, så havde det ikke været unikt. han har selv lavet logoet i
midten, som er et lille thailandsk hus.
i forbindelse med udvælgelsen af navnet foretog de søgninger på google på ”kiin”. der var
på dette tidspunkt i 2006 42 thailandske restauranter i københavn, og ingen af disse restau-
ranter havde navne, der lignede ”kiin”. dengang var navnene på thairestauranter typisk af-
ledt af stednavne i thailand, for eksempel ”bangkok”, eller af betegnelsen på en råvare. kiin
kiin var den første thairestaurant med et unikt navn, hvilket var vigtigt, da de ville skille sig
helt ud fra den gruppe af thairestauranter, der var kendetegnet ved billig takeaway.
                                                -8-
kiin kiin har efterfølgende haft stor succes, og restauranten i københavn har fået tildelt en
michelin-stjerne. kiin kiin har kunder fra hele verden. man skal booke i god tid for at få et
bord.
kiin kiin har løbende udvidet aktiviteterne, for eksempel har kiin kiin deltaget på roskilde
festival med ”kiin kiin street”, som til en billig penge laver mad af høj kvalitet, og som har
til formål at vise, at michelin-mad godt kan omformes til ”street food”. kiin kiin har desu-
den valgt en række samarbejdspartnere, med hvem de producerer og sælger forskellige pro-
dukter under navnet kiin kiin, for eksempel færdige karry-produkter til irma og øl til mi-
krobryggeriet mikkeller. de har valgt disse samarbejdspartnere, fordi de står for kvalitet.
han har som følge af kiin kiins succes også fået personlig succes. han har blandt andet del-
taget som dommer i tv-programmet masterchef, skrevet kogebøger og rejst verden rundt og
lavet mad. dette har kun været muligt, fordi han har haft en så højtprofileret restaurant som
kiin kiin.
han har valgt at starte sagen mod kiin thai, fordi han er ked af at se, at kiin kiin bliver for-
vekslet med kiin thai, der laver thaimad af ringere kvalitet. kiin thai har et koncept, der
minder om kiin kiins, herunder særligt kiin kiin street, der sælger nogle af de samme retter,
som er på menukortet hos kiin thai. han har kørt forbi rødovre centrum én gang og set
kiin thais logo ude foran centeret, men han har ikke selv været inde i restauranten. derud-
over troede fødevarestyrelsen, at det var ham, der havde åbnet restauranten i rødovre
han har ikke foretaget varemærkeregistrering af ”kiin”, da det ikke har været nødvendigt.
der har ham bekendt ikke før 2014 været nogen andre restauranter, der har forsøgt at bruge
navnet ”kiin”.
han har aldrig modtaget e-mailen af 22. september 2014 fra allan jørgensen. han har i for-
bindelse med sagen ringet til sin mailhoster, som har bekræftet, at der ikke er modtaget no-
gen e-mail fra allan jørgensen.
                                                  -9-
elizabeth tasarra hansen har forklaret blandt andet, at hun i næsten 10 år har beskæftiget
sig med drift af et rengøringsfirma. hun har herudover sammen med sin daværende kære-
ste, allan jørgensen, stiftet som tam, som driver kiin thai. hun er direktør i selskabet og
ejer halvdelen af selskabet. den anden halvdel ejes i dag af henrik schimming. hun er re-
staurantchef i kiin thai og står også til dagligt i restauranten. kiin thai åbnede den 7. no-
vember 2014.
kiin thai er en almindelig thairestaurant. konceptet er, at man kan få to retter med jasmin-
ris for 69 kr. eller tre retter med jasmin-ris for 89 kr. man tager retterne fra en varm buffet.
kiin thais dyreste ret koster 109 kr. de anvender ikke nogen økologiske råvarer i restauran-
ten. restaurantens kunder er hovedsageligt folk, der har handlet i rødovre centrum. kiin
thai omsætter på månedsbasis for 250.000 kr. brutto. kiin thai har ikke stort overskud.
navnet på restauranten har ikke betydning for omsætningen. grundlaget for forretningen er,
at kiin thai er den eneste thairestaurant i rødovre centrum.
hun er oprindelig fra filippinerne og kender kun få ord på thai, men hun har en del venin-
der fra thailand, som har forklaret hende, at ”kiin” betyder ”spis”. de valgte navnet ”kiin
thai” til restauranten, fordi de ville servere autentisk thailandsk mad, og fordi at ”kiin thai”
betyder ”spis thai”. det var allan jørgensen, der fandt på navnet. allan jørgensen var i den
forbindelse i kontakt med patent- og varemærkestyrelsen. inden opstart af kiin thai skrev
allan jørgensen også til kiin kiin. hun var indforstået med afsendelsen af e-mailen til kiin
kiin. årsagen til e-mailen var, at de havde hørt om sagen mellem jensens bøfhus og jensens
fiskerestaurant. de ville ikke have brugt navnet kiin thai, hvis kiin kiin havde protesteret.
da kiin kiins advokat senere skrev til dem, havde de åbnet restauranten og brugt en masse
penge og energi på navnet kiin thai, herunder på blandt andet skiltning og reklame.
allan jørgensen har forklaret blandt andet, at han tidligere har været ejer af som tam aps
og kiin thai, som nu ejes af elizabeth tasarra hansen og henrik schimming.
han taler en smule thai, da han har været gift med en thailandsk kvinde i mange år og har
læst thai på aftenskole. han fandt på navnet kiin thai. navnet var nærliggende, da det be-
                                                - 10 -
tyder ”spis thai”. han fik ikke inspiration fra andet end sine thaikundskaber. sagsøger har
ikke fundet på ordet ”kiin”. da han læste thai på aftenskole, lærte han at stave det med to
ii’er. han ved, at ”kiin” også er brugt som navn på restauranter mange steder i udlandet.
”kiin kiin” betyder efter hans opfattelse noget lidt andet. når man bruger ordet to gange, er
det udtryk for bydeformen ”spis!”. det var elizabeth tasarra hansen, der lavede logoet til
restauranten, herunder valgte skrifttypen.
i forbindelse med navngivelsen af restauranten ringede han til patent- og varemærkestyrel-
sen. han fik at vide, at ordet ”kiin” ikke var beskyttet. han vidste godt, at der fandtes en re-
staurant ved navn kiin kiin, og han spurgte derfor styrelsen, om det i forhold til kiin kiin
kunne blive et problem at anvende navnet kiin thai. det kunne styrelsen ikke svare på. en
af hans gode venner, som er advokat, foreslog herefter, at han spurgte kiin kiin, om det var i
orden, at han kaldte restauranten for kiin thai. han ringede først til kiin kiin, men kunne
ikke få fat på henrik yde andersen. han skrev derefter en e-mail, men modtog ikke nogen
tilbagemelding fra kiin kiin. der står i hans mailsystem, at e-mailen blev sendt. han ventede
længe på svar, men kunne til sidst ikke vente længere, da de skulle lave facade på restauran-
ten. beslutningen om at anvende navnet kiin thai blev formentlig truffet fjorten dage før åb-
ningen af restauranten den 7. november 2014. de brugte navnet kiin thai første gang offici-
elt i forhold til kunder, da navnet kom på facaden. facaden var færdig tre dage før åbningen
af restauranten. man kan godt sige, at det var en koncentreret periode. han fulgte ikke op på
e-mailen til kiin kiin, men gik ud fra, at der ikke var nogen indvendinger. hvis kiin kiin
forinden havde protesteret, ville han ikke have brugt navnet kiin thai. så havde han i stedet
kaldt restauranten for ”som tam”.
ida jøker krog har som supplement til sin sagkyndige erklæring forklaret blandt andet, at
hun har en bachelor i thai og politik fra et universitet i london. hun har arbejdet som thai-
landsk tolk i et halvt år.
når hun ser på ordet ”kiin”, tænker hun umiddelbart, at der henvises til ”at spise”. når man
skal omsætte ”at spise” til thai, er det dog mest korrekt kun at skrive det med ét ”i”, så hvis
hun skulle være sikker på, at det blev forstået, ville hun skrive ”kin”. hun er ikke bekendt
                                                     - 11 -
med, der findes ord på thai, der ville skulle omsættes til ”ii” på det latinske sprog, i hvert
fald ikke når man lægger den omsætningsmetode til grund, som hun har anvendt i sin er-
klæring. man har i denne sag formentlig skrevet ”kiin” i stedet for ”kin”, fordi ”kiin” visuelt
ser godt ud. hun kan ikke afvise, at danske aftenskoler i undervisningen omsætter ”at spise”
til ”kiin”, da der findes forskellige omsætningsmetoder. når et ord gentages, for eksempel
”kiin kiin”, kan det sidestilles med dansk bydeform.
parternes synspunkter
for kiin aps er der i det væsentlige procederet i overensstemmelse med påstandsdokumen-
tet af 24. april 2015, hvoraf blandt andet fremgår følgende:
           ”…
           anbringender:
           anbringender i forhold til sagsøgte 1
           det gøres gældende, at
           -        ordet ”kiin” har det fornødne egenart til at kunne adskille sig fra andre ord
                    og mærker. dette ord, og af dette ord afledt navn og mærke er globalt kendt
                    inden for restaurationsbranchen.
           -        ordet ”kiin” og ”kiin kiin”, samt mærket ”kiin (symbol) kiin” er vitterligt
                    kendt. brugen af dette har været vedvarende siden maj 2006.
           -        ”kiin” og ”kiin kiin”, samt mærket ”kiin *symbol+ kiin” er nyder beskyttel-
                    se efter varemærkelovens bestemmelser, herunder § 4, der forbyder andres
                    brug af samme.
           -        ordet ”kiin” med to ”i”er blev skabt af sagsøgeren
           -        ordet ”kiin” ikke findes naturligt i det thailandske sprog
           -        ordet ”kiin” slet ikke eksisterede og har aldrig eksisteret i det geografiske
                    danmark, og dermed unikt i dette område
           -        ordet ”kiin” ikke er og har ikke været et gængs ord i dansk retsskrivning
           -        sagsøgte 1’s brug af ordet ”kiin” er en bevidst efterligning af sagsøgerens
                    navn og at sagsøgtes 1’s logo ”kiin (symbol) thai” udgør en væsentlig for-
                    vekslingsrisiko i forhold til sagsøgerens varemærke.
           det gøres derfor gældende, at sagsøgte 1 krænker sagsøgers varemærkerettigheder.
           der foreligger således en overtrædelse af varemærkelovens § 4, stk. 2.
           det gøres videre gældende at
           -        der foreligger en overtrædelse af markedsføringslovens § 1 og § 18,
           -        der udvist en adfærd i strid med god markedsføringsskik
           -        sagsøgte 1 har anvendt et forretningskendetegn, der ikke tilkommer dem, og
                    som er anvendt på en måde, der er egnet til at fremkalde forveksling med
                    sagsøgerens varemærke.
                                           - 12 -
-         sagsøger og sagsøgte 1 i stort omfang har samme kundeklientel, at sagsøge-
          ren agerer i storkøbenhavn, inkl. roskilde, at en del salg foregår gennem
          just eat (bilag 25), der en internet portal, hvor take away mad kan bestilles,
          og at der i denne service også leveres i rødover
-         sagsøger derfor har lidt et omsætningstab
-         der er tilknyttet badwill til sagsøger 1’s kontrolrapport fra fødevarestyrel-
          sen, når der foreligger indskærpelse på håndtering af fødevarer og egenkon-
          trol.
det bestrides, at
-         sagsøgte 1 har opnået ret til brug af ordet ”kiin” eller varemærket ”kiin
          *symbol+ *ord+”
-         sagsøgte 1 har afsendt en forespørgsel om brug af navnet ”kiin”.
-         sagsøgte 1 ved procesopfordring er blevet anmodet om at fremlægge doku-
          mentation for denne afsendelse, men at denne anmodning ikke er blevet
          imødekommet.
-         som følge af den manglende opfyldelse af procesopfordring skal tillægges
          processuel skadevirkning, hvorefter sagsøgers anbringende om, at e-mailen
          aldrig er blevet sendt bør lægges til grund.
-         der foreligger udvanding af varemærket. der findes ingen andre virksom-
          heder i danmark, der anvender ordet ”kiin”
-         der foreligger ingen virksomheder indenfor restaurantionsbranchen i ver-
          den, der anvender ”kiin”, der ikke har en aftale med sagsøger eller ved at
          indgå aftale med sagsøger.
-         ordet ”kiin” er generisk og dermed ikke nyder beskyttelse.
anbringender i forhold til sagsøgte 2.
det gøres gældende, at
-         sagsøgte 2 som direktør i sagsøgte 1 udgør sagsøgte 1’s centrale- og øverste
          ledelse.
-         sagsøgte 2 i medfør af selskabslovens § 361, stk. 1, 2. pkt. er erstatningsplig-
          tig for skader tilført tredjemand, in casu sagsøgeren.
-         ledelsens erstatningspligt i henhold til selskabslovens bestemmelser følger
          den almindelige erstatningsnorm (culpa)
-         vederlags- og erstatningskravet, som anført under påstandens punkter 4) og
          5) udgør det tab, som sagsøgeren lider i det omfang, at sagsøgte 1 kan eller
          vil betale.
-         handlingen er forsætlig og besluttet under sagsøgte 2’s ansvar, jf. selskabs-
          lovens §§ 117, stk. 2 og 118. der er dermed tilregnelighed.
-         skaden er en direkte følge af direktørens beslutning og at skadens størrelse
          er påregnelig. dermed er kravet til kausalitet og adækvans således tillige op-
          fyldt.
det gøres således gældende for sagsøgte 2, at
-         hun er erstatningsansvarlig selvstændigt og uafhængigt af sagsøgte 1.
-         hun derved bliver solidarisk hæftende for ethvert krav, der måtte blive på-
          lagt sagsøgte 1 at betale.
vederlag:
                                                   - 13 -
        det gøres gældende, at der skal svares et vederlag i medfør af varemærkelovens § 43,
        stk. 1, nr. 1 og markedsføringslovens § 20, stk. 3 pålydende kr. 150.000, som er prak-
        sis anlagt af højesteret (ufr 2014.876h).
        erstatning:
        det gøres gældende, at
        -         der skal betales en erstatning i medfør af varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 2
                  svarende til det tab, som overtrædelsen har påført sagsøgeren.
        -         tabet skal fastsættes skønsmæssigt som den nettofortjeneste ved det omsæt-
                  ningstab, som sagsøgeren lider ved overtrædelsen.
        -         det skønsmæssige beløb bør fastsættes til kr. 10.000 pr. måned.
        -         sagsøgte ved procesopfordring er blevet anmodet om at fremlægge omsæt-
                  ningstal for at kunne beregne erstatningen, men at denne anmodning ikke er
                  blevet imødekommet.
        -         som følge af den manglende opfyldelse af procesopfordring skal tillægges
                  processuel skadevirkning, hvorefter sagsøgers opgørelse om erstatningens
                  størrelse bør lægges til grund.
        …”
for som tam aps og elizabeth tasarra hansen er der i det væsentlige procederet i overens-
stemmelse med påstandsdokumentet af 27. april 2015, hvoraf blandt andet fremgår følgende:
        ”…
        anbringender:
        til støtte for de sagsøgtes frifindelsespåstande gøres gældende,
        at        vendingen ”kiin kiin” og ordet ”kiin” ikke har nogen navnemæssig sammen-
                  hæng, hvorfor de skal behandles særskilt,
        at        det bestrides, at de sagsøgte har anvendt betegnelsen ”kiin kiin”, hvorfor
                  der ikke foreligger en eventuel tvist herom,
        at        ”kiin” kan ikke anses som værende et registreret varemærke i medfør af va-
                  remærkelovens § 3, stk. 1, nr. 2,
                  idet kravet om, at omverdenen har fået kendskab til varemærket ved en
                         markedsføringsmæssig aktivitet, ikke er opfyldt,
        at        ”kiin” efter sin beskaffenhed er udelukket fra registrering i medfør af vare-
                  mærkelovens § 3, stk. 2,
                  idet ”kiin” er generisk af natur og uden særpræg,
                  idet ordet ”spis” tjener til at betegne at virksomheden er en restaurant,
                         hvorfor det er deskriptivt,
                  idet sagsøgte gentagne gange har dokumenteret, at restauranter verden
                         over anvender ordet ”kiin” i deres navne, hvortil sagsøger blot udo-
                         kumenteret har henvist til, at sagsøger ”forhandler” med de pågæl-
                         dende restauranter,
                                       - 14 -
at de sagsøgte ikke kan forbydes at anvende eller at benytte navnet ”kiin
   thai”, da det ikke er forveksleligt med ”kiin kiin”,
   idet ”kiin kiin” betyder kom-og-spis, og ”kiin thai” betyder spis thai,
   idet det af udtalelse fra det sagkyndige vidne fremgår, at det er derimod ty-
           deligt for enhver thai-talende person, der formår at læse det latinske alfabet,
           at der med denne stavemåde *kiin thai+ menes ’at spise thai’,
   idet restaurant kiin kiin’s og restaurant kiin thai’s logoer er vidt forskel-
           lige,
   idet restaurant kiin kiin’s og restaurant kiin thai’s beliggenhed, butiks-
           udsmykning og indretning ikke er til forveksling,
   idet kravet om, at restauranterne skal være af lignende art, ikke er opfyldt,
   idet restaurant kiin kiin’s og restaurant kiin thai’s koncepter er vidt for-
           skellige,
   idet restaurant kiin kiin’s og restaurant kiin thai’s omsætningskredse er
           vidt forskellige.
at sagsøger ikke kan påberåbe sig varemærkelovens § 4 grundet stiltiende sam-
   tykke,
   idet sagsøgers passivitet skal behandles som et stiltiende samtykke til at
           benytte ordet ”kiin”,
   idet sagsøger har forholdt sig passiv over for de sagsøgte i omtrent to må-
           neder,
   idet de sagsøgte således berettiget har kunnet gå ud fra, det ville være
           problemfrit at benytte ordet ”kiin”,
at de sagsøgte hverken er forpligtede til at betale et vederlag eller en erstatning i
   henhold til varemærkelovens § 43,
   idet der ikke foreligger en immaterialretskrænkelse,
   idet sagsøger ikke har lidt et tab,
at der ikke foreligger en overtrædelse af god markedsføringsskik i henhold mar-
   kedsføringslovens § 1 og § 18,
   idet det bestrides, at de sagsøgte ikke har udvist god markedsføringsskik,
   idet de sagsøgte udelukkende har benyttet sig af forretningskendetegn og
           lign., der tilkommer dem,
   idet de sagsøgtes benyttede kendetegn ikke er egnet til at fremkalde for-
           veksling med sagsøgers
at sagsøger har bekræftet, at ordet ”kiin” ikke har været anvendt af sagsøger i of-
   fentligheden, hvorfor der ikke vil kunne opnås varemærkebeskyttelse her-
   for,
at sagsøgers manglende imødekommelse af sagsøgtes processuelle opfordringer
   skal tillægges processuel skadevirkning, jfr. retsplejelovens § 344, stk. 2,
   hvorfor det skal lægges til grund,
   at      kiin thai er et helt almindeligt thailandsk formulering, samt at det er
           tydeligt for enhver thai-talende person, der formår at læse det latinske alfabet,
           at der med denne stavemåde *kiin thai+ menes ’at spise thai’,
                                                  - 15 -
                    at    sagsøger har modtaget den som bilag e fremlagte e-mail af 22. sep-
                          tember 2014. det bemærkes i den forbindelse, at det forhold, som sag-
                          søger beskylder sagsøgte for er strafbart, men at sagsøger desuagtet
                          blot har opfordret sagsøgte til at dokumentere, at e-mailen er sendt,
                          hvilken dokumentation sagsøgte ikke – udover e-mailens meta-
                          oplysninger øverst på siden – har mulighed for uden at få adgang til
                          sagsøgers e-mailserver, ligesom sagsøger har vægret sig mod at oply-
                          se, hvorledes dokumentationen for e-mailens fremsendelse skulle
                          fremskaffes af sagsøgte.
                    …”
sø- og handelsrettens afgørelse
selskabet kiin har siden 2006 drevet gourmet- og thairestauranten kiin kiin i københavn.
selskabet har udover at anvende ordet ”kiin” som selskabsnavn anvendt det som domæne-
navn for kiin kiin og som del af restaurantens e-mailadresse. selskabet har anvendt logoet
”kiin *symbol+ kiin” i forbindelse med sin markedsføring af restaurant kiin kiin på sin
hjemmeside, i restauranten og på facebook.
herefter og da såvel ordet ”kiin” som logoet findes at have fornødent særpræg, har kiin va-
remærkeret til både ordet ”kiin” og logoet ”kiin *symbol+ kiin”, jf. varemærkelovens § 3,
stk. 1, nr. 2. det kan ikke føre til et andet resultat, at thai-talende personer, der formår at læse
det latinske alfabet, vil kunne forstå ordet ”kiin” som ”at spise”.
retten tager herefter kiins påstand 1 til følge.
som tam har siden den 7. november 2014 drevet en thairestaurant i rødovre centrum under
navnet ”kiin thai” og har markedsføringsmæssigt anvendt et logo, der til forveksling ligner
kiins, og som indeholder ordet ”kiin”.
da begge selskaber driver thai-restauranter, finder retten, at som tam ved at anvende nav-
net ”kiin thai” og ved at anvende logoet ”kiin *symbol+ thai” krænker kiins varemærkeret
til både ordmærket ”kiin” og figurmærket ”kiin *symbol+ kiin”, jf. varemærkelovens § 4,
stk. 1. som tam findes dermed tillige at have overtrådt markedsføringslovens §§ 1 og 18.
                                                - 16 -
kiin henvendte sig til som tam vedrørende som tams brug af navnet kiin thai ca. 2 måne-
der efter afsendelsen af e-mailen af 22. september 2014; en e-mail, som kiin i øvrigt har be-
stridt at have modtaget. kiin har dermed ikke udvist retsfortabende passivitet.
som påstand 2 er formuleret, er den imidlertid for uklar til at kunne tages under påkendelse,
og sagsøgte frifindes derfor for denne påstand.
efter de foreliggende oplysninger er det ikke godtgjort, at kiin som følge af som tams hand-
linger har lidt et tab, der kan kræves erstattet. kiin er imidlertid som følge af som tams
uagtsomme krænkelse af kiins varemærker berettiget til et rimeligt vederlag for udnyttelsen
af varemærket, jf. varemærkelovens § 43, stk. 1, nr. 1. under hensyn til den begrænsede
tidsmæssige periode, hvori krænkelsen har fundet sted og det relativt begrænsede kommer-
cielle overlap, der er mellem kiin kiin og kiin thai, fastsættes vederlaget skønsmæssigt til
10.000 kr.
der er ikke efter bevisførelsen grundlag for at pålægge elizabeth tasarra hansen et ledelses-
ansvar i medfør af selskabslovens § 361, stk. 1, hvorfor elizabeth tasarra hansen frifindes.
efter sagens udfald skal som tam betale sagsomkostninger til kiin. sagsomkostningsbeløbet
fastsættes under hensyn til sagens omfang og karakter til 20.000 kr., hvoraf 1.000 kr. udgør
forholdsmæssig dækning af retsafgift. omkostningerne til den sagkyndige på 6.113 kr. deles
ligeligt mellem kiin og som tam. endvidere skal kiin betale sagsomkostninger til elizabeth
tasarra hansen. sagsomkostningsbeløbet fastsættes til 5.000 kr. der er ved fastsættelsen lagt
vægt på, at elizabeth tasarra hansen under alle omstændigheder som direktør for som tam
skulle have været til stede og afgivet forklaring under sagen, at sagen mod hende har haft et
meget begrænset omfang under forberedelsen og hovedforhandlingen, og at hun har været
repræsenteret af som tams advokat.
                                      thi kendes for ret:
                                              - 17 -
som tam aps skal anerkende, at ordmærket ”kiin” og figurmærket ”kiin *symbol+ kiin”
tilhører kiin aps.
som tam aps skal inden 14 dage til kiin aps betale 10.000 kr. med procesrente fra den 27.
november 2014.
elizabeth tasarra hansen frifindes.
som tam aps skal inden 14 dage betale 20.000 kr. i sagsomkostninger til kiin aps.
kiin aps skal inden 14 dage betale 5.000 kr. i sagsomkostninger til elizabeth tasarra hansen.
sagsomkostningsbeløbene forrentes i medfør af rentelovens § 8 a.
        gitte forsberg              lise krüger andersen                   per sjøqvist
                                           (sign.)
                                        ___ ___ ___
                              udskriftens rigtighed bekræftes
                          sø- og handelsretten, den 16-07-2015
                                       marianne eeg
                                retssekretær 16. juli 2015